jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Placidochromis

Placidochromis er en gruppe ciklider som er endemiske til Malawisjøen i Øst-Afrika.
De fleste artene lever i åpne områder eller med sandbunn.
Slekten har 43 arter, men er trolig ikke monofyletisk. Den inneholder kryptiske artskomplekser hvor de fleste artene ikke ble beskrevet før i 2004.


== Arter ==

Placidochromis acuticeps *
Placidochromis acutirostris *
Placidochromis argyrogaster *
Placidochromis boops *
Placidochromis borealis *
Placidochromis chilolae *
Placidochromis communis *
Placidochromis domirae *
Placidochromis ecclesi *
Placidochromis electra
Placidochromis elongatus *
Placidochromis fuscus *
Placidochromis hennydaviesae
Placidochromis intermedius *
Placidochromis johnstoni
Placidochromis koningsi *
Placidochromis lineatus *
Placidochromis longimanus
Placidochromis longirostris *
Placidochromis longus *
Placidochromis lukomae *
Placidochromis macroceps *
Placidochromis macrognathus *
Placidochromis mbunoides *
Placidochromis milomo
Placidochromis minor *
Placidochromis minutus *
Placidochromis msakae *
Placidochromis nigribarbis *
Placidochromis nkhatae *
Placidochromis nkhotakotae *
Placidochromis obscurus *
Placidochromis ordinarius *
Placidochromis orthognathus *
Placidochromis pallidus *
Placidochromis phenochilus
Placidochromis platyrhynchos *
Placidochromis polli
Placidochromis rotundifrons *
Placidochromis subocularis
Placidochromis trewavasae *
Placidochromis turneri *
Placidochromis vulgaris*) Hanssens, 2004


== Eksterne lenker ==
(en) Placidochromis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Placidochromis i Encyclopedia of Life 
(en) Placidochromis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Placidochromis hos ITIS 
(en) Placidochromis hos NCBI 
(en) Kategori:Placidochromis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Placidochromis – detaljert informasjon på Wikispecies
Innocens V

Innocens V (født Petrus a Tarentasia 1225 i Tarentaise, død 22. juni 1276 i Roma) var pave fra 21. januar til sin død fem måneder senere, 22. juni 1276. Han ble saligkåret i 1898, med festdag 22. juni.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Innocentius V – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klemens IV

Klemens IV (latin den milde, født Gui Faucoi 23. november 1195 i Saint-Gilles-du-Gard ved Rhône, Frankrike, død 29. november 1268 i Viterbo, Italia) var pave fra 5. februar 1265 til sin død, 29. november 1268.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clemens IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Urban IV

Urban IV, født Jacques Pantaléon omkring 1195 i Troyes, Frankrike, død 2. oktober 1264 i Perugia, Italia, var pave fra 29. august 1261 til sin død, 2. oktober 1264.


== Biografi ==
Jacques Pantaléon var sønn av en skomaker i Troyes. Han var kannik av Laon, deretter erkediakon av Liège. Som diakon tiltrakk han seg pave Innocens IVs oppmerksomhet ved det første konsil i Lyon (1245). To år senere sendte paven ham på oppdrag til Tyskland for å gjenopprette den ecclesiastiske disiplinen i Schlesien samt å ordne et forlik mellom Den tyske orden og dens vasaller i Preussen. I 1249 ble han utnevnt til erkediakon av Laon, og fortsatte som en betrodd utsending i Tyskland.
Han ble biskop av Verdun i 1253 og ble i 1255 utnevnt av Alexander IV til patriark av Jerusalem. I 1261 ble han valgt til ny pave etter en konklave som varte i tre måneder. Han tok da navnet Urban IV.
En av Urbans førsta regjeringshandlinger var å øke kardinalkollegiet med fjorten nye kardinaler. Noen av disse var slektninger av andre kardinaler, men han innsatte også egne slektninger og flere franskmenn, noe som medførte en svekkelse av den italienske innflytelsen i kardinalkollegiet. Den franske innflytelsen i kardinalkollegiet skulle komma til å påvirke kirkepolitikken i lang tid framover. Han gjenopprettet også Kirkestatens finanser, og byttet ut de pavelige bankierene med en bank i Siena. Han bygde opp et nytt guelfer-parti ved å henvende seg til dem med personlige interesser, noe som i høy grad bidro til å finansiere iverksettelsen av hans politiske målsetninger.

