jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ivar Rooth

Ivar Rooth (født 2. november 1888 i Stockholm, død 27. februar 1972 i Lidingö) var en svensk jurist, økonom og bankmann, fra 1929 leder for Sveriges Riksbank og 
fra 1951 president for Det internasjonale pengefondet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ivar Rooth var sønn av direktør Otto Rooth og dennes hustru Ellen, født Hertzman. Ivar Rooth studerte ved Uppsala universitet, der han 1911 tok en jur.cand.


=== Karriere ===
Rooth ble ansatt som biträdande ombudsman i Handelsbanken i 1914, der han raskt avanserte. I 1921 blev han ordfører i Stockholms taxeringsnämnd.
I 1929 tok han over Riksbanken og var i den stillingen til 1948 - en periode disse årene var han også fullmektig i Postsparbanken (1944-48). Dessuten var han direktør for Den internasjonale oppgjørsbanken i Basel fra 1931-1933 og 1937-1949. I 1948 trådte Rooth tilbake fra ledelsen av Riksbanken i protest mot nullrentepolitikken.I 1951 ledet han en delegasjon til Irak for Den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling.
I 1951 ble han president for Det internasjonale pengefondet (IMF). I sin første tale til medlemslandene som IMF-leder, 11. september 1951, sa Rooth at Fondet «gikk inn for fjering eller modifisering av vekslingsretriksjoner og andre diskriminatoriske tiltak» for å underlette en friere flyt av internasjonal handel og betalinger. Denne generelle politikk ble så implementert av IMFs bruk av sine ressuraer. Dette inisierte IMFs policy med trekk i porsjoner (tranches). I 1952 ble det initiert, i pakt med de opprinnelige Articles of Agreement, fem år etter at IMF innledet finansielle operasjoner, årlige konsultasjoner under Art. XIV med medlemmer som hadde veksklingsrestriksjoner. IMF introduserte set generelt rammeverg for Stand-by Arrangements, og kriteriene for slike ble standardiserte. Rooths periode som Managing Director for IMF utløp  27. april 1956, men han aksepterte et ønske fra eksekutivstyret om å fortsette frem til 3. oktober 1956.
Han satt også i FNs pensjonsfondsråd fra 1951 til 1961. Fra 1960 til 1962 ledet han Sentralbanken i Kuwait.
Han avsluttet sin yrkesaktive karriere i 1962, og bodde fra da av på Lidingö.


=== Familie ===
Ivar Rooth giftet seg 1931 med Ingrid Söderlind (1899–1996). Datteren Ellen, født 1937, giftet seg i 1961 med juristen Johan Lind. Sønnen Gösta Rooth (1918-2008) var lege og pioner innen feltet perinatal medisin. Sønnen Lars Rooth (1921-2012) konverterte til katolisismen og ble prest i jesuittordenen og var ansvarlig for Vatikanradioens skandinaviske sendinger.
Ivar Rooth er begravd på Norra begravningsplatsen utenför Stockholm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vem är det: Svensk biografisk handbok 1953, red. Stina Svensson, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1953 s. 886
Vem är det (1961)
Sveriges dödbok 1947-2003, (CD-ROM version 3.0), utgittn av Sveriges Släktforskarförbund 2005


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Munzinger
Kosjtsjej

Kosjtsjej er ifølge slavisk folkeminne er en mannlig antagonist som kidnapper heltens kone i fortellinger. Ingen av de kjente fortellingene beskriver utseendet hans. Illustrasjoner representerer ham derimot som en veldig gammel og stygg mann. Navnet hans stammer trolig fra ordet kost (rus. кость, pol. kość), som betyr «ben», noe som kan tyde på at han har et skjelettaktig utseende.
Kosjtsjej kan ikke drepes ved å angripe kroppen hans. Hans sjel er gjemt i en nål, i et egg, i en and, som er i en hare, som er i en kiste begravd under et grønt eiketre på Byan-øyen, ute på havet. Så lenge sjelen hans er trygg, kan han ikke dø. Om kisten blir gravd opp og åpnet, vil haren forsøke å rømme, om den blir drept, vil anden forsøke å fly vekk. Den som får egget i besittelse har Kosjtsjej i sin makt.


== Folkeeventyr ==
Døden til Koschei den udødelige er et russisk eventyr nedskrevet av Alexander Afanasyev i Narodnye russkie skazki og inkludert i The Red Fairy Book.


