jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liu Yalou

Liu Yalou (劉亞樓, født april 1910 i Wuping, død 7. mai 1965 i Shanghai) var en general i Folkets frigjøringshær, øverstkommanderende for forsvarets flyvåpen og stabssjef for Lin Biaos armégruppe under den kinesiske borgerkrigen. Han var med på å okkupere hele Mandsjuria i 1948 og ta til fange 472 000 Kuomintangsoldater under den såkalte Liaoshen-kampanjen. Han var også en dyktig forfatter og skrev flere krigsskildringer i form av essay. 


== Biografi ==


=== Tidlig liv ===
Liu Yalou ble født i Wuping i Fujian-provinsen i Kina. Han ble med i Det kinesiske kommunistiske parti plassert i Jinggangshan-fjellene i august 1929 og deltok i omringningskampanjene på kommunistenes side. Som mange andre senere kommunistledere var også Liu en veteran fra den lange marsjen. Under den andre kinesisk-japanske krigen ble han Lin Biaos sjefsassistent ved Den røde armés universitet i Yennan. 


=== Sovjetunionen ===
Deretter ble han sendt til Frunze-akademiet, Sovjetunionens ledende militærakademi, for å studere. Han studerte i perioden 1939-41, og ble utnevnt til en major i Den røde armé. Under andre verdenskrig deltok han på sovjeternes side på østfronten. Han skrev flere viktige essay om slaget om Stalingrad.


=== Seirer i Mandsjuria ===
I august returnerte han til Kina ved å følge den sovjetiske marskalken Aleksandr Vasilevskijs tropper, med hensikt å invadere Mandsjuria under Operasjon Auguststorm. Senere ble han med i kommunistenes feltarmé for Mandsjuria, og forfremmet til marskalk Lin Biaos stabssjef.


=== Etableringen av et flyvåpen og missiltropper ===
Etter opprettelsen av Folkerepublikken Kina gjorde Mao Zedong seg klar til å støtte Nord-Korea i Koreakrigen. Mao beordret Liu til å reise til Sovjetunionen for å drive lobbyvirksomhet til deres hjelp og begynte å trene kinesiske piloter basert på den sovjetiske modellen. Liu ble derfor utnevnt til øverstkommanderende for flyvåpenet til Folkets frigjøringshær i 1949. På daværende tidspunkt hadde det kinesiske flyvåpenet kun 15 MiG-jagerfly til rådighet. I 1955 ble han general.


=== Leverkreft ===
Marskalk Lin Biao besøkte de syke aldri før, men det eneste unntaket var da han fikk vite at Liu Yalou hadde fått leverkreft. Lin besøkte Liu for første gang Liu på sykehuset. Etter ett år (i 1965) døde Liu i Shanghai. Lin tok personlig ansvar for Lius begravelsesseremoni fordi Liu var en av de beste assistentene og stabsoffiserene i Lin Biaos militære karriere.


== Eksterne lenker ==
Ministry of National Defense of the People's Republic of China - Liu Yalous biografi med bilde (engelsk)
På grunn av bagateller

På grunn av bagateller er et musikkalbum utgitt av Steinar Engelbrektson Band i 2005.


== Sporliste ==
«På grunn av bagateller» 3:46
«Sweet Destiny» 3:38
«Still Remember» 3:43
«Tar du med ei helsing» 3:21
«Okie from Muskogee» 3:32
«Shine On» 4:14
«Teletrøbbel» 1:52
«Vanskeleg & forstå» 4:30
«Stone Gold Ashes» 3:12
«Sola går ned» 3:48
«Inn mot land» 2:51
«Ny bil» 2:37
«Sekstitallsmusikk» 2:56
«På grunn av bagateller» 3:46


== Steinar Engelbrektson band ==
Steinar Engelbrektson – vokalist og trekkspill
Hans Christian Humberset – telecaster
Tor Ove Sjåstad – slagverk, kor
Bjarte Haugen – bassgitar og kor


== Medvirket ==
Lars Egil Vågseter – steelgitar
Svein Erik Amås – tangenter tekniker
Torgrim Skjerdal – assisterende tekniker
Helge Jørgensen – foto


