jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bibliothek der Freien

Bibliothek der Freien er et anarkistisk spesialbibliotek i Berlin som ble grunnlagt i 1993. Siden august 1996 har biblioteket hatt som oppgave å oppbevare anarkistisk, venstre-libertarianistisk og syndikalistisk litteratur.


== Historie ==
Biblioteket ble grunnlagt i 1993 under navnet «Barbate». Navnet har et historisk forbilde; på 1840-tallet fantes det i Berlin en uformell gruppe liberalere og sosialistiske intellektuelle. Blant disse intellektuelle var Max Stirner og Friedrich Engels, som kalte seg «Die Freien» og dannet en debattklubb for den «radikal-liberale opposisjonsånden». For det nuværende biblioteket var det viktig å få frem en historisk tilknytning til de tidligere «Berliner Freien».
Liknende biblioteker/arkiver er Archive von unten, Bibliothek von unten (Wien), CIRA (Lausanne) og Archiv für Alternativkultur (Berlin).


== Arkiv ==
Bibliothek der Freien har satt seg for oppgave å tilgjengeliggjøre den anarkistiske idéehistorien, slik at det libertarianske tankegodset holdes aktualisert. Arkivet arbeider sammen med andre europeiske biblioteker, særlig tidsskriftsarkiver.
Bibliotekets arkiv, innkvartert i det berlinske Haus der Demokratie, huser tekster om den internasjonale anarkismens historie over de siste 100 år. Fra lageret til «Berliner Gesellschaft zum Studium sozialer Fragen» overtok det libertarianske biblioteket mer enn 2 000 bøker, over 10 000 tidsskrifter og tilhører dermed de mest omfattende anarkismearkivene i Tyskland. Arkivet inneholder publikasjoner fra bl.a. Spania, Russland, Kina, Frankrike og Mexiko. I biblioteket finnes det også et friøkonomisk arkiv. I tillegg er også private arkiver tilgjengelig, som inneholder tekster av bl.a. Rudi Dutschke og Kurt Zube.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
Kort informasjon i Datenbank des deutschsprachigen Anarchismus (DadA)
Verisme

Denne artikkelen omhandler den italienske litterære strømningen, for stilretningen innen italiensk opera, se verismo
Verisme er en stilretningen innen europeisk litteratur som oppsto og utfoldet seg i Italia fra 1875 til 1895, som en italiensk versjon av naturalismen.
Verismen er karakterisert som «en maktfull kombinasjon av et elementært, primitivt, følelsesladede stoff – både med hensyn til personer og situasjoner – og en raffinert, tilsynelatende ukultivert, barsk og direkte fremstillingsform». Toneangivende forfattere innenfor retningen var Luigi Capuana og Giovanni Verga, og Vergas novellesamling Livet på markene (Vita dei campi 1880) er karakteristisk for verismen, og beskrives som «et vendepunkt i Vergas egen diktning, og retningsgivende for en hel skole, verismen, i italiensk litteratur»Verismen utfoldet seg også innenfor operakunsten, i verismo-operaene «søkte man å erstatte de tidligere helteoperaer med virkelighetsskildringer av samtidslivet med dramatisk handling». Den første verismo-opera var Pietro Mascagnis Cavalleria rusticana (1890), forøvrig bygget på en novelle av Verga nettopp fra samlingen Vita dei campi.


== Referanser ==
Verismo

Denne artikkelen omhandler operasjangeren, for den italienske naturalistiske litteraturretningen se verisme
Verismo (dvs «realisme», fra italiensk vero: «sannhet») er en postromantisk stilretning innen italiensk opera som oppsto i tilknytning til litteraturens verisme, en italiensk variant av naturalismen. De første verismo-operaene ble skrevet rundt 1890. Sjangeren kulminerte tidlig på 1900-tallet og holdt seg til ut på 1920-årene.Tematisk tar verismo-librettoene som oftest opp samtidsproblemer, ikke sjelden med et romantisk eller voldelig tilsnitt. To kjente unntak med historisk tematikk er Giacomo Puccinis Tosca og Umberto Giordanos Andrea Chénier‎‎.
Komponistene forsøkte å integrere musikken med librettoens underliggende drama og gikk bort fra strukturen med resitativer og klisjéfylte scener som var så typisk for tidligere tiders italienske opera. I stedet er verismo-operaene gjennomkomponerte med få brudd i en sømløst integrert sunget tekst.


== Kjente verismo-operaer ==
Bare en håndfull verismo-operaer står på standardrepertoaret i vår tid, den mest kjente er Giacomo Puccinis Tosca (1900).
Pietro Mascagnis enakter Cavalleria rusticana med uroppføring på Teatro Costanzi i Roma 17. mai 1890 regnes som den første verismo-opera. Verket står fremdeles på repertoaret og oppføres ofte sammen med en annen og stilistisk svært ulik verismo, Ruggero Leoncavallos toakter Pagliacci som ble uroppført på Milanos Teatro Dal Verme 21. mai 1892.
Andre verismoer som fremdeles oppføres jevnlig er Jules Massenets La Navarraise (1894), Umberto Giordanos Andrea Chénier (1896) og Francesco Cileas Adriana Lecouvreur (1902).
Verd å nevne er også Gustave Charpentiers Louise (1900) og  Eugen d’Alberts Tiefland (1903).


== Litteratur ==
Hans-Joachim Wagner: Fremde Welten. Die Oper des italienischen Verismo. Metzler, Stuttgart u. a. 1999, ISBN 3-476-01662-5 (Zugleich: Köln, Univ., Habil. - Schr., 1997).
Isolde Schmid-Reiter (red.): Stichwort: Verismo. Böhlau, Wien u. a. 2003, ISBN 3-205-77106-0 (Maske und Kothurn 49, 1/2, 2003).
Sabine Brettenthaler: Cavalleria Rusticana und Pagliacci: Prototypen der veristischen Oper? Eine Untersuchung ihrer Verbindungslinien zum literarischen Verismo und zur Frage der Sinnhaftigkeit des Terminus in der Musik. Peter Lang Pub Incorporated, 2003. ISBN 978-3-631-39707-7
Stanley Sadie (red.): Oppslagsordet «Verismo» i The New Grove Dictionary of Music & Musicians, London: Macmillan/New York: Grove, 1980, vol 19 s. 670-672, ISBN 1-56159-174-


== Referanser ==
Berar

Berar var en provins i Britisk India i det som nå er delstaten Maharashtra i India. Den hadde i 1901 en befolkning på 2 754 016 og en flate på 45 869 km².
Berar tilhørte nizamen av Hyderabad, som i 1853 avsto inntektsrettighetene og dermed administrasjonen av provinsen til det britiske Ostindiakompaniet, mot at dette opprettholdt en militærstyrke til beskyttelse av Hyderabad. Berar var ettertraktet på grunn av de rike bomullsavlingene. 
Berar ble et stridstema mellom britene og nizamen av Hyderabad, som hevdet fortsatt suverenitet over Berar. Provinsen ble sagt å være under britisk administrasjon på vegne av nizamen. I 1903 ble Berar sterkere knyttet til Britisk India ved at den sammen med Central Provinces ble gjort til provinsen Central Provinces and Berar. Britene fortsatte å betalte en årlig avgift til nizamen, som fortsatte å streve for gjenforening av Berar med Hyderabad. I 1933 ble det inngått en avtale der nizamen fikk rett til å uttale seg om utnevnelse av provinskommissær, rett til å heise sitt flagg på offentlige bygninger i provinsen og holde hoff der, garantier for inntekter og retten til å gi sin eldste sønn tittelen fyrste av Berar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Berar», Imperial Gazetteer of India, bind 7, Oxford: Clarendon Press, 1908
Laguna de Bay

Laguna de Bay (filipino: Lawa ng Laguna) er Filippinenes største innsjø og ligger på øya Luzon. Innsjøen er Sørøst-Asias tredje største ferskvannssjø etter areal, etter Tonlé Sap og Tobasjøen. Innsjøen ligger i hovedstadsområdet Metro Manila og provinsene Rizal og Laguna. Innsjøens areal er 900 kvadratkilometer. Innsjøen er relativ grunn med en gjennomsnittlig dybde på 2-2,5 meter, og største dybde på 20 meter. Det er ni øyer i innsjøen, den største av dem er Talim med et areal på 28 kvadratkilometer.
Innsjøen dreneres av elva Pasig, som munner ut i Manilabukta. Innsjøen ligger bare en meter over havnivå, og ved lavt vannivå i Lago de Baya og høyvann i Manilabukta vil saltvann renne fra Manilabukta til innsjøen gjennom Pasig.
Innsjøen er en viktig drikkevannskilde og transportåre, og spiller også en rolle innen kraftproduksjon og flomkontroll. Fiskeri og akvakultur er betydelige næringer for lokalsamfunnene rundt innsjøen. I 2000 ble det anslått at samla produksjon fra Laguna de Bay fra fiskeri og akvakultur utgjorde 47 000 tonn fisk og 86 000 tonn skjell og skalldyr.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==
Mariendorf

Mariendorf er en ortsteil i Berlins bydel Tempelhof-Schöneberg. Mariendorf er hovedsakelig kjent for sin travbane, Trabrennbahn Mariendorf. 


== Geografi ==
Den middelalderske Mariendorf ble lagt på høysletten Teltow, ca 50 moh. Grensen i nord mot Tempelhof ble dannet av en rekke små stillestående vann, rester av en endemorene. Kjeden av småvann ble fra 1900 til 1906 utgravet til Teltowkanalen. I øst grenser ortsteilen til Britz og Buckow i Neukölln og i sør til Lichtenrade og Marienfelde i egen bydel Tempelhof-Schöneberg. Vest for Mariendorf finnes Lankwitz og Steglitz i bydelen Steglitz-Zehlendorf.


== Historie ==
Mariendorf ble grunnlagt på 1200-tallet og hørte da til Tempelridderordenen. Ved Tempelridderordenens nedleggelse i 1312 ble området overtatt av Johannitterordenen. Stedet nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1373. Landsbykirken stammer fra 1200-tallet og denne fikk sitt fremdeles eksisterende tårn i trekonstruksjon i 1737. Inntil begynnelsen av 1800-tallet endret Mariendorfs innbyggertall seg lite, fra 108 innbyggere i 1653 til 161 i 1817.
I den korte perioden mellom 1890 og 1914 skjedde en oppblomstring av stedet, og bl.a. ble rådhuset og tallrike andre kommunale bygninger oppført. Travbanen ble oppført i 1913 og finnes på samme sted også idag. Volkspark Mariendorf ble grunnlagt i 1924 og utgjør den største sammenhengende eiendom i Mariendorf. 
Mariendorf ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920. Etter 1945 tilhørte Mariendorf den amerikanske okkupasjonssonen.


== Befolkningsutvikling ==


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		


== Samferdsel ==
I Mariendorf finnes på U-Bahnlinje 6 stasjonene Ullsteinstraße, Westphalweg og endestasjonen Alt-Mariendorf.


== Kjente personer ==
Hans-Jürgen Papier, jurist og leder av Bundesverfassungsgericht, gymnasiast i Mariendorf
Ulrike Meinhof, gravlagt på Dreifaltigkeitskirchhof III


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin-Mariendorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlin-Mariendorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Rosstat

Rosstat (russisk: Росстат), tidligere Goskomstat, er Russlands statlige statistikkbyrå. Goskomstat ble opprettet i 1987 for å erstatte Tsentralnoje statistitseskoje upravlenije («Den sentrale statistikkadministrasjonen»). 
Rosstat holder til i Tsentrosojuz-bygningen i Moskva, tegnet av den sveitsiske arkitekten Le Corbusier.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Federal State Statistics Service of Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anteros

Anteros er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 25-35 millimeter), mer eller mindre brunlige sommerfugler. Oversiden er vanligvis mørkbrun, kan ha mørkblå metallglans eller hvite eller sølvfargede flekker. Undersiden er blekgul til brun med metalliske flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på planteslektene Miconia (Melastomataceae) og Vochysia (Vochysiaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til det sørlige Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Helicopini
Slekten Anteros Hübner, 1819
Anteros acheus (Stoll, 1781)
Anteros aerosus Stichel, 1924
Anteros allectus Westwood, 1851
Anteros aurigans Gallard & Brévignon, 1989
Anteros bracteata Hewitson, 1867
Anteros carausius Westwood, 1851
Anteros chrysoprasta Hewitson, 1867
Anteros cruentatus Stichel, 1911
Anteros formosus (Cramer, 1777)
Anteros gentilis Rebillard, 1958
Anteros kupris Hewitson, 1875
Anteros lectabilis Stichel, 1909
Anteros nubosus Hall, J & Willmott, 1995
Anteros otho Westwood, 1851
Anteros principalis Hopffer, 1874
Anteros renaldus (Stoll, 1790)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Anteros på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Anteros i Encyclopedia of Life 
(en) Anteros i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anteros hos NCBI 
(en) Kategori:Anteros (Riodinidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anteros – detaljert informasjon på Wikispecies
Øyunn Grindem Mogstad

Øyunn Grindem Mogstad (født 11. november 1987) er en norsk friidrettsutøver som spesialiserer seg på høydehopp. Hun representerer Oslo-klubben IK Tjalve. Hun er en av de beste aktive norske høydehoppere sammen med Stine Kufaas og Tonje Angelsen. Grindems personlige rekorder er 1,90 m utendørs, som hun hoppet på Bislett i august 2011, og 1,89 m innendørs, som hun klarte under to ulike stevner i januar 2012.
I juni 2012 deltok Grindem Mogstad i EM i friidrett 2012 i høydehopp. Hun ble her nummer 13, og kom ikke videre til finalen. Hennes bestehopp var på 1,87 m.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øyunn Grindem Mogstad – World Athletics 
(en) Øyunn Grindem Mogstad – Diamond League 
Grindems side hos tjalve.no
Andreas Voßkuhle

Andreas Voßkuhle (født 21. desember 1963 i Detmold) er en tysk jurist som fra 2010 er president i den tyske forfatningsdomstolen Bundesverfassungsgericht. Han var før dette professor og rektor ved Albert-Ludwigs-Universität Freiburg.


== Referanser ==
Helicopis

Helicopis er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 35-40 millimeter), fargerike sommerfugler med avrundede vinger. De kjennes lett på at bakvingen har 3-6 stjertlignende utskudd, de lengste av dem tydelig krumme. Oversiden av vingene er mønstret i svart, gult og oransje, det gjelder også undersiden av forvingen mens bakvingen er brunoransje med metalliske flekker. Artene er svært variable i fargene, og tallrike former har fått egne navn, men man regner bare med tre arter i slekten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Helicopini
Slekten Helicopis Fabricius, 1807
Helicopis cupido (Linnaeus, 1758) – Fransk Guyana, Guyana, Surinam, Trinidad og Tobago, Venezuela, Colombia, Peru og Brasil
Helicopis endymiaena (Hübner, [1819])- Fransk Guyana, Guyana, Surinam, Trinidad og Tobago, Peru og Brasil
Helicopis gnidus (Fabricius, 1787) – Surinam, Colombia, Peru og Brasil


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Helicopis på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012.
Butterflies of Amazonia – Helicopis gnidus [2]
Butterflies of Amazonia – Helicopis cupido [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Helicopis i Encyclopedia of Life 
(en) Helicopis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Helicopis hos NCBI 
(en) Kategori:Helicopis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Helicopis – detaljert informasjon på Wikispecies
Anatomisk institutt (UiO)

Anatomisk institutt (UiO) (etablert 1815) var det første norske lærestedet innen medisin.Ved Det Kongelige Frederiks Universitet var medisin ett av tre institutt ved starten i 1811.

De tre tilsatte var lege Nils Berner Sørensen, stabskirurg Magnus Andreas Thulstrup og Michael Skjelderup.  Første forelesning ved anatomikammeret var ved Skjelderup den 23. januar 1815, som er betraktet som dagen for grunnlegging av Anatomisk institutt. 

		
		
Bestyrer av instituttet har vært Michael Skjelderup (1815–49), Joachim Andreas Voss (1850–75), Jacob Munch Heiberg (1878–87), Gustav Adolph Guldberg (1888–1908) og
Kristian Emil Schreiner (1908–45). På 1930-tallet fikk man spesialitetene fysisk antropologi (Kristian Emil Schreiner til 1945, fra 1947 Johan Torgersen) og nevroanatomi (Alf Brodal, Jan B. Jansen, Fred Walberg, med flere). Walberg ledet det fra 1966 til 1990, da det flyttet fra Domus medica (Karl Johan) til Gaustad.
Det var hit man braktet skjelettrestene fra Gokstadskipet, først i 1880, så 1920 og i 2007.
Den antropologiske samlingen ble gradvis bygget opp på slutten av 1800-tallet, og ble i løpet av mellomkrigstiden brukt til å kartlegge fortidens befolkning i Norge, med hensyn til skalleform, kroppslengde og levealder. Samlingen fikk sitt nåværende navn (De Schreinerske Samlinger) i 1972. Samlingen bestyres i dag (2017) av anatomiprofessor Per Holck.
I 2017 gjenfinnes Anatomisk Institutt som Seksjon for anatomi, som ligger under Institutt for medisinske basalfag ved Det medisinske fakultet.


== Referanser ==
Hillevi Larsson

Hillevi Larsson (født 1974) er en svensk politiker for Socialdemokraterna. Hun har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 1998, hvor hun ble valgt inn i riksdagen for Malmö kommuns valkrets på plass 14. Av yrke er Larsson politisk sekretær.
Larsson var statsrådserstatter for Lars-Erik Lövdén i perioden 1998 til 2004. Hun sitter i sivilkomiteen, og er også vara i skattekomiteen. Fra 2005 til 2008 var hun også leder for Republikanska föreningen.