== Eksterne lenker ==
(en) Koschei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sir James George Frazer (1854–1941). The Golden Bough.
The Golden Bough by Sir James George Frazer (Project Gutenberg)
The Death of Koshchei the Deathless
Old Russia Entry on "Koshchey"
[1]
Dogū

Dogū (土偶, Dogū) er små menneskelignende og dyrelignende figurer lagd i den sene Jōmon perioden, 14000-400 f.Kr., i Japan. Dogū ble kun lagd i nevnte periode, rundt 15000 er funnet rundt om i Japan, mest i vest. Meningen bak dogū er usikker, men mest sannsynlig fungerte de med en form for sympatisk magi. For eksempel ble det trodd at man kunne overføre sykdommer inn i en dogū, for så å ødelegge den, dermed ødelegge sykdommen eller eventuell ulykke.
Enkelte teoretikere foreslår også at noen av dogū-figurene kan representere romvesener i romdrakter. Det er derimot ikke noe vitenskapelig bevis som støtter dette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tokyos nasjonalmuseum
The National Museum of Japanese History
Dogū from the Jōmon period, a photographic imagery database fra Universitetet i Tokyo
Review of recent exhibition of Dogū at the Tokyo National Museum
Autobuses Unidos

Autobuses Unidos, forkorta AU, er et meksikansk busselskap. Det er et datterselskap av Autobuses de Oriente (ADO), og opererer langdistanseruter i den sørøstlige delen av landet, i delstatene Chiapas, Oaxaca, Puebla, Tabasco og Veracruz, samt Mexico by.
AU er en av ADOs økonomitjenester, og har derfor busser av lavere standard, vanligvis uten toalett og klimaanlegg. Det gjør også flere stopp på mindre steder langs ruta.
Selskapet ble etablert i mars 1926, som selskapet Autotransporte México–Puebla, med sju busser. På 1930-tallet ble tilbudet utvida til Veracruz, og i 1938 hadde selskapet 72 busser. Fire år seinere åpna det ruter til Oaxaca. I 1966 bytta det navn til Autobuses Unidos Flecha Roja, og tok samtidig over rutene til flere mindre selskaper. I 1969 tok selskapet det navnet det har i dag.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Unua libro

Unua libro (Første bok) var den første publikasjonen som beskrev det internasjonale språket esperanto. Den ble skrevet av L.L. Zamenhof under pseudonymet D-ro Esperanto, som betyr doktor håpende. Den egentlige tittelen på denne læreboka er Lingvo Internacia, Internasjonalt språk.
I boken er det angitt at den ble godkjent av tsarens sensur den 21. mai 1887. Den andre godkjennelsen av russisk sensur, med tillatelse til å utgi den etter trykking, er angitt den 26. juli. Dette er datoen som regnes som utgiverdato, og regnes for språket esperantos fødselsdag.


== Utgaver på forskjellige språk ==
Denne første utgivelsen var på russisk, men innen utgangen av året hadde den også blitt utgitt på polsk, tysk og fransk. En engelsk oversettelse kom i 1888, men det sies at denne var så dårlig at Zamenhof stoppet salget av den, da Richard H. Geoghegan oversatte den på nytt. I 1889 kom en hebraisk utgave.


== Innhold ==
Boken består av 40 sider, perm og et stort ark. Den inneholder

Forord (28 sider), hvor man finner de første esperanto-tekstene:
Fader vår
fra Bibelen
Brev, en modell for brevveksling
Mia penso, originalt dikt
av Heine’, poesi av Heinrich Heine, oversatt fra tysk
Ho, mia kor', originalt dikt
Løfte, åtte sedler til å underskrive, for slik å love og lære språket, hvis ti millioner mennesker offentlig ga det samme løftet
Full lærebok i det Internasjonale språket, 6-siders, bestående av en presentasjon av alfabetet og 16 grammatiske regler
Internacia-russisk ordliste (på et eget ark) med denne innledende setningen: „Alt som er skrevet på det internasjonale språket, kan man forstå ved hjelp av denne ordlisten“.


== Se også ==
Esperanto
Ludwik Lejzer Zamenhof
Skjellrotslekta

Skjellrotslekta (Lathraea) er en slekt av helsnyltere i snylterotfamilien som før omveltningene i maskeblomstfamilien hørte til i denne familien. 
I Norge er det har vi kun en art, skjellrot. 


