jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kunståret 1844

Kunståret 1844 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1844.


== Hendelser ==
Juni – Henry Fox Talbot begynner utgivelsen av The Pencil of Nature, den første kommersielt utgiit boken som er illustrert med fotografier tatt med et kamera (i London).
31. juli – Åpningen av Wadsworth Atheneum, de eldste kunstmuseum i USA.


== Verk ==

József Borsos – Portrett av Kristóf Hegedűs
Gustave Courbet
Portrett av Juliette Courbet (Musée du Petit Palais, Paris)
The Hammock
Eugène Delacroix – Dernières paroles de l'empereur Marc Aurèle
Carlo Marochetti – Wellington statue, Glasgow (rytterstatue i bronse)
Eleuterio Pagliano – İl pepe e il peperoncino
Hiram Powers – The Greek Slave (marmor)
J. M. W. Turner – Rain, Steam and Speed – The Great Western Railway (National Gallery, London)


== Fødsler ==
20. februar – Mihály Munkácsy, ungarsk maler (død 1909)
21. mai – Henri Rousseau, "Le Douanier Rousseau", fransk modernistisk primitiv maler (død 1910)
22. mai – Mary Cassatt, amerikansk maler innen impresjonistisk (død 1926)
25. juli – Thomas Eakins, amerikansk (USA) maler, fotograf, skulptør  (død 1916)
5. august – Ilja Repin, russisk maler og skulptør (død 1930)
20. september – William H. Illingworth, amerikansk (USA) fotograf (død 1893)
22. oktober – Margaret Forrest, franskaustralsk kunstmesen (død 1929)
25. oktober - Viktor Oskar Tilgner, østerriksk skulptør (død 1896)
28. oktober – Moses Jacob Ezekiel, amerikansk (USA) skulptør (død 1917)
ukjent dato
Susan Dacre, engelsk maler (død 1933)
Annie Swynnerton, engelsk maler (død 1933)


== Dødsfall ==
8. januar – Ferdinand Piloty, tysk litograf (født 1786)
6. mars - Francis Nicholson, britisk landskapsmaler (født 1753)
24. mars – Bertel Thorvaldsen, dansk skulptør (født 1770)
2. mai – William Thomas Beckford, engelsk kunstkritiker (født 1760)
5. mai - Andrew Geddes, britisk maler (født 1783)
23. juli – Christian Gobrecht, amerikansk (USA) gravør (født 1785)
6. august – Samuel Drummond, britisk maler spesielt av portretter og marinemotiver (født 1766)
28. august – Giuseppe Bernardino Bison,italiensk maler (født 1762)
14. oktober – Adélaïde Victoire Hall, fransk maler (født 1772)
2. november – Augustus Wall Callcott,engelsk landskapsmaler (født 1779)
ukjent dato
Arnoldus Bloemers, nederlandsk maler av blomster, frukt, og dyr (født 1792)
Giovacchino Cantini, italiensk gravør (født ca. 1780)
Qian Du,kinesisk landskapsmaler under Qing-dynastiet (født 1764)
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1844 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kunståret 1825

Kunståret 1825 er en oversikt over kunstneriske verker som ble skapt i 1825, samt over kunstnere som ble født eller avgikk ved døden samme år.


== Verk ==
John Constable – Leaping Horse
John Doyle – Turning out the Stag
Samuel Morse – Portrait of Lafayette
Samuel Palmer – Landscape with Repose of the Holy Family
Bartholomeus van Hove –  Pompenburg met Hofpoort in de winter
Martinus Rørbye – Udsigt fra kunstnerens vindue
John Martins serie med illustrasjoner i mezzotint til Miltons verk Paradise Lost (publiseringen begynner)


