jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mathildeordenen

Mathildeordenen (fransk: Ordre de Mathilde) var en dansk orden innstiftet av dronning Caroline Mathilde 29. januar 1771. Innstiftelsesdatoen var kong Christian VIIs fødselsdag. Ordenen ble tildelt medlemmer av kongefamilien og personer ved hoffet, i særdeleshet slike som var tilknyttet dronningen og Johann Friedrich Struensee. Ordenen fikk statutter med sju artikler, skrevet på fransk. Den hadde én klasse. Mathildeordenen kom til opphør i 1772 da dronningen, sammen med Struensee, ble fengslet. Kongen og dronningen ble skilt ved dom og Caroline Mathilde ble sist i mai 1772 sendt ut av landet.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Mathildeordenen besto av dronningens monogram, bokstaven M omgitt av en ring og to myrtegrener. Ordenstegnet bar en kongekrone øverst. Det var kostbart utstyrt med 23 rosenstenslipte edelstener i ringen rundt monogrammet og med ni perler på hver av de grønnemaljerte grenene.Ordenstegnet var opphengt i et rødt bånd med tre sølvstriper.Ordenen ble båret i bånd om halsen av herrer og i sløyfe på brystet av damer.Det ble også laget en ordensring, én til kongen og én til Struensee.


== Tildeling ==
Ordenen ble utdelt samme dag som den ble innstiftet, til deltagere ved fødselsdagsmiddagen til kongens ære. I tillegg til dronningen og hennes mann, ble ordenen ved denne anledningen tildelt enkedronning Juliane Marie, arveprins Frederik, Struensee, generalløytnant Peter Elias von Gähler og hans kone Christine Sophie, generalløytnant Schack Carl greve Rantzau–Ascheberg, baronesse Caroline Schimmelmann, grevinne Amalie Sophie Holstein og kammerherre Enevold Brandt. Ordenens tolvte medlem, Louise von Plessen, som tidligere var overhoffmesterinne for dronningen, fikk ordenstegnet tilsendt til sitt bosted i Celle.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lars Stevnsborg: Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 191–194
Hermannplatz undergrunnsstasjon

Hermannplatz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Hermannplatz er på linjene U7 og U8. Stasjonen ligger under torget Hermannplatz og fra begge plattformene er det er direkte og underjordisk tilgang til det store varehuset Karstadt. Dette var Europas mest moderne kjøpesenter da det ble åpnet i 1929.
Stasjonen åpnet 11. april 1926 som del av utvidelsen av linjen som i dag er U7. Den andre plattformen, som er bygget over den opprinnelige plattformen, åpnet 17. juli 1927 og betjener U8 linjen. Hermannplatz var den første stasjon på Berlins undergrunnsbane som ble utstyrt med rulletrapper. 
Tidligere var Hermannplatz et omfattende trikkeknutepunkt og i 1930 var det ikke mindre enn 15 linjer som korresponderte på torget over stasjonen. Men disse trikkelinjene forsvant gradvis frem til trikken ble helt nedlagt i Vest-Berlin i 1964. Det er planer om å forlenge trikken M10 fra Warschauer Straße til Hermannplatz, men det er ikke truffet noe vedtak om slik forlengelse.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Hermannplatz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Julius Nielson

Julius Hans Christian Nielson (født 1898 i Tyskland, død 10. juli 1948 i Trondheim) var en tysk SS-offiser tilknyttet Gestapo. Han var stasjonert i Norge under andre verdenskrig og arbeidet ved avdelingene IV og V ved Kommandeur der Sicherheitspolizei und des SD i Trondheim.  Han fikk graden Obersturmführer i SS. Under tiden i Trondheim torturerte og mishandlet han flere norske fanger. Hunden hans var dressert til å angripe fanger i avhør.Nielson ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser av Frostating lagmannsrett og henrettet ved skyting i Trondheim 10. juli 1948.


