jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nina Håkonsen

Nina Håkonsen Liljebäck (født 6. oktober 1975 som Nina Håkonsen) er en norsk tidligere fotballspiller, som spilte for Lørenskog, Røa og Eik-Tønsberg. 
Håkonsen begynte på Lørenskog, og var med på å få laget opp til den avdelingsinndelte nest øverste divisjonen. Da Lørenskog rykket ned som følge av at 1. divisjons avdelinger ble slått sammen, begynte Håkonsen på Røa. På tross av at Håkonsen bare scoret tre mål på en sesong for klubben, har Håkonsen en viktig plass i Røas historie. Hennes første mål var i cupkamp mot Skeid, men hennes to siste kom i Røas siste seriekamp. Røa måtte vinne kampen for å berge plassen, men de lå under med 0-1 med 20 minutter igjen. Håkonsen scoret utligningsmålet etter 71 minutter og vinnermålet etter 85 minutter, og sikret dermed Røa fortsatt spill i Toppserien.Da sesongen var over flyttet Håkonsen til Tønsberg i jobbøyemed, og begynte på Eik Tønsberg. Etter fire år i klubben ble Håkonsen Liljebäck belønnet med Tønsberg Blads krus for sin innsats, og valgte samtidig å legge opp.


== Referanser ==

Profil på Alt om fotball
Erik Kollerud

Erik Kollerud (født 29. januar 1967) er en norsk fagforeningsleder fra Nedre Eiker. Han ble valgt til 2. nestleder i YS-forbundet Delta i 2004, 1. nestleder i 2008, og var fra 2012 til 2018 forbundsleder. 31. oktober 2018 ble han valgt til leder i Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS)  etter Jorunn Berland


== Referanser ==
Kepler-11

Kepler-11 er en sol-lignende stjerne med et bekreftet system på minimum seks eksoplaneter med korte omløpstider. Funnet av Kepler-11 ble offentliggjort 2. februar . Stjernen ligger i retning av stjernebildet Svanen i en avstand rundt 2 000 lysår. Den ble oppdaget av romteleskopet Kepler, som skal lete etter planeter som ligner vår egen jord, med særlig fokus på de som ligger i den levelige sonen til moderstjernen. Alle seks planetene passerer stjernens skive sett fra jordens perspektiv, og det gjør det mulig å direkte måle planetenes perioder og diameter ut ifra mørklegginen av stjernen. Kepler-11 er det første funnede systemet med eksoplaneter som inneholder mer enn tre planeter i bane rundt sin stjerne. Det er også det mest kompakte kjente systemet. Planetene er navngitt alfabetisk, og starer med den innerste: b, c, d, e, f, og g.


== Planeter ==
Den lave tettheten estimert for planetene b–f antyder at ingen av dem har en jord-lignende sammensetning; en betydelig atmosfære av hydrogen df idikert for planetene d, e og kanskje f, mens b og c sannsynligvis inneholder betydelige mengder av is og/eller H/He.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell kunngjøring
YouTube: Animasjon av planetsystemet Kepler-11
Schiltigheim

Schiltigheim (uttale (IPA): ʃiltikajm eller ʃiltiɡajm, elsassisk: Schelige – IPA: ˈʃelikə) er en kommune i departementet Bas-Rhin i regionen Grand Est i Frankrike.
Innbyggerne blir kalt Schilikois på fransk og Scheligemer på elsassisk.
Den er den største forstaden til byen Strasbourg, som den ligger like nord for og har felles grense med. I 2006 var Schiltigheim den tredje største byen i Bas-Rhin (etter Strasbourg og Haguenau) og den femte største i Alsace, med et innbyggertall på 31 239.