== Kilder ==

(en) På grunn av bagateller på Discogs
Jonathan Cape

Jonathan Cape var et britisk forlagshus grunnlagt i 1919 som Jonathan Page and Company; navnet ble endret i 1921, og det tok over A. C. Fifields avtaler. Fra da av ble forlaget en sentral kraft blant britiske forleggere, med utgivelser av bøker av T. E. Lawrence, Arthur Ransome, Roald Dahl (senere bøker), Malcolm Lowrys Under the Volcano, Fitzroy Macleans Eastern Approaches og James Bond-serien av Ian Fleming. Men forlaget refuserte George Orwells Animal Farm.
Rabalder (album)

Rabalder er et musikkalbum utgitt av Steinar Engelbrektson Band i 2008.


== Sporliste ==
«Rabalder»
«Slik det va»
«Eg høyrer songen»
«Eg song country»
«Gull av gråstein»
«Ho elska kje meg»
«Ferdig & slå»
«Veit du ka eg føle»
«Små glimt»
«Lykkeleg mann»
«Ta det med ro»
«Tenk på meg»
«Fenderbender»
«Mens ej kan»
«Om englar finns»
Minna som eg har

Minna som eg har er et musikkalbum utgitt av Steinar Engelbrektson Band i 2009.


== Sporliste ==
«Alle vil til himmels»
«Carola»
«Minna som eg har»
«Kvinne i kvitt»
«Engel i jeans»
«Hepp hepp fyr»
«Den gamle fela»
«Eg vil gje deg ei hand»
«Enkel mann»
«Berre du»
«Barbesøk»
«Gullkort i frå banken»
«Ikke gje opp håpet» (med Anne Nørdsti)


== Kilder ==

(en) Minna som eg har på Discogs
Han Aijing

Han Aijing (kinesisk: 韓愛晶, pinyin: Hán  Àijīng, født 14. september 1945 i Lianshui i provinsen Jiangsu i Kina) var en ledende rødegardist i Beijing under kulturrevolusjonen. 
Han ledet rødegardistene med bakgrunn i Beijings aeronautiske institutt. Han måtte sone 15 år i fengsel for sin rolle i forfølgelse og tortur under kulturrevolusjonen.
Middletown (Connecticut)

Middletown er en by ved Connecticut River i  Middlesex fylke i det sørlig-sentrale Connecticut i USA, om lag 26 km sør for storbyen Hartford. Byen har cirka 47 438 innbyggere (2005), og var i årene 1790–1990 hovedstad i fylket. Connecticut-fylkene har ikke lengre formelle hovedsteder, men Middletown er det største tettstedet i Middlesex. Folketallet er økende.
Byen ble grunnlagt i 1650 under navnet Mattabeseck.
Den 7. februar 2010 skjedde det en fatal gasseksplosjon i Kleen kraftverk i byen, hvor minst 5 mennesker døde og mange ble skadet.


== Kjente Middletown-borgere ==
Dean Acheson, amerikansk utenriksminister
Calcutta (sang)

«Calcutta» ble skrevet i 1960 av Heino Gaze (melodi) og Hans Bradtke (tekst). En instrumenetalinnspilling av låten med Lawrence Welk fra albumet Calcutta (Dot Records, 1961) ble en listehit, sannsynligvis den største i Welks karriere.
Melodien var noe av et avvik for Welk med sin kombinasjon av hans gjenkjennelige «kjennetegn», fremtredende cembalo, men backet av håndklapping, og rask rockerytme.
Danserne Bobby Burgess og Barbara Boylan, rollemedlemmer i Welks ukentlige TV-show, laget et dansenummer til å gå sammen med «Calcutta», som de fremførte utallige ganger i Welks show.


== Norsk versjon ==
C.C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst med samme navn som originaltittelen.


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==
«Calcutta» lå på toppen av den amerikanske Billboard Hot 100-listen i to uker, mens albumet – med sin kombinasjon av easy listening-låter og coverversjoner av populære rocksingler dengang – lå som nummer én i tre måneder. På den tiden «Calcutta» nådde førsteplassen ble Welk, som da var 57 år gammel, den eldste artisten til å ha en nummer én-popsingle i USA (Hans rekord ble slått tre år senere da Louis Armstrong, 62 år gammel, toppet singlelisten med «Hello, Dolly!» i begynnelsen av 1964.


== Referanser ==

mp3.com
Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst

Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst («det østerrikske ærestegn for vitenskap og kunst») er det østerrikske ærestegnet for fortjenester innen vitenskap eller kunst. Det ble etablert i en føderal lov i 1955. Antallet er begrenset til maksimalt 36 nålevende østerrikere og like mange utlendinger, og innen begge disse gruppene er det begrenset til 18 innen vitenskap og 18 innen kunst.


== Eksterne lenker ==
www.kurienwissenschaftundkunst.at Arkivert 9. mars 2010 hos Wayback Machine.
Decoration of Honour Omtale på presidentens nettsider
Fotografier av medaljen
Alexander A. Drabik

Alexander Albert Drabik (født 28. desember 1910, død 28. september 1993) var en amerikansk sersjant som kjempet under andre verdenskrig. 
Han var den første amerikanske soldaten som krysset Rhinen i Tyskland. Under kraftig maskingeværild løp han hoppende over Ludendorff-broen i nærheten av Remagen den 7. mars 1945, mens tyskerne desperat prøvde å sprenge broen. Adolf Hitler hadde beordret sine tropper om å ødelegge broen, men hans polske vernepliktige hadde kuttet noen av sikringene, og dette ga tid til Drabik og andre medlemmer av Kompani A, 27. pansrede infanteribataljon og 9. pansrede divisjon til å ta den. Drabik ble tildelt Distinguished Service Cross for sitt heltemot. Marcy Kaptur (D-OH), en representant for USA, har gjentatte ganger sponset lovgivning for å tildele ham Medal of Honor.Drabik sa senere:
Vi løp ned midt på broen og ropte mens vi gikk. Jeg stoppet ikke fordi jeg visste at hvis jeg holdt meg i bevegelse kunne de ikke treffe meg. Mine menn var i troppekolonne og ikke en eneste av dem ble truffet. Vi tok dekning i noen bombekratere. Deretter satt vi bare og ventet på at andre skulle komme. Det er slik det var.
Drabik var sønn av John D. Drabik, en polsk innvandrer som oppfostret 13 barn på en gård nær Holland og Toledo i Ohio. Før sin innrullering jobbet han som slakter i Holland, Ohio. Han utmerket seg tidlig i sin militære karriere da han reddet 120 rekrutter som var blitt borte i ørkenen i California. Drabik ble alvorlig skadet under Ardenneroffensiven. Den 18. august 1945 æret Toledo ham og hans kommandant, generalmajor John W. Leonard, med en parade.Drabik ble drept i en bilulykke i 1993, på vei til en gjenforening med sin enhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alexander Drabik, 82, First G.I. To Cross Remagen Bridge in 1945 (engelsk)
Erobringen av broen ved Remagen (engelsk)
Inge Bartnes

Inge Bartnes (født 24. januar 1970 i Steinkjer) er en norsk politiker (Sp) og kommunikasjonsdirektør.
Han vokste opp på slektsgården Øvre Bartnes i Beitstad, i en politisk interessert familie. Han er sønn av ordfører og fylkesordfører Erik Bartnes og hustru Liv Astrid Kyseth, bror av statssekretær Lars Erik Bartnes og sønnesønn av stortingsrepresentant Inge Einarsen Bartnes.Bartnes var medlem av Senterungdommens sentralstyre 1990–1996 og leder 1994–1996, politisk rådgiver for statsrådene Ragnhild Queseth Haarstad og Odd Roger Enoksen i Kommunal- og regionaldepartementet 1998–2000 samt statssekretær under statsråd Åslaug Haga i samme departement 2005–2007.Bartnes var direktør i PR-byrået Burson-Marsteller 2000–2004. Siden 2004 har han vært kommunikasjonsdirektør i Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk (NTE) i Steinkjer.Han har hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Inge Bartnes hos Stortinget 
(no) Inge Bartnes hos Norsk senter for forskningsdata
Isagogikk

