jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Per-Olav Wiken

Per-Olav Wiken (født 23. mars 1937 i Oslo, død 23. mars 2012) var en norsk seiler. Han representerte Kongelig Norsk Seilforening.
Wiken deltok under sommer-OL for Norge i 1968 i Mexico by der han sammen med Peder Lunde jr. tok sølv i Starbåt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per-Olav Wiken – Olympics.com 
(en) Per-Olav Wiken – Olympic.org 
(en) Per-Olav Wiken – Olympedia 
(en) Per-Olav Wiken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Per-Olav Wiken – World Sailing
Teletica

Teletica er et costaricansk fjernsynsselskap. Det ble etablert i 1960, som landets første. Målgruppa er hovedsakelig familie og generelt publikum. Teletica sender både egenproduksjoner og mange importerte programmer.


== Kanaler ==
Teletica har to kanaler:

Canal 7
Xpert TV


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Andrew Litton

Andrew Litton (født 16. mai 1959 i New York) er en amerikansk dirigent og pianist. 
Andrew Litton begynte å ta pianotimer i en alder av fem år. Han studerte først på Fieldston School i New York og to bachelor og mastergrad i direksjon og piano på Juilliard School. I 1982 vant han en av tidenes yngste vinnere av BBCs internasjonale dirigentkonkurranse. Fra 1988 til 1994 var han sjefdirigent og kunstnerisk rådgiver for Bournemouth symfoniorkester. Han utgav 14 CD-utgivelser med orkesteret, og mottok en Grammy-pris i 1997 for sin innspilling av Waltons Belshazzar’s Feast. Fra 1994 til 2006 musikalsk leder og dirigent av Dallas symfoniorkester. 
Han ble i 2003 sjefdirigent i Bergen filharmoniske orkester. Han er også kunstnerisk leder av Minnesota orchestras sommerfest.
Kongen utnevnte 29. mars 2011 Litton til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt virke for fremme av norsk musikkliv og for Bergen Filharmoniske orkester i særdeleshet.»


== Priser og utmerkelser ==
Æresdoktorgrad fra University of Bournemouth
2003 Sanfordmedaljen fra Yale University
Elgar Society Medal


== Utgivelser ==

(no) Publikasjoner av Andrew Litton i BIBSYS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Teletica Canal 7

Teletica Canal 7 er en costaricansk fjernsynskanal som opereres av Teletica. Den er kanalen med landets høyeste seertall. Canal 7 hadde sin første sending 16. mai 1960.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Repretel

Representaciones Televisivas S.A., mest kjent som Repretel, er et costaricansk fjernynsselskap. Det ble etablert 3. november 1994, og eies av Albavisión. Den første kanalen var Canal 9, som ble lagt ned i 2000. I 1995 ble Canal 6 starta opp, og i 1996 og 2000 kom henholdsvis Canal 11 og Canal 4. I 2011 kom Canal 2, som også sendes på radio. Selskapets hovedkanal er Canal 6.
Repretels slagord er «Parte de tu vida» («En del av livet ditt»).


== Kanaler ==
Repretel har fire kanaler:

Canal 2
Canal 4
Canal 6
Canal 11


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Repretels Youtube-kanal
Harald Milli

Harald Milli (født 17. september 1947) er en norsk agronom. Han var generalsekretær i Norges Bondelag fra 1995 til 2009.
Harald Milli er utdannet agronom fra Storsteigen videregående skole i Alvdal i 1970 og tok eksamen i landbruksøknomi ved Norges landbrukshøgskole. Milli jobbet i Norges Bondelag i 34 år hvorav siste fjorten år som generalsekretær. Han tok over etter Amund Venger sommeren 1995.


== Litteratur ==

(no) Publikasjoner av Harald Milli i BIBSYS


== Referanser ==
Knappevrider

En knappevrider er en gripeanordning som brukes for å låse eller åpne en dørlås. Den brukes normalt på sikker side (innsiden) av døren. Knappevriderens funksjon er å gi en person mulighet til å betjene låsen uten autorisering ved hjelp av nøkkel.
Normalt er knappevrideren mekanisk koblet til en reile eller falle i låskassen via sylinderfallerøret, og festes med gjennomgående skruer mot enten blindlokk eller låssylinder på motsatt side av låskassen, eller med en skrue fra fronten av låskassen. Det finnes også knappevridere med en magnet innebygget som gjør at vrideren automatisk går tilbake til en utgangsposisjon etter at den har vært betjent.
Ved bruk av adgangskontroll plasseres gjerne et deksel i gjennomsiktig plast over knappevrideren for å unngå feilbruk i normal drift, men samtidig ivareta sikkerheten ved rømning.
Falle

En falle er en mekanisk fjærbelastet bolt som sørger for å holde en dør lukket. Fallen er montert i en låskasse og styres av et dørhåndtak dersom den har en lukkefunksjon, og av en knappevrider og/eller en låssylinder dersom den har en låsefunksjon.
Når døren lukkes og fallen treffer låsstolpen eller sluttstykket vil presset mot fallens skråflaten gjøre at den presses inn i låskassen, og når den har passert låsstolpen eller leppen i sluttstykket vil fjærbelastningen sørge for at den spretter ut igjen og sørger for at døren er lukket inntil fallen frigjøres mekanisk ved håndgrep eller åpning av sluttstykke.
I de fleste låskasser brukes også en sperrefalle for å hindre dirking av låsefalle.
Liste over Københavns metrostasjoner

Liste over Københavns metrostasjoner omfatter 39 stasjoner som betjenes av Københavns metros fire linjer, M1, M2, M3 og M4.

Københavns metro er en førerløs people mover som forbinder bydelene i de danske byene København, Frederiksberg og Tårnby med hverandre. Linjene M1 og M2 deler spor mellom Vanløse og Christianshavn, hvorpå M1 bøyer av mot syd til Vestamager. M2 kjører sydøst mot Lufthavnen, hvor det er overgangsmuligheter til Flyplassen i København. Systemet ble bygget som en minimetro for å supplere byens allerede eksisterende banesystem, kalt S-tog. Metroen ble åpnet i 2002, med flere stasjoner i 2003, og M2-strekningen til flyplassen ferdigstilt i 2007. De to opprinnelige linjene er i alt 21 km lange, hvorav 10km befinner seg i tunneler og 11 km. er hevet over bakken. Begge linjene har en reisetid på 23 minutter fra endestasjon til endestasjon. Cityringen var et stort prosjekt for metroen, og åpnet i 2019. Den danner en 15,5 km sirkel rundt bykjernen, med en hel runde rundt på omtrent 25 minutter. Linje M3 kjører rundt hele ringen, mens M4 betjener kun den østlige halvdelen fra København H til Østerport, før den tar av til sin egen grenbane.


== Bakgrunn ==
De to opprinnelige linjene har 22 stasjoner, hvorav ni befinner seg under bakken og 12 over. Christianshavn tilbyr omstigningsmuligheter mellom de to metrolinjene; Flintholm, Nørreport og Vanløse tilbyr overgang til S-tog, mens overgang til regionaltog er mulig ved Lufthavnen, Nørreport og Ørestad. Cityringen har 17 stasjoner, med overgang til de øvrige linjene ved Christianshavn of Kongens Nytorv. De nye linjene har også et stopp ved Københavns hovedbanegård, den største jernbanestasjonen i Denmark. Systemet blir eid av Metroselskabet, et selskapet som igjen blir delvis eid av forvaltningen i København og Frederiksberg, og den danske stat. Metroen og dets 34 tog blir drevet av det private selskapet Metro Service. Systemet har fire soner, og billettprisene varierer avhengig av antall soner en passasjer reiser gjennom. Billettsystemet er integrert med kollektivtrafikksambandet Movia og det nasjonale jernbaneselskapet DSB. I 2009 transporterte metroen 50 million passasjerer. Ti år senere var antall reisende per år steget til 78,8 millioner, hvorav 66,6 mill var på de opprinnelige linjene M1 og M2.


== Stasjoner ==

Denne listen omfatter alle stasjonene som er i drift i metronettverket. Tabellen viser stasjonsnavn, hvilke linjer som betjener den, om den befinner seg hevet eller underjordisk (nivået), reisetid i minutter til Kongens Nytorv, takstsone og overgangsmuligheter på stasjonen. Alle stasjonene langs Cityringen er underjordiske.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hanselmann, Ulla. 2004. «Der Tunnelblick» Die Zeit.
Jensen, Tommy. 2002. «Bag om metroen». Jernbanen 5: 32–41.
Schwandl, Robert. 2004. U-Bahnen in Skandinavien: Stockholm, Oslo, Helsinki & Kopenhagen. Robert Schwandl Verlag. ISBN 3-936573-04-2.


== Eksterne lenker ==
(en) Metro stations in Copenhagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jussi Adler-Olsen

Carl Valdemar Jussi Henry Adler-Olsen (født 2. august 1950 i København, Danmark) er en dansk forlagsredaktør, oversetter og forfatter.
Adler-Olsen har vært forlegger, administrerende direktør i Semic Interpresse A/S og redaktør for ukebladet TV Guiden. Han har utgitt sakprosa, manus til tegneserier og flere romaner. I 1985 utga han Danmarks første tegneserieleksikon. I 2007 debuterte han som krimforfatter med Kvinden i buret, den første romanen i en serie om «Afdeling Q», en oppdiktet enhet i det danske politiet. Serien er oversatt til flere språk. Filmrettighetene til bøkene om Afdeling Q er kjøpt opp av Lars von Trier og Peter Aalbæk Jensens selskap Zentropa. Planen er å filmatisere de fire første bøkene i serien.


== Bibliografi ==
Groucho & Co's groveste (1984)
Groucho: ...en Marx Brother bag facaden (1985)
Dansk tegneserie lexikon – den store Komiklex (1985)
Videocounter (1985)
Alfabethuset (1997)
Firmaknuseren (2003)
Washington dekretet (2006)
Kvinden i buret (2007)
Og hun takkede guderne (2008)
Fasandræberne (2008)
Flaskepost fra P. (2009)
Journal 64 (2012)
Marco-Effekten (2013)
Den grenseløse (2014)
Selfies (2017)
Offer 2117 (2019)


== Priser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Jussi Adler-Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Jussi Adler-Olsen på bibliografi.dk
(en) Jussi Adler-Olsen på Internet Movie Database 
(da) Jussi Adler-Olsen på Filmdatabasen 
(da) Jussi Adler-Olsen på danskefilm.dk 
(da) Jussi Adler-Olsen på danskfilmogtv.dk 
(en) Jussi Adler-Olsen hos The Movie Database 
Jussi Adler-Olsen på Twitter 
Jussi Adler-Olsen på Facebook 
Jussi Adler-Olsen på Instagram 
BT 2004.04.10: "Krimierne om Afdeling Q bliver til film"
Biografi på Litteratursiden.dk
Jussi Adler-Olsen på Aschehougs hjemmeside
Philip Sassoon

Philip Albert Gustave David Sassoon, 3. baronett, (født 4. desember 1888, død 3. juni 1939) var en britisk politiker, kunstsamler og sosial celebritet. Hans hjem, Trent Park i Nord-London, var et kjent samlingsted for datidens kjendiser.
Sassoon tilhørte de prominente Sassoon- og Rotschild-familiene. Hans far var Edward Sassoon, sønn av Albert Abdullah David Sassoon. Hans mor var Aline Caroline de Rothschild, datter av Gustave Samul de Rothschild. Hans søster var Sybil Sassoon, som giftet seg med George Cholmondeley.
Han satt i parlamentet for Hythe fra 1912 og etterfulgte sin far som baby of the house. Han var sekondløytnant i Royal East Kent Yeomanry under den første verdenskrig og tjenestegjorde som privatsekretær for feltmarskalk Haig. Han ble privatsekretær for David Lloyd George i 1920. Mellom 1924 og 1929 og deretter igjen fra 1931 til 1937 var han Under-Secretary of State for Air og fikk mye innflytelse i politiske sirkler. I 1937 ble han First comissioner of Works, en post han holdt inntil sin død to år senere.
Sassoon var fetter til poeten Siegfried Sassoon. Han hadde rykte som en av de mest ettertraktede ungkarene og mest populære vertene i Storbritannia. Han bygget Port Lympne Wild Animal Park i Kent. Han ombygde huset og eienommen sin ved Trent Park i Cockfosters i London.


== Referanser ==


== Kilder ==
Peter Stansky. Sassoon: The Worlds of Philip and Sybil (2003) Yale University Press ISBN 0-300-09547-3


== Eksterne lenker ==
(en) Philip Sassoon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Philip Sassoon hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Sir Philip Sassoon in the National Portrait Gallery (London).
Marxist-leninistiske grupper (Finland)

For norske MLG, se Marxist-Leninistiske Grupper
Marxist-leninistiske grupper, MLG i Finland (Finsk: Marxilais-leniniläiset ryhmät, MLR) var en kommunistisk organisasjon som eksisterte på 1970-tallet.
Organisasjonen utga to publikasjoner, det teoretiske tidsskriftet Punakaarti (Røde garde) og avisen Lokakuu (Oktober).
Stiftelsesmøtet i norske AKP(m-l) vedtok i 1973 en hilsning til finske MLG, og de to organisasjonene hadde kontakt utover 1970-tallet.


== Referanser ==
John Lindow

John Lindow (født 1946) er en amerikansk religionsforsker, folklorist og professor ved institutt for Studier i skandinavisk middelalder og folklore ved Berkerley-universitet i California. I 1972 oppnådde han en Ph.d. grad i germansk språk og litteratur fra Harvard, og i 1981 ble han ansatt i sin nåværende stilling på Berkeley.Lindows verker omfatter blant annet en håndbok i norrøn mytologi, Norse Mythology: A Guide to the Gods, Rituals, and Beliefs. John Lindows hovedarbeidsområde er norrøn litteratur, med fokus på mytologi og poesi, skandinavisk folklore og legender, samt finsk-ugrisk folklore. Hans metodiske fokus ligger på fortolkning av tekst i sosial og historisk kontekst.


== Publikasjoner (utvalg) ==
Bokutgivelser
(2001): Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs. Oxford: Oxford University Press, 2002. Ny udgave af Handbook of Norse Mythology. Santa Barbara, Denver and London: ABC-Clio.
(2000): Medieval Folklore: An Encyclopedia of Myths, Legends, Tales, Beliefs, and Customs. red. Carl Lindahl, John McNamara & John Lindow. Santa Barbara, Denver and Oxford: ABC-Clio.
(1997): Murder and Vengeance Among the Gods: Baldr in Scandinavian Mythology. FF Communications, 262. Helsinki: Akademia Scientiarum Fennica.
(1998): Scandinavian Mythology: An Annotated Bibliography, Garland Publishing.
(1985) Old Norse-Icelandic Literature: A Critical Guide. red. John Lindow & Carol Clover. Cornell Univ. Press, -- Genudgivet fra University of Toronto Press, 2005.
(1978): Swedish Legends and Folktales, UC Press.
(1976): Comitatus Individual and Honor: Studies in North Germanic Institutional Vocabulary, UC Press.Nyere artikler
«Akkerisfrakki: Traditions Concerning Óláfr Tryggvason and Hallfreddr Óttarsson vandraskáld and the Problem of the Conversion». Journal of English and Germanic Philology 108 (2007): 64-80.
«Poets and Poetry in Myth and Life: The Case of Bragi». I Old Norse Religion In Long-Term Perspectives: Origins, Changes And Interactions: An International Conference in Lund, Sweden June 3-7, 2004. Vägar till Midagård, 8. Red. Anders Andrén, Kristina Jennbert, og Catharine Raudvere (Lund: Nordic Academic Press, 2006), 21-25.
«Cultures in Contact». Old Norse Myths, Literature and Society, red. Margaret Clunies Ross. The Viking Collection, Vol. 14. (Odense: University Press of Southern Denmark, 2003), 89-109.
«Myth Read as History: Odin in Snorri Sturluson's Ynglinga Saga». Myth: A New Symposium, red. Gregory Schrempp og William Hansen. (Bloomington and Indianapolis: University of Indiana Press, 2002), 107-123.
«The Tears of the Gods: A Note on the Death of Baldr in Scandinavian Mythology». Journal of Englush and Germanic Philology 101 (2002): 155-169.
«Norse Mythology and the Lives of the Saints». Scandinavian Studies 73 (2001): 437-456


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindow, John (2001): Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs. Oxford University Press. ISBN 0-19-515382-0.
Charles Ulm

Charles Thomas Philippe Ulm (født 18. oktober 1898, død  3. desember 1934) var en australsk luftfartspioner. 
Ulm sluttet seg til Australian Flying Corps i september 1914, da var han 16 år gammel. Han kom inn fordi ha la på et par ekstra år på alderen. Han deltok og ble såret ved Gallipoli i 1915 og på Vestfronten i 1918.
Charles Ulm var gift to ganger. Første ekteskap fra 1919 til 1927. Deretter giftet han seg på nytt.


== Samarbeidet med Charles Kingsford Smith ==
Ulm er best kjent for sitt samarbeide med Charles Kingsford Smith. Han var Kingsford Smiths avløserpilot på mange av hans berømte flyvninger, kanskje mest kjent for flyvningen over Stillehavet i 1928, fra USA til Australia. Ulm var den av de to med best forretningssans og fikk skaffet økonomisk støtte til flyvningene. Ulm var også med som forretningspartner da Kingsford Smith startet Australian National Airways. Et flyselskap som fikk en meget kort levetid på begynnelsen av 1930-tallet.


== Senere flyvninger og forsvinningen ==
Etter det mislykkede forsøket med Australian National Airways, kjøpte Ulm et av selskapets fly, en Avro X for seg selv og gav det navnet Faith in Australia. Med dette flyet deltok Ulm og satte ny rekord i kappløpet England – Australia i 1933. Turen ble gjennomført på 6 dager, 17 timer og 56 minutter som var ny rekord.
Han gjennomførte senere flere flyvninger over Tasmanhavet mellom Australia og New Zealand.
Ulm forsvant i desember 1934 sammen med sin co-pilot og navigatør/telegrafist, under en flyvning fra Oakland, California til Hawaii i en Airspeed Envoy. Det ble antatt at uventet sterk medvind og dårlig vær bidro til at de fløy forbi Hawaii i mørket og ut i Stillehavet til de gikk tom for bensin.
Til tross for et intensivt søk av fly og 23 marinefartøyer ble det ikke funnet spor etter hverken fly eller besetning. Ulm hadde valgt ikke å ta med redningsflåte for å spare vekt, da han var av den oppfatning at flyet ville holde seg flytende i minst to døgn hvis de skulle bli tvunget ned på havet.
Flyet var blitt modifisert for å møte Ulms krav og Airspeeds tekniske leder, Nevil Shute Norway, antok senere i sin selvbiografi at utformingen av kabinen hadde bidratt til navigasjonsproblemer, da den uerfarne navigatøren var plassert et stykke bak piloten.


== Etterminne ==
I 1978 ble Ulm minnet ved at det australske postvesenet gav ut et frimerke hvor Ulm var avbildet sammen med Southern Cross.
Qantas har nylig annonsert at de vil navnsette et av sine Airbus A380 etter Charles Ulm.


== Eksterne lenker ==
Lytt til lydopptak av Charles Kingsford Smith, Charles Ulm og Amy Johnson som forteller. Bert Hinkler fra National Film and Sound Archive på Australias webside: 'Our Heroes of the Air'.
Bilder fra private album av Ulms kone Mary Arkivert 4. oktober 2018 hos Wayback Machine..
Hyeonchungil

Hyeonchungil (norsk: Minnedagen , koreansk: 현충일(顯忠日), er en offisiell fridag i Sør-Korea, som markeres hvert år 6. juni, siden 1956. På dagen minnes de menn og kvinner som har omkommet under sin førstegangstjeneste, under Koreakrigen og i andre kriger og konflikter.
Utgangspunktet er den tradisjonelle Mangzhong, som er en av de 24 solstasjonene. 
På denne dagen arrangeres det en seremoni på æreskirkegården i Seoul og landets flagg fires til halv stang.


== Referanser ==
Otto Evens

Otto Evens (født 16. februar 1826, død 21. november 1895) var en dansk billedhugger. 
Evens var utdannet ved Kunstakademiet og arbeidet i flere år hos H.W. Bissen. 


== Verker – utvalg ==
«Moderkærlighed» – De Neuhausenske Priser i 1857
Monument for J. Ewald og J.H. Wessel. Reist i 1879 ved Trinitatis kirke i København
«Hieronymus» (Sink) Står på takterrassen på Marmorkirken i København.
«En neapolitansk fisker lærer sin søn at spille på fløjte» (1859)


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Otto Evens på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Rigsdagen

Rigsdagen var den lovgivende forsamlingen i Danmark 1849–1953. Rigsdagen var delt inn i to kamre, Landstinget (førstekammeret) og Folketinget (andrekammeret). De to kamrene var valgt på ulike måter, men likestilte i sitt arbeid, noe som gjorde skillet mellom dem noe uklart.I begynnelsen fantes det ingen partigrupper i Rigsdagen, og man forventet at den enkelte velger skulle velge en enkeltperson som sin representant på bakgrunn av synspunkter og personlige egenskaper. Kvinner hadde hverken stemmerett eller valgbarhet, og menn skulle være over 30 år og ha en viss formue. Dessuten hadde ikke en fjerdedel av den mannlige befolkningen over 30 år stemmerett eller valgbarhet, primært tjenestefolk og mottakere av fattighjelp. Landstinget stilte også høyere krav til stemmerett og valgbarhet enn Folketinget. Etterhvert kom dog partigruppene til omkring 1870, og senere også allmenn stemmerett i 1915.
Etter en folkeavstemning i 1953 ble Landstinget lagt ned, og den lovgivende forsamlingen videreført under navnet Folketinget.


== Referanser ==
Suicide Hill

Suicide Hill (norsk: Selvmordsbakken) er et skihoppanlegg i Ishpeming i Michigan, USA. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K90 (HS96), K60 (HS66), K38, K20 og K10. Den største bakken ble brukt i kontinentalcupen i hopp i årene 2000-2003, og har flere ganger vært arena for USA-mesterskapet i skihopping. Anlegget er eid av Ishpeming Ski Club.
Bakkerekorden i K90-bakken er 102 meter, satt av Ferdinand Bader (Tyskland) i kontinentalcupen 2. mars 2003. I K60-bakken er bakkerekorden 69,5 meter, satt av Adam Loomis (USA) 1. mars 2008.
Ishpeming Ski Club arrangerer årlig rennet Paul Bietila Memorial Tournament i Suicide Hill, til minne om den unge, lovende hopperen Paul Bietila fra Ishpeming, som døde etter et fall i hoppbakken i St. Paul i 1939. Det årlige juniorrennet i Suicide Hill kalles Troy Gravedoni Memorial Tournament etter en juniorhopper som omkom i en bilulykke i 1998.


== Historie ==
Norden Ski Club ble stiftet i Ishpeming av norske immigranter i 1887, og det første offisielle hopprennet ble arrangert året etter. Klubben skiftet navn til Ishpeming Ski Club i 1901, og i 1904 ble USAs nasjonale skiforbund stiftet i Ishpeming. De tre første nasjonale mesterskapene i hopp ble arrangert i Ishpeming i årene 1904-1906.
Skiklubben brukte flere forskjellige hoppbakker de første årene. I 1925 fikk Peter Handberg og Leonard Flaa i oppdrag å finne et sted som egnet seg til en ny, større hoppbakke. De fant et område mellom Ishpeming og Negaunee, og den nye hoppbakken ble bygd der høsten og vinteren 1925/26. Åpningsrennet ble holdt 26. februar 1926.
Suicide Hill, Selvmordsbakken, fikk navnet sitt av en lokal journalist etter at hopperen Walter Anderson falt stygt der vinteren 1926. Skiklubben likte ikke dette kallenavnet på bakken, de mente bakken ikke var verre enn andre hoppbakker, og at navnet kunne skremme bort hoppere. Men navnet ble hengende ved bakken, og ble etter hvert bakkens offisielle navn.
USA-mesterskapet i skihopping ble arrangert i Suicide Hill i 1947, 1954, 1964, 1973, 1979 og 1987. (Det siste mesterskapet var i normalbakke, til og med 1980 ble USA-mesterskapet bare holdt i én bakke.)
Hoppanlegget har blitt ombygd flere ganger, blant annet i 1974. K38- og K10-bakkene har i dag plastmatter som gjør at de kan brukes også sommerstid.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ishpeming Ski Club
Ishpeming Ski Club: History
Ishpeming Ski Club: Who is the Ishpeming Ski Club?
Skisprungschanzen-Archiv: Ishpeming MI
L’Hôpital-d’Orion

L'Hôpital-d'Orion er en kommune i departementet Pyrénées-Atlantiques i regionen Nouvelle-Aquitaine sørvest i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen L'Hôpital-d'Orion


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) L'Hôpital-d'Orion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Huey Lewis and the News

Huey Lewis and the News er et amerikansk rockeband basert i San Francisco, California, med Huey Lewis som vokalist. De hadde en rekke populære singler gjennom 1980-tallet og tidlig på 1990-tallet. Deres største suksess var på 1980-tallet da de slo igjennom med albumet Sports, og hadde en rekke suksessfulle MTV-videoer. De ble verdensberømte da sangen The Power of Love var med i filmen Tilbake til fremtiden.


== Album ==
1980: Huey Lewis and the News
1982: Picture This
1983: Sports
1986: Fore!
1988: Small World
1991: Hard at Play
1994: Four Chords and Several Years Ago
2001: Plan B
2010: Soulsville
2015: The Oregon Report
2020: Weather


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Huey Lewis and the News – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Huey Lewis and the News på Apple Music 
(en) Huey Lewis and the News på Discogs 
(en) Huey Lewis and the News på MusicBrainz 
(en) Huey Lewis and the News på MusicBrainz 
(en) Huey Lewis and the News på SoundCloud 
(en) Huey Lewis and the News på Spotify 
(en) Huey Lewis and the News på Songkick 
(en) Huey Lewis and the News på Last.fm 
(en) Huey Lewis and the News på Genius — sangtekster 
(en) Huey Lewis and the News på AllMusic