jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hermannsdenkmal

Hermannsdenkmal, «Hermannsminnesmerket», er et monument og gigantstatue som befinner seg i nærheten av Hiddesen sørvest for Detmold i Nordrhein-Westfalen i den sørlige delen av Teutoburger Wald i Tyskland. Statuen ble bygd mellom 1838 og 1875 av Ernst von Bandel i provinsen Westfalen. Den er reist til minne om cheruskernes høvding Arminius (også kalt Hermann) som under slaget ved Teutoburgerskogen i året 9. e.Kr. utslettet de tre romerske legionene legio XVII, XVIII og XIX, under kommando av Publius Quinctilius Varus.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Hermannsdenkmal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shizhu

Shizhu for tujiaene (kinesisk: 石柱土家族自治县; pinyin: Shízhù tǔjiāzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina. 
Arealet er på 3 012,51 km².
Befolkningen var på 497 592 innbyggere i 1999, og på 510 000 ïnnbyggere i 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Wubao

Wubao kan være:

Fylket Wubao i byprefekturet Yulin i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Wubao i bydistriktet Jiangbei i byprovinsen Chongqing i Kina.
Dongyang

Dongyang kan være:

Byfylket Dongyang i byprefekturet Jinhua i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina,
Subdistriktet Dongyang i bydistriktet Beibei i byprovinsen Chongqing i Kina,
Storkommunen Daming i fylket Hua i byprefekturet Weinan i provinsen Shaanxi i Kina.
Chengjiang

Chengjiang kan være:

Fylket Chengjiang i byprefekturet Yuxi i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Chengjiang i bydistriktet Beibei i byprovinsen Chongqing i Kina.
Fuxing

Fuxing kan være:

Bydistriktet Fuxing i byprefekturet Handan i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Fuxing i bydistriktet Beibei i byprovinsen Chongqing i Kina.
Jonsklosteret i Bergen

Jonsklosteret var et augustinerkloster som lå i området ved Strandgaten og Markeveien på sørsiden av Vågen i Bergen.
Klosteret var viet til St. Johannes Døperen. Det ble trolig grunnlagt ca. 1150, men er første gang omtalt i 1208. En vet at klosteret var i økonomiske vanskeligheter fra 1300-tallet og utover, og på grunn av problemer etter svartedauden var klosteret trolig ute av drift fra 1400-tallet. I 1450 ble klostergodset overtatt av domkirken. Trolig brant klosteret ned ved bybrannen i 1489. Den tilhørende kirken ble tydeligvis stående noenlunde uskadd, og den må ha vært i bruk fram til 1552, da byens borgere fikk området for å bygge rådhus. Dette ble det ikke noe av og restene av kirken ble stående som ruin til den var endelig fjernet på 1700-tallet.I 1823 laget L.D.Klüver en oversiktsskisse av de få restene som var igjen. Kirken ble lokalisert ved graving i 1895, men det er få forhåpninger om at det mange levninger igjen av klosteret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jonsklosteret i Bergen hos Store norske leksikon
Jonsklosteret i Bergen hos katolsk.no
Kölnuroen

Kölnuroen (tysk: Kölner Wirren og Kölner Ereignis) er betegnelsen på et høydepunkt i konflikten mellom den katolske kirke og den prøyssiske stat i de vestlige provinsene under Vormärz. Innlemmelsen av Rhinland og Westfalen i kongeriket Preussen i 1815, førte til en spenning mellom den katolske kirke og regjeringen i Berlin. Konfliktens grunnlag var spørsmålet om hermesianisme og det interkonfesjonelle ekteskap. Mens man fra katolsk side var opptatt av teologiske og sosial-teoretiske synspunkter, spilte den statskirkelige tradisjon en sentral rolle fra Preussens side. Den frem til 1806 overveiende protestantiske prøyssiske staten, med en konge som også var leder av kirken, kom i konflikt med holdningene innenfor den katolske kirken.
Olavsklosteret på Hamar

Olavsklosteret på Hamar er det av landets klostere fra middelalderen som man har minst kunnskap om. Det er kun nevnt en gang i skriftlige kilder, i et diplom fra 1511. Her nevnes det ingen ting om datering av grunnleggelsen eller andre detaljer. Det må antas at klosteret har ligget i byområdet i nærheten av bispegården og domkirken.
Dominikanerklosteret i Bergen

Dominikanerklosteret i Bergen lå inne på nåværende Bergenhus festning, på nordsiden av Håkonshallen i Bergen. Klosteret kjennes kun fra skriftlige kilder, og er ikke blitt funnet spor av i moderne tid.


