jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Prva Liga

Prva Liga, også kjent som 1. MFL, er den høyeste divisjonen for fotball i Nord-Makedonia. Divisjonen ble dannet i 1992, samme år som uavhengigheten fra Jugoslavia og to år før Fudbalska Federacija na Makedonija (FFM) ble offisielt medlem av FIFA og UEFA. Prva Liga er en fotballserie med tolv klubber som spiller 33 serierunder med tre innbyrdes møter over to kalenderår, fra juli til mai. Mestvinnende lag er FK Vardar, som per 2012 stod med seks nasjonale mesterskapstitler.
Klubben som vinner Prva Liga blir nasjonal seriemester, og får muligheten til å representere Nord-Makedonia i Mesterligaen gjennom at laget går inn i andre kvalifiseringsrunde. Med grunnlag i Nord-Makedonias UEFA-ranking får ikke sølvvinneren en kvalifiseringsplass i Mesterligaen, men klubbene som ender på henholdsvis andre- og tredjelass i serien går automatisk til kvalifiseringsspill (første runde) i Europaligaen.
De to siste lagene ved seriens slutt blir direkte degradert til nivå to (Vtora Liga) og erstattes med denne seriens divisjonsvinner, mens de to lagene som ender som nummer ni og ti går inn i en kvalifiseringsrunde (én innbyrdes kamp) med lag nummer tre og fire fra nivå to.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Vinnere ==

1992/1993: Vardar
1993/1994: Vardar
1994/1995: Vardar
1995/1996: Sileks
1996/1997: Sileks
1997/1998: Sileks
1998/1999: Sloga Jugomagnat
1999/2000: Sloga Jugomagnat
2000/2001: Sloga Jugomagnat
2001/2002: Vardar
2002/2003: Vardar
2003/2004: Pobeda
2004/2005: Rabotnički
2005/2006: Rabotnički
2006/2007: Pobeda
2007/2008: Rabotnički
2008/2009: FK Makedonija
2009/2010: Renova
2010/2011: Shkëndija
2011/2012: Vardar
2012/2013: Vardar
2013/2014: Rabotnički
2014/2015: Vardar
2015/2016: Vardar
2016/2017: Vardar
2017/2018: Shkëndija
2018/2019: Shkëndija
2019/2020: Vardar
2020/2021: Shkëndija
2021/2022: Shkupi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Skyting under Sommer-OL 2012 – Skeet kvinner

Kvinnenes skeetøvelse under Sommer-OL 2012 fant sted 29. juli 2012 i Royal Artillery Barracks.
Øvelsen bestod av to deler: en innledende skyting og en finaleskyting. I den innledende skytingen skjøt hver skytter 3 serier à 25 skudd.
De 6 beste skytterne i den innledende skytingen gikk vider til finalen. Finalen bestod av en serie på 25 skudd. Summen av alle de 100 skuddene bestemmer den endelige rekkefølgen. Ved poenglikhet benyttes omskyting, der man skyter til det ikke lenger er poenglikhet.


== Historisk seier ==

Amerikanske Kim Rhode var forhåndsfavoritt, og startet med å skyte treff på de første 65 duene. Hun endte med 74 av 75 og ny olympisk rekord på sin innledende skyting, og var med det 4 treff foran nærmeste konkurrent før finalen. I finalen skjøt hun perfekte 25 av 25 duer og tangerte med det verdensrekorden, samtidig som hun satte olympisk rekord. Hun var hele 8 treff foran sølvmedaljevinner Wei Ning fra Kina, mens både Danka Barteková fra Slovakia og Marina Belikova fra Russland hadde 90 treff og måtte i omskyting om bronsemedaljen, hvor Barteková vant.
Kim Rhode ble med denne seieren den første amerikanske utøveren i en individuell idrett som har tatt medalje i fem OL på rad.


