jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kitty Wentzel

Kitty Wentzel (født Christiane Marie Bætzmann 9. august 1868 i Christiania, død 20. november 1961 på Lillehammer) var en norsk journalist, skuespiller, billedhugger, skribent og kulturarbeider. Hun huskes i ettertid best for sin biografi om ektemannen, maleren Gustav Wentzel (1859–1927), og for kunstnerhjemmet Haukdalen i Lom.
Hun var datter av Karen Marie Fougner (1840–1907) og Frederik Bætzmann (1841–1913). Faren var redaktør i Dagbladet og Aftenposten og utenrikskorrespondent i Paris. Moren var skuespiller. Kitty giftet seg 17. mai 1889 med Gustav Wentzel, som hun hadde møtt i Paris den samme vinteren. Paret bodde først i Paris, siden i Oslo før de i 1892 bosatte seg i Kunstnerdalen i Asker, hvor de ble en del av Askerkretsen. 
Parets økonomi og kår forverret seg, de solgte huset i 1902 og ble skilt i vennskapelighet i 1908. Hun bodde et år i USA, var skuespiller i Hulda Garborgs kulturarbeide, og var fra 1913 til 1917 journalist i Verdens Gang, senere for andre blad: Ørebladet, Urd og Hjemmenes Vel. Hun fulgte etter sønnene og eks-mannen til Lom og kjøpte i 1923 småbruket Haukdalen sammen med sønnen Bjørn. Hun utviklet hagen og selskapeligheten i Haukdalen til et personlig uttrykk. 
Hun er sammen med eksmannen begravet ved Lom stavkirke.


== Forfatterskap ==
I 1915 ble hennes norske oversettelse av Honoré de Balzacs roman Colonel Chabert utgitt på forlaget Helge Erichsen & co.
Sammen med Øvre Richter Frich utga hun i 1925 Bordets glæder: mat og vin til hverdag og fest, en kulturhistorie om mat og drikke. Bokens første kapittel redegjør for «Kokekunstens historik»; kulinarisk historie fra egypterne og romerne opp til norsk kjøkkenhistorie. Annet kapittel går nærmere inn på det franske kjøkken. I tredje kapittel deles oppskrifter, fordelt på ulike temaer. Fjerde kapittel inneholder flere oppskrifter, som forfatterne har fått fra følgende navngitte kilder: Oda Krogh (croque-monsieur), Ingeborg Caprino (hjemmelaget ravioli og fettucine), Hulda Garborg (oppskrifter på glühwein og drikken "hoppelpoppel" som hun har blitt servert på et vertshus ved Rhinen sammen med Fernanda Nissen), Marie Hauge (lapskaus til nattmat), Bokken Lasson (leverpostei), Barbra Ring (egenkomponert suppe), Augusta Sinding (grønnsaker med "salmigondesaus", Alexandra Thaulow (Walsh rarebits), Thekla Welhaven (Boston-beans), Jens Wang (sildesalat), Rønnaug Søremshaugen, Madame Martin, Restaurant Foyot i Paris, og til sist «middagsmenuer fra Thomlevold Hotel». De siste kapitlene i boken bærer overskriftene «Anretning», «Nachspiel og natmat», «Vin», «Cocktail og andre drinks» og «En røk efter maten, Havanna».
I 1956 skrev hun Gustav Wentzel om ektemannen. Gjenutgitt 2009.
I 1960 erindringsboken Fra mitt livs karusell. Gjenutgitt 2010


== Se også ==
Fougner (slekt) for morsslekta


== Referanser ==
Anne-Britt Gran

Anne-Britt Gran (født 27. april 1961 i Sandefjord) er professor i kulturpolitikk og kulturforståelse ved Handelshøyskolen BI, Oslo. Hun har vært ansatt på BI siden 1999 og er pr. 2018 leder for forskningssenteret BI Centre for Creative Industries. Hun var med å utvikle bachelorprogrammet i Kultur og ledelse på BI sammen med førsteamanuensis Donatella De Paoli.Gran er utdannet dr. philos fra Universitetet i Oslo, hvor hun disputerte i 2000 med avhandlingen Hvite løgner/sorte myter – det etniske på moderitetens scene. Hun har tidligere vært tilknyttet Institutt for musikk og teater ved Universitetet i Oslo (1988–2000) og NTNU hvor hun var postdoktor (2004–2007). 