Hans pontifikat ble preget av strid mot de siste hohenstauferne. Urban bannlyste kong Manfred av Sicilia og tilbød hans krone til greve Karl av Anjou. Han kalte dermed Karl av Anjou til slagfeltet, og denne slo ned Manfred og forårsaket Konradins død i Napoli, riktignok etter Urbans død. Dermed sluknet Hohenstaufen-ætten på mannssiden. Tyske historikere som Leopold von Ranke pleier derfor å regne Urban til de paver som har spilt størst rolle historisk sett. Ved å tildele Karl av Anjou tronen på Sicilia førte han øya under fransk mandat. 
Så snart han var blitt pave forsøkte Urban å starte et nytt korstog mot Konstantinopel for att gjenopprette det latinske riket som hadde gått tapt et par uker før han tiltrådte som pave. Men vanskelighetene i hans nærområde var altfor store til at han skulle kunne gjennomføre denne planen. Manfred var under hele pontifikatet en svoren fiende, ikke uten fremgang, og hadde ghibellinerne og sarasenerne med seg. Guelferne led mange militære nederlag mot ghibellinerna under Urbans pontifikat, og Kirkestaten mistet blant annet Lucca på grunn av dette.
Urban IV døde i Perugia, hvor han hadde søkt seg for å unnvike uroligheter i Orvieto. Samme år hadde han kunngjort en pavelig bulle om feiringen av Corpus Christi som allmenn kirkefest. Han er begravet i Perugias katedral.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume XV (1912)


== Eksterne lenker ==
(en) Urbanus IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alexander IV

Alexander IV, født Rinaldo Conti omkring 1199, død 25. mai 1261 i Viterbo, var pave fra 12. desember 1254 til sin død, 25. mai 1261. 


== Biografi ==
Rinaldo Conti tilhørte samme slekt, grevene av Segni, som pavene Innocens III og Gregor IX. Han ble gjort til kardinaldiakon i 1227 av sin onkel Gregor, og fire år senere til kardinalbiskop av Ostia. Gregor etterlot også fransiskanerordenen ved sin død, der Conti fikk 80 gode venner. Ved Innocens IVs død i Napoli den 7. desember 1254 ble den aldrende kardinal Conti enstemmig valgt til hans etterfølger. Han tok da navnet Alexander IV.

Matthew Paris har beskrevet Alexander IV som velvillig og religiøs men lett å forlede med smiger. Enkelte kardinaler forsøkte å overtale paven til å fortsette forgjengerens politikk mot keiser Fredrik II av Det tysk-romerske rike, inkarnert i sønnesønnen Konradin i Tyskland og sønnen Manfred i Puglia; Fredrik II hadde blitt bannlyst og erklært avsatt ved det første konsil i Lyon i 1245. Catholic Encyclopedia beskriver Alexanders politiske stillingstagen som "med hele gjengen av Hohenstaufere fortsatte han Innocens' tvilsomme politikk med å tilkalle franske eller engelske smådjevler for å slå ned de tyske satanene".
25. mars 1255 kastet han bannbullen på Manfred, og noen få dager senere undertegnet han en traktat med sendemenn fra Henrik III av England. I denne overførte han vasallstaten Sicilia til prins Edmund Krokrygg, kongens nest eldste sønn. I kampen om den tyske kronen som fulgte frafallet av Vilhelm av Holland i 1256 støttet paven Rikard av Cornwall mot Alfonso av Castilla. Denne støtten ledet til forbitring blant presteskapet og folket mot den hellige stol. Manfreds makt vokste for hver dag. Han ble kronet til konge i Palermo etter å satt ut et falskt rykte om at Konradin var død, og ble leder for ghibellinerne i Italia. Alexander levde lenge nok til å bevitne dennes seier i Montaperti i 1260; han ble tvunget til å forlate  Roma og slo seg ned i Viterbo. I nordre Italia var han mer fremgangrik, der korsfarerne hans omsider knuste tyrannen Ezzelino. I Roma, som ble styrt av magistrater som hadde inngått allianse med Manfred, økte misnøyen.
Samtidig gjorde paven seg anstrengelser for å forene de kristne mot tartar-invasjonene. Men korstogsånden var forsvunnet, tiden for en forent kristenhet var forbi.
Som pave fortsatte han å vise fransiskanerordenen velvilje; et av hans førsta gjøremål var å helgenforklare Klara av Assisi. I et brev forklarer han at stigmata er et faktum; Bonaventura opplyser at paven i en preken har sagt at han har bevitnet slike. Under de voldsomme kamper som brøt ut ved universitetet i Paris beskyttet han munkene. I 1256 godkjente han augustinerordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume I (1907)
Artikkelen bygger delvis på materiale fra Nordisk familjebok, Alexander, påfvar 4., 1904–1926.