== Historie ==
Byen skriver seg tilbake til 800-tallet, da den vokste opp rundt Sciltung-borgen og Bothebür-kapellet på et sted kalt Skitingsdtböhel.
Alsace har gjennom tidene på grunn av sin beliggenhet ofte vært rammet av de mange krigene og konfliktene mellom tyske og franske herskere, og Schiltigheim, med sin nærhet til Strasbourg og Rhinen, har helt siden middelalderen vært utsatt for slike ødeleggelser og katastrofer. Under beleiringen av Strasbourg i 1870, ble byen, som var okkupert av prøyssiske styrker, hardt rammet av bombardementet. En granat fra denne tiden finnes ennå fast i veggen på et hus i byen. Etter det franske nederlaget var byen en del av det tyske riket fram til 1918.
Mellom 1939 og 1945 ble så byen igjen rammet av krig. Befolkningen ble evakuert til Haute-Vienne fra september 1939 til sommeren 1940, da de kom tilbake til Alsace etter den nazistiske overtakelsen, før byen til slutt ble frigjort i november 1944 av troppene til general Leclerc.


== Økonomi ==
Schiltigheim er blitt kalt bryggeribyen' på grunn av sine mange bryggerier, både lokale merker (Fischer, Schutzenberger og Adelshoffen) og internasjonale (Heineken). Men bryggeribransjen i byen har det siste tiåret hatt mange tilbakeslag: Bryggeriet Adelshoffen ble endelig stengt i august 2000, og Schutzenberger gikk samme vei i juni 2006. Fischer-bryggeriet ble kjøpt opp av Heineken og har vært under omstilling. Bryggeriet er planlagt stengt i 2009, og produksjonen overføres til Heinekens eget anlegg i byen.
En stor ølfestival finner sted i byen hver sommer.


== Demografi ==
I 1683 var det bare 800 innbyggere i Schiltigheim, men etter den industrielle revolusjon på 1800-tallet økte befolkningen raskt, spesielt etter 1850, og i 1905 hadde byen 14 000 innbyggere.
Befolkningsutvikling i Schiltigheim 1793–2009:


== Kjente personer fra Schiltigheim ==
Ernst Stahl (1848–1919), botaniker
Thomas Voeckler, syklist
Bruno Spengler, racerkjører


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Schiltigheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Cecilie Melli

Cecilie Bratsberg Melli (født 30. november 1973) er en norsk klesdesigner og smykkedesigner, mest kjent for brudekjoler i chiffon og noen feminine øredobber.
Etter å ha flyttet til Oslo som nittenåring, begynte Melli å studere ved Esmod, en fransk sømskole som hadde åpnet i Oslo.. Hun var da gift med den italiensk-norske forfatteren Aleksander Melli (født 1971), og de relokerte til Paris for videre studier innen faget.  Tilbake i Oslo gikk det i oppdrag for IKEA, Lene V og diverse brudesalonger. I 2001 startet hun sitt eget merke og laget Prêt-à-porter, altså moteklær sydd etter standardmål (ikke individuelt tilpasset).  Melli åpnet sin første kjolesalong i 2004, som i 2010 ble komplementert med en tilbehørsbutikk og eget systudio i Nedre Slottsgate i Oslo. 
I 2008 ble Cecilie Melli tildelt prisen for Beste Designer av Costume Awards. Hun var også en av tre nominerte til Årets Damebedrift i 2010.  Blant de som inntil april 2007 hadde kledt seg i klærne til Cecilie Melli var skuespilleren Pia Tjelta, dyreverneren Shabana Rehman, skuespilleren Petronella Barker, TV-verinnen Solveig Kloppen, sangerinnen Margaret Berger, kronprinsessen Mette-Marit og musikeren Marian Aas Hansen. På tur tilbake fra Cannes i 2012 lyktes hun å lure tolv kjoler på amerikaneren Paris Hilton. Før det hadde hun aldri vært vist på Oslo Fashion Week.I oktober 2012 ble det kjent at brudekjolen hennes ble auksjonert bort av Jay Leno og skuespilleren George Clooney.  Høsten 2014 var hun på lag med Synnøve Mo fra Bodø i  «KulturQuiz» under ledelse av Siss Vik, men rakk bare til semifinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.ceciliemelli.com/
Scotiahavet