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anne-Britt Gran i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Anne-Britt Gran i BIBSYS
Centre for Creative Industries
Marouane Chamakh

Marouane Chamakh (arabisk مروان الشماخ, født 10. januar 1984 i Tonneins, Frankrike) er en marokkansk tidligere fotballspiller.
Selv om han ble født og vokste opp i Frankrike valgte Chamakh å spille for det marokkanske landslaget på grunn av sine marokkanske foreldre.


== Klubbkarriere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marouane Chamakh – FIFA 
(fr) Marouane Chamakh – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Marouane Chamakh – LÉquipe 
(en) Marouane Chamakh – Transfermarkt 
(en) Marouane Chamakh – national-football-teams.com 
(en) Marouane Chamakh – WorldFootball.net 
(en) Marouane Chamakh – Soccerbase.com 
(en) Marouane Chamakh – FootballDatabase.eu 
(en) Marouane Chamakh – Soccerway 
(en) Marouane Chamakh – FBref
Vladimir Bukovskij

Vladimir Konstantinovitsj Bukovskij (russisk: Владимир Константинович Буковский; født 30. desember 1942 i Belebej i Basjkortostan i det tidligere Sovjetunionen, død 27. oktober 2019 i Cambridge i Storbritannia) var en sovjetiskfødt britisk politisk dissident, forfatter og politisk aktivist.Bukovskij var en av de første til å avsløre den utbredte bruken av psykiatriske fengsler mot politiske motstandere av kommunistregimet i Sovjetunionen. Han tilbrakte til sammen tolv år i forskjellige sovjetiske fengsler, arbeidsleirer og i psikhushkas som bestod av tvangsbehandling på psykiatriske sykehus som ble brukt av myndighetene mot spesielle fengsler. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bukovskij ble født øst i det europeiske Sovjetunionen, dit hans familie ble evakuert undre andre verdenskrig. Etter krigen returnerte de til Moskva der faren Konstantin (1908–1976) var en velkjent sovjetisk journalist.


=== Aktivisme ===
I 1959 ble han utvist fra skolen han gikk på i hovedstaden Moskva for å ha opprettet og redigert sitt eget uautoriserte magasin, en samizdat. Bukovskij ble sendt til sovjetiske arbeidsleirer for anti-kommunistisk oppførsel. I 1960-årene sonet han nesten 18 måneder for å ha arrangert flere poesikvelder av forbudte litterære verker.
I desember 1965 prøvde han å organisere en massedemonstrasjon på Pusjkin-plassen i Moskva til forsvar for forfatterne Andrej Sinjavskij og Julij Daniel som også var politiske dissidenter. Tre dager før den planlagte demonstrasjonen, ble Bukovskij arrestert av det hemmelige politiet og satt i arbeidsleirer frem til juli 1966. 
I januar 1967 ble han arrestert for å organisere en demonstrasjon til forsvar for Aleksandr Ginsburg, Jurij Galanskov og andre dissidenter. Han tilbrakte de neste tre årene i fengsel og ble løslatt igjen i januar 1970. 
I 1971 klarte Bukovskij å smugle ut til Vesten en over 150 sider stor rapport som dokumenterte det vedvarende og grove misbruket som foregikk på psykiatriske institusjoner av politiske grunner overalt i Sovjetunionen. Denne informasjonen kom ut til menneskerettighetesaktivister over hele verden (inkludert inne i landet) og var et påskudd for at han ble arrestert senere det samme året. 
I en rettssak i januar 1972 ble Bukovskij anklaget for å bakvaske den sovjetiske psykiatrien, ha mye kontakt med utenlandske journalister som var forbudt, og at han var i besittelse og drev med distribusjon av antikommunistisk materiale. Dette førte til syv års fengsel. 
I 1976 ble han utvekslet for den chilenske kommunistlederen Luis Corvalan.Bukovskij var blant de 34 første som signerte ett anti-Putin manifest som ble kalt «Putin må gå» som ble publisert på internett den 10. mars 2010.
Han døde på Addenbrookes sykehus i Cambridge i Storbritannia 27. oktober 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vladimir Bukovsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vladimir Bukovskij på Internet Movie Database 
(en) Vladimir Bukovskij hos The Movie Database
John Fawcett