== Innledende skyting ==


== Finale ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle resultater fra innledende skyting
Offisielle finaleresultater
Olga Zabelinskaja

Olga Zabelinskaja (født 10. mai 1980 i Leningrad) er en russisk syklist. Hun fikk bronse på landeveisrittet og temporittet i Sommer-OL 2012.
Hun har vært profesjonell siden 2001, og er datter av Sergej Sukhorutsjenkov, som vant OL-gull i sykling i Sommer-OL 1980.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Zabelinskaja – Olympedia 
(en) Olga Zabelinskaja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olga Zabelinskaja – ProCyclingStats 
(en) Olga Zabelinskaja – Cycling Archives 
(en) Olga Zabelinskaja – Cycling Quotient 
(en) Olga Zabelinskaja – CycleBase
Premjer Ligasy

Premjer Ligasy er den høyeste divisjonen for fotball i Kasakhstan. Divisjonen ble dannet i 1992, samme år som uavhengigheten fra Sovjetunionen og to år før Kasakhstans fotballforbund (KFF) ble offisielt medlem av FIFA og UEFA. Premjer Ligasy er en fotballserie med tolv klubber som spiller 32 serierunder med to innbyrdes møter, og hvor serien etter dette splittes opp i to grupper fordelt på seks lag hver som møter hverandre to ganger. Serien går over ett kalenderår, fra mars til oktober. Mestvinnende lag er FK Irtysh Pavlodar, som per 2011 stod med fem nasjonale mesterskapstitler.
Klubben som vinner Premjer Ligasy blir nasjonal seriemester, og får muligheten til å representere Kasakhstan i Mesterligaen gjennom at laget går inn i andre kvalifiseringsrunde. Med grunnlag i Kasakhstans UEFA-ranking får ikke sølvvinneren en kvalifiseringsplass i Mesterligaen, men klubbene som ender på henholdsvis andre- og tredjelass i serien går automatisk til kvalifiseringsspill (første runde) i Europaligaen.
Det siste laget ved seriens slutt blir direkte degradert til nivå to (Kasakhstans 1. divisjon i fotball), og erstattes med denne seriens divisjonsvinner.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Vinnere ==

1992: Qajrat
1993: Irtysj
1994: Spartak Semej
1995: Spartak Semej
1996: Taraz
1997: Irtysj
1998: Spartak Semej
1999: Irtysj
2000: Astana-1964
2001: Astana-1964
2002: Irtysj
2003: Irtysj
2004: Qajrat
2005: Aqtöbe
2006: Astana-1964
2007: Aqtöbe
2008: Aqtöbe
2009: Aqtöbe
2010: Tobyl
2011: Shakhter Karaganda
2012: Shakhter Karaganda
2013: Aqtöbe
2014: Astana
2015: Astana
2016: Astana
2017: Astana
2018: Astana
2019: Astana
2020: Qajrat.
2021: Tobyl
2022: Astana


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
JKL Group

JKL Group er et nordisk kommunikasjonsbyrå som rådgir innen strategisk kommunikasjon. Selskapet har hovedkontor i Stockholm, og hadde tidligere kontor i Oslo. I dag representeres JKL Group i Norge av MSLGROUP. Både MSLGROUP og JKL Group er eid av franske Publicis Groupe. Kundene er foretak og organisasjoner som ønsker rådgivning om mediehåndtering.
Tidligere har blant andre Julie Brodtkorb, Cecilie Ditlev-Simonsen og Per Høiby ledet Oslo-kontoret. 
JKL ble stiftet i 1985 og har omkring 100 medarbeidere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
JKL Group
FC Santa Coloma

Futbol Club Santa Coloma er en andorransk fotballklubb fra byen Santa Coloma i kommunen Andorra la Vella. Klubben ble grunnlagt i 1986 og lagets draktfarger er helrød med hvite detaljer, mens bortedraktene er helsvarte med hvite detaljer. FC Santa Coloma spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Primera Divisió, og spiller sine hjemmekamper på DEVK-Arena. Nåværende trener er Luis Blanco Torrado.
Klubben har per dags vunnet det andorranske seriemesterskapet seks ganger og det nasjonale cupmesterskapet ni ganger. FC Santa Coloma har også vunnet Supercopa Andorrana fire ganger. Klubben har ved flere anledninger deltatt i kvalifiseringsspill og innledende kamper både i Mesterligaen (tre ganger) og Europaligaen (seks ganger), men møtte større motstand i alle kamper og kvalifiserte seg ikke videre til sluttspill.