== Eksterne lenker ==
(en) skjellrotslekta i Encyclopedia of Life 
(en) skjellrotslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skjellrotslekta hos Artsdatabanken 
(sv) skjellrotslekta hos Dyntaxa 
(en) skjellrotslekta hos NCBI 
(en) skjellrotslekta hos The International Plant Names Index 
(en) skjellrotslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Lathraea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lathraea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lathraea – detaljert informasjon på Wikispecies
Amadeo García

Amadeo García de Salazar Luco (1886–1947) var en spansk dermatolog og fotballtrener.
García var en stor fotballtilhenger, og var sterkt involvert i dannelsen av hjembyens topplag Deportivo Alavés. Han var sterkt involvert i klubben, og han hadde mange verv. García var også trener for klubben, først i 1926–1927, og senere fra 1932 til 1939.
García ble ansett som dyktig nok til å bli landslagstrener for Spania i 1934. García fikk dermed ansvaret for Spania i VM i fotball 1934, der Spania slo ut Brasil og møtte Italia i en svært kontroversiell kvartfinale som gikk til uavgjort 1–1, før det ble en ny kvartfinale som endte med italiensk 1–0. Kontroversene lå i at svært mange mente at dommerne var presset av Benito Mussolini. Dommeren som dømte kampen, Rene Mercet, ble anklaget for så partisk dømming til fordel Italia at han ble fratatt dommerkortet både av sitt eget fotballforbund og av FIFA.García fortsatte som spansk landslagstrener til den spanske borgerkrigen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amadeo García – Transfermarkt (manager) 
(en) Amadeo García – WorldFootball.net
Luis Iribarren

Luis Iribarren Cavanilles (født 19. februar 1902, død 4. mai 1984) var trener for Spanias herrelandslag i fotball i fire kamper i perioden 1953 til 1954. Disse fire var en treningslandskamp mot Sverige, som endte 2–2, og tre kvalifiseringskamper mot Tyrkia. Iribarrens Spania vant den første overlegent 4–1, men tapte den andre 0–1. Målforskjell skilte ikke, så en tredje kamp ble spilt på nøytral grunn i Roma. Den endte 2–2, og Tyrkia ble dømt som vinner på loddtrekning. 
Utenom fotball var Iribarren tannlege. Tannlegepraksisen var i veien for hans videre karriere innen landslagsfotball. Iribarren kom fra Baskerland, og spilte på både Real Unión og Real Sociedad, begge uten særlig suksess.


== Referanser ==
Ka (kana)

か i hiragana og カ i katakana er tegn av japansk kana som hver representerer en mora. Tegnet blir romanisert som ka. Uttalen (hør ) av か/カ ligger veldig nær ka på norsk. I gojūon-tabellen opptar den sjetteplass, ved siden av き ki.


== Herkomst ==
Både か og カ stammer fra den kursiverte sōsho-stilen av kanji-tegnet 加.


== Varianter ==
Disse to typer kana kan bli modifisert med dakuten, til が i hiragana, ガ i katakana – og dermed også Hepburn-romanisert til ga.
Handakuten-tegnet ゜ finnes sjelden sammen med ka i skriftlig japansk. Tegnet blir imidlertid ofte brukt av lingvister for å antyde den nasale uttalen [ŋa].


== Bruk i japansk grammatikk ==
か [ka] er den hyppigst brukte spørrepartikkelen. Den blir også brukt for å skille ulike valgmuligheter.
が [ga] blir brukt for å markere kasusen nominativ – men ikke alltid subjektet – i en setning.


== Rekkefølge på strøkene ==
Hiragana か blir skrevet med tre strøk:

En horisontal linje som bøyer seg og ender i en krok mot venstre.
En bøyd vertikal linje som krysser den første linjen.
Et kort aksent-aktig strøk til høyre for resten av tegnet.
Katakana カ blir skrevet med to strøk:

En horisontal linje som snur og ender i en krok mot venstre.
En kurvet vertikal linje mot venstre som krysser den første linjen.
Eduardo Toba

Eduardo Toba Muíño (født 14. mai 1923, død 1. august 2001) var en spansk fotballtrener fra Muxia i nærheten av A Coruña i Galicia i Spania.
Toba var trener for Deportivo de La Coruña, Real Oviedo, Costa Rica, CS Herediano, CD Tenerife, Córdoba CF, Hércules CF og Spania. Toba hadde ingen større karriere for Spanias landslag. Han fikk avskjed etter fire kamper, da Spanita tapte borte mot Belgia og var praktisk talt ute av kvalifiseringen til VM i 1970.
Toba var utdannet lege med spesialitet innen ortopedi og rehabilitering av skader. Han ble nært knyttet til idrett og særlig fotball gjennom denne utdannelsen.