== Eksterne lenker ==
(en) Hillevi Larsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hillevi Larsson på Twitter 
Hillevi Larsson på Instagram 
(sv) Hillevi Larsson hos Sveriges riksdag
Ourocnemis

Ourocnemis er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Nokså små (vingespenn ca. 30 millimeter), kraftige, brunlige sommerfugler.
Bakvingen er trukket ut til en kort stjert. Oversiden er gjerne ensfarget mørkbrun eller med en mørk blåaktig glans, mens undersiden er vakkert mønstret i rødbrunt, gulbrunt og sølv. Beina er kledt med påfallende lange, mørke, utstående hår, antennene er lange med påfallende stor antenneklubbe.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Helicopini
Slekten Ourocnemis Bethune-Baker, 1887
Ourocnemis archytas (Stoll, 1787)
Ourocnemis boulleti Le Cerf, 1911


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Ourocnemis på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012
Butterflies of America – Ourocnemis archytas [2]
Parque Nacional Sangay - Ourocnemis boulleti [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Ourocnemis i Encyclopedia of Life 
(en) Ourocnemis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ourocnemis hos NCBI 
(en) Kategori:Ourocnemis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ourocnemis – detaljert informasjon på Wikispecies
Aricoris

Aricoris er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 20-40 millimeter), spraglete sommerfugler. Oversiden, og undersiden av forvingen, er farget i oransje, brunt og noen ganger hvitt, mens undersiden av bakvingen er brun med hvite flekker.


== Levevis ==
Larvene blir voktet og stelt av maur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Mens de fleste andre Riodinidae bare finnes i de tropiske områdene, lever mange av disse artene i de tempererte områdene i det sørlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Nymphidiini
Slekten Aricoris Westwood, 1851
Aricoris aurinia (Hewitson, [1863]) – Uruguay og Brasil
Aricoris campestris (Bates, 1868) – Brasil
Aricoris caracensis (Callaghan, 2001) – Brasil
Aricoris chilensis (C. & R. Felder, 1865) – Bolivia, Uruguay, Argentina og Chile
Aricoris cinericia (Stichel, 1910) – Uruguay og Argentina
Aricoris colchis (C. & R. Felder, 1865) – Brasil
Aricoris constantius (Fabricius, 1793) – Brasil
Aricoris domina (Bates, 1865) – Costa Rica og Panama
Aricoris epulus (Cramer, [1775]) – Surinam, Argentina og Brasil
Aricoris erostratus (Westwood, 1851) – Panama, Colombia og Venezuela
Aricoris gauchoana (Stichel, 1910) – Uruguay
Aricoris hubrichi (Stichel, 1926) – Uruguay og Argentina
Aricoris incana (Stichel, 1910) – Peru og Argentina
Aricoris indistincta (Lathy, 1932) – Uruguay og Argentina
Aricoris middletoni (Sharpe, 1890) – Brasil
Aricoris montana (Schneider, 1937) – Uruguay og Argentina
Aricoris notialis (Stichel, 1910) – Argentina
Aricoris propitia (Stichel, 1910) – Brasil
Aricoris signata (Stichel, 1910) – Brasil
Aricoris terias Godman, 1903 – Paraguay og Argentina


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Aricoris på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012


== Eksterne lenker ==
(en) Aricoris i Encyclopedia of Life 
(en) Aricoris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aricoris hos NCBI 
(en) Kategori:Aricoris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aricoris – detaljert informasjon på Wikispecies
Ariconias

Ariconias er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 30-40 millimeter) sommerfugler som minner om flikvinger (Nymphalidae) i kroppsformen. Oversiden er mønstret i oransje, svart og hvitt.
Undersiden er brun med hvite tverrbånd og -flekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, med én nordlig og én sørlig art.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Nymphidiini
Slekten Ariconias Hall & Harvey, 2002
Ariconias albinus (C. & R. Felder, 1861) -Panama og Venezuela
Ariconias glaphyra (Westwood, 1851) – Paraguay, Argentina og Brasil


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Ariconias på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012
Butterflies of America – Ariconias albinus [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Ariconias i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ariconias hos NCBI 
Ariconias – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Ariconias glaphyra
Slottslen

Slottslen eller hovedlen betegner i Norge fram til etter eneveldet fire faste forvaltningsenheter. Disse var:

Akershus
Båhus
Bergenhus
Trondheim


== Se også ==
Len
Lensherre