== Meritter ==
Primera Divisió (13): 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2007/2008, 2009/2010, 2010/2011, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
Copa Constitució (9): 1990/1991, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2008/2009, 2011/2012
Supercopa Andorrana (4): 2003, 2005, 2007, 2008


== Kjente spillere med tilknytting til klubben ==
 Genís García
 Manolo Jiménez
 Juli Sánchez
 Óscar Sonejee


== Eksterne lenker ==
(ca) Offisielt nettsted
Motunauøya

Motunauøya er ei lita øy som ligger cirka 1,2 km sør for munningen av Motunauelva, nord i Pegasusbukta, i regionen Nord-Canterbury på Sørøya i New Zealand. 
Øya, som er omgitt av bølgebrytende rev, består av en eroderende klippeformasjon med et sentralt, flatt platå. Økosystemet består blant annet av ulike gress-sorter og urter som har blitt introdusert der. Det ble også i sin tid introdusert kaniner på øya, men disse ble senere utryddet.
Øya utgjør et areal på 2,0234 ha og har siden 1958 hatt status som naturreservat. Den fikk status som viltreservat i 1935. Det er bygget ei hytte på øya, for forvaltningsformål.
Omkring 38 fuglearter har blitt registrert her, enten på øya eller i nær tilknytning til den. Elleve arter bruker øya som hvileplass eller formerer seg der. Blant annet hekker det om lag 1 800 par hvitvingepingviner (Eudyptula minor albosignata) der, en underart av dvergpingvin. Øya er også hekkeplass for halve New Zealands bestand av fregattstormsvaler (Pelagodroma marina).


== Referanser ==
Primera Divisió

Primera Divisió er den høyeste divisjonen for fotball i Andorra. Divisjonen ble dannet i 1995, ett år etter grunnleggelsen av Federació Andorrana de Fútbol (FAF). Primera Divisió er en fotballserie med åtte amatørklubber som spiller 14 serierunder med to innbyrdes møter, før serien etter dette splittes opp i to grupper fordelt på fire lag hver som møter hverandre to ganger. Serien går over to kalenderår, fra september til april. Mestvinnende lag er FC Santa Coloma, som per 2012 stod med seks nasjonale mesterskapstitler.
Klubben som vinner Primera Divisió blir nasjonal seriemester, og får muligheten til å representere Andorra i Mesterligaen gjennom at laget går inn i første kvalifiseringsrunde. Med grunnlag i Andorras UEFA-ranking får ikke sølvvinneren en kvalifiseringsplass i Mesterligaen, men klubbene som ender på henholdsvis andre- og tredjelass i mesterskapsgruppen går automatisk til kvalifiseringsspill (første runde) i Europaligaen.
Det siste laget i nedrykksgruppen ved seriens slutt blir direkte degradert til nivå to (Segona Divisió) og erstattes med denne seriens divisjonsvinner, mens det nest siste laget møter det nest beste laget fra nivå to i et playoffspill.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Vinnere ==