== Fødsler ==
4. februar – Myles Birket Foster, engelsk illustratør, akvarellmaler og grafiker (død 1899)
13. mars  – Hans Gude, norsk maler (død 1903)
1. mai – Eleanor Vere Boyle, engelsk akvarellmaler (død 1916)
5. mai  – Peter Bernhard Anker, norsk maler (død 1856)
9. mai – James Collinson, britisk maler som var medlem av Det prerafaelittiske broderskap  (død 1881)
10. juli – Benjamin Paul Akers, amerikansk (USA) skulptør (død 1861)
12. august – Vito D'Ancona, italiensk maler (død 1884)
6. september – Giovanni Fattori, italiensk maler (død 1908)
13. september – William Henry Rinehart, amerikansk (USA) skulptør (død 1874)


== Dødsfall ==
24. februar – Toyokuni, japansk mester i ukiyo-e, spesielt trykk av kabukiskuespillere (født 1769)
8. mars – Adélaïde Dufrénoy,fransk poet og maler fra Bretagne (født 1765)
25. mars – Raphaelle Peale, amerikansk maler av stilleben (født 1774)
6. april – Vladimir Borovikovsky,ukrainskfødt portrettmaler (født 1757)
16. april  – Henry Fuseli, sveitsisk maler og kunstkritiker (født 1741)
23. april – Friedrich Müller, tysk maler, forteller, lyriker og dramatiker (født 1749)
1. juni – Giovanni Monti,italiensk landskapsmaler (født 1765)
13. juni – Johann Peter Melchior, tysk porselenmodellmaker (født 1742)
14. juni – Pierre Charles L'Enfant, fransk arkitekt/kunstner (født 1754)
29. desember – Jacques-Louis David, fransk maler (født 1748)
ukjent dato
Jacopo Tunicelli, italiensk maler av miniatyrportretter (født 1784)
Domenico Vantini, italiensk maler som spesialiserte seg på miniatyrportretter (født 1765)
Rafael Ximeno y Planes,spansk maler (født 1759)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1825 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kunståret 1826

Kunståret 1826 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1826.


== Hendelser ==
25. desember - Åpningen av Militærgalleriet i Vinterpalasset, som består av 332 portretter av russiske generaler som deltok i Den patriotiske krigen i 1812, malt av George Dawe og hans russiske assistent Alexander Polyakov og Wilhelm August Golike.
Samuel Palmer flytter til Shoreham, Kent, hvor han oppholdt seg det neste tiåret.


== Verk ==

Thomas Cole – Sunrise in the Catskill Mountains
John Constable – The Cornfield
Jean-Baptiste Camille Corot – Le pont de Narni
Eugène Delacroix – La Grèce sur les ruines de Missolonghi
William Etty – The Judgement of Paris
Orest Kiprensky
Portrett av prins N. P. Trubetzkoy
Portrett av O. A. Ryumina
Nicéphore Niépce – La cour du domaine du Gras, det første permanente fotografi av natur
Joseph-Denis Odevaere – Lord Byron on his Death-bed (Groeningemuseum)
Horace Vernet – Slaget ved Arcole-broen


== Fødsler ==
18. februar – Lea Ahlb, gravør (død 1897)
6. april – Gustave Moreau, fransk maler innen symbolisme (død 1898)
2. mai – Eleuterio Pagliano, italiensk maler innen romantikken (død 1903)
4. mai – Frederic Edwin Church,amerikansk (USA) landskapsmaler (død 1900)
1. oktober – Karl von Piloty, tysk maler (død 1886)
8. desember – Silvestro Lega, italiensk maler (død 1895)
ukjent dato – Serafino De Tivoli, italiensk maler (død 1892)
ukjent dato - Novak Radonić, serbisk maler (død 1890)


== Dødsfall ==
25. januar – Joseph Boze, fransk portrett- og miniatyrmaler (født 1746)
21. februar – John Kay, skotsk karikaturtegner og gravør (født 1750)
5. mars - Charles Paul Landon, fransk maler som skrev om kunst og kunstnere (født 1760)
17. mars – Ferdinand Bauer, australsk botanisk illustratør (født 1760)
8. oktober – Marie-Guillemine Benoist, fransk maler av historie- og sjangermaleri innen nyklassisismen (født 1768)
26. november – John Nichols, engelsk trykkmaker og forfatter (født 1745)
7. desember – John Flaxman, britisk skulptør (født 1755)
ukjent dato
Jean-Louis Laneuville, fransk portrettmaler (født 1748)
Marie-Élisabeth Laville-Leroux, fransk maler (født 1770)
Andrej Jefimovitsj Martynov, russisk maler og gravør (født 1768)
Mustafa Râkim,  osmansk  kalligraf (født 1757)
Peter Edward Stroehling, portrettkunstner fra enten Tyskland eller Det russiske keiserdømmet (født 1768)


== Eksterne lenker ==
(en) 1826 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Constance»

«Constance» var en bark bygget 1884 i Harvey i New Brunswick i Canada. Skipet ble bygget som fullrigger, men senere rigget om til bark. Det ble kjøpt til Norge av Ths. S. Falck i Stavanger.


== Historie ==
1884: Bygd  i Harvey i New Brunswick i Canada
1899: Kjøpt til Norge av et aksjeselskep i Stavanger ved Ths. S. Falck, i Stavanger til
1904: Ut av skipsregisteret. Videre skjebne ukjent.


== Kilder ==
«Bark Constance». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 6. januar 2019.
Bibiodes

Bibiodes er en slekt av myggene (Nematocera), som sammen med  fluene, utgjør tovingene (Diptera). Slekten omfatter fire kjente, nålevende arter, men alle er regnet som sjeldne.


== Utseende ==
Små (2,5-6 millimeter), kraftig bygde, svarte mygg med korte antenner, disse er kortere enn hodet. Slekten ligner mye på de mindre artene i slekten Bibio, men skiller seg fra disse ved at årene Rs og M i vingene er sammenvokst et kort stykke, ikke forbundet med en tverr-åre, og at for-leggen har en knøl på undersiden.


== Levevis ==
Artene i denne slekten er regnet som sjeldne og lite er kjent om biologien deres. Larvene er helt ukjente, men lever trolig i jorda slik som andre hårmygg. De voksne myggene ser ikke ut til å danne påfallende masse-svermer slik Bibio-artene gjerne gjør. De er mest funnet i litt høyereliggende, tempererte områder.


== Utbredelse ==
Nålevende arter var inntil nylig bare kjent fra Nord-Amerika, men det er nå i tillegg beskrevet en art fra Tibet. Fossiler viser at slekten har hatt en videre utbredelse før, man kjenner flere fossile arter fra Europa og også én (hittil ubeskrevet) fossil art fra Botswana.


== Fossile arter ==
Denne slekten er kjent fra fossiler tilbake til sen kritt. De eldste kjente Bibioninae tilhører denne slekten.


== Systematisk inndeling ==

Orden tovinger (Diptera)
Gruppe mygg (Nematocera)
Familien hårmygg (Bibionidae)
Underfamilien Bibioninae
Slekten Bibiodes Coquillett, 1904
Nålevende arter:
Bibiodes aestivus Melander, 1912 - Canada,USA
Bibiodes femoratus Melander, 1912 - USA
Bibiodes halteralis Coquillett, 1904 - Mexico, USA
Bibiodes sinensis Yang & Luo, 1987 - Tibet
Fossile arter
†Bibiodes balticus Skartveit, 2009
†Bibiodes confluens (Cockerell, 1915)
†Bibiodes nanus Skartveit, 2009
†Bibiodes intermedia James, 1937
†Bibiodes massiliensis Nel, 2019
†Bibiodes provincialis Skartveit & Nel, 2017


== Kilder ==
Skartveit, J. (2009) Fossil Hesperinidae and Bibionidae (Diptera: Bibionoidea) from Baltic amber. Studia dipterologica 15: 3-42.


== Eksterne lenker ==
(en) Bibiodes i Encyclopedia of Life 
(en) Bibiodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bibiodes hos Fossilworks 
(en) Bibiodes hos ITIS 
Tree of Life - Bibionomorpha, (Diptera) (engelskspråklig)
Skjervøy Idrettshall

Skjervøy Idrettshall er et innendørs idrettsanlegg på Skjervøy. Hallen sto ferdig i 1976.
Skjervøy kommune eier hallen. Skjervøy IK bruker hallen til håndball og fotball. Tidligere ble det også spilt organisert volleyball her. Skolene på Skjervøy bruker også hallen.
Bibionellus

Bibionellus er en slekt av myggene (Nematocera), som sammen med  fluene,  utgjør tovingene (Diptera). Slekten omfatter fire kjente, nålevende arter, men alle er regnet som sjeldne.


== Utseende ==
Små (ca. 3-4 millimeter), mørke hårmygg. De ligner mye på slekten Bibio, men kan skilles fra disse på at kroppsformen er noe spinklere, hannen er lite påfallende hårete, oversiden av thorax er rød hos begge kjønn (hos Bibio har hannene allrid svart thorax). Fasettøynene er omtrent nakne. Antennene er ganske korte og består av sju-åtte mer eller mindre kjegleformede ledd. Vingene er mørkt røyfargede. Forleggen (protibia) har en spiss knøl på undersiden, for-låret en felt med korte pigger nær spissen på undersiden, bakbeina hos hannene har utpreget kølleformede lår og legger. I tillegg er hannens kjønnsorganer noe ulike de i slekten Bibio, blant annet er rygg- og bukplatene på det bakerste kroppsleddet sammenvokste til et rør.


== Levevis ==
Lite er kjent om disse artenes levevis, men de er funnet i skogsområder.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra sentrale deler av Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Orden tovinger (Diptera)
Gruppe mygg (Nematocera)
Familien hårmygg (Bibionidae)
Underfamilien Bibioninae
Slekten Bibionellus Edwards, 1935
Bibionellus aczeli Hardy, 1953 - Argentina
Bibionellus barrettoi Lane & Forattini, 1948 - Brasil
Bibionellus paulistinensis Lane & Forattini, 1948 - Brasil
Bibionellus tibialis Edwards, 1935 - Bolivia, Peru


== Kilder ==
Pinto, L.G. og Amorim, D. de S. (1997) Taxonomy and phylogeny of the Neotropical genus Bibionellus (Diptera: Bibionidae). Iheringia, Sér. Zool. 83: 65-85. [1]
Pinto, L.G. og Amorim, D. de S. (2000) Bibionidae (Diptera: Bibionomorpha). Morfologia e Análise Filogenética. Holos, Ribeirão preto.


== Eksterne lenker ==
(en) Bibionellus i Encyclopedia of Life 
(en) Bibionellus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bibionellus hos Artsdatabanken 
Tree of Life - Bibionomorpha, (Diptera) (engelskspråklig)
Feiring Bruk

Feiring Bruk er et norsk industrikonsern som driver med pukk og tilhørende produkter. Selskapet har sitt navn fra Feiringåsen i Lørenskog der virksomheten startet.
Gründeren Knut Ollendorff startet grustak på Asak i Skedsmo, og når denne forekomsten gikk tom startet arbeidet med å utvikle pukkproduksjon. Knuseverket startet i 1962 og produksjonen gikk over all forventning. Prognosen sa 225 000 tonn i året, første driftsår ble det solgt 267 000 tonn og i 1968 leverte anlegget 768 000 tonn.Selskapet har vokst ved oppstart av nye brudd og kjøp av selskaper. I dag inngår Bjønndalen Bruk i Nittedal, Grefsrud i Ullensaker og Hadeland Pukkverk i Lunner i konsernet. Totalt drives det uttak 10 steder, både grustak og pukkverk. Selskapet driver også med leietjenester som knuseentreprenør, fyllplasser og mottak av gravemasser, salg av geotekstiler for markforsterkning og produksjon av asfalt. Selskapet hadde en omsetning i 2016 på 556 millioner og sysselsetter rundt 170 ansatte.
MyAnna Buring

MyAnna Buring (født Anna Margaretha My Rantapää den 22. september 1979 i Sundsvall) er en svensk skuespiller, best kjent fra TV-serien Downton Abbey og Twilight-filmene .
I 2018 spilte hun den ene hovedrollen i den norske TV-serien En natt. For rollen ble hun nominert til beste kvinnelige skuespiller foran Gullruten 2018.Buring ble født i Sundsvall i Sverige, men vokste opp i Midtøsten og flyttet til Storbritannia da hun var 18 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MyAnna Buring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MyAnna Buring på Internet Movie Database 
(sv) MyAnna Buring i Svensk Filmdatabas 
(da) MyAnna Buring på Filmdatabasen 
(da) MyAnna Buring på Scope 
(fr) MyAnna Buring på Allociné 
(en) MyAnna Buring på AllMovie 
(en) MyAnna Buring hos The Movie Database 
MyAnna Buring på Instagram
Kunståret 1827

Kunståret 1827 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1827.


== Hendelser ==
Richard Westmacott blir professor innen skulptur ved Royal Academy.
John James Audubon begynner utgivelsen av The Birds of America i Storbritannia.


== Verk ==

William Blake – The Wood of the Self-Murderers: The Harpies og the Suicides
Karl Brjullov – Italiensk dagtid
George Catlin – Bird's Eye View of Niagara Falls
Thomas Cole – Autumn in the Catskills
Eugène Delacroix – La Mort de Sardanapale
Francisco Goya (tilskrives) – La lechera de Burdeos
Jean Auguste Dominique Ingres – L'Apothéose d'Homère
Orest Kiprensky – Portrett av Aleksandr Pusjkin
François Rude –  Mercure rattachant ses talonnières après avoir tué Argos (modell for bronseavstøpning)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1827 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kunståret 1828

Kunståret 1828 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1828.


== Hendelser ==
3.  desember – Musée Fabre åpner i  det renoverte Hôtel de Massillian i Montpellier, Frankrike.


== Verk ==

Thomas Cole – The Garden of Eden
John Constable – Hampstead Heath, Branch Hill Pond
Orest Kiprensky – Selvportrett
Thomas Lawrence – Portrett av Charles Grey, 2. jarl av Grey
James Arthur O'Connor
The Devil's Glen, Co. Wicklow, with a fisherman Arkivert 26. juni 2014 hos Wayback Machine.
A View on the Liffey
View on the Shannon, with figures in a rowing boat
Joseph Karl Stieler – Charlotte von Hagn (for Schönheitengalerie ved Nymphenburg Palace)
J. M. W. Turner – Chichester Canal


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1828 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ulbricht

Ulbricht:

Beata Ulbricht
Lotta Ulbricht
Lutz Ulbricht (* 1942, Berlin), en tysk roer
Manfred Ulbricht (* 1947, Zetteritz), en tysk syklist som representerte DDR
Walter Ulbricht (1893, Leipzig – 1973, Döllnsee), en tysk kommunistpolitiker
Ulbricht-doktrinen
Kjerningen av melkehavet

Kjerningen av melkehavet (Samudra manthan) er et kjent kapittel i de religiøse Purana-tekstene, som er sentrale i blant annet hinduismen, jainismen og buddhismen. Kapittelet handler blant annet om kjerningen av melkehavet eller Melkeveien, der Mandara-fjellet ble brukt som stav til kjerningen og slangekongen Vasuki ble brukt som et tau som slynget seg rundt staven.


== Eksterne lenker ==
Story Behind Kumbh Mela
Wilson, Horace Hayman (1840): The Vishnu Purana
David G. Mandelbaum

