jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alf Godagers veg

Alf Godagers veg (1–60b) er en vei ved området Sjetnmarka i Trondheim som strekker seg fra sørvestlig til nordøstlig retning fra krysset Mikkelvegen og Paul Skolemesters veg til Haldor Flatens veg gjennom en hesteskoform mot Øvre Leirfoss kraftverk. Veien er en gjennomfartsvei og fungerer som adkomstveg for boligbebyggelsen i området, som i hovedsak består av frittstående eneboliger. Kollektivselskapet AtB har for øvrig bussforbindelse til Alf Godagers veg med rute 3.
Veien er oppkalt etter maskinist og lokalpolitiker Alf Godager (1885–1952), som var maskinist ved Øvre Leirfoss kraftverk og som satt i Tiller herredsstyre i perioden 1917–1924 samt Tillers ordfører i perioden 1923–1924.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 44. ISBN 978-82-573-1762-1.
Notebjelke

En notebjelke innen musikknotasjonen er en tykk linje som brukes til å forbinde flere åttedelsnoter som følger etter hverandre, eller noter med enda kortere noteverdi (angis med to eller flere notebjelker), og fra tid til annen også pauser.
I vokal musikk brukes bjelker tradisjonelt til å binde sammen noter som synges på samme stavelse. Siden dette ofte bryter rytmiske grupperinger, blir rytmene da vanskelige å lese. I moderne notegravering har det blitt mer vanlig å plassere notebjelkene uavhengig av teksten, og heller skrive bue over de notene som skal synges på samme stavelse.


== Referanser ==
Akira Satō

Akira Satō (japansk: 佐藤 晃, Satō Akira) (født 19. juli 1964 i Kyōgoku) er en japansk tidligere skihopper som representerte Tokyo Biso.
Han deltok i verdenscupen og mesterskap i årene 1985 til 1991. Han vant ett verdenscuprenn, i normalbakken i Sapporo 24. januar 1987. Det var hans eneste plassering blant de ti beste i verdenscupen. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 25 i 1986/87 og 54 i 1991/92.
Akira Satō var med i VM i 1985 og 1987, med 16.-plass i normalbakken i Seefeld i 1985 som beste individuelle plassering. I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 11 i normalbakken og 33 i storbakken, og han var på det japanske laget som ble sist av 11 lag i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 ble han nummer 44 av 45 deltakere.
Etter hans siste verdenscuprenn i Sapporo i desember 1991, deltok han i kontinentalcupen til og med 1994/95-sesongen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sports Reference: Akira Sato Arkivert 11. august 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 18. april 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Akira Satō – Olympedia 
(en) Akira Satō – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Akira Satō – FIS (skihopping)
Vegard Alstad Sunde

Vegard Alstad Sunde (født 18. november 1973 i Levanger) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for barndomsklubben Kvam (Nord trøndelag). Han har tidligere spilt i Levanger, Steinkjer og Innhered. 


== Karriere ==
Sunde er tidenes toppscorer i Levanger med 216 mål i sin karriere. Han var toppscorer i klubben 8 sesonger på rad. Før 2011-sesongen ble han klar for rivalen Steinkjer. Han skulle erstatte Bendik Bye som dro til Ranheim før 2011-sesongen. Kokken avslutter karrièren hvor det hele startet da han signerte for 6.-divisjonsklubben Kvam/Følling, sommeren 2014. Han har der beviset at han ikke har glemt gamle kunster og noterte seg for 12 mål på de siste 6 kampene for sesongen.


== Eksterne lenker ==
Profil hos altomfotball.no
Constantine (film)

Constantine er en amerikansk fantasyfilm fra 2005 basert på Hellblazer-tegneserien. 


== Handlingsreferat ==
Basert på den originale tegneserien Hellblazer: John Constantine, forteller filmen historien om John Constantine, en mystisk eksorsist som er involvert i paranormale situasjoner og mytologier. Han utfører magiske akter, demonutdrivelser og slåss mot demoner og andre skapninger fra helvete, og har et spesielt bånd til de fordømte på grunn av sitt eget, mislykkede selvmord. Konsekvensen var at Constantine ble nødt til å dra til helvete etter hans død (relateres til den katolske kirkes skrifter). Når han oppdager at han har lungekreft som følge av hyppig kjederøyking, innser han at enden er nær. På samme tid møter han Angela Dodson, en politikvinne som søker spirituell hjelp for hennes tvillingsøster, Isabel, som begikk selvmord som en katolikk. Når Constantine da drar til helvete for å finne ut sannheten om Isabels død, oppdager han en større fare: Antikrist (i dette tilfellet heter han Mammon – som visstnok skal være navnet på en av Satans erkedemoner), Satans sønn, har planer om å krysse over til jordens dimensjon og spre ondskapen på Jorda... Fra da av beslutter Constantine å risikere livet sitt for å redde jorda.