== Referanser ==
Skarvann

Skarvann er en innsjø i Risør kommune, Agder. Vannet har ikke særlig stort nedbørfelt, og får tilsig bare fra mindre bekker i området. Utløpet i sørøstenden går østover via Leivann og Leivasselva til sjøen ved Gjernes. Ved vannet er det et par virksomheter som tilbyr ulike friluftsaktiviteter. Det er lagt til rette for kanopadling, bading, riding, fjellklatring med mer.
Vannet er lett tilgjengelig fra fylkesvei 351, som går på sørsiden av vannet.
Det finnes suter (sudre) i Skarvann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Fin kanotur/kajakktur i Skarvann ved Risør». Ut.no. 13. januar 2016. Besøkt 31. mars 2018.
Love Me for a Reason

«Love Me for a Reason» er en amerikansk sang, skrevet av Wade Brown, David Jones Jr. og Johnny Bristol. Versjonen til The Osmonds ble utgitt på singlen MGM M 14746 i 1974. Produsent var Mike Curb. B-siden var «Fever».
Tyve år senere gjorde Boyzone en coverversjon av sangen. Den ble utgitt 28. november 1994 på CD-single for Polydor. Produsent var Ray Hedges. B-siden var «Daydream Believer». 
Begge versjonene av «Love Me for a Reason» var suksessfulle og nådde Top 10 på listene i mange land.
Versjonen til Boyzone var den tyvende bestselgende boybandsinglen i Storbritannia i 1990-årene og den nittende bestselgende singlen i Storbritannia i 1994.
Originalversjonen til Johnny Bristol, fra albumet Hang On In There Baby (1974), ble utgitt på single for MGM, men versjonen til The Osmonds mottok all ære. 


== Norsk versjon ==
Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Det er slik jeg er».


=== Innspilling ===
Howards. Utgitt på LP-albumet Plysj (Nett Records NETT 529) i 1974.


== Listeplasseringer ==


== Slutten av året-lister ==


== Sertifiseringer ==


== Referanser ==
Spheniscus

Spheniscus (båndpingviner) er en slekt med mellomstore pingviner (Sphenisciformes) som består av fire nålevende arter, alle med karakteristiske bånd (tegninger) på kroppen.
Pingvinenens felles progenitor levde trolig for omkring 41–39 millioner år siden. Slektene Spheniscus og Eudyptula splittet trolig lag for omkring 25 millioner år siden.


== Etymologi ==
Det vitenskapelige navnet på både ordenen (Sphenisciformes), familien (Spheniscidae) og underfamilien (Spheniscinae) følger av slektsnavnet Spheniscus, som stammer fra det greske uttrykket sphēnos (σφηνος = kile eller kileformet). Man må gå ut fra, at det er den kileformede kroppen pingviner har som er opphavet.


== Arter ==
(EN) Spheniscus demersus (kappingvin)
(VU) Spheniscus humboldti (humboldtpingvin)
(NT) Spheniscus magellanicus (magellanpingvin)
(EN) Spheniscus mendiculus (galápagospingvin)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spheniscus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Spheniscus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Spheniscus hos Artsdatabanken 
(en) Spheniscus hos Fossilworks 
(en) Spheniscus hos ITIS 
(en) Spheniscus hos NCBI 
(en) Kategori:Spheniscus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Spheniscus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Spheniscus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pedro Escartín