Scotiahavet er et randhav til Sørishavet som ligger nord for Antarktishalvøya. Det ble navngitt i 1932 etter ekspedisjonsskipet «Scotia» som ble benyttet på Scotia-ekspedisjonen (1902–04) i dette området. Scotiahavet avgrenses i nord av Ildlandet og Falklandsøyene, i vest av Drakestredet, i øst av øygruppene Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene og i sør av Sør-Orknøyene og Antarktishalvøya. Deler av området utgjør Scotiaplaten, og deler ligger over Sør-Amerikas kontinentalsokkel. Havet dekker et areal på cirka 900 000 km² med en gjennomsnittsdybde på cirka 4 500 m og største dyp på cirka 5 840 m.I 1916 gjennomførte den britiske polarforskeren Ernest Shackleton sammen med fire andre ekspedisjonsmedlemmer en reise over Scotiahavet etter at deres fartøy «Endurance» hadde blitt knust i isen. Mannskapet brukte to uker på å krysse Scotiahavet fra Elefantøya til Sør-Georgia i den åpne livbåten «James Caird». 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om området The Encyclopedia of Earth
Kart over Scotiahavet
Mohamed Bouazizi

Tāriq‎ aṭ-Ṭayyib Muḥammad al-Būʿazīzī (arabisk: طارق الطيب محمد البوعزيزي; født 29. mars 1984 i Sidi Bouzid, Tunisia, død 4. januar 2011 i Ben Arous, Tunisia), vanligvis kjent som Mohamed Bouazizi, var en tunisisk gateselger. Han ble kjent da han tente på seg selv 17. desember 2010, en hendelse som ble starten på opprøret i Tunisia i 2010–2011. 
17. desember ble grønnsaksvognen al-Būʿazīzī brukte konfiskert av en politikvinne i byen Sidi Bouzid. Han prøvde å betale henne 10 dinarer (cirka 40 kroner) for å få den igjen, noe hun ikke godtok. I stedet skal hun ha slått al-Būʿazīzī og spyttet på ham. Etter et mislykket forsøk på å prate med de lokale styresmaktene, valgte al-Būʿazīzī å tenne på seg selv. Han overlevde, men hadde brannskader over store deler av kroppen. Selvpåtenningen førte umiddelbart til demonstrasjoner og opptøyer i Sidi Bouzid. I et forsøk på å dempe protestene besøkte Tunisias president Zine El Abidine Ben Ali  al-Būʿazīzī på sykehuset 28. desember, uten at det ble roligere. Muḥammad al-Būʿazīzī døde 4. januar.
Denne hendelsen ble den utløsende årsaken til opprøret i Tunisia i 2010–2011, som siden spredte seg til store deler av den arabiske verden. Over hele Tunisia ble det holdt blodige demonstrasjoner og opprør for å protestere mot de sosiale og politiske forholdene i landet. Sinne og volden ble intensivsitert etter al-Būʿazīzīs død, og førte til at den tunisiske president Zine El Abidine Ben Ali 14. januar 2011 flyktet fra landet etter tjuetre år ved makten. 
Etter al-Būʿazīzīs selvpåtenning ble andre menn i andre arabiske land, særlig i Algerie og Egypt, inspirert til selv å begå selvmord ved selvpåtenning i et forsøk på å bedre de sosiale forholdene i landene under autokratiske regjeringer. Mange regner al-Būʿazīzī og disse andre som martyrer i den pågående protestbølgen i Nord-Afrika og Midtøsten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohamed Bouazizi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mohamed Bouazizi på Internet Movie Database
Ma’ruf al-Bakhit