== Rolleliste ==
Keanu Reeves – John Constantine
Rachel Weisz – Angela/Isabel Dodson
Shia LaBeouf – Chaz Kramer
Djimon Hounsou – Papa Midnite
Max Baker – Beeman
Pruitt Taylor Vince – Fader Hennesey
Gavin Rossdale – Balthazar
Tilda Swinton – Gabriel
Peter Stormare – Lucifer
Nicholas Downs – kirkegjenger
Jesse Ramirez – demon (scavenger)
Michelle Monaghan – Ellie
Suzanne Whang – mor
Johanna Trias – besatt pike
Laz Alonso – Williams
Matthew McGrory – demon


== Eksterne lenker ==
(en) Constantine på Internet Movie Database 
(no) Constantine hos Filmfront 
(sv) Constantine i Svensk Filmdatabas 
(da) Constantine i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Constantine på Allociné 
(nl) Constantine på MovieMeter 
(en) Constantine på AllMovie 
(en) Constantine på Turner Classic Movies 
(en) Constantine på Rotten Tomatoes 
(en) Constantine på Metacritic
Neume

Neumer var tegn eller symboler over tekst, som ble brukt til å notere enstemmig melodiføring i tidlig middelalder. Hverken tonehøyde eller rytme fremkommer i de tidligste neumer, som kalles «cheironome». Disse viste kun melodiens bevegelser.
Rundt 1000-tallet kom de diastematiske neumer som viste riktig tonehøyde notert på linjer, men som fortsatt manglet notasjon av rytmikk. 
Neumen kan ses på som notens forgjenger.


== Kilder ==
www.musikkordboken.no
Alfheim (Trondheim)

Alfheim (Alvheim) er navnet på to ulike eiendommer/områder i Trondheim, herav på Singsaker og Stavset.

Alfheim (Alvheim) på Singsaker (Nedre Berg) ligger i dag ved Overlege Kindts gate nummer 9, og er opprinnelig en parsell av Berg prestegård som ble fradelt i 1863 og deretter solgt til overlege Christian Sommer Kindt (1816–1903), som var den første overlegen ved Trondhjems sykehus. Fra 1903 tilhørte eiendommen skipshandler Karl Kr. Johnsen og siden av pianisten Carl Finberg.
Alfheim på Stavset ligger sør for Stavset skole og er en parsell som ble fradelt i 1913. Fra 1921 hadde denne eiendommen samme eier som Alfheims mølle (eid av Valborg Aas og Jens Linge), og disse to eiendommene ble slått sammen til én i 1947.


== Se også ==
Alfheim Brug
Alfheimskogen
Alfheims mølle
Alfheimsvingen


== Eksterne lenker ==
Strindahistorielag.no – Berg Nedre (Alvheim)


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 44. ISBN 978-82-573-1762-1.
José María Castro Madriz

José María Castro Madriz (født 1. september 1818 i San José, død 4. april 1892 samme sted) var en advokat, akademiker, diplomat og politiker fra Costa Rica. 
Madriz satt i to omganger som president i Costa Rica, første gang fra 1847 til 1849, og andre gang mellom 1866 og 1868. Ved begge anledningene ble han forhindret fra å fullføre den planlagte embetsperioden på grunn av militærkupp. Under hans første administrasjon erklærte han Costa Rica for en uavhengig republikk og hadde planer om å kutte alle båndene mellom Costa Rica og den døende Forbundsrepublikken Mellom-Amerika for godt. Han satt også som leder for den lovgivende forsamlingen som president for kongressen av varamedlemmer i 1844–1845 og i den fjerde konstitusjonskonvensjonen fra 1859. Castro var konsekvent kritisk til den politiske innflytelsen til den romersk-katolske kirke. Hans barnebarn, Rafael Yglesias, var president i Costa Rica fra 1894 til 1902.
Castro ble utdannet ved Universitetet i León, i Nicaragua, hvorfra han ble tildelt en bachelorgrad i filosofi. Han holdt mange offentlige kontorer i hans liv, både før og etter hans perioder som president. Han var rektor ved det nasjonale universitetet (som han hadde bidratt til å grunnlegge) i seksten år, og han satt i flere perioder som statsråd og ambassadør. Han ledet også rettsvesenet som øverste dommer i Høyesterett mellom 1860 og frem til 1866 og igjen fra 1870 til 1873.