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Poeta Saxo

Poeta Saxo er pseudonymet på en anonym saksisk poet, som er forfatteren av det middelalderlatinske verket Annales de gestis Caroli magni imperatoris libri quinque («Annaler om gjerningene til keiser Karl den store i fem bøker»). Saxo var trolig en munk ved klosteret Corvey. Verket ble skrevet i årene 888−891. Hans verk er en av de tidligste poetiske fremstillinger av annalistisk materiale, og et av de tidligste historiske verker som fokuserer på sakserne. Det er betraktet som karakteristisk for dénouement i den karolingiske renessansen.


== Referanser ==
Börje Vestlund

Lars Börje Vestlund (født 2. februar 1960 i Ljusdal i Hälsingland, død 22. september 2017 i Hägerstens distrikt, Stockholm) var en svensk politiker for Socialdemokraterna. Han var riksdagsmedlem i Sverige fra 2002 til sin død. Han ble valgt inn i Riksdagen for Stockholms kommuns valkrets på plass 172.
Han var leder (ordförande) i det svenske epilepsiforbundet. Vestlund var åpent homofil og leder i riksdagens LHBT-gruppe. Han ble hentet med ambulanse i Riksdagsbygningen og døde tre dager senere.


== Bakgrunn ==
Vestlund ble født i Ljusdal i landskapet Hälsingland, men vokste opp i Sundsvall og i Norrköping. Etter å ha hoppet av allmennfaglig utdanning, begynte Vestlund tidlig innen restaurantbransjen. Til å begynne med arbeidet han på flere ulike restauranter i Norrköping, før han i 1979 flyttet til Linköping, hvor han begynte som servitør på Frimurerhotellet.
Mens han var ansatt på restaurant, ble Vestlund aktiv i fagbevegelsen, og hadde gjennom en tiårsperiode flere verv på lokalt plan. I 1989 ble han ansatt som ombudsmann ved Hotell- och restaurangfackets stockholmavdeling. Siden den gang ble han boende i Stockholm, og sist på Järvafältet i det nordlige Stockholm.


== Politisk arbeid ==
I perioden 1994 til 2002 var Vestlund først reserve, og senere fast medlem av bystyret i Stockholm. I denne perioden hadde han verv i flere styrer og nemnder, blant disse leder for Kista bydelsstyre og senere nestleder i nestleder i gate- og eiendomsetaten.
Vestlund stilte til riksdagsvalget i 2002 for Socialdemokraterna i Stockholms kommunes valgkrets, og han satt i perioden 2002 til 2006 som vara i trafikkomiteen, skattekomiteen, sosialsikringskomiteen og EU-nemnda. Ved riksdagsvalget i 2006 mistet Vestlund riksdagsplassen, men da Carin Jämtin gikk inn som opposisjonsborgerråd (oppositionborgarråd) i Stockholm, gikk han inn og erstattet henne i riksdagen. Vestlund ble da først vara og senere fast medlem i næringskomiteen, samt vara i sivilkomiteen.
Vestlunds viktigste prioriteringer innen politikk var næringslivsspørsmål og arbeiderretigheter. Han tilhørte de som innenfor den sosialdemokratiske riksdagsgruppen jobbet for å få til en bedre posisjon for den svenske avtalemodellen i forbindelse med Lisboa-traktaten. Vestlund var kandidat til Europaparlamentet i 2009, men ble ikke valgt.


