jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Statsarkivet i Tromsø

Statsarkivet i Tromsø er en del av Arkivverket og har ansvar for arkiv i Troms, Finnmark og Svalbard. Statsarkivet skal ta i mot, bevare og gjøre tilgjengelig arkivmateriale fra lokal og regional statlig  forvaltning. Det er plass til 22 000 hyllemeter arkiv i magasinene etter at det i 2003 ble bygd et nye magasiner. Av dette er vel 9 500 hyllemeter fylt opp med arkiver fra offentlige og private arkivskapere. De eldste dokumentene er fra slutten av 1500-tallet, og den eldste protokollen er fra 1620.
Statsarkivet skal føre tilsyn med arkivforhold i statlig, fylkeskommunal og kommunal sektor. Statsarkivet arbeider for å ta vare på et bredt spekter av private arkiv. Statsarkivet er både et forvaltningsorgan og en vitenskapelig kulturverninstitusjon. Statsarkivets oppgave er å bevare arkiv og gjøre dem tilgjengelig gjennom registrering og katalogisering. Slik er arbeidet uløselig knyttet til kulturvernet. Primærkildene er nært tilgjengelig for forskningsmiljøet på universitetet. Samtidig er Statsarkivet en serviceinstitusjon for den del av publikum som skal ha dokumentert sine rettigheter og for den største brukergruppen som er slektsforskere. 


== Historie ==
Statsarkivet i Tromsø ble etablert i 1987 og flyttet inn i nytt bygg på universitetsområdet i 1988. Forløperen var Statsarkivkontoret i Tromsø, etablert i 1952. Dette kontoret var administrativt underlagt Statsarkivet i Trondheim.


== Eksterne lenker ==
Arkivverkets hjemmeside
Ole Sverre Olsen

Ole Sverre Olsen (født 7. november 1961) er en norsk lyriker og tekstforfatter, bosatt på Saltrød i Arendal kommune. Han debuterte i 1996 med lyrikksamlingen Til søvnens arbeidere, utgitt på Aventura forlag. Olsen har også skrevet tekster i samarbeid med artisten Morten Harket, blant annet på albumet Wild Seed og Letters from Egypt. Også Harkets sang Brother fra albumet med samme navn er skrevet i samarbeid med Olsen. På Silje Nergaards album Hjemmefra (1996) har han skrevet to av de ni tekstene.
Olsen beskrev i 1998 romanen Den døde mannen slik «Når hovedpersonen Hans Josef Paulsen våkner opp som død, skjønner han ikke sin egen tilstand. Han må orientere seg og blir etterhvert en oppdagelsesreisende i dødsriket».


== Diskografi ==
Morten Harket: Wild Seed (1995)
Silje Nergaard: Hjemmefra (1996)
Morten Harket: Heaven's Not For Saints (Let It Go) (1996)
Morten Harket: Herre i drømmen (1996)
Morten Harket: Tilbake til livet (1996)
Morten Harket: Vogts Villa (1996)
Ragnar Bjerkreim: Cultures Spans the World (1998)
Morten Harket: Jungle of Beliefs (1999)
a-ha: The Sun Never Shone That Day (2000)
a-ha: Minor Earth Major Sky (2000)
a-ha: Minor Earth Major Box (2001)
Ragnar Bjerkreim: Musikalske fasetter (2001)
a-ha: Forever Not Yours (2002)
a-ha: Lifelines (2002)
Ragnar Bjerkreim: Sound of Ocean – Famous Themes From Sebra Film Music Composed by Ragnar Bjerkreim (2002)
a-ha: How Can I Sleep with Your Voice in My Head (2003)
a-ha: The Singles: 1984–2004 (2004)
a-ha: Analogue (2005)
Morten Harket: Darkspace (You're With Me) (2008)
Morten Harket: Letter from Egypt (2008)
a-ha: Homecoming – Live at Vallhall (2008)
a-ha: Best of a-ha (2009)
a-ha: Greatest Hits (2009)
a-ha: 25 (2010)
a-ha: Ending on a High Note – The Final Concert: Live at Oslo Spektrum December 4th 2010 (2011)
Morten Harket: I'm the One (2012)
Morten Harket: Out of My Hands (2012)
Morten Harket: Brother (2014)
Morten Harket: Brother (2014)
a-ha: The Wake (2015)
a-ha: Cast in Steel (2015)
a-ha: Time and Again: The Ultimate a-ha (2016)