Isagogikk, også kalt innledningslære, er en fagdisiplin innenfor teologi. Den omfatter de bibelske skrifters tilblivelseshistorie og litterære art.
D20-system

D20-systemet er et rollespillsystem publisert i 2000 av Wizards of the Coast, opprinnelig utviklet basert på den tredje utgaven av Dungeons & Dragons, med mål om å minske antallet tilgjengelig rollespillsystemer i form av standardisering. Navnet er basert på begrepet «d20» (fra «20-sided dice»), som er tjue-sidede terninger som er grunnlag for mye av mekanismene i spillet. 
Mye av systemet er lisensiert under Open Game-lisensen, som gir rollespillutviklere tillatelse til å endre, kopiere og dele noe av innholdet, for det meste spillmekanismer, så lenge det er delt med lik lisens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) D20 System – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Botnur kraftverk

Botnur kraftverk (færøysk: Elektrisitetsverkið í Botni) er et vannkraftverk i Vágs kommuna på Suðuroy på Færøyene. Det ble åpnet i 1921, og var Færøyenes første vannkraftverk. Det var først i kommunens eie, og ble så overdratt til et interkommunalt selskap (kalt Elfelagið Suðuroy fra 1953), som siden ble tatt opp i det landsomfattende SEV i 1960.
Den norske ingeniøren Håkon Blauuw ledet byggearbeidet, som ble finansiert på lån på til sammen 919 417 danske kroner. Dette var både lån fra private, sparekasser og statslån. Dagens to turbiner ble installert i henholdsvis 1965 og 1966, og har en effekt på henholdsvis 1,1 MW og 2,2 MW.


== Se også ==
Energi på Færøyene


== Eksterne lenker ==
Botnur kraftverk hos SEV
Jacinta Marto

Jacinta Marto (født 5. mars 1910, død 20. februar 1920) var en portugisisk jente kjent for å være ett av de tre barna som ble vitne til tre visjoner av en engel og seks visjoner av jomfru Maria i 1916 og 1917. Hun ble saligkåret i 2000, og ble da det yngste barnet som noen gang har blitt saligkåret, bortsett fra enkelte martyrer.


== Biografi ==
Marto var det yngste barnet i en søskenflokk på 11. Hun ble født inn i en fattig bondefamilie og måtte hjelpe til i husholdet. En av oppgavene de hadde, var å gjete sauene.
Det var mens hun, broren Francisco og søskenbarnet Lucia dos Santos var ute på dette arbeidet at de fikk sine visjoner. Først fikk de i 1916 tre visjoner av en engel, før de i 1917 hadde seks visjoner av jomfru Maria. 

Mellom mai og oktober dette året viste hun seg for dem den 13. i hver måned, og gav dem flere budskaper. 13. oktober 1930 erklærte biskopen av Leiria at åpenbaringene var troverdige og ga tillatelse til kulten for Vår Frue av Fátima.
I 1918 ble både Jacinta og broren, sammen med mesteparten av familien, syke av spanskesyken. I april 1919 døde Francisco, noe som gikk hardt inn på Jacinta. Hun ble gradvis sykere, og flere behandlinger ble utprøvd uten hell. En lege på pilegrimsreise til Fátima for å snakke med de to gjenlevende av barna så hvor syk hun var og fikk flyttet henne til et sykehus i Lisboa for behandling der. Etter kort tid i Lisboa døde hun der 20. februar 1920. 
13. mai 2000, på festen for Vår Frue av Fátima, ble Jacinta og broren Francisco saligkåret av pave Johannes Paul II. 
På hundreårsdagen for den første visjonen, 13. mai 2017, ble de helligkåret i Fátima av pave Frans.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjerke, Peter Bernhard: Mirakelet i Fátima 1917, Maxmillian Kolbe utgivelser, 1998. ISBN 82-91886-01-6
Strond kraftverk

Strond kraftverk er et varmekraftverk (diesel) på Strond i Klaksvíkar kommuna på Færøyene. Det ble opprinnelig bygd som et vannkraftverk av Klaksvíkar kommuna i 1931, og ble ombygd i 1950. Det har senere vært utvidelser i 1965 og 1982. Kraftverket eies i dag av SEV, og i 2004 stod Strond kraftverk for om lag 1,3 % av kraftproduksjonen hos selskapet.