Dr. Ma'ruf Sulayman al-Bakhit (arabisk: معروف سليمان البخيت; Ma‘rūf al-Bakhīt; født 1947) er en jordansk politiker og var den jordanske statsminister fra 1. februar 2011 til 24. oktober samme år. Han hadde også tidligere vært landets statsminister fra 27. november 2005 til 25. november 2007, Jordans ambassadør til Israel og sjefen for nasjonal sikkerhet. 
Al-Bakhit kommer fra den jordanske al-Abbadi-stammen. Han gikk i 1964 inn i Jordans væpnede styrker, og fullførte sin utdanning ved det kongelige militærcolleget i 1966 med rangen sekondløytnant. I 1999 trakk han seg fra de væpnede styrkene, og han hadde da rangen generalmajor. I 2002 ble han utnevnt til Jordans ambassadør i Tyrkia, og i 2005 til Jordans ambassadør i Israel.
Ma'ruf al-Bakhit ble først utnevnt til statsminister av kong Abdullah II av Jordan mindre enn tre uker etter terrorangrepet i Amman i 2005, en serie koordinerte bombeangrep mot tre hoteller i byen 9. november 2005 hvor seksti mennesker ble drept og 115 såret. Al-Bakhits viktigste prioriteringer var da å opprettholde den nasjonale sikkerheten og stabiliteten. Han ble etterfulgt av Nadir ad-Dahabi etter et tvilsomt valg, og etter to år hvor han hadde prøvd å få reformer til å gå gjennom i nasjonalforsamlingen. 
Etter to uker med gatedemonstrasjoner i Jordan ble han 1. februar 2011 på nytt utnevnt til statsminister etter at Abdullah II hadde sagt opp den forrige, Samir Rifai. 


== Referanser ==
Grande Île

Grande Île (norsk: «Storøya») i gamlebyen i Strasbourg i Frankrike er en øy i elva Ill. Den kom på UNESCOs Verdensarvsliste i 1988. På øya finnes Strasbourgkatedralen som er et storslått eksempel på romansk og gotisk arkitektur. I tillegg har Grand Île fire andre gamle kirker: St. Thomas, St. Pierre-le-Vieux, St. Pierre-le-Jeune og St. Étienne. Vest på øya finnes strøket Petite France, et tidligere område for garverier og slaktehus, nå området for boliger og restauranter.
For å markere Grand Île som verdensarvsted ble det satt 22 messingplater montert på broene som går over til øya. Verdensarvområdet ble utvidet i 2017 til også å omfatte Neustadt, den nye bydelen som ble oppøfrt mens byen var under tysk herredømme 1871-1918. Neustadt er inspirert av Haussmanns ideer.
Grand Île blir av og til omtalt som «Ellipse insulaire» («Elipseøya») på grunn av sin form.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grande Île, Strasbourg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UNESCO
Map from MSN
Anbefaling fra International Council on Monuments and Sites
To på rømmen

To på rømmen (originaltittel: Tangled) er en amerikansk animert fantasykomedie og eventyrmusikal for barn fra 2010 produsert av Disney. Filmen handler om en ung vakker kvinne kalt Rapunzel som lever en høyst spesiell tilværelse. Som baby ble hun bortført av en heks kalt Gothel og har siden vært innlåst i et høyt tårn uten trapper eller mulighet til å komme ut. Hun har et uvanlig langt lyst hår som strekker seg mange meter og det var nettopp på grunn av dette håret, og dens magiske kraft, at heksa bortførte henne. En dag får hun et uventet besøk av en etterlyst banditt som prøver å gjemme seg i tårnet. Ved hjelp av sitt lange hår firer hun seg ned og legger ut på et halsbrekkende eventyr sammen med den ettersøkte unge banditten. For første gang i sitt liv opplever Rapunzel verden utenfor og etterhvert finner hun ut av sitt kongelige opphav. Filmen er løst basert på eventyret om Rapunsel, som ble skrevet ned og popularisert av Brødrene Grimm på 1800-tallet. Filmen er dataanimert og lansert i både 2D- og 3D-format.  
Filmen er den 50. i rekken av Disneys klassikere.
Den ble godt mottatt av anmelderne og ble en stor publikumsuksess.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
To på rømmen ble en stor suksess. Den innbrakte $591,8 millioner på verdensbasis, hvorav $200,8 millioner i USA, $41,4 millioner i Tyskland og $4,3 millioner i Norge. I tillegg innbrakte den $245,5 millioner på DVD-salg i USA. Ifølge The Numbers havnet den på 8. plass over de mest innbringende kinofilmene på verdensbasis i 2010 og på 10. plass i USA.Produksjonskostnadene var på $260 millioner, noe som gjorde den til den dyreste animasjonsfilmen til da.