== Referanser ==
Hallesches Tor undergrunnsstasjon

Hallesches Tor undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Hallesches Tor er på linjene U1 og U6.
Stasjonens første plattform (U1) åpnet 18. februar 1902 samtidig med Berlins første undergrunnsbanestrekning (Stammstrecke). Den underjordiske U6-plattformen åpnet 30. januar 1923.
Navnet Hallesches Tor kommer av en port på Berlins bymur som lå i nærheten av dagens stasjon.
Stasjonen ligger langs Landwehrkanal og i nærheten av Jüdisches Museum Berlin.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Hallesches Tor (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kottbusser Tor undergrunnsstasjon

Kottbusser Tor undergrunnsstasjon er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kottbusser Tor er på linjene U1 og U8. Navnet kommer av at her lå en av portene i Berlins bymur og veien førte til byen Cottbus.
Stasjonens første plattform (U1) åpnet 18. februar 1902 samtidig med Berlins første undergrunnsbanestrekning (Stammstrecke) som på denne delen er en høybane i midt gateløpet. Da U8 ble bygget i 1926, ble stasjonen revet og bygget opp igjen 100 meter lenger vest slik at begge linjene har et felles stasjonsbygg. Den underjordiske U8 plattformen ble åpnet 12. februar 1928.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kottbusser Tor (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rudolf Theodor Adolf Schubert

Rudolf Theodor Adolf Schubert (født 15. september 1908, død 20. september 1947 i Oslo) var en tysk underoffiser i Gestapo som var stasjonert i Norge under deler av andre verdenskrig. Han var ansatt ved Sipo i Oslo. Under tiden i Norge torturert han minst 11 nordmenn og tok livet av to.Han ble etter krigen stilt for retten og ble den 3. juli 1946 dømt til døden for krigsforbrytelser. Han ble henrettet på Akershus festning 20. september 1947.


== Referanser ==
Leopoldplatz undergrunnsstasjon

Leopoldplatz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Leopoldplatz er på linjene U6 og U9. Stasjonen ligger under torget Leopoldplatz.
Stasjonen åpnet 8. mars 1923 som del av utvidelsen av U6. Da stasjonen ble utvidet med en ny dypere plattform for U9 ble U6s plattform også ombygget fra å være midtplattform til to sideplattformer. Dette ble gjort for å gjøre bytte mellom linjene enklere. U9s plattform åpnet 28. august 1961.
Frem til trikken ble lagt ned i Vest-Berlin i 1964 ble Leopoldplatz betjent av flere trikkelinjer.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Leopoldplatz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pietro Alemanno

Pietro Alemanno (født 1430-1440 i Göttweig, Østerrike, død 1497 eller 1498 i Ascoli Piceno) var en østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen.
Han gikk i lære sammen med Carlo Crivelli og malte alterstykket Jomfru og barn mellom de hellige Michael, Biaise, Jerome, og Nicholas (1489) for kirken Santa Maria della Carita. Mange verk finnes i Pinacoteca Civica Fortunato Duranti.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bryan, Michael (1886).  Robert Edmund Graves, red. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume I A-K). York St. #4, Covent Garden, London; original fra Fogg Library, digitalisert 18. mai 2007: George Bell and Sons. s. side 17.
Spichernstraße undergrunnsstasjon

Spichernstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Spichernstraße er på linjene U3 og U9.
Stasjonen åpnet 28. august 1961 som den sørlige endestasjonen for den nye G-linjen (nåværende U9) der den krysset AII (nåværende U3). U3 hadde ikke tidligere hatt noen stasjon her og Spichernstraße erstattet Nürnberger Platz som lå noen få hundre meter unna. Nürnberger Platz ble så stengt og revet.
Gaten Spichernstraße som stasjonen har fått sitt navn fra er oppkalt etter Spicheren i Frankrike der slaget ved Spicheren sto i 1870.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Spichernstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Naglet til et kors på jorden

«Naglet til et kors på jorden» er en latinsk pasjonssalme skrevet av Jacopone da Todi på 1300-tallet. Den ble gjendiktet av danske Bejanmin Georg Sporon i 1777. Melodien ble skrevet av H.O.C. Zinck i 1801. Salmen ble oversatt til nynorsk av Bernt Støylen i 1927. Den er én av Norges mest kjente langfredagssalmer.


== Publisert ==
Den Danske Salmebog med syv strofer
Norsk Salmebok som nummer 158 med åtte strofer
Norsk Salmebok (Støylens versjon) som nummer 151 med 16 strofer


== Innspillinger (i utvalg) ==
Jacob Endregaard. Utgitt på den akustiske 78-platen Pathé 17375.