John Fawcett (født 6. januar 1739, død 1817) var en britisk teolog og salmedikter.
I 1765 ble Fawcett pastor for en liten baptistmenighet i Wainsgate i Yorkshire i England. Han tjenestegjorde der i sju år, til tross for lite lønn og en voksende familie. I 1772 ble han klat til Carter's Lane Baptist Church i London, men på grunn av protester fra menigheten, som ikke ville at han skulle dra fra dem, ble han værende i Wainsgate.
Fawcett har en salme, «Velsigna band som bind», i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013. Denne salmen skrev han i forbindelse med at han skulle forlate Wainsgate, men valgte å bli. (Originalsalmen heter «“Blessed Be the Tie that Binds»)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 71
Zacharias Nielsen (1821–1892)

Zacharias (Sakaris) Nielsen (født 16. september 1821 i Sandavágur, død 15. januar 1892 samme sted) var en færøysk sysselmann og politiker. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Vágar fra 1863 til 1891.Han var av bondeslekt som sønn av Niels Joensen og Frederikke Cathrine (Stóra Fredrikka) Zachariasdatter. Han giftet seg med Jacobina (Bina) Maria Jacobsen, datter av bonde og kirkeverge Jacob Johnsen (Jákup í Gomlustovu) i Sandavágur. Deres datter Frederikke ble gift med kjøpmann og lagtingsmann Niclas Niclasen. Etter sin død ble Nielsen etterfulgt i sysselmannsembedet på Vágar av sin sønn Joen Zacharias Nielsen.


== Referanser ==
Haukdalen

Haukdalen er et småbruk i Lom kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom skribenten Kitty Wentzel (1868–1961) bodde her i årene 1923–1961.
Bruket ligger på solsiden, i Flatmogrenda, og har en historie tilbake til 1700-tallet. I 1923 kjøpte Kitty Wentzel plassen sammen med sønnen Bjørn og hans kone. Kittys eks-mann Gustav Wentzel og parets eldste sønn Jørgen bodde på Furuheim, 2 km unna. 
Kitty Wentzel bosatte seg i Lom i voksen alder, og utfoldet seg på flere områder. Hun stelte plassen og levde av det hun dyrket, arbeidet periodevis som journalist – hun var i 1926 korrespondent for Aftenposten i Paris, og drev «livskunst» med selskapelighet. Til tross for at ekteskapet med Gustav Wentzel var oppløst i 1908, holdt de kontakt, og hun skrev flere artikler og en bok om ham. Hun skrev også to andre bøker mens hun bodde på Haukdalen. 
Huset er skildret i Kitty Wentzels selvbiografi Mitt livs karusell (1960). 
Huset eies i dag av familien. Det er åpent for besøkende i sommermånedene, og det arrangeres malerkurs her.


== Eksterne lenker ==
haukdalen.no
Rasmus Flo

Rasmus Flo (født 29. september 1851, død 30. november 1905) var en norsk lærer, filolog og målmann. Gjennom sitt arbeid med den første nynorsknormalen, fikk han stor påvirkning på utviklingen av skriftspråket.


