jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Robert, hertug av Chartres

Robert Philippe Louis Eugène Ferdinand, prins av Orléans, hertug av Chartres (født 9. november 1840, død 5. desember 1910) var en yngre sønn av Ferdinand Filip av Orléans og Helena av Mecklenburg-Schwerin, og sønnesønn av Ludvig Filip av Frankrike. Han var far til blant annet Marie av Orleans og Henri, prins av Orléans.


== Referanser ==
Henri, prins av Orléans

Henri Philippe Marie (født 16. oktober 1867, død 9. august 1901) var en sønn av Robert, hertug av Chartres.
Han døde da han var på reise i Saigon i august 1901.


== Referanser ==
Cascades

Cascades kan sikte til:

Kaskadefjellene (engelsk Cascade Range), fjellkjede i USA
The Cascades, amerikansk popgruppe
Cascades, forstad til Hobart på Tasmania
Cascades, region i Burkina Faso
Træleborg (Tønsberg)

Træleborg er et strøk i Tønsberg by i kommunen med samme navn. Området ligger strategisk til i forhold til båttrafikk mellom Oslofjorden og Tønsberg, på et nes mellom Presterødkilen og Kanalen. Dagens Tønsberg havn ligger i ytre del mot Kanalen. Sjøområdet i sør er et fjordbasseng som heter Træla. Træleborg skole ligger i området, som ellers preges av forretningsdrift og boligområder. 
Navnet peker mot at det muligens kan ha vært en borg her i vikingtiden. Trelleborg – samme navn, med en litt annen rettskriving, er brukt om flere steder i Danmark og i Skåne, som den gang tilhørte Danmark. Den største er Aggersborg ved Limfjorden. Ved utgraving er det dokumentert en spesiell type ringborger fra vikingtiden. C14-dateringer forteller at de alle er bygd omkring 980. De tolkes i dag som kongelige maktbaser anlagt under den danske rikssamleren kong Harald Blåtann. 
«Anla Harald Blåtann en borg i Tønsberg?» spør Einar Erlingsens i Tønsbergs årbok Berget som kom ut i 2014. Erlingsen går gjennom en rekke lokaliseringsfaktorer for trelleborger generelt, og vurderer hvordan disse passer i forhold til Træleborg i Tønsberg. Topografisk lå Træleborg til mot et sjøområde, Træla, hvor store flåtestyrker kunne samle seg. I vikingtiden sto dessuten havnivået 3-4 meter høyere. Kanalen mellom Træla og Byfjorden var et sund som kunne trafikkeres, til forskjell fra senere i middelalderen. Træleborg, plassert med enkel og beskyttet innseiling, hadde uten tvil en strategisk beliggenhet i et maritimt samfunn omkring Skagerrak. På Lyby i Rygge er det oppdaget en formasjon i dyrket mark, som kan være en tilsvarende rundborg.Ingen arkeologiske undersøkelser er så langt foretatt av området i Tønsberg.

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Se også ==
Trelleborg (borganlegg)
Shudraka

Śudraka var psudonymet på abhira-kongen Indranigupta, som ble konge i India ca 248-249 e.Kr.  Śudraka oppgis som forfatteren av tre sanskrit-dramaer: Mricchakatika («den lille leirvognen»), Vīṇāvāsavadattakathā og en kort enakts monolog (bhana) med tittelen Padmaprabhritaka.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ryder, Arthur William (oversetter): The Little Clay Cart (Mrcchakatika): A Hindu Drama attributed to King Shudraka, Cambridge, Ma: Harvard University Press, 1905. – Online utgave
Banerjee, Biswanath. Shudraka – Makers of Indian Literature, Paperback, Sahitya Academy, India, 1999, 110pp, ISBN 8126006978
John W. Henry

John William Henry II (født 13. september 1949 i Quincy, Illinois) er en amerikansk forretningsmann og rådgiver innen futures- og valutahandel. Han grunnla John W. Henry & Company (JWH) og er hovedeier i Fenway Sports Group, som eier Boston Red Sox og Liverpool FC, samt medeier i Roush Fenway Racing. I mars 2006 anslo Boston Magazine hans formue til 1,1 milliarder dollar, men bemerket at hans selskap nylig hadde opplevd problemer. I mai 2007 bemerket rapporter i The Wall Street Journal og Bloomberg L.P. ytterligere vansker med firmaet.