== Engasjement utenfor politikken ==
Vestlund var fra 2006 leder for riksdagens HBT-gruppe, og kasserer i HBT-socialdemokrater siden 2008. Ved siden av sitt politiske engasjement, var Vestlund siden 1980-tallet aktiv i RFSL, først lokalt i Linköping, og senere gjennom flere år som forbundskasserer og forbundsrevisor. Vesdtlund var fra 2004 leder for Svenska Epilepsiförbundet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Börje Vestlund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Börje Vestlund på Twitter 
(sv) Börje Vestlund hos Sveriges riksdag 
(sv) Socialdemokraterna.se – Börje Vestlund
(sv) Börje Vestlund på Sveriges riksdags nettside
Howard W. Campbell Jr

Howard W. Campbell Jr er hovedpersonen i Kurt Vonneguts bok Moder Natt.


== Plott ==
Campbell er en amerikansk spion som stiger i nazi systemet, og på mange måter lever seg inn i rollen som naziagitator. Boken ender opp med at Campell havner i fengsel i Israel.
Audrey Bruneau

Audrey Bruneau (født 21. september 1992 i Clichy) er en fransk håndballspiller, som spiller for den franske klubben Fleury og det franske landslaget.


== Karriere ==
Bruneau startet å spille håndball i Épinay-sur-Seine. Hun gikk deretter til Villemomble og Châtenay-Malabry. Idag spiller hun sammen med landslagskollegaene Mariama Signaté og Angélique Spincer i Issy Paris.Bruneau ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-EM 2010 for kvinner, men var ikke blant de 16 utvalgte. Hun ble imidlertid hentet inn til Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil for å erstatte klubbvenninnen Mariama Signaté, fire kamper før finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Audrey Bruneau – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Stine Jørgensen

Stine Østergaard Jørgensen (født 3. september 1990 i Brønderslev) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben Odense og det danske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Jørgensen startet å spille håndball som 5-åring for den lokale klubben Dronninglund, men meldte overgang til Aalborg som 16-åring.Jørgensen fikk sin proffdebut for Aalborg i Damehåndboldligaen 2008/09, hvor de endte opp på sølvplass i danmarksmesterskapet. Sesongen etter deltok Jørgensen i Mesterligaen for første gang.
I november 2012 skrev Jørgensen under en treårskontrakt med Midtjylland fra og med 2013/14-sesongen. Med Midtjylland vant hun Landspokalturneringen i 2014 og 2015, samt Cupvinnercupen 2014/15 og 2014/15.
Siden 2017/18-sesongen har Jørgensen spilt for Odense og vant Damehåndboldligaen 2018/19.


=== Landslag ===
24. september 2010 debuterte Jørgensen for det danske kvinnelandslaget mot Tyrkia og fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2011 i Brasil.


== Meritter ==


== Privatliv ==
Hun er gift med den profesjonelle badmintonspilleren Jan Ø. Jørgensen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stine Jørgensen – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Maria Fisker

Maria Fisker Stokholm (født 3. oktober 1990 i Favrskov) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben Viborg og det danske landslaget.
Hun er ikke i slekt med Pernille Fisker, som spiller håndball for Gjerpen.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Fisker startet å spille håndball i Vissing-Hadsten. I 2005 signerte hun for Randers, men ble kun én sesong før hun signerte med Viborg i 2006. Fisker fikk sin debut for Viborg 25 dager før hun fylte 17 år, noe som gjorde henne til den 3. yngste debutanten noensinne.


=== Landslag ===
Fisker ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-EM 2010 for kvinner, men var ikke blant de 16 utvalgte. Året etter var hun en del av det danske kvinnelandslaget under Håndball-VM 2011 i Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Fisker Stokholm – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Luang Namtha (provins)

Luang Namtha (laotisk ຫລວງນໍ້າທາ, også transkribert Louang Nam Tha), er en provins nord i Laos. Hovedstaden bærer samme navn som provinsen og er en ganske liten by. Kun én vei betjener denne byen. Fra 1966 til 1976 var provinsen slått sammen med Bokeo, og denne provinsen het Houakhong.
Provinsen grenser til de andre provinsene Bokeo i sørvest og Udomxai i sørøst, og har nasjonale grenser mot Myanmar i vest og Yunnanprovinsen i Kina i nordøst med grenseovergang ved Boten. Elva Mekong (Nam Khong) utgjør den nordvestre grensen til provinsen. Tre store elver renner vestover/sørover inn i Mekong: Nam Tha, Nam Fa og Nam Long.
En av de best bevarte og mest spektakulære uberørte monsunskoger i Laos ligger i Luang Namtha. Den ligger delvis bevart i Nam Ha NBCA (National Biodiversity Conservation Area), som også er utviklet som en destinasjon for økoturisme med hjelp fra naboland og vestlige land samt internasjonale organisasjoner (New Zealand, EU, UNESCO og Lao National Tourism Administration).


== Administrativ inndeling ==
Provinsen er delt inn i følgende distrikter:

Long (3-03)
Nale (3-05)
Namtha (3-01)
Sing (3-02)
Viangphoukha (3-04)
MS «Bakkenæss» (1894)

MS «Bakkenæss» var et lasteskip bygget som «Blackbird» ved Earle's Co.Ltd., Hull, England i 1894 med byggenummer 389. Skipet ble overlevert til Pioneer Steam Fishing Co.Ltd., Grimsby i august samme år. Skipet hadde flere eiere i Storbritannia for det ble solgt til Norge i 1913 og fikk navnet «Hillevaag». Hadde også flere navn i Norge før hun ble solgt til Georgetown, Guyana og fikk sitt nåværende (2010) navn «Kaituma».


== «Blackbird» ==
1894: august: Levert til Pioneer Steam Fishing Co.Ltd., Grimsby, England. som «Blackbird»
1907: Solgt til R.C.Smith, Lossiemouth, Skottland
1912: Solgt til P.Smith, Inverness, Skottland


== «Hillevaag» ==
1913: Solgt til Martin Egeland, Hillevåg, Stavanger omdøpt «Hillevaag»


== «Sardinen» ==
1915: Solgt til Chr. Bjelland & Co, Stavanger omdøpt «Sardinen»
1930: Forlenget
1944: november 14: senket av allierte fly  fra engelske RAF Banff Strike Wing i Sognefjorden på reise Årdalstangen til Bergen. 1 mann omkom.
1945: september: Hevet og slept til Haugesund for reparasjon
1946: ny motor: Wichmann    BHK 370    Fart: 8,5  knop


== «Bakkenæss» ==
1961: januar: Solgt til Tor Karsten Næss, Tau, Stavanger, omdøpt «Bakkenæss»
1976: ny motor: Wichmann   BHK 300    Fart: 10  knop


== «Kaituma» ==
2003: desember: Kaituma Trading & Shipping Enterprise, Georgetown, Guyana omdøpt «Kaituma»
2010: Fremdeles i fart
2016 http://static.panoramio.com/photos/large/67532738.jpg bilde av  kaituma med masse rust


== Kilder ==
«M/S Bakkenæss». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 1. januar 2019. 
RAF Banff Strike Wing dagbok


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Bakkenæss» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MARC

MARC, MAchine-Readable Cataloging, er en metadataformat benyttet av bibliotekers datasystemer for å utveksle og lagre informasjon om bøker og biblioteksamlinger. Formatet ble først utviklet av  Henriette Avram ved Library of Congress i USA på 1960-tallet. 
Det finnes flere varianter av MARC-standarden. Den vanligste internasjonalt er MARC 21. I Norge den norsktilpassede varianten NORMARC mest brukt i bibliotekssektoren, men BIBSYS, som benyttes av universitets- og høgskolesektoren har vedtatt å gå over til MARC 21. 


== Eksterne lenker ==
Nasjonalbibliotekets informasjonsside om NORMARC
Sammenligning av felter i MARC21 og NORMARC (teknisk)
Udomxai (provins)

Udomxai, (laotisk:  ອຸດົມໄຊ) er en provins i nordvestre Laos. Muang Xay ble provinshovedstad i 1987, 11 år etter at provinsen ble opprettet. Før 1976 var Udomxai en del av Luang Prabangprovinsen.
Denne fjellrike provinsen grenser mot fem andre laotiske provinser og i nord går en 15 km lang grense mot det autonome prefekturet Xishuangbanna i Kina. 


== Administrativ inndeling ==
Provinsen er delt inn i følgende distrikter:

Xai (04-01)
La (04-02)
Namo (04-03)
Nga (04-04)
Beng (04-05)
Houn (04-06)
Pakbeng (04-07)
Stigmella alnetella

Stigmella alnetella er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den er funnet noen få steder i Sør-Norge.


== Utseende ==

En liten (vingespenn 4-4,5 millimeter), mørk bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og vel halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt med mørke kanter. Hodet er gulhåret, kroppen mørk med tydelig bonseglans. Forvingene er glinsende, mørkt bronseaktig brun med ett middels bredt, sølvhvitt tverrbånd omtrent to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er smal, grå, med lange frynser. Arten ligner sterkt på flere andre Stigmella-arter, men de svartkantede øyelokkene og det at den mangler hvit "krage" kan være gode kjennetegn på denne arten. Larven er lysgul.


== Levevis ==
Denne arten har larver som minerer i bladene på svartor (Alnus glutinosa), og arten finnes på fuktige steder der denne vokser. Arten har én eller to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i juni og eventuelt igjen i august. Larven lager en uregelmessig slynget, 5-7 centimeter lang mine i orebladet. Arten har også vært funnet på bjørk.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, fra Storbritannia i vest til Kaukasus i øst. I Norge er den bare funnet noen få steder, ved Oslo, i Grimstad i Aust-Agder og på Osterøy i Hordaland.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Overfamilien Nepticuloidea
Familien dvergmøll, Nepticulidae
Underfamilien Nepticulinae
Stammen Nepticulini
Slekten Stigmella Schrank, 1802  – 45 arter i Norge
Stigmella alnetella (Stainton, 1856)


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 139-140. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Stigmella alnetella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Stigmella alnetella i Encyclopedia of Life 
(en) Stigmella alnetella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stigmella alnetella hos Artsdatabanken 
(sv) Stigmella alnetella hos Dyntaxa 
(en) Stigmella alnetella hos Fauna Europaea 
(en) Stigmella alnetella hos NCBI 
(en) Kategori:Stigmella alnetella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Morna

Morna er en musikkform som stammer fra Kapp Verde. Stilen inkluderer vokal, instrumenter, poesi og dans; og morna kan fremføres instrumentalt. Det benyttes vanligvis strenginstrumenter (kordofoner) ti-strengs gitar, fiolin, cavaquinho og, ukulele. Piano og slaginstrumenter har til dels vært brukt, mens gitaren er det viktigste. Poesien kan være improvisert. Tidligere var teksten oftest på portugisisk, senere ble det lokale kreolspråket vanlig. Temaene er typisk kjærlighet, nostalgisk lengsel, sorg, savn av en kjær person og ensomhet. Instrumentbruk, sangstil og harmonier er mer preget av europeiske enn afrikanske tradisjoner. Trolig har det vært en påvirkning fra portugisisk og brasiliansk modinha.Musikkstilen ligner bossa nova og fado, men er også karakterisert som en form for blues. I likhet med fado er morna preget av en melankolsk, nostalgisk lengsel, kalt sodade på Kapp Verde og saudade i Portugal. Sangeren Cesária Évora bidro til å gjøre morna kjent internasjonalt og hennes største hit var sangen «Sodade». En ny generasjon musikere inkluderer Mayra Andrade og Sara Tavares som ble påvirket av Évora.Morna ble i 2019 inkludert på UNESCOs liste over verdens immaterielle kulturarv.Musikken har bakgrunn i portugiskisk slavehandel som begynte med at Kapp Verde ble besatt og brukt som handelsstasjon for slaver røvet fra Vest-Afrika. Tradisjonelt var det særlig kvinner som fremførte morna. Kapp Verde har hatt stor utvandring og det anslås at 1 million med opphav på Kapp Verde bor andre steder. Mange morna-utøvere, som Mayra Andrade, bor og arbeider utenfor Kapp Verde.Morna blir regnet som Kapp Verdens egen musikksjanger og som symbol for nasjonen. Det er den mest populære sjangeren på Kapp Verde.


== Referanser ==