== Historie ==
Klosteret er grunnlagt en gang mellom 1243 og 1247, i kong Håkon Håkonssons regjeringstid. Det er første gang omtalt i 1247. Antakelig var det opprinnelig bygd av tømmer, men i 1500 berettes det at en murkirke er under oppføring og samtidig flere murbygninger i klosteret. Et riksrådsmøte ble holdt i klosteret i 1524. I 1528 brant klosteret ned til grunnen. Det er siden ikke funnet rester av anlegget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dominikanerklosteret i Bergen, hos Katolsk.no
Dominikanerklosteret, hos Bergen byleksikon
Gennaro Manna

Gennaro Manna (1715–1779) var en italiensk komponist i  den napolitanske skolen.


== Liv og virke ==
Gennaro Manna var sønn av komponisten Giuseppe Manna og Caterina Feo, søster av den kjente komponisten Francesco Feo. Gennaro studerte hos sin onkel ved Conservatorio S Onofrio a Capuana. Hans første opera, Tito Manlio, ble uroppført i Roma i 1742. Gennaro Manna var kapellmester ved katedralen i Napoli fra 1744 og senere også ved kirken S Annunziata. I 1755, etter at Francesco Durante, lederen av Conservatorio di S. Maria di Loreto, døde, delte Manna og den forhenværende secondo maestro Pietro Antonio Gallo (ca 1695–1777) lederfunksjonen. På denne tiden var Antonio Sacchini og Giuseppe Giordani Mannas elever.
I tiden mellom 1742 til 1761 komponerte Gennaro Manna 13 operaer for ulike italienske teatre, de fleste innen sjangeren opera seria, 10 oratorier og mer enn 150 kirkemusikalske verk, stort sett med instrumental ledsagelse.
Andre komponister i familien var fetteren Cristoforo Manna og nevøen Gaetano Manna (1751–1804). Sistnevnte ble Gennaro Mannas etterfølger ved  S Annunziata og var secondo maestro di cappella ved katedralen under sin onkel.


== Referanser ==


== Kilder ==
Giulia Veneziano: «Manna (Famiglia di musicisti)», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 69 (2007).
Fransiskanerklosteret i Bergen

Fransiskanerklosteret i Bergen ble grunnlagt i kong Håkon Håkonssons regjeringstid, trolig en gang i 1240-årene. Klosteret ble bygget rundt den allerede eksisterende Olavskirken i Vågsbotnen. Klosteranlegget har ligget inntil Bergen domkirke, som er lokalisert i Kong Oscarsgate, i sør. Den ble nedlagt under reformasjonen.
Klosteret nevnes i samtidige kilder først i 1263, og i 1276 anføres det at klosterkirken brant, og året etter ga kong Magnus Lagabøte penger til å gjenreise anlegget. Han ble gravlagt i kirken i 1280. I 1464 brant kirken igjen, men må ha blitt ganske raskt satt i stand igjen, da klosteret var sete for et større møte i 1484. Antakelig har klosteret forfalt i årene opp til reformasjonen, men fransiskanerbrødrene i Bergen er nevnt så sent som i 1534.
I 1537 ble det besluttet å oppruste kirken for å nytte den som domkirke i Bergen. Den var allerede da bygget ut til den lengden den har i dag, og i kirken er det bevart mange partier fra den opprinnelige klosterkirken. Etter reformasjonen ble klosteret brukt som bispegård. I 1834 ble eiendommen kjøpt opp og bygningene på bispegården revet for å gi plass for den nye Bergen katedralskole. Enkelte bygningsdeler fra bispegården og klosteret er inkorporet i skolebygget: flere marmortrinn ved skolens inngang og ornamenter i kleberstein på bygningens sørside. I 1882 fant P.A. Blix også rester av murer etter klosterbygningene på sørsiden av domkirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lidén, H.-E. og E. M. Magerøy (1980). Norges kirker. Bergen, bind 2. s. 9-109. ISBN 82-05-14299-8. 


== Eksterne lenker ==
«Fransiskanerklosteret i Bergen», Norske middelalderklostre - vegetasjon og flora, hagebruk, reliktvekster og klosterplanter
«Norges klostre i middelalderen: Fransiskanerklosteret i Bergen», Katolsk.no
«Fransiskanerklosteret i Bergen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Razika

Razika var et norsk indiepop-band, grunnlagt i 2006 på Møhlenpris i Bergen. Gruppen besto av Marie Amdam, Maria Råkil, Marie Moe og Embla Karidotter.
Musikken er en blanding av både ska og indiepop, men det finnes også en rekke elementer fra indierock, punk og reggae. Razika er sterkt påvirket av de bergensbaserte bandene The Aller Værste, Gjennomslag, Program 81/82 og Alle Tiders Duster. Tekstene er både på engelsk og norsk.
Razika ble signert på Smalltown Supersound høsten 2010, og i mai 2011 kom debutalbumet Program 91, som ble godt mottatt i Norge og utlandet. The New York Times, NME og The Guardian ga albumet rosende omtaler. 
Bandet har gitt ut fire album og blitt nominert til Spellemannprisen for samtlige: i klassen årets nykommer med Gramo-stipend for Program 91 (2011), i klassen popgruppe for På vei hjem (2013), i klassen indie for Ut til de andre (2015) og i klassen popgruppe for Sånn kjennes verden ut (2018).
I 2019 annonserte Razika at, etter å ha spilt sammen siden de var 15 år gamle, skulle de slutte å spille sammen som band etter den aller siste farvel-konserten på Øyafestivalen sommeren 2019. Den siste konserten hjemme i Bergen ble holdt på Bergenfest i juni samme år.


== Medlemmer ==
Marie Amdam – vokal, el. gitar, tastatur
Maria Råkil – el. gitar og vokal
Marie Moe – el. bass og vokal
Embla Karidotter – trommer og vokalRazika, medlemmer
		
		
		
		


== Diskografi ==


=== Singler ===
2008: «Love is All About the Timing» (Opplett)
2011: «Vondt i hjertet»
2014: «Syndere i Sommersol»
2014: «Faen Ta Deg»
2015: «Gi Meg, Gi Meg, Gi Meg»
2016: «Se deg ikke tilbake» (Opplett)
2018: «En sjanse til» (Jansen Records)
2018: «D Esje Meg» (Jansen Records)
2018: «Flyplassen» (Jansen Records)
2021: «Mer crazy enn sexy - 2018 Outtake» (Jansen Records)


=== Musikkalbum ===
2011: Program 91 (Smalltown Supersound)
2013: På vei hjem
2015: Ut til de andre
2018: Sånn kjennes verden ut


=== Andre deltagelser ===
2013: «Ingen kommer unna politikken (Complainte Pour Ste. Catherine)» (Real Ones & The Extended Family med Real Ones)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Razika – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Razika på Discogs 
(en) Razika på MusicBrainz 
(en) Razika på Spotify 
(en) Razika på Songkick 
(en) Razika på Last.fm 
(no) Razika på Rockipedia 
(en) Razika på AllMusic
Ruben Klipper

Ruben Klipper (født 21. august 1985) er en norsk foredragsholder og forfatter. Han har skrevet boken Et annerledes liv (2011) med utgangspunkt i sitt eget liv med diagnosene ADHD og Tourette. Han har også holdt flere mobbeforebyggende foredrag for ungdom og på konferanser om psykisk helse. 


== Eksterne lenker ==
Ruben Klippers nettside
Zumba

Zumba er et dans- og treningsprogram basert på latinomusikk som ble konstruert av den kolombianske danseren og koreografen Alberto «Beto» Perez på 1990-tallet. Zumba er et opphavsrettslig betegnelse eid av Zumba Fitness, LLC. Den brasilianske popsangeren Claudia Leitte er internasjonal talskvinne for Zumba Fitness.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Zumba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nicola Fago

Francesco Nicola Fago (1677–1745) var en italiensk barokkkomponist.


== Liv ==
Fago begynte ved Napolis Conservatorio della Pietà de’Turchini i 1693. Fra 1704 til 1708 var han kapellmester ved Conservatorio Sant’Onofrio, fra 1705 til 1740 ved Conservatorio della Pietà d’Turchini og dessuten ved Tesoro di San Gennaro fra 1709 til 1731. Endelig ved San Giacomo degli Spagnuoli fra 1736.
Nicola Sala, Leonardo Leo og Niccolò Jommelli var noen av Fagos elever.
Ved siden av flere operaer skrev han kirkemusikk, deriblant kantater, en stabat mater, en te Deum og flere oratorier.


== Verk ==
Il Radamisto, dramma per musica, 1707
Astarto, dramma per musica, 1709
Le fenzejune abbendurate, commedia per musica, 1710
La Cassandra indovina, dramma per musica, 1711
La Cianna, commedia per musica, 1711
Lo Masillo dramma per musica (2. akt av Michele De Falco), 1712
La Dafne, favola pastorale in stile arcadio, 1714
Oratorium Il faraone sommerso (1709)


== Referanser ==


== Kilder ==
Raoul Meloncelli: «Nicola Fago», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani.  Hentet 5. september 2018.
Fourvière

Fourvière er en bydel i Lyon i Frankrike; den ligger på åsen med samme navn. Bydelen ligger vest for Vieux Lyon som strekker seg langs Saônes høyre bredd sentralt i Lyon. Fourvière er det opprinnelige sted for den romerske bosetting Lugdunum, etablert i 43 f.Kr. 
I Fourvièreåsen finnes to romerske amfiteatre og i tillegg den store basilikaen som er byens vartegn. 
Fourvère kalles gjerne for Åsen som ber som er en henvisning til de mange kirker som finnes i området. Denne betegnelsen står også i kontrast til tilnavnet på bydelen Croix-Rousse som kalles Åsen som arbeider.
Bydelen trafikkeres av to Furnicular-baner, de eldste i verden som fremdeles drives aktivt. 
Fra 1998 er Fourvière oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv, sammen med andre historiske anlegg og bygninger i Lyon.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fourvière – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nicola Sala

Nicola Sala (1713–1801) var en italiensk komponist i den napolitanske skolen.Fra 1732 til 1740 studerte Sala hos Nicola Fago og Leonardo Leo  ved Conservatoria della Pietà de’Turchini, der han senere selv ble lærer, og fra 1787 fungerte som Primo Maestro.
Sala komponerte åtte sceneverk, flere kantater og messer, såvel som oratoriet Giuditta, ossia La Betulia liberata. 
Blant Salas mange elever kan nevnes Carlo Lenzi, Giuseppe Gherardeschi, Benedetto Neri, Étienne-Joseph Floquet, Adalbert Gyrowetz, Louis Julien Casels de Labarre, Ercole Paganini og Gaspare Spontini. 
Sala skrev flere læreverk, blant andre Regole del contrappunto pratico (Napoli 1794).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Liste over sceneverk av Nicola Sala på grunnlag av MGG på Operone
(en) Fritt tilgjengelige noter av Nicola Sala i International Music Score Library Project
(it) Søk etter operaer av Nicola Sala (oppslagsord i søkefeltet Autore: «Sala Nicola») i Corago-databasen ved Universitetet i Bologna
Michele De Falco

Michele De Falco (ca. 1688 – etter 1732) var en italiensk operakomponist kjent for en rekke buffaoperaer på napolitansk dialekt.


== Verk ==
Lo Lollo pisciaportelle (libretto: Nicola Orilia), opera buffa, uroppført 1709
I rivali generosi (Libretto: Apostolo Zeno), opera buffa, uroppført 1712
Nicola Fago: Lo Masillo (libretto: Nicola Orilia), opera buffa, 2. akt av De Falco, uroppført 1712
Lo 'mbruoglio d'ammore (libretto: Aniello Piscopo), opera buffa, uroppført 1717
Armida abbandonata (libretto: Francesco Silvani), dramma per musica, uroppført 1719
Lo castiello sacchejato (libretto: Francesco Oliva), commedia per musica, uroppført 1720 (1722 med bidrag av Leonardo Vinci, som pastisj i samarbeid med  Pietro Pulli 1732)
Le pazzie d'ammore (unter dem Anagramm Cola Melfiche, libretto: Francesco Antonio Tullio), opera buffa, uroppført 1723
Nicola Porpora: Il Siface, mellomspillet til dramma per musica av De Falco, uroppført 1726


== Referanser ==


== Kilder ==
Francesca Agresta: «Michele De Falco», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani – Vol. 44 (1995). 