== Liv og gjerning ==
Rasmus var bondesønn fra bygden Flo i Stryn kommune i Nordfjord. 20 år gammel gikk han ut fra seminaret på Stord. Han livnærte seg som lærer mens han leste seg frem til artium (1873) og i 1881 til filologisk embetseksamen. 1878-85 var han lærer på Kongsvinger mellomskole, så ett år vikar på Tromsø høyere skole og deretter to år lærer på Valdres kommunale mellomskule. ”Han høvde elles ikkje godt til aa vera skulemeister”, skriv Halvdan Koht, og han fikk vansker med å få seg arbeid.
I studentårene stod Flo nær Olaus Fjørtoft, delte hans meninger og målsyn. Liksom Fjørtoft skrev han på bygdemålet, lett tiljevnet og mest mulig lydrett. Siden nærmet han seg Aasens norm, men kuttet vekk foreldede bøyningsendinger og noen døde konsonanter.
I 1892 fikk Moltke Moe han med i arbeidet med Nordahl Rolfsens lesebok. Flo hjalp Moe med stilføring og rettskriving i nynorskutgaven av Rolfsens lesebok, et arbeid han passet svært godt til med sin sans for naturlig stil. Steinar Schjøtt fikk og hjelp av Flo med oversettelse til sin nye utgave av Snorre Sturlasons kongesagaer. Flo oversatte mange av skaldekvedene i verket. Flo stod i tillegg bak det tyngste arbeidet med bind to og tre av Austlids lesebok.
Både gjennom leseboken (Rolfsens) og arbeid for Det Norske Samlaget fikk Flo påvirkning på utviklingen av nynorsk skriftspråk. Han var med i den første rettskrivingsnemnden for nynorsk (1899). I hovedsak var det han som satt opp forslaget til flertallet i nemnda (Flo og Arne Garborg), den såkalte midlandsnormalen. Flo skal ha vært den eneste som fikk rette på språkføringen til Garborg.
Flo var med i Det Norske Samlaget sitt styre 1894-1903. Det samme året som han kom inn i styret tok han på seg å redigere forlaget sitt nystartede tidsskrift Syn og Segn. Han var styrer fra det første heftet av Syn og Segn til han døde. I tidsskriftet skrev han om mange slags emner, både sagngranskning, samfunnsvitenskap, sjelelære, naturfag og geologi. Flo oversatte elles en av barnebokforfattaren Frederick Marryat sine bøker (Styrmann Stav, 1900).
Flo levde et kravløst liv i små kår. Han døde i Kristiania (Oslo).


== Skrifter ==
Rasmus Flo:Gamle skaldar og kvad. 1902
M. Hægstad, A. Garborg, R. Flo:Framlegg til skrivereglar for skularne. Kristiania, 1906


== Kilder ==
Halvdan Koht: Norsk vilje. Norges Boklag. 1933
Jorge Fucile

Jorge Ciro Fucile Perdomo (født 19. november 1984) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den uruguayanske klubben Club Nacional de Football. 
Han spiller forsvar, og er også en del av det uruguayanske landslaget. Fucile har spilt for en annen klubb i sin karriere, Liverpool Montevideo fra Uruguay. Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jorge Fucile – FIFA 
(en) Jorge Fucile – UEFA 
(en) Jorge Fucile – Transfermarkt 
(en) Jorge Fucile – national-football-teams.com 
(en) Jorge Fucile – WorldFootball.net 
(en) Jorge Fucile – FootballDatabase.eu 
(en) Jorge Fucile – Soccerway 
(en) Jorge Fucile – Fora De Jogo 
(en) Jorge Fucile – PlaymakerStats.com 
(en) Jorge Fucile – FBref
Andrés Scotti

Andrés Scotti Ponce de León (født 14. desember 1975 i Montevideo), er en uruguayansk profesjonell fotballspiller som siden 2010 har spilt i den chilenske klubben Colo-Colo. Han spiller forsvar, og er også en del av det uruguayanske landslaget. Godín har spilt for flere andre klubber i sin karriere, som Central Español, Montevideo Wanderers og Nacional fra Uruguay, Rubin Kazan fra Russland, Argentinos Juniors fra Argentina, Huachipato fra Chile og Puebla fra Mexico. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Andrés Scotti – FIFA 
(en) Andrés Scotti – Transfermarkt 
(en) Andrés Scotti – national-football-teams.com 
(en) Andrés Scotti – WorldFootball.net 
(en) Andrés Scotti – FootballDatabase.eu 
(en) Andrés Scotti – Soccerway 
(en) Andrés Scotti – FBref
Hit

Hit kan også bety slager
Hīt eller Heet (arabisk: هيت‎) er en irakisk by i guvernementet al-Anbar. Den ligge ca 40 kilometer nordvest for guvernementshovedstaden Ramadi og hadde i  2003 over 34.000 innbyggere.
Hīt ligger ved floden Eufrat. Byen ble anlgt på to høyder ved siden av antikkens bosetning Is. Brønnene i området gårt tildels tilbake til minst tusen år før Kristus, og var i bruk da Babylon ble bygd opp.
Den er sentralt i et jordbruksområde, og her er det også oljeledninger som fører over elven og fører videre til Middelhavet. Tidligere var byen også et viktig navigasjonssentrum for elvebåtene,en trafikk det er gått kraftig tilbake med.
Rundt 30 kilometer nordøst for byen ligger den inntil 2500 kvadratkilometer atore Thartharsjøen.
Hit har toforbindelser mor nord, sør og vest. Parallelt til nord-sør-strekningen løper Highway 12, som fører de 240 kilometrene fra Ramadi til grensen til Syria. Øst for Eufrat er det også en god vei.
Maxi Pereira

Victorio Maximiliano «Maxi» Pereira Páez (født 8. juni 1984) er en uruguayansk fotballspiller som fra 30. juni 2019 er klubbløs.
Tidligere har han også spilt for den uruguayanske klubben Defensor Sporting.
Med Benfica vant han i 2010 den portugisiske ligaen.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maxi Pereira – FIFA 
(en) Maxi Pereira – UEFA 
(en) Maxi Pereira – Transfermarkt 
(en) Maxi Pereira – national-football-teams.com 
(en) Maxi Pereira – WorldFootball.net 
(en) Maxi Pereira – FootballDatabase.eu 
(en) Maxi Pereira – Soccerway 
(en) Maxi Pereira – Fora De Jogo 
(en) Maxi Pereira – PlaymakerStats.com 
(en) Maxi Pereira – FBref
Mauricio Victorino

Mauricio Victorino (født 11. oktober 1982 i Montevideo) er en uruguayansk profesjonell fotballspiller som siden 2007 har spilt i den chilenske klubben Universidad de Chile. Han spiller i forsvar, og er også tatt ut til det uruguayanske landslaget. Victorino har spilt for tre andre klubber i sin karrière, Nacional og Plaza Colonia fra Uruguay og Veracruz fra Mexico. 
Han ble tatt ut til landslaget til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Mauricio Victorino – FIFA 
(en) Mauricio Victorino – Transfermarkt 
(en) Mauricio Victorino – national-football-teams.com 
(en) Mauricio Victorino – WorldFootball.net 
(en) Mauricio Victorino – Soccerway 
(en) Mauricio Victorino – PlaymakerStats.com 
(en) Mauricio Victorino – FBref 
(es) Mauricio Victorino – as.com
Kirgisistans nasjonalbank

Kirgisistans nasjonalbank (kirgisk: Кыргыз Республикасынын Улуттук Банкы, engelsk: National Bank of the Kyrgyz Republic) er sentralbanken i Kirgisistan. 
Sentralbankens hovedmålsetting er nedfelt i sentralbankloven fra 1997, og er å opprettholde prisstabilitet, ved bruk av passende pengepolitiske tiltak.Kirgisistan hadde inflasjon på 37% i år 1999, og har vært ustablit utover på 2000-tallet, med en topp i 2008 på 24,5 % inflasjon. I 2017 hadde de 3,8%Pr august 2018 er Tolkunbek Abdygulov sentralbanksjef. Han ble første gang utnevnt til fungerende sentralbanksjef 7. mai 2014. Han overtok da etter Zina Asankojoeva, som var sentralbankens første kvinnelige sentralbanksjef.


== Se også ==
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tang Ching-sung

Tang Ching-sung (forenklet kinesisk: 唐景嵩, tradisjonell kinesisk: 唐景崧, pinyin: Táng Jǐngsōng, født 1841 i Guanyang i Guilin i provinsen Guangxi i Kina, død 1903) var en kinesisk general og statsmann.  He kommanderte Yunnanhæren under Den sino-franske krig (august 1884 – april 1885), og bidro vesentlig til den kinesiske side i kampene i Tonkin (det nordlige Vietnam) ved å overbevise De sorte flaggs anfører Liu Yung-fu om å stille sine styrker til Kinas tjeneste. Hans dyktige, skjønt til slutt mislykkede, ledelse av beleiringen av Tuyen Quang (november 1884 – mars 1885) ble høyrost. Senere ble han guvernør for den kinesiske provins Taiwan. Etter at Kina måtte avstå Taiwan til Japan mot slutten av den første sino-japanske krig (1894–1895) ble han president for den kortlivede Republikken Formosa. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
J.W. Davidson: The Island of Formosa, Past and Present, London, 1903
J. Lecomte: La vie militaire au Tonkin, Paris, 1893
Lung Chang [龍章]: Yueh-nan yu Chung-fa chan-cheng [越南與中法戰爭, Vietnam and the Sino-French War], Taipei, 1993
H. McAleavy: Black Flags in Vietnam: The Story of a Chinese Intervention, New York, 1968
A. Thomazi: La conquête de l'Indochine, Paris, 1934
A, Thomazi: Histoire militaire de l'Indochine français, Hanoi, 1931
Barnets beste

«Barnets beste», i formen «det som er best for barnet», er et begrep som brukes i FNs konvensjon om barns rettigheter – artikkel 3, og i Barneloven §§ 43, 48, 55. Uttrykket brukes for å fokusere på barnets behov og interesser. Ifølge Barneombudet er «barnets beste» et vagt begrep og det er  tilnærmet umulig å lage regler som skal være dekkende for alle barns behov og livssituasjon.Begrepet trekkes fram i barnefordelingssaker etter skilsmisser og samlivsbrudd. Barneloven pålegger foreldre å avtale samvær med barn etter samlivsbrudd utfra egen vurdering av hva som er best for barnet. Om enighet ikke oppnås er det tillagt domstolene og offentlige institusjoner å ta avgjørelsene.


== Se også ==
FNs konvensjon om barns rettigheter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Barneombudet om barnets beste. Besøkt 9. juni 2010
Barnekonvensjonen. Besøkt 9. juni 2010
Fernando Muslera

Néstor Fernando Muslera Micole (født 16. juni 1986) er en argentinskfødt uruguayansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Galatasaray SK.Han kom til klubben fra SS Lazio sommeren 2011. 
Tidligere har han også spilt for de to uruguayanske klubbene Montevideo Wanderers og Nacional.
I 2009 vant han Cup Coppa Italia med Lazio. Han var en av de store heltene da Uruguay vant Copa América i 2011. Muslera spilte et strålende mesterskap og reddet straffe i streffekonkurransen da Argentine ble slått ut.
Muslera scoret sitt første mål i sin karriere den 8. april 2012 for Galatasaray, på straffespark mot Manisaspor. Dette var med på å sette en ny rekord for Galatasaray hvor alle utenlandske spillere scoret mål på en sesong. Samme kamp satte Muslera også en 16 kampers rekord uten å slippe inn mål, som er den beste i ligaen så langt.


== Landslaget ==
Han debuterte i oktober 2005 mot Ecuador og ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Den 25. juni 2018 spilte han sin 100. landskamp for Uruguay mot Russland.Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernando Muslera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fernando Muslera på Internet Movie Database 
(en) Fernando Muslera – FIFA 
(en) Fernando Muslera – UEFA 
(fr) Fernando Muslera – LÉquipe 
(en) Fernando Muslera – Transfermarkt 
(en) Fernando Muslera – national-football-teams.com 
(en) Fernando Muslera – WorldFootball.net 
(en) Fernando Muslera – Soccerbase.com 
(en) Fernando Muslera – FootballDatabase.eu 
(en) Fernando Muslera – Soccerway 
(tr) Fernando Muslera – Mackolik.com 
Fernando Muslera på Twitter 
Fernando Muslera på Facebook 
Fernando Muslera på Instagram
Jan-Hendrik Salver

Jan-Hendrik Salver (født 1. mars 1969) er en tysk fotballdommer fra Stuttgart.
Salver er én av ti tyske assistentdommere som dømmer kamper både i 1. Bundesliga og kamper organisert av FIFA.Hans hittil viktigste innsats var ved EM 2004 i Portugal, da han sammen med sin kollega Christian Schräer assisterte dommeren Markus Merk i finalen mellom Portugal og Hellas. Under VM 2006 assisterte han igjen Markus Merk i tre kamper. Under VM 2010  i Sør-Afrika er han sammen med Mike Pickel assistentdommer for Wolfgang Stark.
Salver har pr. juni 2010 vært assistentdommer i 156 Bundesligakamper, 54 europacupkamper og 35 landskamper.


== Referanser ==
Luang Prabang

Luang Prabang, også skrevet Louang Prabang (lao: ຫລວງພະບາງ), er en by i Laos, med en folkemengde på om lag 50 000 innbyggere (2005). Fra 1300-tallet var byen i lange perioder hovedstad i riket Lan Xang, som geografisk til en viss grad tilsvarer dagens Laos.
Legender forteller om byens tilkomst. Prins Fa Ngum flyktet til Angkor men kom tilbake, og med hjelp av en hær fra Angkor tok han makten i 1353 og valgte Luang Prabang som sin hovedstad. Byen har fått sitt navn fra en Buddhaskulptur (Phrabang Buddha) som ble bragt dit fra Vientiane i 1512. På grunn av stridigheter ble hovedstaden i 1563 lagt til Vientiane. 
Luang Prabang ble i 1995 oppført på UNESCOs liste over Verdensarven, og betraktes som et enestående eksempel på en blandning mellom tradisjonell og kolonial arkitektur.
Byen, som ligger ved Mekongfloden 42 mil nord for Vientiane, er kjent for en høy konsentrasjon av buddhistkloster og buddhistmunker. I dag (2010) har byen 33 tempel/kloster, hvorav noen ble bygd allerede på 1600-tallet. 

		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
UNESCO – Louang Prabang


== Litteratur ==
Denise Heywood: Ancient Luang Prabang, 2005, Bangkok, River Books
Lan Xang

Lan Xang var et kongedømme i Sørøstasia. Det omfattet omtrent dagens Laos. Laos' historie sies gjerne å begynne med komgedømmet Lan Xang. Riket ble grunnlagt i 1353 av kong Fa Ngum, som i 1354 ble Lan Xangs første regent. Navnet kommer av det laotiske lâansâang, «million» + «elefant», og sikter til den sterke krigsmakten.
Fa Ngums sønn, Samsenthai, som regjerte 1373 – 1416, befestet rikets kongelige administrasjon, og utviklet Luang Prabang til et viktig religiøst og handelsmessig sentrum. 
Riket ble oppspilttet på 1800-tallet. 


== Eksterne lenker ==
Lan Xang