== Se også ==
Energi på Færøyene


== Eksterne lenker ==
Strond kraftverk Arkivert 31. juli 2007 hos Wayback Machine. hos SEV
El Alto

El Alto (stiftet 6. mars 1985) er en by i Bolivia med 890 533 innbyggere (2008) som er vokst sammen med byen La Paz. Byen begynte som en forstad oppe på altiplanoet over La Paz, men fikk status som eget politisk område 6. mars 1985. I 1987 fikk området status som egen by. I byen finnes Universidad Pública de El Alto og El Alto internasjonale flyplass. Byen ligger i departamentet La Paz. El Alto betyr «høyden» på spansk og ligger på rundt 4 000 meter over havet. 


== Historie ==
Området var ubebodd frem til 1903, da togterminalen for La Paz til toglinjene fra Lake Titicava og Arica ble bygget der sammen med bebyggelse for togarbeidere. En bane ned til La Paz ble åpnet i 1905. I 1925 ble flyplassen bygget for det nye flyvåpenet. Dette førte til økt bebyggelse og boområder. I 1939 ble den første skolen i El Alto åpnet. Byen fikk en voldsom vekst på 1950-tallet, da den ble koblet på vannettet til La Paz. 


== Norge og El Alto ==
Den norske bistandsorganisasjonen SAIH har prosjekter i El Alto med partneren Centro de Apoyo al Desarrollo Local (CEADL), en lokal ungdomsorganisasjon.
Luoxiao Shanmai

Luoxiaofjellene (罗霄山脉; pinyin: Luóxiāo Shānmài) er en fjellkjede i  Folkerepublikken Kina, langs grensen mellom provinsene Jiangxi og Hunan.
Louise av Storbritannia (1848–1939)

Prinsesse Louise (Louise Caroline Alberta, født 18. mars 1848, død 3. desember 1939) var et medlem av den britiske kongefamilien. Hun var det sjette barnet og den fjerde datter av dronning Victoria av Storbritannia og hennes mann prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.
I hennes første år flytta hun fra den ene kongelige residensen til den andre sammen med familien. Da hennes far, prinsgemalen, døde den 14. desember 1861, gikk hoffet inn i en langvarig sørgeperiode, noe som virka frastøtende på Louise. Hun var en dyktig kunstner og skulptør, og flere av hennes skulpturer er bevart. Hun støtta feminismen. Hun holdt kontakt med Josephine Butler og besøkte Elizabeth Garrett.
Hun var gift med John Campbell, 9. hertug av Argyll.


== Referanser ==
Spellemenn østpå skogen

Spellemenn østpå skogen er et musikkalbum utgitt av Ingemars i 1999.


== Sporliste ==
«Spellemann østpå skogen» (Steve Andersson) 3:00
«Den gamle grinda» (Thor Wang) 2:55
«Min ukjente kjærlighet» (Thor Wang) 3:17
«Hemlengt» (Oskar Merikanto/Erling Maurland) 3:36
«Samma tid samma plass» (Lasse Holm/Gert Lengstrand/Terje Ingemar Larsson) 2:57
«Stemning mellom to» (Peter Grundström/Terje Ingemar Larsson) 3:20
«Festplassen» (Thor Wang) 2:49
«Jenta som jeg traff en gang» (Shelby Singleton/Charlie McCoy/Steve Andersson) 2:38
«Ei bygd i Hedmark» (Thor Wang) 3:06
«Bre dine vinger» (Thor Wang) 3:51
«Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg» (Scott Wiseman/Lind-Arnold Solstad) 3:18
«Tenker du på meg i blant» (Göran Lindberg/Monica Forsberg/Steve Andersson) 3:21
«Barneminner» (Thor Wang) 2:50
«Lille due» (Thor Wang) 3:30
«I mine minner» (Kim Carlsson/Steve Andersson) 3:54


== Medvirkende ==


=== Ingemars ===
Terje Ingemar Larsson - sang, gitar, låtskriver
Steve Andersson - sang, bass, låtskriver
Odd Arne Sørensen - piano, trekkspill
Odd Einar Løvtjernet - gitar, trekkspill
Tor Helge Hammer - keyboard
Tommy Hagen - trommer


=== Øvrige ===
Bjørn Furuheim - produsent, tekniker
Morten Nyhus - produsent, tekniker
Patrick Ehlersson - produsent, tekniker
Swing på høge hæler

Swing på høge hæler er et musikkalbum utgitt av Ingemars i november 2001.


== Sporliste ==
«Hallo hallo finnes du der» (Thor Wang) 2:53
«Jintas swing på høge hæler» (Steve Andersson) 2:50
«Min lille engel» (Odd Arne Sørensen/Jan Erik Olsen) 3:26
«Kjærlighetsnatt over grensen» (Steve Andersson) 3:04
«Vår gamle grend» (Odd Arne Sørensen/Jan Erik Olsen) 3:08
«Du er min kvinne» (Thor Wang) 3:19
«Barn av Finnskogen» (Steve Andersson) 3:18
«Livets medisin» (Pål Erik Berntsen/Jan Erik Olsen) 3:10
«To stier til en vei» (Tommy Hagen/Jan Erik Olsen) 3:42
«Æljjakta» (Åge Olsen/Odd Arne Sørensen) 3:31
«Gi et løfte» (Thor Wang) 3:12
«Vår drøm» (Odd Arne Sørensen) 3:01
«Finnskogens stillhet» (Sissel Kvambe) 3:18
«Plukke alle blommer» (Pål Erik Berntsen/Jan Erik Olsen) 3:03


== Medvirkende ==


=== Ingemars ===
Terje Ingemar Larsson - sang, gitar, låtskriver
Steve Andersson - sang, bass, låtskriver
Odd Arne Sørensen - piano, trekkspill, produsent, tekniker
Odd Einar Løvtjernet - gitar, trekkspill
Tor Helge Hammer - keyboard
Tommy Hagen - trommer


=== Øvrige ===
Morten Nyhus - produsent, tekniker
Hanne Wollebekk - fotograf
Jens Haugen - fotograf
Ole Johnny Myrvold - fotograf
Ploion

Ploion er et gresk ord fra antikken. Ordet er en generell betegnelse på fartøy til sjøs, fra en mindre båt til et større skip. Ordet ploion kan også mente ploia eller ploiarion.
Ploion Hellenikon er en betegnelse benyttet i Egypt på fartøyer bygd av greske båtbyggerne i Egypt eller Hellas. Ploia Hellénika er en betegnelse på greskbygde båter eller skip. 
Sydde båter, det vil si båter som har blitt sydd sammen eller sammensnurret, ble betegnet som ploiarion rhapton. Grekerne var kjent med teknikken i den arkaiske tiden (800-500 f.Kr), men selve ordet «rhapton» er hentet fra markedet Rhapta på kysten av Øst-Afrika. I den lokale båtbyggingskunsten langs Det indiske hav har det helt frem til nyere tid blitt produsert sydde båter og skip, deriblant mtepen.
Grekerne benyttet også betegnelsene ploion diftherion på en skinnbåt og ploion zeugmatikon, som kan bety «koble sammen», «feste sammen» eller «spenne for», var en mulig betegnelse på en katamaran.  


== Litteratur ==
Basil Greenhill, Aak to Zumbra – A Dictionary of the World`s Watercraft 2000 ISBN 0-917376-46-3
På egne væger

På egne væger er et musikkalbum utgitt av Ingemars i 2004.