== Eksterne lenker ==
(de) Liste over sceneverk av Michele De Falco på grunnlag av MGG på Operone
(it) Søk etter operaer av Michele De Falco (oppslagsord i søkefeltet Autore: «Falco Michele») i Corago-databasen ved Universitetet i Bologna
Fransiskanerklosteret i Trondheim

Fransiskanerklosteret i Trondheim er lite kjent fra samtidige kilder. Det er kjent fra en skriftlig kilde fra 1472, men var antakelig etablert lenge før det. Klosteret gikk med i bybrannen i 1532, og det ble nedlagt etter reformasjonen i 1536.
Klosteret lå på et sted som i 1669 ble tatt i bruk som rådhus, og ved arkeologiske undersøkelser er det funnet murfundamenter etter en kirke som er identifisert som Olavskirken, klosterkirken i fransiskanerklosteret. Den ligger nå som ruinminnesmerke i kjelleren under Folkebiblioteket i Trondheim.


== Eksterne lenker ==
«Fransiskanerklosteret i Trondheim». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Fulufjällets nasjonalpark

Fulufjällets nasjonalpark er en av Sveriges nasjonalparker og ligger i Särna församling i Älvdalen kommune i nordvestre Dalarna, inntil grensen mot Trysil kommune i Norge. Parken grenser til den norske Fulufjellet nasjonalpark, som ble opprettet i 2012.

I Fulufjället finnes Sveriges høyeste foss, Njupeskär som er 93 m høy. De høyeste toppene, Storhön (1039 moh) og Brattfjället (1042 moh), ligger på et platå på drøyt 900 meters høyde. 
Granen "Old Tjikko", med et rotsystem som er opp mot 9 500 år gammel, ble funnet på Fulufjället, noe som nå er verdens eldste levende tre.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fulufjället – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fulufjället – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Naturvårdsverket – Fulufjället Arkivert 1. juni 2012 hos Wayback Machine.
Svenske fant 'verdens eldste tre', BBC News
Stein Sletten

Stein Sletten (født 27. juli 1945) er en norsk tidligere friidrettsutøver, som spesialiserte seg på høydehopp. Han representerte Bergensklubben IL Gular.
Sletten ble norsk mester tre ganger i høydehopp. I perioden 1963 til 1965 satte han norsk rekord i fem ganger, og flyttet rekorden fra 2,05 til 2,10. Han fikk kongepokalen i 1965 etter ny mesterskapsrekord på 2,07 meter i høyde.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Full Tilt Poker

Full Tilt Poker er et amerikansk nettbasert pokerselskap stiftet i 2004. Selskapets virksomhet ble stoppet i 2011.I 2011 ble det påstått at selskapets lederskap hadde tappet selskapet for 300 millioner dollar som tilhørte spillere på nettstedet. Konseptet ble av amerikanske myndigheter betegnet som en gigantisk Ponzi-svindel.Konkurrenten Pokerstars ble også stoppet i 2011, men ble i et forlik enig med påtalemyndigheten om å ta over Full Tilt Poker. Dette forpliktet dem samtidig til å utbetale Full Tilts kunder det de hadde utestående hos selskapet da myndighetene grep inn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Full Tilt Poker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pion (andre betydninger)

Pion og PION har flere betydninger på norsk:

pion eller pi-meson, fellesnavn på tre subatomære partikler i partikkelfysikken
pion, en blomst, også kalt peon
pion eller peon, versefot som består av én lang og tre korte stavelser
PION, Prostituertes Interesseorganisasjon i Norge
Judo under Panamerikanske leker 1963

Judo under Panamerikanske leker 1963 ble arrangert i São Paulo i Brasil fra 20. april til 5. mai 1963. Det var første gangen som judo var med i de Panamerikanske leker. Det var fire klasser, kun for menn. USA ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Brasil med en.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1963
Funnings kirkja

Funnings kirkja er en trekirke fra 1847 i Funningur på Eysturoy på Færøyene. 


== Eksterne lenker ==
Funningur - hos Fólkakirkjan (færøysk)
Judo under Panamerikanske leker 1967

Judo under Panamerikanske leker 1967 ble arrangert i Winnipeg i Canada fra 23. juli til 6. august 1967. Det var andre gangen som judo var med i de Panamerikanske leker. Det var seks klasser, kun for menn. USA ble beste nasjon foran Canada og Brasil alle tre med gullmedaljer hver.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1963 Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Giuseppe Ottavio Pitoni

Giuseppe Ottavio Pitoni (1657–1743) var en italiensk barokk-komponist.