== Tidlig liv og karriere ==
Foreldrene til John var bønder, og han vokste opp i Illinois og Arkansas. Han led av astma, og da han var 15 valgte hans familie å flytte til Apple Valley i California. Etter at han ble uteksaminert fra Victor Valley High School i Victorville, gikk han på Victor Valley College, deretter University of California i Riverside, Irvine, og Los Angeles), hvor han tok hovedfag i filosofi, men tok ikke eksamen – delvis et resultat av at han turnerte med to rock and roll-band; Elysian Fields og Hillary.
Henry startet handel med mais- og soyabønne-futures, for å lære det grunnleggende om sikring av prisrisikoen ved å ha en beholdning av disse varene, enten det er på lager eller på marken. I 1976 spurte en varemegler på Reynolds Securities ham om å gi råd til andre bønder, men han avslo. Etter å ha tilbrakt en sommer i Norge med sin første kone, Mai, utviklet Henry en mekanisk metode for følging av trender ved håndtering av en handlekonto for terminkontrakter. Han testet sin trend-reverseringsmetode – som aldri gikk ut av markedet, men alltid hadde en posisjon (enten lang eller kort) i hvert av markedene til kontoens «kurv» av varer – med sine egne penger. Da testene viste seg å være vellykket, grunnla han JWH i 1981, og åpnet et lite kontor over gaten fra flyplassen i Irvine, California, og begynte å markedsføre sin metode til de største fondsmeglerforetakene innen varehandel i Amerika. Det viste seg så vellykket at han i 1983 flyttet til betydelig større lokaler på Fashion Island i Newport Beach. I 1989 flyttet JWH til Westport i Connecticut og Henry flyttet til Boca Raton i Florida. To år senere etablerte JWH et kontor i Boca Raton.


== John W. Henry & Company, Inc. ==
JWH ble etablert i 1981, og begynte å ta profesjonelle kunder i 1982.
Foretakets management-metoder gjør mekaniske, ikke-skjønnsmessige handelsavgjørelser som en reaksjon på systematiske bestemmelser for reversering i hvert marked. Metodene har som uttrykkelig målsetning å utelukke ikke bare menneskelige følelser, men også enhver subjektiv vurdering av slike ting som de såkalte fundamentaler, i å utløse markedsbeslutninger.


== Referanser ==
Hilma og Roger

«Hilma og Roger» er en norsk sang med tekst av Alf Prøysen og melodi av Robert Normann (noen steder er melodien oppgitt å være tradisjonell).Sangen er en skillingsviseparodi og ble første gang innspilt av Alf Prøysen i duett med Inger Jacobsen den 4. juni 1962, arrangert av Ragnar Danielsen og akkompagnert av hans orkester, og utgitt på singleplate som bakside til «(For her er det) Solskinn og sang».Prøysen spilte inn «Hilma og Roger» på ny sammen med Gerd Røstad og Willy Andresens ensemble i august 1968, lansert som bakside av singlen «Den nye ‘Tordivelen og flua’», en av Prøysens få stereo-utgivelser.