1994/95: Santa Coloma]
1995/96: FC Encamp
1996/97: CE Principat
1997/98: CE Principat
1998/99: CE Principat
1999/00: Constel·lació Esportiva
2000/01: Santa Coloma
2001/02: FC Encamp
2002/03: Santa Coloma
2003/04: Santa Coloma
2004/05: UE Sant Julià
2005/06: FC Rànger's
2006/07: FC Rànger's
2007/08: Santa Coloma
2008/09: UE Sant Julià
2009/10: Santa Coloma
2010/11: Santa Coloma
2011/12: FC Lusitanos
2012/13: FC Lusitanos
2013/14: Santa Coloma
2014/15: Santa Coloma
2015/16: Santa Coloma
2016/17: Santa Coloma
2017/18: Santa Coloma
2018/19: Santa Coloma
2019/20: Inter Club d'Escaldes
2020/21: Inter Club d'Escaldes
2021/22: Inter Club d'Escaldes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
FK Željezničar Sarajevo

Fudbalski Klub Željezničar Sarajevo er en bosnisk fotballklubb fra hovedstaden Sarajevo. Klubben ble grunnlagt i 1921 og lagets draktfarger er blå med hvit underdel, mens bortedraktene er helhvite. Navnet Zeljeznicar betyr jerbanearbeider og kommer ettersom en gjeng med jernbanearbeidere stiftet klubben i 1921. FK Željezničar spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Premijer liga, og spiller sine hjemmekamper på Stadion Grbavica. Nåværende trener er sønn av Zeljeznicar legenden Ivica Osim; Amar Osim. Dette er tredje gang Amar Osim er trener for Zeljeznicar; bak seg har han 5 serietitler og 4 cuptitler med Zeljeznicar.
Klubben har per dags vunnet det bosniske seriemesterskapet seks ganger og det nasjonale cupmesterskapet seks ganger. FK Željezničar har også vunnet Super kup NS Bosne i Hercegovine tre ganger. Klubben har ved flere anledninger deltatt i kvalifiseringsspill og innledende kamper både i Mesterligaen og Europaligaen (tidligere UEFA-cupen), men har i nyere tid møtt større motstand og har ikke klart å kvalifiserte seg til videre sluttspill. Klubbens beste prestasjon i europeisk klubbfotball var da FK Željezničar spilte seg frem til semifinale under UEFA-cupen 1984/1985. 
Klubben er en av de mest dekorerte klubbene fra Bosnia-Hercegovina og en av de mest kjente fra Det tidligere Jugoslavia. Zeljeznicar har en lang historisk rivalisering med FK Sarajevo, som er byrivalene og som også anses som et av de beste lagene fra Bosnia-Hercegovina og Det tidligere Jugoslavia. Sarajevo-derbyet skaper mye liv og røre i byen, og pyroteknikk samt andre effekter blir brukt av begge lags supportere. Zeljeznicars hovedsupportere-gruppering kaller seg «The maniacs 1987» og anses som en av de beste supportergruppene fra Bosnia-Hercegovina.


=== Spillerstall ===
17. juli 2019


=== Kjente spillere med tilknyttning til klubben ===
Edin Dzeko
Edin Visca
Ivica Osim
Amar Osim
Josip Katalinski
Josip Bukal
Nikola Nikic
Mehmed Bazdarevic


== Meritter ==


=== Nasjonalt ===


==== Ligaen ====
Premijer liga:
Vinnere (6): 1997–98, 2000–01, 2001–02, 2009–10, 2011–12, 2012–13
Andre plass (6): 2002–03, 2003–04, 2004–05, 2014–15, 2016–17, 2017–18
Den jugoslaviske førsteligaen i fotball:
Vinnere (1): 1971–72
Andre plass(1): 1970–71
Den jugoslaviske andreligaen i fotball:
Vinnere (3): 1956–57 (Sone II A), 1961–62 (Vest), 1977–78 (Vest)
Andre plass (1): 1953–54
SR Bosnia and Herzegovina Republic League:
Vinnere (1): 1945–46 


==== Cuper ====
Bosnia and Herzegovina Cup:
Vinnere (6): 1999–00, 2000–01, 2002–03, 2010–11, 2011–12, 2017–18
Andre plass (3): 1996–97, 2001–02, 2009–10, 2012–13
Den jugoslaviske cupen i fotball:
Andre plass (1): 1980–81
Den bosniske supercupen:
Vinnere (3): 1998, 2000, 2001  (rekord)


=== I Europa ===
UEFA Cup/Europaligaen i fotball for menn:
Semi-finale (1): 1984–85
Kvartfinale (1): 1971–72


=== Kjente spillere med tilknytting til klubben ===
 Elvir Baljić
 Mehmed Baždarević
 Edin Džeko
 Ivica Osim
 Mario Stanić
 Ivica Baskarada
 Semir Štilić
 Edin Visca


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(bs) Offisielt nettsted 
(en) FK Željezničar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Premijer liga

M:tel Premier League Bosnia-Hercegovina (bosnisk: m:tel Premijer liga Bosne i Hercegovine / м:тел Премијер лига Босне и Херцеговине) er den høyeste divisjonen for fotball i Bosnia-Hercegovina. Divisjonen ble dannet i 2000, åtte år etter grunnleggelsen av Nogometni/Fudbalski Savez Bosne i Hercegovine (NFSBIH). Premijer liga er en fotballserie med 12 klubber som spiller 33 serierunder fordelt over to kalenderår, fra august til mai. Mestvinnende lag er HŠK Zrinjski Mostar, som per 2021 stod med seks nasjonale mesterskapstitler.
Klubben som vinner Premijer liga blir nasjonal seriemester, og får muligheten til å representere Bosnia-Hercegovina i Mesterligaen gjennom at laget går inn i andre kvalifiseringsrunde. Med grunnlag i Bosnia-Hercegovinas UEFA-ranking får ikke sølvvinneren en kvalifiseringsplass i Mesterligaen, men klubbene som ender på henholdsvis andre- og tredjelass i mesterskapsgruppen går automatisk til kvalifiseringsspill (første og andre runde) i Europaligaen.
De to siste lagene ved seriens slutt blir direkte degradert til nivå to (henholdsvis Prva liga Federacije Bosne i Hercegovine og Prva liga Republike Srpske), og erstattes med disse serienes to divisjonsvinnere.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Vinnere ==

1999/00: NK Brotnjo
2000/01: Željezničar
2001/02: Željezničar
2002/03: FK Leotar
2003/04: NK Široki Brijeg
2004/05: Zrinjski
2005/06: NK Široki Brijeg
2006/07: FK Sarajevo
2007/08: FK Modriča
2008/09: Zrinjski
2009/10: Željezničar
2010/11: FK Borac Banja Luka
2011/12: Željezničar
2012/13: Željezničar
2013/14: Zrinjski
2014/15: FK Sarajevo
2015/16: Zrinjski
2016/17: Zrinjski
2017/18: Zrinjski
2018/19: FK Sarajevo
2019/20: FK Sarajevo
2020/21: FK Borac Banja Luka
2021/22: Zrinjski


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Julija Jefimova

Julija Andrejevna Jefimova (russisk: Юлия Андреевна Ефимова; født 3. april 1992 i Groznyj) er en russisk svømmer.I sommer-OL 2008 i Beijing kom hun på fjerdeplass på 100 meter bryst og femteplass på 200 meter bryst. Hun var også med på det russiske laget som kom på femteplass på 4x100 meter medley.
I verdensmesterskapet i svømming i 2009 i Roma tok hun gull på 50 meter bryst og satte ny verdensrekord på distansen. Hun tok sølv på 100 meter bryst.
I EM i svømming i 2010 i Budapest tok hun gull på 50 meter bryst og 100 meter brystsvømming.
I VM i svømming i 2011 i Shanghai tok hun sølv på 50 meter bryst og 200 meter brystsvømming.
Under sommer-OL 2012 i London vant hun bronse på 200 meter brystsvømming. På 100 meter brystsvømming kom hun på syvendeplass.
I 2021 representerte hun den russiske olympiske komite under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan der hun på 100 meter bryst kom på 5. plass i finalen med tiden 1.06,02.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Julija Jefimova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Julija Jefimova – Olympics.com 
(en) Julija Jefimova – Olympic.org 
(en) Julija Jefimova – Olympedia 
(en) Julija Jefimova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Julija Jefimova – FINA 
(en) Julija Jefimova – swimrankings.net 
(en) Julija Jefimova – TheSports.org
Shelley Olds

Shelley Olds (født 30. september 1980 i Groton, Massachusetts) er en amerikansk syklist. Hun vant landeveisrittet ved det panamerikanske mesterskapet i sykling i 2010, og kom på 7.-plass i landeveisrittet ved sommer-OL 2012.
Hun har vært profesjonell siden 2007.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Shelley Olds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
USA Cycling - Shelley Olds Arkivert 3. juni 2013 hos Wayback Machine.
(en) Shelley Olds – Olympics.com 
(en) Shelley Olds – Olympic.org 
(en) Shelley Olds – Olympedia 
(en) Shelley Olds – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shelley Olds – USAs olympiske komité 
(en) Shelley Olds – ProCyclingStats 
(en) Shelley Olds – Cycling Archives 
(en) Shelley Olds – Cycling Quotient 
(en) Shelley Olds – CyclingDatabase.com 
(en) Shelley Olds – CycleBase
Om Yun-chol

Om Yun-chol (født 18. november 1991 i Nord-Hamgyong) er en nordkoreansk vektløfter. Under sommer-OL 2012 i London vant han gull i 56-kilosklassen med ny olympisk rekord.Han ble den femte mannen i verden til å løfte tre ganger sin egen kroppsvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Om Yun-chol – Olympedia 
(en) Om Yun-chol – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Om Yun-chol – IWF 
(de) Om Yun-chol – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Danka Barteková

Danka Barteková (født 19. oktober 1984 i Trenčín, Tsjekkoslovakia) er en slovakisk sportsskytter, som konkurrerer i øvelsen olympisk skeet.
Barteková ble nummer 8 i øvelsen under Sommer-OL 2008, men under Sommer-OL 2012 i London klatret hun opp til bronseplass, etter å ha slått russiske Marina Belikova i omskyting.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 13 i skeet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Danka Barteková – Olympics.com 
(en) Danka Barteková – Olympic.org 
(en) Danka Barteková – Olympedia 
(en) Danka Barteková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Danka Barteková – ISSF 
Danka Bartekova - Profil på London OLs sider
Profil på BBC Sport Olympics 2012
Profil på Sports.Yahoo.com
Profil på www.NBColympics.com
Christopher Borch

Christopher Borch (født 18. januar 1817 i Drammen, død 11. august 1896 i Holmestrand) var en norsk billedhugger. Han er særlig kjent for utformingen av de to løvene som er plassert på Løvebakken foran Stortinget og som ble utført av to straffanger under Borchs ledelse samt Christiestøtten på Muséplassen foran Bergen Museums naturhistoriske samlinger i Bergen.
Borch gikk på Kunstakademiet i København fra 1838 og var i flere år i Herman Wilhelm Bissens atelier. Han var sterkt preget av Bissen og står i senklassisismen i arven etter Bertel Thorvaldsen. Borch var knyttet til miljøet rundt N.F.S. Grundtvig på Vartov i København og har blant annet utført døpefonten til Vartov kirke.