== Referanser ==
Lægemiddelstyrelsen

Lægemiddelstyrelsen var et direktorat under Ministeriet for Sundhet og Forebyggelse i Danmark. Lægemiddelstyrelsen ble skilt ut av Sundhedsstyrelsen i 1997, og lagt inn under denne igjen i 2012.Lægemiddelstyrelsen administrerte lovgivningen om legemidler, medisintilskudd, apoteker, medisinsk utstyr og euforiserende stoffer. Lægemiddelstyrelsen arbeidet med å sikre kvaliteten av legemidler som anvendes i Danmark.
Lægemiddelstyrelsen samlet rapporter om antatte bivirkninger ved legemidler, observert i Danmark. Mistanker om bivirkninger hos mennesker, kan innrapporteres via et papirskjema eller digitalt, om man har en digital signatur.
Lægemiddelstyrelsen var organisert i fem faglige avdelinger med hver sitt hovedområde. I tillegg var Institut for Rationel Lægemiddelanvendelse tilknyttet Lægemiddelstyrelsen.
I Lægemiddelstyrelsen var overveiende leger, farmakonomer og farmasøyter ansatt.


== Lægemiddelstyrelsens avdelinger ==
«Lægemiddelgodkendelsen» godkjenner legemidler for mennesker og dyr og utsteder markedsføringstillatelse. Det godkjennes enten nasjonalt eller etter en EU prosedyre. I Lægemiddelgodkendelsen behandles også variasjonssøknader, og det utstedes utleveringstillatelser for ikke godkjente legemidler. Dessuten har virksomheter mulighet for rådgivning vedrørende fremtidige søknader. Endelig tar avdelingen seg også av merking og innleggssedler. 
«Lægemiddelkontrol» overvåker og kontrollerer legemidlers kvalitet. Avdelingen er ansvarlig for analytisk overvåking og standardisering av både biologiske, kjemiske og radioaktive legemidler. Avdelingen råder over Lægemiddelstyrelsens laboratorium.
«Forbrugersikkerhed» overvåker bivirkninger ved legemidler. Avdelingen er ansvarlig for behandling av innberettede bivirkninger samt evaluering av virksomhetenes periodiske sikkerhetsoppdateringer (PSUR). 
«Inspektionen» tar hånd om godkjennelse, overvåking og kontroll av legemiddelvirksomheter. Inspektionen overvåker også privates import, ulovlig salg og reklame for legemidler og medisinsk utstyr. Dessuten fører Inspektionen tilsyn med apoteker og andre salgssteder for legemidler.
«Lægemiddeløkonomi» bevilger generelt tilskudd til legemidler, utsteder medisintilskuddsbevilgninger til borgere og driver Lægemiddelstyrelsens Centrale Tilskudsregister, CTR. Avdelingen utgir hver 14. dag Specialitetstaksten, som er en detaljert fortegnelse over alle legemidler, som forhandles i Danmark. På grunnlag av opplysningene i Lægemiddelstatistikregisteret overvåkes og analyseres utviklingen i legemiddelforbruket.  
«Institut for Rationel Farmakoterapi» (IRF) har som oppgave å sikre leger og annet helsepersonell den mest rasjonelle utnyttelse av utvalget i legemidler, ut fra såvel virkningsmessige som økonomiske synspunkter. Arbeidsområdet omfatter såvel den primære som den sekundære helsesektoren. Instituttet utgir månedsbladet Rationel Farmakoterapi og avholder kurs om legemiddelanvendelse, anmelder nye preparater på hjemmesiden (IRF.dk) og har samarbeide med de regionale legemiddelkonsulenter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lægemiddelstyrelsens offisielle nettsted (dansk)
Institut for Rationel Farmakoterapi (dansk)
José Figueres Ferrer

José Figueres Ferrer (født José María Figueres Ferrer Hipolito 25. september 1906 i San Ramón i Alajuela-provinsen, død 8. juni 1990) var president i Costa Rica i tre omganger, for første gang fra 1948 til 1949. Hans andre periode som president var fra 1953 til 1958, og tredje periode var fra 1970 til 1974.