== Referanser ==
Gungnip gugeowon

Nasjonalt institutt for koreansk språk (hangul: Gungnip gugeowon, engelsk: National Institute of the Korean Language) er det øverste rådgivende organ for koreansk språk.
Det ble etablert 23. januar 1991 og holder til i Gangseo-gu, Seoul, Sør-Korea. Instituttets direktør er Lee Sang-gyu.
Instituttets forgjenger var Forskningsinstituttet for koreansk språk som var en avdeling av det nasjonale vitenskapsakademiet og ble opprettet 10. mai 1984. Instituttet ble i 1991 overført fra utdanningsdepartementet til kulturdepartementet og fikk da nytt navn.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The National Institute of the Korean Language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nærøysund fyr

Nærøysund fyr er et fyr som ligger på vestsiden av Nærøysundet i Nærøysund kommune i Trøndelag.
Fyret ble reist i 1904, og erstattet av en fyrlykt i 1984. Fyret disponeres av sjøheimevernet, men kan leies.


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
fyr.no
Prestøy fyr

Prestøy fyr var et fyr som lå på Prestøya, på østsida av Nærøysundet i Nærøysund kommune i Trøndelag.
Fyret ble nedlagt i 1904, og erstattet av Nærøysund fyr. I dag står bare grunnmuren igjen av fyrbygningen.


== Se også ==
Norske fyr
Brønnøysund fyr på Østre Prestøya


== Eksterne lenker ==
Eli Johanne Ellingsve: Finn et fyr. 2007
Nu, pogodi!

Nu, pogodi! (på russisk Ну, погоди!, «bare vent!») er en russisk tegnefilmserie om en småkriminell ulv som forgjeves jakter på en uskyldig hare.Serien ble opprinnelig produsert i Sovjetunionen av Sojusmultfilm som mellom 1969 og 1986 lagde 16 korte episoder med figurene. Det er siden lagd fem nye filmer. Serien inneholder slapstick-humor og lite tale. Handlingen foregår i et moderne miljø med dyr i menneskeroller, hvorav de fleste hjelper haren å komme unna. Nu, pogodi! ble svært populær som TV- og kinounderholdning for barn i flere av de tidligere, kommunistiske østblokklandene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nu, pogodi! på Internet Movie Database 
(sv) Nu, pogodi! i Svensk Filmdatabas
Pierre Mendès France

Pierre Mendès France (født 11. januar 1907 i Paris, Frankrike, død 18. oktober 1982) var en fransk jurist og politiker (Parti radical, Parti socialiste). Han var Frankrikes statsminister fra 1954 til 1955, og avsluttet Frankrikes engasjement i krigen i Indokina.


== Liv og virke ==
Mendès France var arbeidet under Leon Blum i Frankrikes finansdepartement i 1938. Han tjenestegjorde i luftvåpenet under andre verdenskrig, til han ble fengslet av Vichy-regimet. Han klarte å rømme til England. I London-regjeringen til Charles de Gaulle var han blant annet økonomiminister. Han måtte gå i 1945 på grunn av sin strenge politikk med hensyn til å motarbeide inflasjon.Han var medlem av nasjonalforsamlingen 1967–1982, og statsminister 1954–1955. I hans statsministerperiode avsluttet Frankrike sitt engasjement i Den første indokinesiske krig. I 1965 stilte han seg bak Mitterrand som medlem av Parti socialiste.


== Referanser ==
Lettmetall

Lettmetall er en fellesbetegnelse på metaller med lav atommasse. Med lettmetaller menes ofte metaller med en tetthet opp til 4 500 kg/m³, men grensen mot andre metaller er ikke entydig.
De viktigste lettmetallene er aluminium, magnesium, titan og beryllium. Disse metallene og deres legeringer har stor styrke i forhold til vekten. Litium, kalsium, kalium, natrium og scandium regnes også som lettmetaller.