== Bibliografi ==
1996 – Til søvnens arbeidere (lyrikk, ISBN 8258811843, Aventura forlag)
1998 – Den døde mannen (roman, ISBN 9788275470100, Geelmuyden, Kiese)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Discogs.com: «Ole Sverre Olsen Discography»
Karl Imenes

Karl Emanuel Imenes (født 12. oktober 1866 i Landvik, Aust-Agder, død 30. juni 1946 i Landvik) var en norsk forfatter.
Han begynte som krambodsvenn og landhandler, og tok Brandbu meieriskole i 1891. Etter dette arbeidet han på meieriet i Grimstad, og fikk i 1892 statsstipend for å reise til danske meierier. Imenes var i Australia fra 1893 til 1900, der han blant annet var gullgraver. Han hadde forskjellige stillinger  i Grimstad før han dro til USA i 1911. Der var han i fem år og skrev flere skuespill som han fikk oppført i Brooklyn. Fra 1916 var han bosatt i Landvik. Han skrev i flere år småstykker i Agder Tidend under pseudonymet «Ola Sørland». Imenes hadde blant annet Kristen Stalleland som lærer på skolen og var selv mållagsmann. Hans skuespill ble mye benyttet i ungdomslagene og i samtida ble han berømmet for humor og spenning og som kjenner av sørlandslynnet.Karl Imenes har gitt ut to bøker på Fonna forlag: Der gullkorni glitrar kom i 1946 og Gullferdi i 1951. Karl Imenes er særlig kjent for «Landvik-visa» som ble utgitt av Lillesand-Grimstad-Postens boktrykkeri i 1918. Visa beskriver gårdene i den gamle Landvik kommune og er skrevet med den sedvanlige humor som karakteriserer Karl Imenes.


== Referanser ==
Collett & Leuch

Collett & Leuch var et norsk handelshus i Christiania, etablert før 1716 av Peder Mortensen Leuch (1692–1746) og Peter Collett (1694–1740). Firmaet endret navn til Collett & Søn i 1786.Handelshuset hadde store interesser i trelasteksport og eide skogområder og sagbruk i tillegg til industri.
Driften opphørte i 1821.
Firmaet var også blant giverne som gjorde opprettelsen av Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) mulig gjennom donasjoner.


== Noter ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt (red): Oslo byleksikon, Kunnskapsforlaget 2010, side 130, ISBN 978-82-573-1760-7
Collett, Alf: Familien Collett, efterretninger  digital utgave, bl.a. s.16
Collett, Alf: En gammel Christiania-Slægt, Christiania, Cammermeyer 1888.
Aust-Agder Turistforening

Aust-Agder Turistforening er en av Den Norske Turistforenings medlemsorganisasjoner. Foreningen ble stiftet som Arendal og Oppland Turistforening 22. april 1890, og var de første 25 årene en reiselivsforening.Foreningen ryddet og merket de første turrutene i 1926, blant disse var Bispevegen fra Kleivgrend i Fyresdal over Setesdal Austhei til Valle i Setesdal. Foreningen fikk en ny formålsparagraf, som siden har definert foreningens arbeid som «å trekke folk mest mulig ut i skog og mark og derigjennom oppelske  vandrelivet». Foreningen arbeidet ikke aktivt under annen verdenskrig, men gjenopptok arbeidet i 1952. Hundreårsjubileet ble feiret med fest på Mjåvasshytta i 1990. Foreningen har to turlag, Havrefjell Turlag og Tvedestrand og Vegårshei Turlag.
Aust-Agder Turistforening har hytter både på kysten og heia, fra Lyngør fyr i Tvedestrand som ligger 4 moh til Tjørnbrotbu på 1300 meters høyde i Bykle, helt øverst i Setesdal. Totalt har foreningen ansvar for utlån / utleie av tre fyr, Store og Lille Torungen fyrstasjon, og Lyngør fyr. Torungene er et resultat av samarbeid med Torungens Venner som ble inngått i 2005, og 7. mai 2011 ble Lyngør fyr åpnet for overnatting.
I anledning av jubileet «Sørlandet i 100» inngikk AAT et samarbeid med Aust-Agder bibliotek og kulturformidling (AAbk) kalt «Barnas fjellbibliotek». Målet var at samtlige av foreningens hytter skulle bli utstyrt med små bibliotek med faktabøker om naturen rundt hyttene og bøker egnet for høytlesning. AAT stod for transporten av bøkene og bibliotekhyllene, samt oppfølging av bøkenes tilstand, mens AAbk tok seg av innkjøp og klargjøring av dem.


== Hyttene ==
Aust-Agder Turistforenings hytter er:


== Arkivet ==
Arkivet etter forløperen Arendal og Oppland Turistforening befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder møtebøker, hyttebøker fra foreningens hytter og regnskapsbøker. Arkivet omfatter perioden 1890 til 1990.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aust-Agder Turistforening: «Om oss» (besøkt 16. desember 2014)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(no) Arkiv etter Arendal og Oppland Turistforening på Arkivportalen
Tove Houck

Tove Houck Christensen (født 31. mars 1944 i Mandal) er en norsk lyriker. Hun er utdannet adjunkt og har arbeidet i ungdomsskolen i flere år. Christensen har vært kateket i Randesund og Oddernes prestegjeld, og er nå ansatt ved Kristiansand Folkebibliotek. Hun har skrevet under spalten «Andakten» i Fædrelandsvennen og har vært andaktsholder i NRK P1. 


== Bibliografi ==
I livets hånd (Lyrikk, Høyskoleforlaget 1991) ISBN 9788276340075, illustrert av Leif Daniel Houck
Regndråper (Lyrikk, Høyskoleforlaget 1993) ISBN 9788276340068, illustrert av Leif Daniel Houck
I vekselvirkninger (Lyrikk, Høyskoleforlaget 1995) ISBN 9788276340365, illustrert av Laila Unhjem
Mot grønn skog (Lyrikk, Høyskoleforlaget 1998) ISBN 9788276342246, illustrert av Leif Daniel Houck
I den ordløse time (Lyrikk, Lunde forlag 2002) ISBN 9788252035346, illustrert av Ingeborg Reich
Farger i sorgen (Lyrikk, Lunde Forlag 2003) ISBN 9788252045857, illustrert av Kjeld Nash
Spor i et hjerte (Lyrikk, Lunde forlag 2005) ISBN 9788252048445, illustrert av Renate Otto
Jeg har reist i tiden (Lyrikk, Lunde forlag 2006) ISBN 9788252049435, illustrert av Ralph Nash
Ingen kan stoppe soloppgangen (Lyrikk, Lunde forlag 2008) ISBN 9788252000221, illustrert av Conrad Sevens


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Tove Houcks bibliografi på ask.bibsys.no (Besøkt 13. desember 2014)
Tove Houcks bøker på bokhylla.no (Besøkt 13. desember 2014)
Afghan Premier League

Afghan Premier League er den øverste fotballigaen i Afghanistan. De første kampene blei spilt høsten 2012 og ligaen bestod av åtte lag, hvor hvert lag representerte en region i Afghanistan. Toofaan Harirod var det første laget som vant ligaen.