== Liv og virke ==
I hans første periode i presidentembetet, avskaffet han landets hær, nasjonaliserte landets banksektor, og han ga kvinner og personer med annen hudfarge stemmerett. Figueres var den eldste av fire barn av en spansk-katalansk lege og hans kone, som var lærer og som nylig hadde innvandret fra Catalonia til San Ramón i vest-sentrale Costa Rica. Figueres første språk var katalansk, som han snakket sammen med sine foreldre. Figueres ble en vellykket kaffe-dyrker og tauprodusent som på det meste sysselsatte mer enn 1000 avlingsdelere og fabrikkarbeidere.
Figueres etablerte i 1944 det demokratiske partiet, som ett år senere ble omdannet til det sosialdemokratiske partiet. Partiet var ment å være en motvekt til det styrende National Republican Party (PRN), som ble ledet av den tidligere presidenten Calderón og senere av hans etterfølger Teodoro Picado. Figueres lanserte en revolusjon sammen med andre grunneiere og agitatorer i håp om å styrte regjeringen i Costa Rica. Figures og hans medsammensvorne håpte å bruke Costa Rica som hovedbase, og de planla å fjerne de tre sentrale søramerikanske diktatorer. Gruppen ble grundig overvåket av myndighetene, spesielt etter at de gjennomførte en rekke operasjoner som ble regnet som terrorangrep av myndigheten i 1945 og 1946. Disse angrepene var planlagt å utvikle seg til en generalstreik, men folket responderte ikke.
I 1948 utviklet protestene over valgresultatet seg til en væpnet konflikt, deretter utviklet det seg til en revolusjonen. Med mer enn 2000 døde var resultatet av den 44-dager lange borgerkrigen, noe som gjør denne konflikten til den blodigste hendelsen i det 20. århundre i Costa Ricas allerede ganske blodige historie.
Figueres giftet seg med Henrietta Boggs i 1942. De fikk to barn sammen, Muni og José Martí, før ekteskapet endte med en skilsmisse i 1952. Han giftet seg senere med Karen Olsen Beck i New York. De fikk fire barn: José María, Karen Christiana, Mariano og Kirsten. Hans andre kone var medlem av landets lovgivende forsamling. Sønnen José María Figueres tjente også som president i Costa Rica fra 1994 til 1998.


== Referanser ==
Ladislav Dluhoš

Ladislav Dluhoš (født 6. oktober 1965 i Čeladná) er en tsjekkisk tidligere skihopper som konkurrerte for Tsjekkoslovakia og senere det uavhengige Tsjekkia.
Han deltok i verdenscupen og mesterskap fra sesongen 1983/84. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 10.-plass i 1985/86; han ble også nummer 12 i 1988/89. I enkeltrenn var hans beste plassering 2.-plass 9. februar 1985 og 25. januar 1986, begge i normalbakken i Sapporo. I den tysk-østerrikske hoppuka var 18.-plass i 1988/89 hans beste sammenlagtplassering.
Ladislav Dluhoš var med i VM i 1984 (lag), 1985, 1987, 1989 og 1991. Han var på det tsjekkoslovakiske laget som tok bronsemedaljer i lag-VM i Engelberg i 1984 og i lagkonkurransen i Lahtis i 1989. Individuelt i VM var 6.-plass i storbakken i Lahtis i 1989 hans beste plassering. Han deltok i OL i 1984, 1988 og 1994, med 12.-plass i storbakken i Sarajevo i 1984 som beste individuelle resultat. Han var på det tsjekkoslovakiske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen i Calgary i 1988.
Han deltok i VM i skiflyging i 1985, 1986, 1988 og 1990, og ble nummer 4 i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 og nummer 5 i Planica i 1985.
Hans siste verdenscuprenn var i normalbakken i Planica i desember 1994. Han deltok i kontinentalcupen til og med 1995/96-sesongen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Ladislav Dluhoš – Olympedia 
(en) Ladislav Dluhoš – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Ladislav Dluhoš – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Ladislav Dluhoš – FIS (skihopping)
Liste over fyrstestater i India