== Liv ==
Pitoni begynte å studere musikk i Roma som femåring, åtte år gammel var han korsanger i kirken S. Giovanni de Fiorentini, senere ved SS. Apostoli. Til hans senere lærere regnes Francesco Foggia. I 1673 ble Pitoni kapellmester i  Monterotondo og 1674 i Assisi. Der fordypet han seg i Palestrinas verker. Året etter var han ved kollegiatskirken  S. Marco i Roma, hvor han virket til sin død. Samtidig var han aktiv ved andre romerske kirker, eksempelvis ved S. Apollinare, kirken til Collegium Germanicum, fra 1692 som organist og fra 1696 som kapellmester i S. Lorenzo i Damaso, fra 1708 til 1719 i S. Giovanni i Laterano, deretter ved  Cappella Giulia i Peterskirken.
Fra  1696 til 1731 var han også i tjeneste hos kardinal Pietro Ottoboni. I 1709 avviste han et tilbud om å bli Alessandro Scarlattis etterfølger som kapellmester ved  S. Maria Maggiore. 
Til Pitonis mest kjente elever hører  Leonardo Leo, Francesco Feo, Francesco Antonio Bonporti, Girolamo Chiti, António Teixeira og Francesco Durante.Pitoni forfattet en rekke musikkteoretiske skrifter. I sine siste leveår engasjerte han seg i en intensiv brevveksling med den Bologna-baserte Padre Martini.


== Verk ==
Pitoni var en svært produktiv komponist og etterlot seg mer enn 3500 kirkemusikalske verk, mange i Palastrinas stil. Mange av Pitonis manuskripter oppbevares i «Santinisamlingen» i Diözesanbibliothek Münster. Svært få av hans instrumentalverk er bevart.


== Musikk ==


== Musikkteoretiske skrifter ==
„Guida armonica“ (Roma, ca 1690 er hovedsakelig bevart som manuskript, bare bind I er trykt). En faksimileutgave etter et eksemplar i Padre Martinis eie ble gitt ut i 1990 ISBN 88-7096-008-0
„Regole di contrappunto“
„Notizia de' Contrappuntisti e Compositori di musica dagli anni dell'era cristiana 1000 fino al 1700“ (1725)
„Aggiunte alle Regole di contrapunto di Guiio Belli“


== Referanser ==


== Litteratur ==
Siegfried Gmeinwieser: Giuseppe Ottavio Pitoni: Thematisches Werkverzeichnis. Heinrichshofen, Wilhelmshaven 1976, ISBN 3-7959-0212-6.


== Eksterne lenker ==

(en) Fritt tilgjengelige noter av Giuseppe Ottavio Pitoni i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Giuseppe Ottavio Pitoni i International Music Score Library Project
Museum Berggruen

Museum Berggruen (inntil 2004 Sammlung Berggruen) i ortsteilen Charlottenburg i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin er et museum for klassisk, moderne kunst. Det bærer sitt navn etter kunsthandleren og samleren Heinz Berggruen.
Museet har verker av bl.a. Pablo Picasso, Alberto Giacometti, Georges Braque, Paul Klee og Henri Matisse. Samlingen tilhører Berliner Nationalgalerie. 


== Referanser ==
Judo under Panamerikanske leker 1975

Judo under Panamerikanske leker 1975 ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. oktober 1975. Det var tredje gangen som judo var med i de Panamerikanske leker. Det var seks klasser, kun for menn. Canada ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Brasil med en. 


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
La inolvidable década del ´70 - ESPNdeportes.com
Longan

Longan (kinesisk: 龙眼, pinyin: Lóngyǎn, «drageøyne») er navnet på et tre og dets frukter. Treet stammer opprinnelig fra det sørlige Kina men finnes nå også i Sørøstasia og Indonesia. Treet er meget følsomt for frost.
Treet bærer frukt på samme tidspunkt som litchi. Det har navnet fordi fruktene ligner øyne. Når man skreller den er frukten rund og hvit, med en sort stein i midten som ligner en pupill.


== Eksterne lenker ==
Eksotiske frugter