== Kilder ==
Naglet til et kors på jorden (Salmebloggen.no)
Fuglene (Aristofanes)

Fuglene (gresk  Ὄρνιθες Ornithes) er et satirisk komedie, skrevet av Aristofanes, først oppført 414 f.Kr., da det vant andrepris under en festival til de dionysiske mysterier. Stykket regnes som det mest lyriske av Aristofanes' stykker.
Stykket skildrer en stat av fugler oppe i skyene, kalt  nephelokokkygia («tåkefugleborgen») og er en satire over athenernes politiske lettroenhet og tilbøyelighet til vidløftige innfall. To eldre menn flykter fra Athen for å unnslippe byens mas, men også for å komme bort fra gudenes tyranni. De møter et kor av fugler som etterhvert blir enige om å bygge en borg i skyene, som skal herske over menneskene og blokkere kommunikasjonen mellom gudene og menneskene. 
Fuglekoret har også innslag av teogoni, skildringer av verdens, gudenes og menneskenes opphav. Stykket har blitt oversatt til norsk av F. L. Vibe i 1856, Kristian Birch-Reichenwald Aars i 1888, og på ny av Joh. B. Koch i 1904.


== Referanser ==


== Utgivelser ==


=== Norsk ===
Aristophanes (1856). Fuglene. Oversatt av F. L. Vibe. Christiania: Johan Dahl. 
Aars, Kristian B.-R. (1888). Fuglene (fritt etter Aristofanes). Kristiania: Fabritius. 


=== Engelsk ===
Aristophanes. «Birds» (engelsk). Oversatt av Ian Johnston.
Wen (navn 文)

Wen (kinesisk: 文, pinyin: Wén er et alminnelig kinesisk slektsnavn. 


== Kjente bærere av navnet 文 Wén ==
Wen Zhong (levde ca 496 f.Kr.), rådgiver i staten Yue
Wen Chou (død 200), general under Det østlige Han-dynasti
Wen Tianxiang (1236–1283), kansler under Det sørlige Song-dynasti
Wen Zhengming (1470–1559), kalligraf under Ming-dynastiet
Wen Zhenheng (1585–1645), maler og lærd under Ming-dynastiet.
Wen (navn 温)

Wen (kinesisk: 温, pinyin: Wēn) er et vanlig kinesisk slektsnavn.


== Kjente bærere av navnet 温 Wēn ==
Wen Yanbo (575-637),  embedsmann under Tang-dynastiet
Wen Tingyun (812–870), dikter under Tang-dynastiet
Wen Jiabao (f. 1942), kinesisk statsminister fra 2003
Wen Bixia (f. 1967), skuespillerinne i Hongkong
Wen Ruian (f. 1954), Wuxia-forfatter
Wen (navn 闻)

Wen (kinesisk: 闻 pinyin: Wén) er et vanlig kinesisk slektsnavn.


== Kjente bærere av navnet 闻 Wén ==
Wen Yiduo (1899–1946), dikter og forsker
Borsigwerke undergrunnsstasjon

Borsigwerke undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Borsigwerke er på linjen U6.
Navnet Borsigwerke kommer fra den tidligere lokomotiv og maskinfabrikanten Borsig som hadde fabrikker i nærområdet.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Borsigwerke (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Otisstraße undergrunnsstasjon

Otisstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Otisstraße er på linjen U6.
Stasjonen åpnet 31. mai 1958 under navnet Seidelstraße. Navnet ble forandret til dagens navn i 2004, siden inngangen er nærmere Otisstraße og for å markere 150 års jublieet av den tyske delen av heisprodusenten Otis.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Otisstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bebudelse med to knelende givere (Lippi)

Bebudelsen er et maleri av den italienske renessansemaleren Fra Filippo Lippi. Det er datert til 1440-45 og blir oppbevart i Galleria Nazionale d'Arte Antica i Palazzo Barberini, Roma.
Komposisjonen dreier seg rundt jomfruen, som opptar sentrum av scenen. I bakgrunnen, på høyre side, går to små kvinnefigurer opp en trapp. De to giverportertene (votiveportrett) viser de ukjente giverne som kneler bak en cordonata. At de er representert i naturlig størrelse (d.v.s. i samme størrelse som de religiøse figurer) var et relativt nytt, stilistisk kjennetegn.