== AFC-ranking (2021) ==
39.  Bhutan Premier League (0.350)
40.  Mongolian National Premier League (0.200)
41.  Afghan Premier League (0.000)
42.  Yemeni League (0.000)
43.  Liga Super Brunei (0.000)


== Vinnere ==

2012 – Toofaan Harirod
2013 – Shaheen Asmayee
2014 – Shaheen Asmayee
2015 – De Spin Ghar Bazan
2016 – Shaheen Asmayee
2017 – Shaheen Asmayee
2018 – Toofaan Harirod
2019 – Toofaan Harirod
2020 – Shaheen Asmayee


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Mikkjel Skjevrak

Mikkjel Skjevrak (født 30. september 1881, død 20. mai 1956) var bankdirektør, bonde og forfatter fra Longerak i Bygland. Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1951. Skjevrak var hjemmelsmann for Instituttet for sammenlignende kulturforsknings arbeid med innsamling av stoff rundt bondesamfunnets historie.
Skjevraks interesse for historie kom til uttrykk da det nye kommunehuset på Bygland stod klart til bruk i 1937. Han satt i komiteen som skulle avgjøre skjebnen til det gamle kommunehuset, opprinnelig ei røykstoge som i 1897 ble flyttet fra Åraksbø til Haugå. Etter kontakt med arkitekten Halvor Vreim hos Riksantikvaren ble konklusjonen at huset skulle settes i stand som årestue og bygges opp igjen bak det nye kommunehuset. Med dette var Skjevrak med på å etablere det som skulle bli til Bygland museum, og som i 2012 er en del av Setesdalsmuseet.
I 1946 ble Skjevrak valgt til formann i bygdesogenemnda som skulle utarbeide et tillegg til Byglandsoge (utgitt i 1939), og resultatet av nemndas arbeid, Gards- og ættesoge for Bygland, kom ut i 1952.
Småfuglane våre kom i 1948, og her flettet Skjevrak inn sagn om, og gjorde rede for, gammel overtro som knyttet seg til fuglene. Kritikeren «Plebicola» skrev i sin kritikk av boken på side 3 i VG 14. juni 1949 at 

De versene han setter over kapitlene, er ikke alltid velvalte, iallfall ikke velplaserte. Det er tydelig at han ikke er noen kjenner av poesi. Han burde oppgitt hvor bildene skriver seg fra.

I Bjørn og varg på Agderbygdene og Vest-Telemark i eldre tid, som kom ut i 1953, begrenset han ikke historienedtegningen til Agder, og han hadde tatt ad notam «Plebicola»s kritikk med hensyn til kilder. I denne boken nedtegnet Skjevrak historier på nynorsk blant annet om storjegerne Olav Jonson Ramsvatn og Olav Tverstøyl, men også historien om «Napoleon — eller bjørnen på St. Hanshaugen», som han skrev på bokmål. Denne gangen beskriver VGs kritiker, Kj. Helland-Hansen, ham slik:

Mikkjel Skjevrak er en samvittighetsfull forsker : Alltid oppgir han sine kilder, både skriftlige og muntlige.


== Bibliografi ==
1940: Litt om småfuglane våre, Fædrelandsvennens trykkeri, Kristiansand. Boka på bokhylla.no
1945: Åkernamna på Agder og andre stader
1948: Småfuglane våre, Sørlandsforlaget i Arendal, utgitt på bokmål og nynorsk.
1948: A/S Byglandsfjord Dampsag & Høvleri gjennom 50 år : 1898 - 1948
1952: Stølsnamna i Setesdal : med eit tillegg og jamføring med stølsnamna i Åseral, Gjevdal, Tovdal og Åmli
1953: Bjørn og varg på Agderbygdene og Vest-Telemark i eldre tid, Kristiansand Boka på bokhylla.no


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Mikkjel Skjevraks bibliografi på ask.bibsys.no (Besøkt 27. november 2012)
Kalottspel

Kalottspel er en folkemusikk- og folkedansfestival som arrangeres i Målselv i Troms i august hvert år (uke 32). Kalottspel ble arrangert førte gang i 1970, den gangen var det Målselv Mållag som sto bak arrangementet som samla deltakere fra Sverige og Nord-Norge. Mållaget og senere Målselv Spelmannslag, hadde da arrangert lokale spelmannsstemner helt siden 1949. 
Spelmann og innsamler Johan Nymo fra Målselv var drivkraft i dette arbeidet. Han hadde allerede da vært den sentrale personen i folkemusikkarbeidet i bygda i flere tiår, og ønsket også å knytte kontakter over landegrensene på Nordkalotten. Kalottspel ble arrangert to ganger på 1970-tallet (70 og 75), og hadde besøk av spelmenn og dansere fra Sverige og Finland, men de fleste deltakerne var fra Nord-Norge. Til Kalottspel 1975 ble plakat tegna av Øyvind Haaland, og denne ble brukt som logo for Kalottspel helt fram til 2007. 
Fra 1984 fikk Kalottspel en mer stabil organisering, og ble de neste 20 årene arrangert hvert andre år. I 1989 ble Foreninga Kalottspel stifta, og vedtektene sier fremdeles i 2012 at Kalottspel skal: 

ta vare på, formidle og videreutvikle folkemusikken og folkedansen på Nordkalotten, og være et møtested for amatører, profesjonelle utøvere og publikum.
bidra til rekruttering innen sjangeren, bl.a. gjennom kurs for barn og ungdom, og gi faglig påfyll for ildsjelene i rekrutteringsarbeidet på Nordkalotten.
være et profesjonelt arrangement, og den ledende arena for folkemusikk og folkedans i Nord-Norge.Utover 1990-tallet utvidet Kalottspel sin aktivitet med seminar og kurs i spill, sang og dans, ulike kunstutstillinger, kulturkonferanser, og begynte også å arrangere konserter på andre tider av året. 
På 2000-tallet fortsatte Kalottspel å utvikle seg. I 2004 fikk Kalottspel festivalstøtte fra Norsk kulturråd for første gang, og har fra da vært en årlig festival. De siste årene har Kalottspel utmerket seg med en rekke egenproduksjoner som har fått mye oppmerksonhet også utenfor folkemusikk- og folkedansmiljøet: Hekla Stålstrenga (2005), danseforestillinga FOT (2007), Julie Alapnes Band (2008), danseforestillinga "Kan du sjå det på meg?" (2009), "Suite for reisende menn" (2010), danseforestillinga "Kartellet" (2012). I 2014 fikk Kalottspel prisen som Årets Folkemusikkarrangør, utdelt under Folkelarm i Oslo. 


== Ledelse ==
Leder for Kalottspelkomitéen / Styreleder2017 -            Oddvar Eriksen
2016 - 2017   Monica Karlstad
2015 - 2016   Nils Ole Foshaug
2013 - 2015   Jan Kristian Vestjord
2012 -  2013  Ragnhild Furebotten
2005 – 2012  Kjetil Jensberg
2003 – 2005  Terje Foshaug
1984 – 2003  Odd Helge Utby
1970 - 1975  Johan NymoDaglig leder2015 -           Nina Fjeldet (Inge Martin Helgesen vikar 2017)
2010 - 2015  Sigrunn Haugli (Mari Tollefsen vikar 2011, Ragnhild Furebotten vikar 2013 - 14)
2006 - 2010  Terje Foshaug


== Eksterne lenker ==
Kalottspel
Gerda Løland

Gerda Løland (født 8. juni 1902 i Iveland, død 2. januar 2001 i Iveland) var en norsk lærer og forfatter.
Hun vokste opp på gården Mjåland sammen med fem søsken. Etter folkeskolen, der hun hadde Tomas Belland til lærer, reiste hun til Kristiansand og gikk på Kristiansand lærerskole, hvor hun ble uteksaminert i 1926. Etter noen vikariater ble hun ansatt i småskolen både i Nateland og Frøyså skolekretser. Etter det var hun fire år på Eieland skule, skolen hun selv hadde gått på som barn. I 1946 ble hun ansatt som lærer på storskolen på Skaiå, og var der til hun sluttet som lærer. Hun giftet seg med Asmund Løland. De hadde hjemmet sitt i Underberg, der hun også hadde «skrivarstove». Nærmeste nabo var Frøysådalen bedehus, hvor hun var pedell. I tillegg til skriving og dikting, hadde hun anlegg for tegning, og var spesielt interessert i natur, hage og det nynorske språket. Hun var et bygdas menneske, selv om hun foretok reiser til utlandet, bl.a. til landet som den gang het Palestina. Hun debuterte i 1948 med Nelliken, og skrev i alt åtte bøker.


== Forfatterskap ==
Nelliken, Lunde (1948)
Sanning sigrar, roman, Lunde (1953)
Bjørn og dei andre, barnebok (1955)
Unni, roman, Lunde (1957)
Borna frå Solsletta, barnebok, Lunde (1960)
Når isen brånar, roman, Lunde (1972)
Vårflaum, roman, Lunde (1976)
Kvitter langs vegen, dikt (1977)


== Referanser ==


== Kilder ==
Gerda Løland på iveland.org
Caroline Bækkelund Hauge

Caroline Bækkelund Hauge (født 1965 i Drammen) er en norsk radio- og fjernsyns­journalist ansatt som programleder og reporter i NRK. Hun begynte sin radio­karriere i Radio Fakta i Drammen på 1980-tallet, før hun ble ansatt i NRK i 1994.
Hun har vært programleder i Førkveld og Norge Rundt, og er reporter i Frokost-TV, Reiseradioen, Nitimen og Sommeråpent. I mange år har hun også vært programleder ved NRKs distrikts­kontor i Buskerud.Bækkelund Hauge har også laget flere fjernsynsdokumentarer for NRK1.


== Referanser ==
Yörük

Yörük, også Yuruks eller Yorouks (tyrkisk:Yörük, gresk:Γιουρούκοι, bulgarsk:юруци, makedonsk:Јуруци) er en tyrkisk folkegruppe, der noen av dem er fortsatt er nomader primært bor i fjellene i Anatolia og på Balkan-halvøya. Navnet kommer fra det tyrkiske verbet yürü- (yürümek i infinitiv), som betyr "å gå", der ordene yorouk eller Yuruk betyr "de som går".


== Referanser ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Brailsford, H.N. Macedonia: Its Races and Their Future. Methuen & Co., London, 1906. Kailar Turks
Cribb, Roger. Nomads in Archaeology. Cambridge University Press, 2004.


== Eksterne lenker ==
(en) Yörük – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Web portal for information sharing on and between Yörüks
The disappearing Yörük and their music
Foundation of Yörüks in Turkey
Başkent Üniversitesi

Başkent Üniversitesi er et tyrkisk universitet, som ble grunnlagt 13. januar 1994 av professor Mehmet Haberal. Universitetet ligger i Ankara, men har også universitetssykehus og forsningssentre andre steder i Tyrkia.


== Eksterne lenker ==
Başkent University
Kanal B (Universitetets TV-kanal)
McGhee Center for Eastern Mediterranean Studies

McGhee Senter for Østmiddelhavsstudier (engelsk: McGhee Center for Eastern Mediterranean Studies) er et studiesenter i Alanya i Tyrkia, drevet av det amerikanske universitetet Georgetown University. Studiesenteret ble grunnlagt i 1989 etter at USAs tidligere ambassadør til Tyrkia og Vest-Tyskland George C. McGhee, donerte villaen sin til Georgetown University, for å lage et senter for studier av tyrkisk historie og kultur. Senteret faglig tilknyttet med Koç-universitetet og tilbyr tre programmer: Utvekslingsemester, sommerkurs i tyrkisk språk og kortkurs.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) McGhee Center for Eastern Mediterranean Studies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i innebandy for menn 2012

Verdensmesterskapet i innebandy for herrer 2012 ble spilt i Bern og Zürich i Sveits fra 2. til 9. desember 2012. Mesterskapet var det 16. verdensmesterskapet i innebandy, og det 9. herremesterskapet. VM i 2012 var det andre mesterskapet med 16 deltakernasjoner. Fem nasjoner var forhåndskvalifisert på bakgrunn av plasseringen i VM 2010, mens de resterende 11 nasjonene ble klar gjennom kontinentale kvalifiseringer.


== Gruppespillet ==
Nummer 1 og 2 i hver gruppe går videre til kvartfinalen.


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Gruppe D ===


== Kvartfinale ==


== Semifinale ==


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell side - wfc2012.ch
Natvigs Minde

Natvigs Minde, eller det mer moderne navnet Natvigs Minne, er en holme i havnebassenget i Stavanger. Det opprinnelige navnet er Lille Plentingen. Holmen er oppkalt etter havnefogd Thomas Natvig (1803-1890).  Holmen ble gitt som gave av kong Christian IV i 1604. I 1770-årene ble øya festet av skipper Ole Trulsen. Senere overtok Gabriel Kirsebom Kielland  i 1774 og senere Gabriel Schanche Kielland i 1799. 
Holmen har hatt mange formål: kjølhaling, reparasjon, opplagsplass  og til tørking av garn og bøter. Sør for Lille Plentingen og Plentingen var byens karantenehavn. Her måtte skipene fortøyes eller ankres opp til sundhetskommisjonen hadde forsikret seg om at det ikke var noen smittsomme sykdommer ombord.  I året 1831 var det kolera som herjet og da ble også Kiellands hus rekvirert som karantenehus.  
I 1878 startet en stor utbygging med havnefogd Natvig som initiativtaker. Området rundt ble fylt ut og det ble bygget dypvannskai, opplagsplass og ballastplass. Bygninger ble flyttet fra andre steder i byen i slutten av 1800-tallet og brukt til naust for prammer og mudderprammer. Et av husene ble overtatt fra handelshuset P.V. Rosenkilde & Søn som gikk konkurs. Dette hadde vært skipsverft siden 1819.
I 2003 brant dette sjøhuset ned til grunnen. Stavangerregionen Havn IKS vedtok å bygge huset opp igjen og den 23.november 2008 ble nytt hus innviet. 
I dag benyttes de restaurerte husene, sammen med nytt kjøkken og toalett, som forsamlings- og selskapslokale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Natvigs Minde
BLNO 2012/13

BLNO 2012/13 var det øverste nivået i norsk basketball for menn 2012/13-sesongen. Tromsø Storm vant ligaen foran Centrum Tigers og Bærum.


== Tabellen ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hermann von Fehling

Hermann von Fehling (født 9. juni 1812 i Lübeck, død 1. juli 1885 i Stuttgart) var en tysk organisk kjemiker. Han er mest kjent for å ha utviklet Fehlings væske.
Fehling kom fra Lübeck i Tyskland. Han fikk sin utdanning i farmasi ved Universitetet i Heidelberg.


== Referanser ==
Archaeoattacus edwardsii

Archaeoattacus edwardsii er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En svært stor (vingespenn 180-230 millimeter), rødbrun påfuglspinner med sigdformede vinger, svært like på artene i slekten Attacus. Hver vinge har et trekantet, gjennomsiktig "vindu". Arten er lysere og mer rødbrun enn slektningen Archaeoattacus staudingeri og vingespissene er gulbrune, ikke grå.


== Levevis ==
Larvene lever på ulike slags busker og trær, de er i alle fall funnet på slektene Ailanthus (Simaroubaceae), Machilus (laurbærfamilien) og Prunus (rosefamilien). De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.


== Utbredelse ==
Arten finnes fra Himalaya (India, Nepal) i vest til Borneo i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae – 59 slekter med ca. 500 arter. Muligens en parafyletisk gruppering.
Slektsgruppen Attacini – inneholder mange svært store arter
Slekten Archaeoattacus Watson, 1914
Archaeoattacus edwardsii (White, 1859)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Archaeoattacus edwardsii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Archaeoattacus edwardsii hos NCBI 
(en) Kategori:Archaeoattacus edwardsii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Archaeoattacus edwardsii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Archaeoattcus. Med bilder av de fleste artene [1]