Pedro Escartín Morán (født 8. august 1902, død 21. mai 1998) var en spansk fotballtrener og -dommer, journalist og forfatter fra Madrid.
Escartín var internasjonal dommer fra 1928 til 1948, og medlem av FIFAs disiplinærkomité i 27 år. Han var i tillegg trener for Spanias herrelandslag i fotball i to perioder. Samtidig som dette var han journalist i hjemlandet i mesteparten av sin karriere. Hans kommenater om reglene i fotball ble trykket opp i ti opplag, og var lenge populære.Escartín var trener for landslaget to perioder. Først i 1952–1953, da han ledet Spania i fem treningskamper. Hans første kamp med Spania var mot Argentina, og den endte med tap 0–1. Spania spilte deretter uavgjort mot Vest-Tyskland, slo Belgia og Chile og tapte igjen mot Argentina. Han ble erstattet av Luis Iribarren Cavanilles, som ikke lyktes i å kvalifisere Spania til VM i fotball 1954.
Escartíns andre periode var i 1961. Først vant Spania 2–0 mot Frankrike før kvalifiseringen til VM i fotball 1962 startet. Spania slo Wales hjemme og spilte uavgjort borte, og kvalifiserte seg videre til spill mot Marokko om plass i VM. Spania vant først borte og så hjemme mot Marokko, og dermed var Spania kvalifisert til VM. Ettersom Escartín var ansatt for å få Spania til VM, trakk han seg etter at dette var gjort. Helenio Herrera fikk ansvaret for Spania under selve mesterskapet.


== Referanser ==
Arkeologiåret 1695

Arkeologiåret 1695 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1695.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
2. februar – William Borlase, engelsk antikvar, geolog og naturforsker (død 1772)
Giovan Battista Pollidori, italiensk forfatter, historiker og arkeolog (ukjent dødsår)


== Dødsfall ==


== Se også ==
Ling Cao

Ling Cao (kinesisk: 凌操; død 203) var en kinesisk offiser. Han stammet fra Yuhang, der han i 197 slo banditten Yan Baihu og sluttet seg til krigsherren Sun Ce. Senere ledsaget han dennes etterfølger Sun Quan på et felttog mot general Huang Zu, men ble drept i slaget ved Xiakou av Huangs offiser Gan Ning.
Ling Caos sønn Ling Tong ble også offiser.


== Litteratur ==
Chen Shou (2002). Records of Three Kingdoms. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80665-198-5. 
Luo Guanzhong (1986). Romance of the Three Kingdoms. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80520-013-0. 
Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor (2002). Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing. ISBN 0-8048-3467-9.
Walking to New Orleans

«Walking to New Orleans» er en amerikansk sang fra 1960, skrevet av Bobby Charles. Den ble skrevet til og spilt inn på plate av Fats Domino. 
Domino var Charles' helt. Han hadde tidligere spilt inn Charles' sang, »Before I Grow Too Old». Da Domino stanset opp på turné i Lafayette, Louisina, inviterte han Charles inn i sin garderobe og beklaget at han ikke hadde et eksemplar av sin nye plate å gi til Charles. Han inviterte Charles til å komme å beøske seg i sitt hjem i New Orleans. Charles repliserte: «Jeg har ingen bil. Hvis jeg skal reise, må jeg gå». Tanken forble i Charles' sinn og han sa at han skrev sangen til Domino i løpet av en 15 minutter.
Etter at han kom til New Orleans for å akseptere Dominos invitasjon sang Charles «Walking to New Orleans» for Domino. Domino var entusiastisk over sangen og gjorde noen få modifiseringer av den, innbefattet ved å tilføye et sitat fra hans tidligere hit «Ain't That A Shame». Dave Bartholomew gjorde en orkestrering for backupbandet. Domino med Bartholomew og bandet spilte den inn i Cosimo Matassas studio i Rampart Street.
Etter at innspillingen ble gjort besluttet Bartholomew å overdubbe en strykeseksjon fra the New Orleans Symphony. Bruken av strykere var uvanlig for tidlig rock and roll. Domino var først noe overrasket da Bartholomew avspilte den nye versjonen med strykere, men ble begeistret av den distinktive søte melankolske lyden som de tilføyde. Strykerne ble arrangert av Milton Bush, en trombonist som var førstevalgs strykearrangør i Cosimos studio. Bush skrev arrangementet stående i ti minutter, mens Domino så på. Bush lot grunnleggende sett strykerne kopiere melodien i den foregående frasen. Da den var ferdig spurte Domino Bush om hvor mye han ønsket for arrangementet. Bush antok at $ 1 per minutt var ganske godt, så han krevde Fats for $ 10. Sangen solgte i mer enn 2 millioner eksemplarer. Platen ble en hit, utgitt av Imperial Records, og nådde en sjetteplass på poplisten og en andreplass på R&B-listen.


== Svensk versjon ==
Den svenske tittelen er «Jag vandrar till New Orleans».


=== Innspilling ===
Towa Carson. Utgitt på EP-platen Miss Personality (RCA EPS 177) i 1961.