== Se også ==
Lippis bebudelse (Galleria Doria Pamphilj, Roma)
Lippis bebudelse (München)
Scharnweberstraße undergrunnsstasjon

Scharnweberstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Scharnweberstraße er på linjen U6.Stasjonen har navn etter Scharnweberstraße som igjen er oppkalt etter den prøyssiske politikeren Georg Scharnweber (1816-1894).


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Scharnweberstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurt-Schumacher-Platz undergrunnsstasjon

Kurt-Schumacher-Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kurt-Schumacher-Platz er på linjen U6.
Torget som stasjonen ligger under og har sitt navn fra er oppkalt etter Kurt Schumacher en tysk sosialdemokratisk politiker.
Stasjonen har flybussforbindelse med Tegel internasjonale lufthavn. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kurt-Schumacher-Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elektra (Sofokles)

Elektra (gresk: Ἠλέκτρα) er et skuespill fra ca 410 f.Kr., skrevet av den greske dramatikeren Sofokles, en av de tre store tragedieforfatterne i den greske antikkens litteratur.
Historien er lagt til byen Argos noen år etter trojanerkrigen og er en av flere versjoner av myten om Elektra og broren Orestes, og deres hevn over moren Klytaimnestra og stefaren Aigisthos for drapet på Elektras far, kong Agamemnon. Før handlingen begynner har først Agamemnon ofret sin og Klytaimnestras datter Ifigeneia til gudene, han har bedratt sin hustru med kongsdatteren Kassandra fra Troja, deretter har Klytaimnestra bedratt og drept ektemannen i ledtog med sin elsker Aigosthos. Elektra redder Orestes unna morens drapslyst, men lever selv sammen med moren og stefaren. Handlingen begynner med at den nå voksne Orestes vender hjem, og at søsknene fullbyrder hevnen ved å ta livet av Klytaimnestra og Aigosthos.
Aiskhylos (i trilogien Orestien) og Evripides (Elektra) har også skrevet om denne dramatiske myten, men behandlet emnet annerledes. Mens Sofokles nærmest opphøyer søskenparets hevn over moren til noe moralsk riktig, framstiller Evripides søskenparet nærmest som psykisk ustabile personer. Også Aiskhylos legger vekt på Orestes' psykiske problemer etter moderdrapet, mens Elektra hos ham spiller en mer underordnet rolle.
Komponisten Richard Strauss skrev operaen Elektra (uroppført 1909) med tekst av Hugo von Hofmannsthal basert blant annet på Sofokles' drama.
Stykket er oversatt til norsk av Matias Skard (1927, nynorsk) og Peder Østbye (1959, riksmål). Det blir jevnlig spilt på norske scener, sist på Centralteatret 2008 i en norsk-pakistansk sammenheng, med manus av Petter S. Rosenlund med Pia Tjelta i tittelrollen.


== Referanser ==


== Utgivelser ==
Sofokles (1927). Elektra (Nynorsk). Oversatt av Matias Skard. Oslo: Samlaget. 
Sofokles (1959). Tragedier (Norsk riksmål). Oversatt av Peder Østbye. Oslo: Gyldendal. s. 229-296.
Rehberge undergrunnsstasjon

Rehberge undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Rehberge er på linjen U6. Stasjonen ligger i den nordlige delen av Müllerstraße som er en av Weddings hovedhandlegater.
Stasjonsnavnet kommer av den nærliggende parken Volkspark Rehberge.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Rehberge (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Reinickendorfer Straße undergrunnsstasjon

Reinickendorfer Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Reinickendorfer Straße er på linjen U6.
Etter delingen av Berlin var Reinickendorfer Straße den siste undergrunnsstasjonen på den vest-berlinske siden av U6. Sør for stasjonen gikk togene uten stopp til Friedrichstraße stasjon igjennom Øst-Berlin og flere spøkelsesstasjoner.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Reinickendorfer Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Weinmeisterstraße undergrunnsstasjon

Weinmeisterstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Weinmeisterstraße er på linjen U8. 
Etter delingen av Berlin i 1961 var Weinmeisterstraße en spøkelsesstasjon. vest-berlinske undergrunnstog passerte gjennom stasjonen men stoppet ikke. Stasjonen ble åpnet for trafikk igjen 1. juli 1990 etter gjenforeningen.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Weinmeisterstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Attila Richard Bende

Attila Richard Bende (født 22. mai 1934, død 28. april 2008) var en ungarsk fotballspiller som spilte for Start. 
Bende kom til Norge som flyktning fra Ungarn i 1956. Han sto i mål for Start fra 1957 til 1961 og var dermed en del av laget som rykket opp til 1. divisjon i 1959. Senere spilte han for det lokale laget Torridal i mange år og var også innom andre klubber på lavere nivå. Attila etterlater seg fire barn. Barna er Attila Janos, László, Teresa Szuzsanna og Judit Bende.