David Goodman Mandelbaum (født 22. august 1911 i Chicago, død 19. april 1987) var en amerikansk sosialantropolog.
Han hadde bachelorgrad fra Northwestern University fra 1932 og doktorgrad i sosialantropologi fra Yale University fra 1936. Mandelbaums største arbeid omhandlet creeindianere i Saskatchewan i Canada, men hans største interesse forble ulike samfunn i India og Sørøst-Asia. Under den andre verdenskrig var han tjenestemann for Utenriksdepartementet i Sørøst-Asia. Mandelbaum var professor ved University of Minnesota 1941–1946 og University of California, Berkeley 1946–1978. Ved sistnevnte var han tillike dekan 1955–1957, leder for senteret for sør- og sørøstasiatisk forskning 1965–1968 samt professor emeritus fra 1978. Han døde etter lang tids kreftsykdom i 1987.Mandelbaum var også involvert i American Anthropological Association, American Association for the Advancement of Science, Association for Asian Studies, Society for Applied Anthropology, American Institute of Indian Studies og den amerikanske nasjonalkommisjonen for UNESCO.David G. Mandelbaum var far til statsviter Michael Mandelbaum (født 1946).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Guide to the David Goodman Mandelbaum Papers» (engelsk). University of California, Berkeley.
DS «Jøna» (1908)

DS «Jøna» var et fiskefartøy bygget ved Rosenberg Mekaniske Verksted som byggenummer 24. Skipet ble overlevert til Peter Eidsvik & E.O. Gotten i mars 1908. Skipet ble rekvirert av den tyske marine (Kriegsmarine), som hadde skipet til det forliste.


== Historie ==
1908: mars: Levert til Peter Eidsvik & E.O. Gotten i Ålesund som «Jøna»
1914: Solgt til Olaf Nedrelid m.fl., Hjørungavåg, Ålesund.
1918: Solgt til Frithjof Waage, Ålesund.
1922: D/S Jønas Rederi ved Sigvald Støle, Ålesund]
1931: Forlenget med 12.0 fot, ny vekt 135 brt
1938: Solgt til Sigvald Støle, Ålesund
1940: Rekvirert av den tyske marine (Kriegsmarine) og brukt som vaktbåt, under navnet «Hornisse»
1944: november: Forliser under tysk kommando.


== Kilder ==
«D/S Jøna». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 15. januar 2019. 
Jøna www.warsailors.com
IONIS Education Group

IONIS Education Group er en privat gruppe for høyere utdanning i Frankrike. Gruppen ble opprettet i 1980 og hadde i 2021 over 30 000 studenter og 80 000 alumni. Gruppen tilbyr utdanning innen IT, luftfart, energi, transport, biologi, ledelse, økonomi, markedsføring, kommunikasjon og design. 26 skoler er medlemmer av gruppen.


== Medlemmer ==


=== IONIS Institute of Business ===
Institut supérieur de gestion
ISG Luxury Management
ISG Sport Business Management
ISEG marketing and communication school
ISTH
ICS Bégué
ISEFAC
MOD'SPE Paris
XP, the international esport & gaming school


=== IONIS Institute of Technology ===
École pour l'informatique et les techniques avancées (EPITA)
École spéciale de mécanique et électricité
École pour l'informatique et les nouvelles technologies
IA Institut
Institut polytechnique des sciences avancées (IPSA)
Sup'Biotech
e-artsup
Epitech Digital
IONIS School of Technology and Management
Coding Academy
SecureSphere by EPITA
Supinfo
Supinfo Digital
Web@cademie


=== IONIS Education Solutions ===
École des technologies numériques appliquées (ETNA)
Fondation IONIS
IONISx
IONIS 361
PHG Academy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Mate-URL
Enicoscolus

Enicoscolus er en slekt av myggene (Nematocera), som sammen med  fluene,  utgjør tovingene (Diptera). Slekten omfatter fire kjente, nålevende arter, men alle er regnet som sjeldne.


== Utseende ==
Små til middelsstore (ca. 3,5- 6 millimeter), mørke hårmygg. De ligner mye på slekten Bibio, men kan skilles fra først og fremst på at vingenes årenett er noe redusert, og at thorax er flatere. Fasettøynene er omtrent nakne. Antennene er ganske korte og består av seks mer eller mindre kjegleformede ledd. Vingene er nokså korte og brede, røykfargede, vingeåren R5 er betydelig forkortet og medialåren (M) er forgrenet like etter tverr-åren som forvinger den med radialåren (R). Beina er kraftige, og ligner på slekten Bibio. Hannens kjønnsorganer ligner derimot mer på slekten Dilophus, gripeorganet (gonostylus) er kort og kølleformet, ikke sigdformet som hos Bibio.


== Levevis ==
Lite eller ingenting synes være kjent om disse artenes biologi. Per 2004 var det bare kjent mindre enn ti eksemplarer til sammen av de fire artene, bare ett av disse (et eksemplar av E. brachycephalus) var en hann. Alle artene er beskrevet basert på enslige hunn-eksemplarer.


== Utbredelse ==
Slekten har en merkelig, spredt utbredelse og er kjent fra det nordlige Mexico, fra Brasil og fra det nordlige Australia og Ny-Guinea. Alle artene er regnet som meget sjeldne og bare noen få eksemplarer var kjent, inntil nylig ingen hanner.


== Systematisk inndeling ==

Orden tovinger (Diptera)
Gruppe mygg (Nematocera)
Familien hårmygg (Bibionidae)
Underfamilien Bibioninae
Slekten Enicoscolus Hardy, 1961
Enicoscolus brachycephalus Hardy, 1961 - Mexico
Enicoscolus dolichocephalus Hardy, 1961 - Mexico
Enicoscolus hardyi Fitzgerald, 1997 - Brasil
Enicoscolus collessi Hardy, 1962 - Nordlige Australia, Ny-Guinea


== Kilder ==
Amorim, D. de S. og L.G. Pinto (2004) First known male of Enicoscolus (Diptera: Bibionidae), with a redescription of E. brachycephalus. Zootaxa 665: 1-8. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Enicoscolus i Encyclopedia of Life 
(en) Enicoscolus i Global Biodiversity Information Facility 
Enicoscolus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life - Bibionomorpha, (Diptera) (engelskspråklig)
Blauhúster Dakkapel

Blauhúster Dakkapel var et nederlandsk frisisk dweilorkester fra Sneek.


== Historie ==
På begynnelsen av 1970-tallet bestemte åtte musikere fra Sneek seg for å stadfeste verdensrekorden for korpsmusikk spilt fra et tak. Valget falt på et passende hustak i Blauwhuis (frisisk: Blauhús), som lå like i nærheten. På taket til gamlehjemmet Teatskehus ble den musikalske verdensrekorden satt 24. juni 1972, selv om denne «rekorden» ikke på noen måte er offisiell. Hendelsen nådde forsida på lokalavisa i Leeuwarden Leeuwaarder Courant, og ga orkestret dets navn: Blauhúster Dakkapel (takorkesteret fra Blauwhuis). Orkesteret forbedret verdensrekorden i 1986 til 4 timer non-stop korpsmusikk på samme tak. 
Blauhúster Dakkapel var å se på EM på skøyter og VM i hurtigløp på skøyter i Thialf stadion i Heerenveen. På begynnelsen av 1980-tallet spilte orkesteret den frisiske nasjonalsangen, «De âlde Friezen» før alle hjemmekampene til SC Heerenveen. Noe som alltids blir holdt i hevd. Da de opptrådte brukte medlemmene ei skjorte, mønstret som det frisiske flagget. Den faste dirigenten var (fra 1985), Kees van den Akker og arrangør var trompetisten Theo A. Brens.
Orkesteret opptrådte i et antall europeiske land, men også i Karibia, Canada og Japan. Den 1. juni 2011 ble det gjort kjent at Blauhúster Dakkapel skulle legge opp. Etter 40 år bestemte medlemmene at orkesteret skulle opphøre den 1. november 2012. Den siste konserten på Thialf stadion ble holdt mars 2012.


== Diskografi ==
De Blauhúster Dakkapel (1981)
Blauhúster Dakkapel (1991)
Feest- en Stadionhits (2000)
Gevulde koeken (2003)
Myn sanseferia (2005)
Ouwe Jonges Krentebroad (2012)


== Eksterne lenker ==
(en) Blauhúster Dakkapel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Blauhúster Dakkapel på Facebook 
(en) Blauhúster Dakkapel på Discogs 
(en) Blauhúster Dakkapel på MusicBrainz