== Anvendelse ==

Aluminium brukes i transportmidler som biler, båter, tog og fly og innen romfart, bokser til drikkevarer, aluminiumsfolie, takplater og mange slags konstruksjoner som møbler.
Beryllium absorberer ikke røntgenstrålinger og blir av den grunn brukt som «vinduer» i røntgenrør. Siden det er hardt, lett og bevarer formen over et stort temperaturområde blir beryllium brukt i supersoniske kampfly, romfart og satellitter. «Måneraketten» Saturn 5 hadde for eksempel dyser av rent beryllium. I kjernefysiske våpen blir beryllium brukt som nøytron-reflektor rundt ladningen for å redusere den kritiske massen.
Litium brukes i litiumbatterier og til medisinsk bruk.
Magnesium brukes i aluminiumslegeringer for å gjøre det sterkere. Det benyttes også i fyrverkeri. Magnesiums lave vekt og gode elektriske egenskaper gjør at det er mye brukt i mobiltelefoner og annet bærbart elektronisk utstyr.
Titan brukes alene eller i legeringer som materiale til romraketter, jetfly, ubåter, verktøy samt tennis- og squash-racketer. Til medisinsk bruk egner titan seg godt som implantat-materiale, på grunn av at det ikke er giftig og ikke utløser frastøtningsreaksjon i kroppen.
Båndviklere

Båndviklere (Ramapesiini) er en delgruppe av viklere (Tortricidae). Gruppen omfatter seks arter i Norge som blir plassert i hver sin slekt.


== Utseende ==
Stort sett middelsstore (de norske artene har vingespenn mellom 12 og 19 millimeter) viklere med brede vinger. De fleste artene er mer eller mindre brunaktige på farge, og forvingen har vanligvis et tydelig, mørkere tverrbånd i midten.


== Levevis ==
Båndviklerne har larver som lever på urter, busker og løvtrær. Artene i denne gruppen er vanligvis ikke spesialisert på én vertsplante, men kan bruke mange forskjellige.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
Underfamilien Tortricinae, – 405 europeiske arter inklusiv underarter (varianter), hvorav 122 arter er funnet  i Norge.
Stammen båndviklere, (Ramapesiini) – seks arter funnet i Norge
rustbåndvikler, Epagoge grotiana (Fabricius, 1781)
gul båndvikler, Paramesia gnomana (Clerck, 1759)
hvit båndvikler, Periclepsis cinctana (Denis & Schiffermüller, 1775)
fjærbåndvikler, Philedone gerningana (Denis & Schiffermüller, 1775)
skogbåndvikler, Capua vulgana (Frölich, 1828)
vårbåndvikler, Philedonides lunana (Thunberg, 1784)


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Ramapesiini hos Fauna Europaea 
(en) Ramapesiini hos NCBI 
Ramapesiini – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Olof Kolmodin

Olof Kolmodin, (1690–1753) var en svensk prest, forfatter og salmedikter. Han var kyrkoherde i Flo i Skara stift. Olof Kolmodin var sønn av kontraktsprosten Johannes Kolmodin og Elisabeth Schultin, sønnesønn til Michael Kolmodin og Christina Emporagria og nevø av salmedikteren Israel Kolmodin. Han var også morfar til litteraturhistorikeren Olof Kolmodin d.y..
Olof Kolmodin skrev på vers bønneboken Then trogna siälens gyldene rökelse-kar (1728), på folkemunne og i trykk også kalt Rökelse-Karet, og i perioden 1732-50 skrev han eposet Biblisk Qwinnospegel . Et av hans best kjente verker er sangsamlingen Andelig Dufworöst, som fikk en omfattende utbredelse i svenske hjem. Første opplag kom i 1734 og dette ble fulgt av ytterligere 14 utgaver., blant annet ble den utgitt sammen med bønneboken Rökelsekaret. Andelig dufworöst inneholdt først 125 salmer, og ble i sjette opplag utvidet med åtte nye salmer. Også for Rökelse-Karetkom en sjette og «med någon förbättring i detta beqwämliga Format ... upplagdx.
Olof Kolmodin er representert i flere salmebøker ut over sin egen  Andelig Dufworöst (Dufworöst), blant annet i de svenske 1819 års psalmbok, Svenska Missionsförbundets sångbok 1920, Nya psalmer 1921, 1937 års psalmbok og Norsk Salmebok hvor han har med to salmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svensk Wikisource har flere originalverker av Kolmodin
Sparganothini

Sparganothini er en delgruppe av viklere (Tortricidae). I Norge er de representert med to uvanlige arter som lever i fjellet eller langt i nord.