=== Anmelderne ===
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 89 % på Rotten Tomatoes.Også de norske filmkritikerne gav den gode anmeldelser.


=== Priser ===
Den vant en Grammy for sangen "I See the Light".


== Roller (stemmer) ==
Ellers medvirket: Anders Kjepperud, Hans Petter Moen, Katrine Blomstrand, Kjærand Moe, Morten Bergheim, Selma Isaksen, Tommy Karlsen og Øyvind B. Lyse.


== Sanger på norsk ==
Blomst med glans og glød
Hilde Lyrån
Selma Isaksen
Marion Ravn
Når skal jeg få et liv og Når skal jeg få et liv - reprise
Marion Ravn
Mamma vet best og Mamma vet best - reprise
Hilde Lyrån
Jeg har en drøm
Marion Ravn
Christian Ingebrigtsen
Dennis Storhøi
Hans Marius Hoff Mittet
Cheezy Keys
Nå ser jeg lys
Marion Ravn
Christian Ingebrigtsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Disney's Tangled – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) To på rømmen på Internet Movie Database 
(no) To på rømmen hos Filmfront 
(sv) To på rømmen i Svensk Filmdatabas 
(da) To på rømmen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) To på rømmen på Allociné 
(nl) To på rømmen på MovieMeter 
(en) To på rømmen på AllMovie 
(en) To på rømmen på Turner Classic Movies 
(en) To på rømmen på Rotten Tomatoes 
(en) To på rømmen på Metacritic
Ryukyuspråk

Ryukyuspråk, også kalt hogen, er en språkfamilie bestående av seks språk som blir snakket på Ryukyuøyene, en øygruppe som strekker seg fra Taiwan til Japan. Ryukyuspråkene utgjør sammen med japansk en større språkfamilie, som betegnes som japoniske språk. Avstanden mellom ryukyuspråkene og japansk er større enn f.eks. avstanden mellom tysk og engelsk.


== Språk ==
Amami, snakkes på Amamiøyene. Talere: 130,000
Miyako (myaaku hutsi), snakkes på øyene i Miyako-distriktet. Talere: 55,783
Okinawa (uchinaaguchi), snakkes i de sørlige og sentrale delene av Okinawa og øyene omkring. Talere: 900,000
Kunigami, snakkes i Yanbaru-distriktet på øya Okinawa og på øyene omkring.
Yaeyama (yaima munii), snakkes på øyene i Yaeyama-distriktet. Talere: 44,650
Yonaguni, snakkes på øya Yonagumi i Yaeyama-distriktet. Talere: 1,800.Det er en del uenighet om den interne klassifiseringen av ryukyuspråkene. De er alle relativt nær hverandre, og talere av de mindre språkene kan også snakke okinawa. Etter at Japan annekterte Ryukyuøyene i 1879, har det pågått en sterk assimileringspolitikk fra Japans side. På øya Okinawa er det svært sjeldent at barn lærer annet enn japansk, og selv om okinawa er det største av språkene, har det få talere under 20 år. Også de andre språkene har få unge morsmålstalere.
Country Strong

Country Strong er en amerikansk dramafilm skrevet og regissert av Shana Feste. Filmen handler om den oppdiktede countrysangeren Kelly Canter, spilt av Gwyneth Paltrow. I de andre hovedrollene finner vi Tim McGraw, Garrett Hedlund og Leighton Meester.


== Handling ==
Filmen følger den unge countrymusikeren Beau Hutton (Garrett Hedlund), som blir kjent med den falmede stjernen Kelly Canter (Gwyneth Paltrow). Sammen drar de på turne for å få karrieren hennes på rett kjøl, ledet av Kellys mann og manager, James Canter (Tim McGraw). Med på turneen er også en tidligere skjønnhetsdronning som nå har blitt musiker, Chiles Stanton (Leighton Meester). Personlige forhold oppstår og blir satt på prøve under hele turneen, en turné som Kelly gang på gang ødelegger på grunn av sin selvdestruktive personlighet, som hun må overvinne om det skal bli noen suksess.


== Rolleliste ==


== Mottagelse ==
Filmen har generelt fått dårlige kritikere, og har en rating på 19% på Rotten Tomatoes, med snittkarakter 4,5 av 10.
På IMDb har filmen et foreløpig snitt på 5,8 av 10 mulige.Sangen «Coming Home», fremført av Paltrow, ble nominert både til Golden Globe og Oscar for beste sang.


== Sangliste ==
Alle hovedskuespillerne fremførte låtene til karakterene sine selv. Her er en oversikt over låtene de sang:

Silver Wings – fremført av Garrett Hedlund
Friends In Low Places – fremført av Garrett Hedlund og Leighton Meester
Hard Out Here – fremført av Garrett Hedlund
Summer Girl – fremført av Leighton Meester
Chances Are – fremført av Garrett Hedlund
Words I Couldn't Say – fremført av Leighton Meester
Country Strong – fremført av Gwyneth Paltrow
A Fighter – fremført av Gwyneth Paltrow
Coming Home – fremført første gang av Leighton Meester og andre gang av Gwyneth Paltrow
Give In To Me – fremført av Garrett Hedlund og Leighton Meester
Hide Me Babe – fremført av Garrett Hedlund
Turn Loose All The Horses – fremført av Garrett Hedlund
A Little Bit Stronger – fremført av Leighton Meester
Shake That Thing – fremført av Gwyneth Paltrow
Timing Is Everything – fremført av Garrett Hedlund
Me And Tennessee – fremført av Tim McGraw og Gwyneth Paltrow


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Country Strong på Internet Movie Database 
(sv) Country Strong i Svensk Filmdatabas 
(da) Country Strong i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Country Strong på Allociné 
(nl) Country Strong på MovieMeter 
(en) Country Strong på AllMovie 
(en) Country Strong på Turner Classic Movies 
(en) Country Strong på Rotten Tomatoes 
(en) Country Strong på Metacritic 
(en) Country Strong på Box Office Mojo
Petroleumsfrie områder

Petroleumsfrie områder (PFO) (også referert til som petroleumsfrie soner eller petroleumsfrie fiskeriområder) er et begrep som ble lansert i en rapport fra Natur og Ungdom i 2000. Siden den gang har begrepet festet seg i offentligheten. Utgangspunktet er å gi sårbare havområder et juridisk vern mot petroleumsutvinning. Forskjellen på petroleumsfrie områder og tradisjonelle former for naturvern, er at petroleumsfrie områder åpner for bruk av områdene til fornybar energiproduksjon eller utnyttelse av andre fornybare ressurser som fisk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Boasson, E. L., A. H. Kismul og S. Prestegard (2000). Petroleumsfrie fiskeriområder: Forslag til oljeverneplan. Oslo: Natur og Ungdom.
Konohana-broen

Konohana-broen er en hengebro i Osaka i Japan. Broen som ble åpnet for trafikk i 1987 ble fullført i 1990. Den har ett hovedspenn på 300 meter og to mindre spenn på 120 meter hver. Total lengde på broen er 540 meter.


== Referanser ==
Japoniske språk

Japoniske språk, også kalt japanske språk og japansk-ryukyuisk, er en språkfamilie som består av japansk og ryukyuspråk. 
Språkene er antatt å stamme fra et felles moderspråk kalt urjaponisk, som i første rekke ble adskilt i to grupper: gammel-japansk og proto-ryukyuisk. I 1954 tidfestet den japanske språkforskeren Shiro Hattori denne splittelsen til Yamato-perioden (250–710).


== Referanser ==
Max Kothbauer

Max Kothbauer (født 30. mars 1950 i Wien) er en østerriksk økonom, som siden 2008 har vært visesentralbanksjef for Østerrikes nasjonalbank.
Han har en mastergrad i samfunnsvitenskap og økonomi.
Kothbauer har bakgrunn fra både banknæringen og offentlig forvaltning, og har også tidligere jobbet i Østerrikes nasjonalbank. Fra 1976 til 1977 jobbet han i Österreichische Länderbank, før han gikk til Nærings- Handels- og industridepartementet, og jobbet der fram til 1978. Deretter jobbet han igjen i Österreichische Länderbank fram til 1984, før han jobbet to nye år i Nærings- Handels- og industridepartementet. Fra 1986 til 1988 jobbet han ved Rikskanselliet (Kanzleramt), som kabinettsjef for Østerrikes kansler.
På 1990-tallet hadde han ledende stillinger i bl.a. Wiener Städtische Wechselseitige Versicherungsanstalt, Creditanstalt-Bankverein og Österreichische Postsparkasse, før han i 2000 første gang ble ansatt i Østerrikes nasjonalbank. Her satt han i hovedstyret fram til 2001. Deretter var han seniorrådgiver i Booz Allen Hamilton fram til 2004, og partner i Asset Allocation Alpha Vermögensanlagen Consulting fra 2001 til 2005.
I 2006 ble han for andre gang ansatt i sentralbanken, igjen som hovedstyremedlem. I 2008 ble han så utnevnt til visesentralbanksjef (Vizepräsident).
Siden 2003 har han også vært styreformann i Universitetet i Wien.
Han er gift og har et barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Østerrikes nasjonalbank
Ståle Gerhardsen

Ståle Gerhardsen (født 10. mars 1980) er en grafisk designer, reklamemann, kunstner og illustratør fra Trondheim. Han er også mannen bak Ståles Status på Pstereo og utstillingen «Festen» på Trondheim kunstmuseum i samarbeid med Tate Modern.Som barn var han rapper med artistnavnet «Ståle Stiil» og debuterte som elleveåring med hiphop-plata Yo!, og solgte til dobbel platina. Han er stesønn av musikeren Morten Skaget.


== Diskografi ==
Ståle Still Yo! (1992)SinglerPå låven sitt nissen (1991)
Blekkulf (1992)
Skolefri (1992)
Hørt om mæ? (2004)


=== Deltar på ===
Plateselskapet: På vei te Ullevål (1991)
Posten: Postens sommerkassett: Radio Bæggen og Gassman (1991)
Prakka Records: Join the Revolution: Prakka Vol. 2 (2004)
Sie Gubba: Alt du vil ha (2011)
Kurt Selnes: Fra mæ te dæ (2012)
Gunnhild Sundli: Tankerop (2013)


== Referanser ==
Detektiv-Magasinet

Detektiv-Magasinet var et norsk ukeblad som kom ut mellom  1928 og 1966. Bladet er mest kjent for sine historier om detektiven Knut Gribb som er skildret i minst ett tusen historier og hans kamp mot forbryterne Thomas Ryer og Olga Barcowa. Detektiv-Magasinet ble utgitt av Bladkompaniet


== Kilder ==
Nils Nordberg, Døden i kiosken: Knut Gribb og andre heftedetektiver.Oslo 2000: Bladkompaniet
Baroque

Baroque er et musikkalbum med Øivind Farmen, utgitt i 1995. Dette er hans første plate.


== Sporliste ==
«Goldberg Variationen BWV 988»
«Sonate a-Dur K24 Allegro»
«Sonate a-Dur K114-Con spirito e Presto»
«Sonate b-Dur K202-Allegro»
«Sonate g-Moll K476-Allegro»
«Chaconne in g-Dur HWV 435»
«Suite in g-Moll HWV439-Allemande»
«Suite in g-Moll HWV439-Courante»
«Suite in g-Moll HWV439-Gigue»