		
I Danmark stilte Borch ut på Charlottenborg i 1848, 1849, 1851 og 1856. Han stilte ut første gang i Norge i 1849 og fikk deretter en bestilling fra kongehuset på relieffer til Oscarshall som var under oppføring.
På Bjørnstjerne Bjørnsons anmodning leverte han en skisse på et monument over Wilhelm Frimann Koren Christie, statuen ble avduket i Bergen først i 1868. Borch leverte også inn et forslag i konkurransen om Karl Johan-monumentet foran Slottet i Christiania, men dette gikk til Brynjulf Bergslien.
Steinløvene foran Stortinget ble montert i 1866. Borch drev undervisning for fangene ved straffeanstalten på Akershus festning og løvene ble utført av to av hans elever der; Gulbrand Eriksen Mørstad og Sivert. En av løvene ble i 2014 gjengitt på et norsk frimerke, i anledning 200-årsjubileet for Grunnloven.På slutten av 1870-tallet slo Borch seg ned i Norge igjen for godt og hadde da bodd utenlands i nærmere 30 år. I 1852 var han bltt gift med Thora Marie Arveschoug (1832–1923), datter av prokurator, senere postmester Ole Siewers Arveschoug (1802–77) og Dorothea Tyrholm (1807–90).


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Christopher Borch i Norsk biografisk leksikon
(da) Christopher Borch på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Om Christiestøtten fra Kulturnett/Hordaland


== Eksterne lenker ==
(en) Christopher Borch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marlo Morgan

Marlo Morgan (født 29. september 1937) er en amerikansk forfatter, best kjent for bestselgeren Det virkelige folket (originaltittel: Mutant Message Down Under) Hun har også skrevet Budskap fra evigheten (originaltittel: Message from Forever, 1998), en annen roman med australsk-aboriginsk tematikk.


== Det virkelige folket ==
Marlo Morgan publiserte først boken selv i 1990, sannsynligvis med tittelen Walkabout Woman: Messenger for a Vanishing Tribe. Boken forteller om en middelaldrende, hvit, amerikansk kvinne og reisen hun gjennomførte med en gruppe på 62 ørken-aboriginer, «det virkelige folket», på tvers av det australske kontinentet. Boken ble raskt populær hos New Age-bevegelsen i USA. Morgan reklamerte for boken på mange turneer i USA og Europa. På disse turneene fortalte Morgan om sine påstått reelle opplevelser med “Det virkelige folket” og sa at hun var en aborigin.
Det store forlaget Harper Collins gav ut boken på nytt i 1994 med tittelen Mutant Message Down Under og markedsførte den som fiksjon. Forfatteren skriver likevel i et forord at boken ble skrevet ut fra faktisk viten og inspirert av egen erfaring.
Ifølge en 90 siders rapport publisert av Dumbartung Aboriginal Corporation hadde en undersøkelse blant aboriginer i Sentral- og Vest-Australia verken funnet spor etter Morgans tilstedeværelse i området eller «det virkelige folket». Aborigin-stammer mener at reisen var fabrikkert og at boken mangler troverdighet. Dumbartung Aboriginal Corporation slo fast at det innebar en dyp krenkelse av aboriginene når en hvit kvinne uten rett representerte aboriginsk kultur for egen vinnings skyld. De uttrykte sinne over at Morgans falske budskap blir akseptert som fakta i et naivt amerikansk og europeisk marked, og var svært bekymret for mulige langtidsvirkninger for deres kultur.
I 1996 fikk aboriginske eldste midler for å reise til USA, konfrontere Marlo Morgan med boken og prøve å forhindre en Hollywood-filming av den. Morgan innrømmet offentlig at boken var usann, men dette fikk lite offentlig oppmerksomhet i USA. Boken blir fortsatt markedsført og solgt i flere land, selv om den gir et veldig feilaktig bilde av aboriginenes kultur og deres nåværende politiske og sosiale status. Dette er ifølge aboriginene svært ødeleggende for deres helt reelle kamp for overlevelse.Gyldendal Norsk Forlag publiserte den norske oversettelsen, Det virkelige folket, først i 1995 og i ny utgave i 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dumbartung Aboriginal Corporation - hjemmesiden til Dumbartung Aboriginal Corporation
Timeline 1990 - 2008 - Marlo Morgan og Mutant Message Down Under, kronologisk sammendrag.
Marlo Morgan, the real story - nettside som vil bevise hvorfor Mutant Message Down Under er uriktig.