== Utseende ==
Middelsstore, grå eller brune viklere. De kjennes lett på at palpene (munnfølerne) er ganske lange og stikker fram foran hodet som et nebb.


== Levevis ==
De artene som lever i Norge er fjell- eller tundra-arter som bare er funnet i fjellet eller langt i nord. De er sjeldne, og lite er kjent om biologien deres.
Ellers har gruppen forholdsvis mange arter i Amerika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
underfamilie Tortricinae
Stammen Sparganothini – fire arter i Europa
Platynota rostrana (Walker, 1863) – en opprinnelig nordamerikansk art som finnes på Madeira
Slekten nebbviklere, Sparganothis Hübner, 1825  – to arter i Norge
Sparganothis pilleriana (Denis & Schiffermüller, 1775) – utbredt over det meste av Europa, funnet i Sverige, men ikke i Norge
polarnebbvikler, Sparganothis praecana (Kennel, 1900)
fjellnebbvikler, Sparganothis rubicundana (Herrich-Schäffer, 1856)


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Sparganothini hos Fauna Europaea 
(en) Sparganothini hos NCBI 
(en) Kategori:Sparganothini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sparganothini – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Maurice Duruflé

Maurice Duruflé  (født 11. januar 1902 i Louviers, Eure, død 16. juni 1986 i Paris) var en fransk komponist, organist og pedagog.
Duruflé skrev fremfor alt kirkemusikk for kor og orgel. Selv om han komponerte hele livet, offentliggjorde han kun en brøkdel av sin produksjon. Hans verker fra senromantikken, impresjonismen og vokalmusikk inspirert av gregoriansk sangtradisjon talte bare 14 opusnumre. Blant orgelverkene rager høyest hans Suite op. 5 fra 1932 samt Prélude et Fuge sur le nom d'Alain op. 7 fra 1942. Særlig berømt ble hans Requiem fra 1941 for soli, kor, orgel og orkester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maurice Duruflé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maurice Duruflé på Internet Movie Database 
(en) Maurice Duruflé på Apple Music 
(en) Maurice Duruflé på Discogs 
(en) Maurice Duruflé på MusicBrainz 
(en) Maurice Duruflé på Spotify 
(en) Maurice Duruflé på Songkick 
(en) Maurice Duruflé på Last.fm 
(en) Maurice Duruflé på Last.fm 
(en) Maurice Duruflé på AllMusic 
(de) Verker av og med Maurice Duruflé i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Association Maurice et Marie-Madeleine Duruflé (fransk)
Biografiske opplysninger (engelsk)
Musca et Memoria (fransk)
Euliini

Euliini er en delgruppe av viklere (Tortricidae). Gruppen omfatter tallrike slekter, men bare to slekter med hver sin art forekommer i Europa.


== Utseende ==
Middelsstore viklere med brede vinger. Noen av disse artene er ganske fargerike, med gule og røde farger og sølvfargede flekker.


== Levevis ==
De har larver som lever på løvtrær og busker.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
Underfamilien Tortricinae
Stammen Euliini – to arter i Norge
skumringsvikler, Eulia ministrana (Linnaeus, 1758)
askevikler, Pseudargyrotoza conwagana (Fabricius, 1775)


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Euliini hos Fauna Europaea 
(en) Euliini hos ITIS 
(en) Euliini hos NCBI 
(en) Kategori:Euliini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euliini – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Knoppurtstilkvikler

Knoppurtstilkvikler (Endothenia oblongana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 13-15 millimeter), tettbygd vikler med forholdsvis smale vinger. Hodet og thorax er kledt med brungrå hår, thorax med en H-formet, svart tegning på ryggen. Forvingen er forholdsvis smal og avrundet, spraglete i brunt, svart og gult, i den ytre delen med et uregelmessig, snøhvitt tverrbånd.  Bakvingen er brun, lysere i den indre delen.


== Levevis ==
Arten lever på enger, beitemarker og andre åpne områder. Larvene til denne sjeldne arten lever trolig på svartknoppurt (Centaurea nigra).
De voksne sommerfuglene flyr om ettermiddagen og kvelden i juni-juli.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, unntatt de østligste og nordligste delene.
I Norge er den bare kjent fra Akershus og Oppland. Den blir vurdert som Sterkt truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2015.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Endothenia oblongana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) knoppurtstilkvikler i Encyclopedia of Life 
(en) knoppurtstilkvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) knoppurtstilkvikler hos Artsdatabanken 
(sv) knoppurtstilkvikler hos Dyntaxa 
(en) knoppurtstilkvikler hos Fauna Europaea 
(en) knoppurtstilkvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Endothenia oblongana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Rocket Fuel

Rocket Fuel er en EP med Hot Rod T, utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«Rocket Fuel»
«Beer Man»
«Ain't No Good»
«Waiting in School»
Naim Frashëri

Naim Frashëri (født 25. mai 1846 i Frashër i Albania, død 20. oktober 1900 i Istanbul i Tyrkia) var en albansk dikter. Han er kjent for å ha skrevet verket Histori e Skënderbeut.


== Biografi ==
Frashëri anses å ha vært et talerør for den albanske nasjonale renessansen. Naim tilbrakte mye av sin barndom i hjembyen. Utdannelsen han fikk i koranskolen i sin barndom satte sine spor i skrivingen. Han har skrevet filosofiske arbeider om den islamske Bektashi-sekten, som han selv bekjente seg til.
Frashëri kunne snakke flere språk flytende, blant annet persisk, tyrkisk, arabisk, gresk, italiensk, fransk og sitt morsmål albansk. Han brukte et enkelt språk slik at budskapet hans også skulle bli forstått av albanere som ikke kunne lese godt. Frashëri var også barnebokforfatter og har oversatt flere velkjente fabler av den franske forfatteren Jean de La Fontaine til albansk.
Naim var formann i styret for sensurering innen det osmanske utdanningsministeriet, og fikk iblant opphevet bannlysningen av visse albanskspråklige bøker. Han studerte på en gresk høyskole, denne utdannelse var preget av at han blant annet oversatte Iliaden til albansk.


== Verk ==
Hans største verk er Historia e Skënderbeut (”Historien om Skanderbeg”), som han selv betraktet som sitt mesterverk. Et lang episk dikt om den middelalderske albanske frihetskjemperen Skanderbeg og hans kamp mot Det osmanske riket. Hans mest elskede verk er allikevel Bagëti e bujqësija ("Buskap og jordbruk").Naim levde sine siste år i Tyrkia og døde en naturlig død. Han har gitt navn til et bokforlag i Tirana i Albania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Enika Abazi, Albert Doja: Further considerations on the politics of religious discourse: Naim Frashëri and his Pantheism in the course of nineteenth-century Albanian nationalism. I: Middle Eastern Studies. Bind 49, nr. 6, 2013, s. 859–879.
Albert Doja: «The Politics of Religious Dualism: Naim Frashëri and his elective affinity to religion in the course of 19th-century Albanian activism». I: Social Compass: International Review of Sociology of Religion. Bind 60, nr. 1, 2013, s. 115–133 (online).
Robert Elsie: «Die drei Frashëri-Brüder». I: Staatliches Museum für Völkerkunde (utg.): Albanien. Reichtum und Vielfalt alter Kultur. Museum für Völkerkunde, München 2001, s. 147–152 (online, PDF, 106 kB).
Hasan Kaleshi: «Frashëri, Naim». I: Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas. Bind 1. München 1974, s. 540–542