Liste over fyrstestater i India er en oversikt over de viktigste fyrstestatene som fantes i tiden da det indiske subkontinent var underlagt britisk koloniherredømme. Fyrstestatene utgjorde en tredel av landområdet og en firedel av befolkningen i det India britene kontrollerte. 
Fyrstestatene vokste fram etter hvert som Mogulrikets makt skrumpet inn. I løpet av prosessen der det britiske Ostindiakompaniet satte seg fast i India, undertegnet det traktater med lokale og regionale makthavere forskjellige steder på subkontinentet. Dette var et alternativ til selv å overta styret av områdene. Storbritannia arvet avtalesystemet da kompaniet i 1858 ble avviklet og områdene det kontrollerte direkte ble gjort til britisk koloni. Den britiske raj etterfulgte mogulkeiseren som overherre. 
I 1876 ble den britiske monarken erklært som keiser av India og fyrstestatene ble organisert i et hierarki av vasallstater. Slik vokste det under britisk kolonistyre fram to India: Kolonien Britisk India og fyrstestatene, spredt ut over kontinentet fra grensen mot Afghanistan i vest til Burma i øst, fra Himalaya i nord til Kanyakumari i sør. Fyrstestatene hadde mange av trekkene ved selvstendige stater. De hadde væpnede styrker, og mange av dem hadde sitt eget flagg, utga egne frimerker og hadde eget pengevesen. Fyrstestatene var ikke i stand til å inngå forbindelser med fremmede makter. Utenriksrelasjonene gikk gjennom den britiske raj.


== Oversikt over de viktigste fyrstestatene ==
Denne oversikten tar med fyrstestatene som var representert i Fyrstekammeret, en rådgivende forsamling opprettet i 1920, og i tillegg noen få andre større stater som figurerer på statistiske oversikter.Navnene på statene er ofte skrevet på forskjellig måte. Her følges i hovedsak benevnelsen benyttet i The Imperial Gazetteer of India, et 26-bindsverk utgitt i Oxford i årene 1908 til 1931. Opplysningene om folketall og flatemål er hentet fra samme kilde. Folketallet er for året 1901 og er basert på folketellingen som ble gjennomført dette året. Mange av fyrstestatene, særlig i det vestlige og sentrale India, opplevde 1896–1897 og 1899–1900 hungerskatastrofer, som reduserte folketallet kraftig.
Listen benytter den tittel R.P. Bhargava oppgir for de faste medlemmene av Fyrstekammeret og ellers den tittel som kan leses ut av de forskjellige oppslag i The Imperial Gazetteer of India. Tabellens oppgaver for befolkningens religion er basert på The Imperial Gazetteer of India. Oppgavene i tabellen oppgir hvilket geografisk hovedområde av det britiske kontrollapparatet fyrstestatene sorterte under ved inngangen til 1900-tallet. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bhargava, R. P.: The Chamber of Princes, New Delhi: Northern Book Centre, 1991 (gjenutgivelse av doktorgradsavhandling fra 1943). ISBN 81-7211-005-7
Ramusack, Barbara N.: The Indian princes and their states, (The New Cambridge History of India, III:6), Cambridge: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-26727-7


== Eksterne lenker ==
The Imperial Gazetteer of India, opprinnelig utgitt i 26 bind 1908-1931 i Oxford av Clarendon, digitalisert utgave fra Digital South Asia Library
Aranda

Aranda, arrernté eller arunta er en av flere grupper av aboriginer i Australia. De bor i området rundt Alice Springs i Nordterritoriet. 
Språket arrernte tilhører gruppen av pamanyunganske språk. Et utvalg av folkets myter er utgitt på norsk i boken Drømmetiden, 2006.
Manfred Steiner

Manfred Steiner (født 27. november 1962 i Wörgl) er en østerriksk tidligere skihopper.
Han deltok i verdenscupen i årene 1980 til 1985, med 24.-plass i 1983/84 som beste sammenlagtplassering. Han vant ett verdenscuprenn, i storbakken i Sapporo 22. januar 1984. I den tysk-østerrikske hoppuka var 25.-plass i 1982/83 hans beste sammenlagtplassering.
I VM i skiflyging i Harrachov i 1983 ble han sist av 39 deltakere. I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 41 (av 53 deltakere) i storbakken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sports Reference: Manfred Steiner Arkivert 17. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 18. april 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Manfred Steiner – Olympedia 
(en) Manfred Steiner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Manfred Steiner – FIS (skihopping)
Bue (musikk)

Bue er i musikknotasjon en buet strek med variabel betydning. 
Buer brukes blant annet for å angi at to eller flere noter skal bindes sammen til en samlet verdi (bindebue); at de noter som er bundet sammen, skal utføres legato (legatobue); på hvilken måte notene skal betones (betoningsbue); rekkevidden av en musikalsk setning (fraseringsbue); at flere toner skal synges på en stavelse (sløyfebue).


== Kilder ==
2.1.3 Ties and slurs, LilyPond — Learning Manual
(no) Bue (musikk) i Store norske leksikon
Drømmetiden

Drømmetiden er et mangetydig begrep fra australsk mytologi, slik Australias urbefolkning aboriginerne forestilte seg verdens skapelse og verdens krefter. Det er et unikt, originalt og komplekst system, som det ikke er lett å gjengi i korte trekk. 
Drømmetiden er både en periode i tidenes morgen da verden ble til, og samtidig den kraften som skapte livet og opprettholder livet, noen ganger omtalt som Drømming. I tillegg kan «drømmetiden» forstås som en tidløs, evig tilblivelse opprettholdt gjennom seremonielle aktiviteter. Ytterligere en forståelse er at «drømmetiden» er en måte å lese landskapet på; landet er preget av skapelsen og drømmetiden, og den som har innsikt kan lese landskapet som en fortelling om skaperkreftene.Det finnes variasjoner i fremstillingen av drømmetiden mellom de om lag 250 ulike folkegruppene som bodde i Australia før kolonialiseringen, og også navnet varierer: Arandafolket kaller drømmetidens evige skapelsesprosess Altjirra, mens warlpirifolket omtaler naturlovene som Jukurrpa (Tjukurrpa).Forholdet mellom menneskene og deres totemdyr ble etablert i skapelsen i drømmetiden. Totemdyret har derfor betydning for den enkeltes religiøse praksis og kontakt med drømmetiden.
Forestillingene om drømmetiden har fått en annen form etter at aboriginene ble introdusert for kristendommen. Skaperåndene har utvikelt seg fra lokale skapervesener til overordnede allfedre og allmødre. Også tidsforståelsen er endret: «fra å være en dimensjon som er parallell med menneskenes, og som kan finnes på de hellige stedene, går den over til å bli lokalisert i tid. Nærmere bestemt blir drømmetiden en betegnelse på tiden før de første hvite kom til Australia, det vil si før 1788. I denne nye tidsregningen blir 1788 til årstallet for syndefallet, året da aboriginene ble kastet ut av paradiset.»


== Se også ==
Regnbueslangen
Australsk mytologi


== Referanser ==
Teateråret 1918

Teateråret 1918 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1918.


== Hendelser ==
Lorensbergsteatern omdannes til Göteborgs stadsteater.
Gideon Wahlberg ansettes som sjef for Arbetareföreningens teater (Arbis) i Norrköping.
Pulitzerprisen for drama deles ut for første gang.


== Priser og utmerkelser ==
Pulitzerprisen for drama for Why Marry? tildeles Jesse Lynch Williams.


== Nye drama ==
Bertolt Brecht – Baal (skrevet)
John Drinkwater – Abraham Lincoln
Susan Glaspell – Tickless Time
Hugo von Hofmannsthal – The Difficult Man
James Joyce – Exiles
Georg Kaiser – Gas
Vladimir Majakovskij – Mystery Bouffe
Emma Orczy – The Legion of Honour (bearbeiding av A Sheaf of Bluebells)


== Årets oppsetninger ==


=== Norge ===
18. januar – Kameratene var en teateroppsetting basert på skuespillet Kamraterna av August Strindberg ble satt opp på Den Nationale Scene med Christian Sandal som regissør.
30. april – Czardasfyrstinnen var en en operette-oppsetting basert på operetten Die Csárdásfürstin av Emmerich Kálmán, Leo Stein og Béla Jenbach. Den ble satt opp Centralteatret med Harald Otto som regissør.
5. september – Kameratene var en teateroppsetting basert på skuespillet Kamraterna av August Strindberg ble satt opp på Centralteatret med Theodor Berge som regissør.


=== Sverige ===
6. januar – Anna Wahlenbergs teaterstykke Tårebjörken har urpremiere på Blanchteatern.


=== Ungarn ===
Béla Bartóks opera Ridder Blåskjeggs borg (A Kékszakállú herceg vára) fra 1911 uroppføres Budapest


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==