== Sporliste ==
«Så ærker je da litt» (Odd Arne Sørensen/Jan Erik Olsen) 3:10
«Frædagskvæll» (Trad.arr: Geir Otnæs/Geirr Lystrup/Steve Andersson) 2:39
«Nå og heile livet» (Thor Wang/Terje Ingemar Larsson) 3:34
«Huldra på skogen» (Sissel Kvambe/Steve Andersson) 3:33
«Je blir så glad ta og ha dæ hos mæ» (Johan Strömberg/Annika Strömberg/Terje Ingemar Larsson) 3:12
«Væstavind» (Thor Wang/Terje Ingemar Larsson) 2:46
«Tusen kjiss over havet» (Steve Andersson) 3:37
«Omfærlatels, je reiser nå min væg» (Paul Clayton/Lee Hays/Larry Ehrlich/Fred Hellerman/Dave Lazer/Terje Ingemar Larsson) 2:45
«Finnskogen vår» (Oskar Thorp/Terje Pedersen) 3:58
«Den rætte slager'n» (Steve Andersson) 4:00
«Du er heile værda» (instrumental), (Umberto Bindi/Gino Paoli/Carl Sigman) 3:40
«Trætten år» (Errol Norstedt/Terje Ingemar Larsson) 3:43
«Alt fær dæ» (Odd Arne Sørensen/Jan Erik Olsen) 2:19
«Du er sola i mett liv» (Thor Wang/Terje Ingemar Larsson) 3:23
«Vår glade dansegjeng» (Steve Andersson) 3:00


== Medvirkende ==


=== Ingemars ===
Terje Ingemar Larsson - sang, gitar, låtskriver, dialekttekst
Steve Andersson - sang, bass, låtskriver, dialekttekst
Odd Arne Sørensen - piano, trekkspill, produsent, tekniker
Odd Einar Løvtjernet - gitar
Tor Helge Hammer - keyboard
Tommy Hagen - trommer, congas, perkusjon


=== Øvrige ===
Christer Folke Westlund - mandolin
Lena Olsson - fiolin
Henning Antonsen - steelgitar
Laura Chinchilla

Laura Chinchilla Miranda (født 28. mars 1959) er en costaricansk politiker, og var landets første kvinnelige president. Hun overtok som president 8. mai 2010 etter partifellen Óscar Arias. Hun satt fram til 8. mai 2014. Chinchilla har også vært visepresident (2006–2008) og sikkerhetsminister (1996–1998).
Chinchilla representerer partiet Partido Liberación Nacional. Som deres presidentkandidat vant hun valget 7. februar 2010 med 46,76% av stemmene. Hun har markert seg som tilhenger av frihandel og som sosialt konservativ på saker som abort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laura Chinchilla Miranda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tonereise

Tonereise er en norsk musikkgruppe som baserer sin musikk på de gamle religiøse folketonene, men de har sterk innflytelse fra country, roots, gospel, bluegrass og blues. Den bygger på musikken til Ragnar Vigdal (1913–1991) fra Gaupne, hvor gruppa kommer fra. Ragnar Vigdals sønn Klaus Vigdal og de to barnebarna Erling Vigdal og Ragnar Vigdal er medlemmer av Tonereise. De spiller og synger de gamle folketonene i gammel stil, men også i en mer moderne stil.


== Medlemmer ==
Klaus Vigdal (sang),
Erling Vigdal (sang, gitar / slide),
Arve Lomheim (trommer/perkusjon, kor),
Tor Magne Kvamsdal (mandolin, gitar, kor),
Asbjørn Handeland (bass, dobro, mandolin, banjo, kor),
Ragnar Vigdal jr (piano, orgel, kor).


== Diskografi ==
Arven
Lekmann


== Eksterne lenker ==
(en) Tonereise på Discogs 
(en) Tonereise på Spotify 
Om Tonereise hos NRK Sogn og Fjordane
Tonereise på myspace.com
Bunjae Artpia

Bunjae Artpia er verdens største botaniske hage med en grunnflate på 39 700 m². Den åpnet i juli 1992 og ligger nord på øya Jeju som ligger sør for Koreahalvøya.
Hagen har mange lønnetrær, Wisteria og furutrær som er mellom 30 og 300 år gamle. Hagen har vel 100 sjeldne trær, og har tilsammen 1700 arter med trær. I tillegg kommer over 100 000 blomster, planter og trær som representerer 700 år med botanisk historie i Korea. Hagen har 300 000 besøkende hvert år. En del av hagen er tradisjonelle steingjerder, dammer, steinbruer og kunstige fossefall.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) (ko) Jeju Bunjae Artpia Museum