== Referanser ==
Sisophon

Sisophon (egentlig Serei Saophoan) (khmer: សិរីសោភ័ណ) er hovedstaden i provinsen Banteay Meancheay, Kambodsja. Serei Saophoan er vanskelig å uttale, så navnet transkriberes ofte som «Sisophon», selv på kambodsjanske skilter. Sisophon er endestasjonen for en jernbanelinje som går fra Kambodsjas hovedstad Phnom Penh, men togene går av og til ikke lenger enn til Battambang.
Om lag førti minutter fra Sisophon ligger tempelruinene Banteay Chmar som stammer fra Khmerrikets storhetstid. I likhet med Angkor Vat og Angkor Thom var dette området var okkupert av Siam (Thailand) i over 500 år før det ble overtatt av det franske kolonimakten og deretter returnert til Kambodsja.
Nordisk institutt for kunnskap om kjønn

Nordisk institutt for kunnskap om kjønn (NIKK), opprinnelig Nordisk institutt for kvinne- og kjønnsforskning, ble etablert i 1995 og var et tverrnordisk kunnskapssenter for kjønnsforskning og likestilling i Norden. NIKK hadde kontor ved Universitetet i Oslo og var finansiert av Nordisk ministerråd. NIKKs mandat var blant annet å være en bro mellom nordisk kjønnsforskning og nordisk likestillingspolitikk. NIKKs virksomhet foregikk i aktiv dialog med de nordiske likestillingsministrene (MR-JÄM) og embetsmannskomiteen for likestilling (ÄK-JÄM). NIKK bidro til å gjennomføre det nordiske samarbeidsprogrammet for likestilling: «Med fokus på kjønn er målet et likestilt samfunn (2006–2010)».
NIKK initierte, koordinerte og gjennomførte prosjekter for å bidra til å belyse viktige likestillings- og kjønnspolitiske problemstillinger. Dette omfattet forskningsprosjekt, utredninger, oversikter og rapporter.
I 2011 avgjorde Nordisk ministerråd at instituttet skulle avvikles innen 31. desember 2011.


== Prosjekt ==
Kjønn og makt i Norden (2008–2009)
Prostitusjon i Norden (2007–2008)
Gendered Citizenship in Multicultural Europe: The Impact of Contemporary Women's Movements (FEMCIT) (2007–2011)
Effekter av familiepolitiske ordninger for likestilling mellom kjønnene (2007)
Flerdimensional diskrimineringspolitikk i Norden (2007)
Likestilling og livskvalitet 2007. Undersøkelse om menn, likestilling og livskvalitet (2007)
Unge, kjønn og pornografi i Norden (2004–2006)Resultatene fra prosjektet Prostitusjon i Norden, utført på oppdrag av de nordiske likestillingsministrene, ble presentert i oktober 2008. Studien Kjønn og makt i Norden ble lagt fram i november 2009.


== Magasin ==
NIKK utga NIKK magasin tre ganger per år. Magasinet løftet fram nye og aktuelle tema og problemstillinger innen kjønnsforskning og likestillingspolitikk i Norden. Det var gratis å abonnere på NIKK magasin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.nikk.no
www.norden.org
Bernauer Straße undergrunnsstasjon

Bernauer Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Bernauer Straße er på linjen U8 som er bygget i Großprofil. Stasjonen ligger under krysset mellom Brunnenstraße og Bernauer Straße.
Etter andre verdenskrig og delingen av Berlin befant stasjonen seg under grensen mellom sovjetisk sektor og fransk sektor. Da Berlinmuren ble bygget og den østlige transportfriheten opphevet, ble Bernauer Straße en spøkelsesstasjon. Vest-berlinske undergrunnstog passerte gjennom stasjonen, men stoppet ikke. Etter gjenforeningen ble stasjonen ble åpnet for ordinær trafikk igjen 1. juli 1990.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Bernauer Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mstislav I av Kyiv

Mstislav I Vladimirovitsj den store (kyrillisk skrift: Мстислав Владимирович Великий; født 1. juni 1076 i Turiv, død  14. april 1132 i Kiev, var storfyrste av Kievriket 1125–1132.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mstislav var eldste sønn av Vladimir Monomakh. Mstislav kalles i skandinaviske sageer også Harald, etter sin bestefar.