== Kilder ==
Coleman, Rick (2006): Blue Monday Fats Domino and the Lost Dawn of Rock 'N' Roll,  Da Cappo
Kenny Wormald

Kenneth Edgar Wormald (født 27. juli 1984 i Boston i Massachusetts), bedre kjent som Kenny Wormald, er en amerikansk profesjonell danser og skuespiller.


== Karriere ==
Som danser har Wormald vært med i flere musikkvideoer, og har vært på turné med Justin Timberlake. Han har også VM-gull i profesjonell dans fra 2002. Som skuespiller er han mest kjent for å ha spilt hovedrollen som Ren McCormack i Footloose (2011), en nyinnspilling av filmen fra 1984.


== Turneer ==
Justin Timberlake – FutureSex/LoveShow 2007
The Pussycat Dolls – Doll Domination Tour 2009


== Filmografi ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kenny Wormald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kenny Wormald på Internet Movie Database 
(sv) Kenny Wormald i Svensk Filmdatabas 
(da) Kenny Wormald på Filmdatabasen 
(da) Kenny Wormald på Scope 
(fr) Kenny Wormald på Allociné 
(en) Kenny Wormald på AllMovie 
(en) Kenny Wormald hos Turner Classic Movies 
(en) Kenny Wormald hos The Movie Database
Roald Linaker

Roald Linaker (født 18. februar 1959) er fra 1. januar 2014 ombudsmann for Forsvaret. Linaker er opprinnelig fra Harstad. Han var ordfører i Bardu kommune i Troms for Arbeiderpartiet fra 1999 til 2003. Han sitter også i fylkestinget i Troms, der han er leder for Utdanningskomiteen.Linaker er stabsprest ved Brigade Nord på Bardufoss. Han har vært leder for Troms idrettskrets og ble i februar 2012 valgt til leder for kraftselskapet Troms Krafts bedriftsforsamling.Roald Linaker vant NRKs spørreprogram Påskelabyrinten i 2011.


== Referanser ==
DEET

DEET er en forkortelse for insektmiddelet N,N-dietyl-meta-toluamid.  DEET er virkestoffet i mange typer myggmidler som selges i Norge.  I senere år har det vært forbudt med mer enn 20% DEET i myggmidlene. Men per 2019 kan myggmidler bestående av 50 % DEET kjøpes reseptfritt på norske apoteker og i andre forretninger.


== Se også ==
Mygg


== Referanser ==
Eudyptula

Eudyptula (små pingviner) er en slekt med fysisk små pingviner (Sphenisciformes), som bare består av en nålevende art.
Pingvinenens felles forfar levde trolig for omkring 41–39 millioner år siden. Slekten Eudyptula splittet fra Spheniscus for omkring 25 millioner år siden.


== Arter og underarter ==
(LC) Eudyptula minor (dvergpingvin)
E. m. novaehollandiae'' (Sør-Australia)
E. m. iredalei (nordre Nordøya, New Zealand)
E. m. variabilis (søndre Nordøya og Cookstredet, New Zealand)
E. m. albosignata (hvitvingepingvin) (Bankshalvøya og Motunauøya, New Zealand)
E. m. minor (Otago, Southland og vestkysten av Sørøya, New Zealand)
E. m. chathamensis (Chathamøyene, New Zealand)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eudyptula – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Eudyptula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Eudyptula hos Artsdatabanken 
(en) Eudyptula hos Fossilworks 
(en) Eudyptula hos ITIS 
(en) Eudyptula hos NCBI 
(en) Kategori:Eudyptula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudyptula – detaljert informasjon på Wikispecies
Megadyptes

Megadyptes er en slekt med mellomstore pingviner (Sphenisciformes) som består av en nålevende og en utdødd art.
Pingvinenens felles stamfar levde trolig for omkring 41–39 millioner år siden. Slekten Megadyptes splittet fra Eudyptes for omkring 15 millioner år siden.


== Arter ==
(EN) Megadyptes antipodes (guløyepingvin)
(EX) Megadyptes waitaha (waitahapingvin)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Megadyptes – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Megadyptes i Encyclopedia of Life 
(en) Megadyptes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Megadyptes hos Artsdatabanken 
(en) Megadyptes hos Fossilworks 
(en) Megadyptes hos ITIS 
(en) Megadyptes hos NCBI 
(en) Kategori:Megadyptes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megadyptes – detaljert informasjon på Wikispecies