=== Eksteskap ===
I 1095 giftet Mstislav seg med prinsesse Kristina Ingesdatter, datter av kong Inge Stenkilsson den eldre av Sverige. De fikk følgende barn:

Ingeborg av Kiev, gift med Knud Lavard av Jylland og mor til Valdemar I av Danmark;
Malmfrid Mstislavsdatter, gift med Sigurd Jorsalfare av Norge og gift andre gang med Erik Emune av Danmark;
Eupraxia, gift med  Alexios I Komnenos, sønn av Johannes Komnenos;
Vsevolod av Novgorod och Pskov;
Maria, gift med  Vsevolod II av Kiev;
Iziaslav II av Kiev;
Rostislav av Kiev;
Sviatopolk av Pskov;
Rogneda, gift med Jaroslav av Volynia;
Xenia, gift med Brjatsjislav av Izjaslavl;


=== Regjeringstid ===
Omr Mstislavs regjerungstid er ikke meget kjent. I 1129 la han  fyrstedømmet Polotsk øde, og forviste til Bysants dets fyrste David - sønn av Vseslav Brjatsjislavitsj - og flere av hans fettere. Men borgerne av byen Polotsk fordrev så den som Mstslav hadde innsatt som ny fyrste der, hans egen sønn Svjatopolk, og hjemkalte i 1139 sin gamle hersker fra Bysants.
Mstislav førte rundt år 1130 også felttog mot kumanerne og litauerne, of lot sine sønner underkue tsjuderne.
Etter Mstislavs og hans bror Jaropolk IIs død i 1139 utbrøt det en rekke stridigheter om herredømmet i Kiev, mellom Monomakhs etterkommere (Monomakhovitsji) og etterkommerne etter hans gamle rival Oleg av Tsjernigov (Olgovitsji). Dette førte til slutt til Rus' sammenbrudd og fyrstedlmmet Vladimir-Susdals fremvekst under Mstislavs bror Jurij Dolgoruki.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Chronicle of Novgorod–PDF
Voltastraße undergrunnsstasjon

Voltastraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Voltastraße er på linjen U8. Stasjonen ligger under Brunnenstraße i nærheten av Voltastraße.
Da Berlinmuren ble bygget og den østlige transportfriheten opphevet ble Voltastraße den siste undergrunnstasjonen i Vest-Berlin på den nordlige delen av U8. Fra Voltastraße måtte togene passere under østtysk territorium og en rekke spøkelsesstasjoner uten stopp før man ankom Moritzplatz undergrunnsstasjon. Spøkelsesstasjonene ble åpnet for trafikk igjen 1. juli 1990 etter gjenforeningen.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Voltastraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Moritzplatz undergrunnsstasjon

Moritzplatz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Moritzplatz er på linjen U8. Stasjonen ligger under torget Moritzplatz.
Stasjonen har en ubrukt underplattform som ble bygget i 1920-årene for en planlagt linje mellom Treptow og Moabit. I den nasjonalsosialistiske perioden ble denne plattformen gjort om til bomberom og planene ble gjort om til en øst-vestlig S-Bahnlinje. Planene for linjen ble vedlikeholdt etter krigen og ble ikke kansellert før 1985.
Da Berlinmuren ble bygget og den østlige transportfriheten opphevet ble Moritzplatz den siste undergrunnsstasjonen i Vest-Berlin på den sørlige delen av U8. Fra Moritzplatz måtte togene passere under østtysk territorium og en rekke spøkelsesstasjoner uten stopp før man ankom Voltastraße undergrunnsstasjon. Spøkelsesstasjonene ble åpnet for trafikk igjen 1. juli 1990 etter gjenforeningen.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Moritzplatz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons