jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Luisenstadtkanalen

Luisenstadtkanalen (tysk: Luisenstädtische Kanal) er en tidligere kanal i den historiske bydelen Louisenstadt i Berlin. Kanalen som ble åpnet i 1852, var en forbindelse mellom Spree og Landwehrkanal (Urbanhafen). Idag forbinder den ortsteilene Kreuzberg og Mitte. I 1926 ble kanalen delvis fylt igjen og omgjort til park. Oppføringen av Berlinmuren i 1962 medførte at grensen mellom Øst- og Vest-Berlin løp langs den nordlige del av kanalen. Luisenstadtkanalen ble delvis ødelagt under den andre verdenskrigen, men er etter 1991 delvis rekonstruert. Den er oppkalt etter Louise av Mecklenburg-Strelitz.
Luisenstadkanalen ble tegnet av Peter Joseph Lenné basert på planer av Johann Carl Ludwig Schmid og bygget mellom 1848 og 1852. Kanalen var en del av Berlins vannveier og skulle også drenere landområdene omkring. Ved konstruksjone ble det også vektlagt estetiske hensyn, bl.a. med tanke på å utvikle bydelen. Kanalen er derfor meget dekorativt anlagt og langs bredden er det oppført bygårder i nyklassisistisk stil.
Kanalen fikk liten betydning som vannvei og i 1926 ble den fylt igjen. Daværende bygartner i Berlin Erwin Barth, gjorde bl.a. det kunstgrep ikke å fylle kanalen til gatenivå, men kun til det opprinnelige nivå av vannspeilet. Murene langs bredden ble beholdt og forøvrig ble hele kanalstrekningen parkmessig anlagt med ulike temaer.
Sankt Michael kirken ligger ved Engelbecken.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Luisenstädtischer Kanal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luisenstädtischer Kanal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Berlins liste over kulturminnesmerker
Tullio Simoncini

Tullio Simoncini (født 1951 i Roma) er en italiensk tidligere lege og straffedømt kvakksalver.
Simoncini arbeidet som lege i Italia, men fikk sin lisens inndratt i 2003 etter å ha promotert sin egenutviklede alternative kreftbehandling. Hans hypotese er at kreft er forårsaket av soppen Candida albicans og at injeksjoner med natron effektivt skal stanse utviklingen av kreft. Disse idéene har ingen vitenskapelig forankring. Simoncinis påstand om at natron er ufarlig og uten bivirkninger stemmer heller ikke, og injeksjon av preparatet kan gi dødelige konsekvenser. Simoncini fraråder også konvensjonelle kreftbehandlinger som cellegift eller strålebehandling fordi han mener pasientene dør raskere med slik behandling enn uten.Simoncini ble i 2006 dømt i italiensk rett for bedrageri og for å ha injisert en kreftpasient med natron med det resultat at pasienten døde dagen etter. Han flyttet så sin praksis til Nederland hvor han raskt kom i søkelyset etter at en pasient med brystkreft døde få dager etter å ha fått injisert natron. Simoncini nektet for å ha behandlet kvinnen i det hele tatt.
I 2011 ble Simoncini dømt til å betale en bot på 50.000 euro, samt pålagt å innstille all pasientbehandling. Likefullt hylles han som en revolusjonær av alternative behandlere over hele verden, og hans idéer har også blitt promotert i Norge.I 2018 ble Simoncini funnet skyldig i drap og svindel etter å ha overbevist kreftpasienter til å følge hans behandlingsregime. Straffeutmålingen ble fem års fengsel.


== Referanser ==
Kjempesoleie

Kjempesoleie (Ranunculus lingua) er en veldig sjelden plante i soleiefamilien, som er sterkt truet. I Norge vokser den nord til og med Stange kommune. Og denne er satt til kommunen med hovedansvar for å ta vare på arten i Norge. Og i våren 2008 fikk ordføreren Nils Amund Røhne i Stange kommune postkort med bilde av kjempesoleie av daværende miljøvernminister Erik Solheim.


== Utseende ==
Kjempesoleie er en av de største soleiene i Norge. Den er 50-120 cm høy. Og den er da den største av de tre norske artene, som har helrandete blader. Disse er (etter størrelse) evjesoleie, grøftesoleie og kjempesoleie. Og sterile planter kan med et utrenet øye ligne på gress, da bladene kan sammenlignes. Stilken er opprett og innhul, ofte er det litt hår på dem. Blomstene er gule, og de har en diameter på 2,5-4,5 cm.


== Habitat ==
Kjempesoleie vokser i eutrofe vann eller sumper, der den kan vokse så dypt som 0,5 m. Der den vokser, har den ofte med dunkjevleartene, takrør, selsnepe og en rekke starrarter. De biologiske faktorene, som er den største trusselen for kjempesoleie, er da takrør og dunkjevle. Da disse kan lett lage så mye skygge, at kjempesoleiene dør. Men takrør tåler ikke så mye kulde om vinteren, så hovedforekomstene er da på Østlandet. Denne arten er da p.g.a. dette mere truet av klimaendringer.


== Etymologi ==
Ranunculus kommer av «sen-latin» og betyr liten frosk. Der rana betyr frosk, og det er bøyd i diminutiv. Plinius (ca. år 70 e.Kr.) brukte navnet på en soleie. Opprinnelsen kommer antageligvis fra mange arter i soleieslekta trives i vann eller vannkant.
Og lingua kommer av det latinske ordet for tunge, og det sikter til dens tungeformede blader.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lid, Johannes og Lid, Dagny Tande: Norsk flora. 7. utg. Redigert av Elven Reidar. Samlaget, 2005. ISBN 978-82-05-32563-0 (Side 293 og 299)
Stenberg, Lennart og Mossberg, Bo: Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal 2007. ISBN 82-521-6029-8 (Side 186)
Grey-Wilson, Christopher, Blamey, Marjorie: Teknologisk forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa" Oversatt og tilpasset til norsk av Faarlund, Torbjørn, Sundig, Per. Teknologisk forlag 1992. ISBN 82-512-0355-4 (Side 118-119)


== Eksterne lenker ==
(en) Kjempesoleie i Encyclopedia of Life 
(en) Kjempesoleie i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kjempesoleie hos Artsdatabanken 
(sv) Kjempesoleie hos Dyntaxa 
(en) Kjempesoleie hos NCBI 
(en) Kjempesoleie hos The International Plant Names Index 
(en) Kjempesoleie hos Tropicos 
(en) Kategori:Ranunculus lingua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ranunculus lingua – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ranunculus lingua – detaljert informasjon på Wikispecies Artnavebasen kilden til offisielle norske navn.
Foreningen til Dyrenes Beskyttelse

Foreningen til Dyrenes Beskyttelse ble stiftet i 1859 etter initiativ av David Graah og var den første dyrevernorganisasjonen i Norge. Organisasjonen slo seg sammen Foreningen Dyrenes Beskytter (stiftet i 1893) i 1985, under navnet Dyrenes Beskyttelse. Dyrenes Beskyttelse slo seg videre sammen med Norges Dyrevernforbund i 1992, under navnet Dyrebeskyttelsen Norge.


== Referanser ==
MS «Hjørungavåg»

MS «Hjørungavåg» var en hurtigbåt levert av Fjellstrand A/S i 1998 med byggnr: 1648. Båten ble levert til Møre og Romsdal Fylkesbåtar i Molde og satt inn i rute mellom Ålesund - Hareid. «Hjørungavåg» trafikkerte denne ruta i årene 1998-2008.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1998
Verft: Fjellstrand A/S
Loa: 35m
Br: 10,1m
Passasjerer: 300
Fart: 40 knop maks.
Motor: 2 x MWM TBD620V16


== Historie ==
1998: levert fra Fjellstrand (1648)
2008: Lagt i opplag.
2009: Solgt til Russland og omdøpt «Polar Piltun».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Hjørungavåg» – DNVs skipsregister 
(en) MS «Hjørungavåg» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Gavotte

Gavotte er en historisk selskapsdans som var en ofte benyttet bestanddel i den barokke suiten. Gavotten er fortsatt i vanlig bruk innen bretonsk folkemusikk.
En gavotte går ofte i et hurtig tempo i en alla breve-rytme. Johann Gottfried Walther skrev i sitt Musicalisches Lexikon (Leipzig, 1732) at gavotten «ofte er hurtig, men nå og da langsom».Johann Joachim Quantz skrev i Versuch einer Anweisung die Flöte traversiere zu spielen (Berlin, 1752) at en gavotte er lik en rigaudon, men spilles i et mer moderat tempo. Rytmisk er gavotten enkel, og uten synkopering eller aksentueringer, og har gjerne en halv takts opptakt. Som regel er gavotten i to deler som gjentas. Hver av delene inneholder minst to fraser. 
Den bretonske varianten er i likhet med den barokke gavotten totaktig, men rytmen spilles vanligvis i en synkopert 4/4-takt.  


== Noteeksempel ==


== Lytteeksempler ==


== Referanser ==
Munkebu

Munkebu er ei ubetjent turisthytte i Moskenes kommune i Nordland. Hytta ligger sørøst for Tennesvatnet, under fjellet Munken, ca. 410 moh. Den har 15 sengeplasser og er eid av Lofoten Turlag. Munkebu kan nås fra blant annet Sørvågen og Moskenesvågen.


== Kilder ==
Lofoten Turlag: Munkebu (besøkt 26. september 2012)
Selfjordhytta

Selfjordhytta er ei ubetjent turisthytte i Flakstad kommune i Nordland. Hytta ligger på nordsida av Stormarkpollen innerst i Selfjorden, ca. 30 moh, 200 meter fra enden av den kommunale veien (vinterstengt) i Selfjorden. Selfjordhytta har 9 sengeplasser i hovedhuset og 6 i annekset, og er eid av Lofoten Turlag. Hytta har innlagt strøm og vann.


== Kilder ==
Lofoten Turlag: Selfjordhytta (besøkt 26. september 2012)
Nøkksætra

Nøkksætra er ei ubetjent turisthytte i Vågan kommune i Nordland. Hytta ligger på østsida av Austre Nøkkvatnet, ca. 250 moh. Den har 6 sengeplasser i 1. etasje og 10 på hemsen. Nøkksætra er eid av Lofoten Turlag og ble åpnet 16. juni 2012. Fra Svolvær er det ca. 1,5 times gange opp til hytta.


== Kilder ==
Lofoten Turlag: Nøkksætra (besøkt 27. september 2012)
Arnbergska priset

Arnbergska priset er en forskningspris som deles ut av Kungliga Vetenskapsakademien i Sverige som belønning for godt arbeid i de tekniske, økonomiske eller statistiske vitenskapene.


== Prisvinnere ==
2012 Andreas Mueller, Columbia Business School, Columbia University, «for sin forskning på arbeidsløshetens sammensetning».
2011 David Yanagizawa Drott, Stockholms universitet og Harvard Kennedy School USA «för hans analys av de kausala effekterna av propaganda i konfliktsituationer»
2010 Per Rudquist, Chalmers tekniska högskola, «för hans epokgörande bidrag till förståelsen av polära effekter och polaritet i vätskekristaller (LCD), speciellt för upptäckten av de ortokoniska antiferroelektriska materialen, av stor betydelse för moderna bildskärmar».
2009 Robert Östling, Stockholms universitet, «för hans analys av strategisk interaktion mellan begränsat rationella aktörer».
2008 Mika Meitz, Handelshögskolan og University of Oxford «för hans avhandling ’Five contributions to econometric theory and the econometrics of ultra-high-frequency data»
2007 Peter Unsbo, Kungliga Tekniska högskolan «för hans tvärvetenskapliga forskning, utveckling och utbildningsinsatser som skapat ny kunskap och nya metoder att förbättra synen för människor med nedsatt ögonfunktion»
2006 Bård Harstad, Kellogg School of Management, Northwestern University, USA for sin doktorgrad ”Organizing cooperation”
2005 Jesper Stage for sin doktorgradsavhandling i samfunnsøkonomi om naturressurser i Namibia
2004 Fredrik Gustafsson, Linköpings Tekniska Högskola
2003 Anne-Sophie Crépin «för hennes avhandling om ekonomiska incitament för omställning av jordbruksmark och analyser av ekosystems dynamik»


== Referanser ==
«Skibbrudd ved den norske kyst»

«Skibbrudd ved den norske kyst» er et maleri av J.C. Dahl fra 1832 og er et av hans mest kjente verk. Bildet henger i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. Størrelse 71,5 cm x 111 cm. 
Dahl malte flere bilder av skibbrudd gjennom 30 år. Hans første variant ble laget i 1819 og vakte oppsikt for sin dramatikk og skildring av naturkreftene.
Dahl malte flere varianter og versjoner av samme motiv som var inspirert av hans fem lange reiser langs norskekysten. I Bergen Billedgalleri henger en variant av maleriet i mindre størrelse. Bildet er signert med JDahl på en stein nede til venstre. 
Den mest kjente versjonen av bildet ble gitt i testamentarisk gave til Nasjonalgalleriet i 1931 av Louise Heftye og Johannes G. Heftye.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skibbrudd ved den norske kyst i gigapixeloppløsning fra Google Art Project
«Birk i storm»

«Birk i storm», eller moderne riksmål «Bjerk i storm» eller «Bjerken i storm», er et maleri av I. C. Dahl fra 1849. Bildet henger i Bergen Billedgalleri. Det har blitt hevdet at utganspunktet for bildet er antakelig en skisse av en bjerk som han laget i Måbødalen i 1826 mens andre mener det stammer fra en blyantskisse fra en skog i utkanten av DresdenBildet har vært eid av konsul J. A. Michelsen og senere statsminister Christian Michelsen.


== Bjerka som symbol ==

Bildet er et av Dahls mest kjente verk. Fra og med tiden med oppløsning av unionen med Sverige begynte enkelte å tolke bildet symbolsk, med bjerka som symbol for nasjonalstaten Norges standhaftighet i skiftende politiske vinder. eller  symbol på striden for å overleve i et vakkert, men barskt og fattig land Andreas Aubert beskrev bildet i 1920 som...

«Det er høstligt. Himlen er mørk med jagende regnskyer. Her gren svaier, hvert blad dirrer under stormens grep. Men solen sender et mildt smil over den hvite stamme og over den glitrende løv. Det er ikke et træk som ikke er fuld natur, umiddelbar virkelighet. Og dog er det digt. Ingen med følelse ser det uten at digte videre. Usøkt, mere usøkt end Ruisdaels "Kirkegaard" bærer det symbolet i sig. Bjerken blir, lik Slindebjerken i Welhavens digt, et billede paa Norges liv med alt det fagre, som gror av den klippehaarde grund og kjæmper sig gjennom alle stormer.»I en radiotale fra London under krigen, da Norge nettopp hadde blitt okkupert av Nazi-Tyskland, brukte Jacob Stenersen Worm-Müller bjerka symbolsk

«I. C. Dahls berømte bilde "Bjerk i storm", som Christian Michelsen eide, er ikke bare et symbol på landet, men det gir hver enkelt av oss vår oppgave. Nettopp i sverdtid og ulvetid gjelder det at vi som bjørka har røtter i Norges jord, hvor fattig den enn er, at vi klamrer oss til steingrunnen og kler den, utnytter hver minste revne og samler jordsmonn. Det gjelder å stå fast, så at stormen, om den raser i trekronen, bøyer stammen og flenger grener og skjelvende lauv, ikke feller treet. Det er slik Norge er bygd. At dette splittede, langstrakte landet under polarsirkelen, omgitt av steingrå holmer og skjær, som for en fremmed gjør et trøstesløst inntrykk, har kunnet oppdyrkes slik at vi i dag står i første rekke blant kulturnasjonene, gir oss en fortrøstning og et håp som ingen forbigående motgang, hvor dyp den enn i øyeblikket synes å være, kan ta fra oss»Tommy Sørbø skriver i Norges nasjonalmalerier at bildet «viser Dahl oss hvordan lys, vind og vær bølger gjennom trekronen og får bladverket til å skrifte fargenyanser fra dyp blått via grønt og derfra til gyldengult og nesten hvitt. Nesten hvert av bladene er malt forskjellig fra de andre, samtidig som de er underlagt helheten. Med samme type motiv tar gjerne dagens rammebutikkmalere en bred, litt pjuskete pensel, dypper det i seig oljemaling og slenger et par hundre blader av gangen inn på lerretet (...) Dahls bjerkebilde forteller oss om naturens variasjon, mangfold og bevegelse.»


== Liknende motiv ==

		
		


== Referanser ==
King Moody

Robert «King» Moody (født 6. desember 1929, død 7. februar 2001) er en amerikansk stemmeskuespiller. Han er best kjent for å ha spilt Shtarker i fjernynsserien Get Smart. Han har også gitt stemme til Ronald McDonald i reklamefilmer fra McDonald's.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) King Moody på Internet Movie Database 
(fr) King Moody på Allociné 
(en) King Moody på AllMovie 
(en) King Moody hos The Movie Database
Joe Maggard

Joseph «Joe» Maggard (født 1955) er en amerikansk stemmeskuespiller. Han er best kjent for å ha gitt stemme til Ronald McDonald fra McDonald's.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joe Maggard på Internet Movie Database 
(en) Joe Maggard hos The Movie Database
Willard Scott

Willard Herman Scott, Jr. (født 1934) er en amerikansk stemmeskuespiller. Han er best kjent for opptredenene sine på fjernsynsprogrammet Today og for å ha funnet opp og spilt McDonald's' Ronald McDonald.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willard Scott på Internet Movie Database 
(en) Willard Scott på AllMovie 
(en) Willard Scott hos The Movie Database 
(en) Willard Scott hos Behind The Voice Actors
«Stugunøset på Filefjeld»

«Stugunøset på Filefjeld» (ofte skrevet Fillefjell eller Filefjell), er et maleri av I.C. Dahl fra 1851 fra den nasjonalromantiske tidsperioden. Bildet henger i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. 
Bildet forestiller fjellet Støgonøse (1433 moh.) på Filefjell i Valdres. Fjellet ligger i Oppland fylke, et kort stykke øst for fylkesgrensen med Sogn og Fjordane. I.C. Dahl malte bildet etter sin siste tur til Valdres i 1850 og basert på en skisse på den høye fjellryggen nord for Otrøvatnet. Dahl var på dette tidspunkt 62 år og klatret med store vanskeligheter opp på Stugunøset for å tegne utsikten mot Suletind. Det måtte hentes folk fra dalen for å bære ham ned igjen.   Maleriet ble solgt til Kunstforeningen i Christiania i 1852. Året etter ble det loddet ut av foreningen og vunnet av Wilhelm Adelsten Maribo.Bildet ble gitt testamentarisk i gave til Nasjonalgalleriet av Maribo i 1901.Maleriet var motiv for et av postens frimerker i serien «Norsk Malerkunst» 1976.


== Se også ==
Norges nasjonalmalerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stugunøset på Filefjeld i gigapixeloppløsning fra Google Art Project
Salamanca (Madrid)

Salamanca er et av de 21 distriktene som utgjør Spanias hovedstad Madrid. I nord grenser det til Chamartín, i øst til Ciudad Lineal, i sør til Retiro og i vest til Chamberí og Centro. Distriktet er et av de viktigste kommersielle og historiske områdene i hovedstaden, og er en av bydelene i Europa som innehar høyest levestandard. Befolkningstallet ligger på omtrent 150 000 innbyggere.
Salamanca er delt inn i syv nabolag (barrios): 

Castellana
Fuente del Berro
Goya
Guindalera
Lista
Parque de las Avenidas
Recoletos
Aleksej Labzin

Alexei Labzin (født 7. desember 1978) er en russisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T13, som er en klasse for synshemmede. 


== Karriere ==
Han representerte Russland under Sommer-OL 2008, der han fikk sølv på 100 og 200 meter. På 100 meter tangerte han den paralympiske rekorden i innledningsheatet, med 10,98, men i finalen ble han slått av Jason Smyth, som løp inn på ny verdensrekord med 10,62. Labzin løp på 10,88 i finalen. Også på 200 meter ble han slått av Jason Smyth, men Labzon løp på 21,87.
Ved VM i friidrett for handikappede (IPC Athletics World Championships) i Christchurch på New Zealand i januar fikk han gull på 100 meter, med tiden 11,09. Også på 200 meter fikk han gull, med tiden 22,49, og på 4 x 100 meter stafett vant han gull sammen FredorTrikolitsj, Artem Loginov og Andrei Koptev.I april deltok han også ved VM i friidrett for blinde (IBSA World Championships and Games), og vant både 100 og 200 meter der.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull på 400 meter. I finalen løp han på 48,59, som var ny paralympisk rekord i denne klassen. Han fikk også gull på 4 x 100 meter stafett, der det russiske laget satte ny paralympisk rekord på 42,66. I tillegg fikk han sølv på 200 meter, bak Jason Smyth. Her løp Labzin inn på ny personlig rekord med tiden 21,95 i finalen. Han deltok også på 100 meter, der han kom på 4.-plass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IPC - historiske resultater - Alexei Labzin
London 2012 - Alexey Labzin
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Madrids distrikter

Madrid, hovedstaden i Spania, er delt inn i 21 distrikter (distritos), som videre er inndelt i 128 nabolag (barrios). Alle distriktene styres av hvert sitt distriktstyre.


== Distrikter og nabolag ==
Centro: Palacio, Embajadores, Cortes, Justicia, Universidad, Sol.
Arganzuela: Imperial, Acacias, La Chopera, Legazpi, Delicias, Palos de Moguer, Atocha.
Retiro: Pacífico, Adelfas, Estrella, Ibiza, Jerónimos, Niño Jesús.
Salamanca: Recoletos, Goya, Parque de las Avenidas, Fuente del Berro, Guindalera, Lista, Castellana.
Chamartín: El Viso, Prosperidad, Ciudad Jardín, Hispanoamérica, Nueva España, Castilla.
Tetuán: Bellas Vistas, Cuatro Caminos, Castillejos, Almenara, Valdeacederas, Berruguete.
Chamberí: Gaztambide, Arapiles, Trafalgar, Almagro, Vallehermoso, Ríos Rosas.
Fuencarral-El Pardo: El Pardo, Fuentelarreina, Peñagrande, Barrio del Pilar, La Paz, Valverde, Mirasierra, El Goloso.
Moncloa-Aravaca: Casa de Campo, Argüelles, Ciudad Universitaria, Valdezarza, Valdemarín, El Plantío, Aravaca.
Latina: Los Cármenes, Puerta del Ángel, Lucero, Aluche, Las Águilas, Campamento, Cuatro Vientos.
Carabanchel: Abrantes, Buenavista, Comillas, Opañel, Puerta Bonita, San Isidro, Vista Alegre.
Usera: Orcasitas, Orcasur, San Fermín, Almendrales, Moscardó, Zofío, Pradolongo.
Puente de Vallecas: Entrevías, San Diego, Palomeras Bajas, Palomeras Sureste, Portazgo, Numancia.
Moratalaz: Pavones, Horcajo, Marroquina, Media Legua, Fontarrón, Vinateros.
Ciudad Lineal: Ventas, Pueblo Nuevo, Quintana, La Concepción, San Pascual, San Juan Bautista, Colina, Atalaya, Costillares.
Hortaleza: Palomas, Valdefuentes, Canillas, Pinar del Rey, Apóstol Santiago, Piovera.
Villaverde: San Andrés, San Cristóbal, Butarque, Los Rosales, Los Ángeles.
Villa de Vallecas: Casco Histórico de Vallecas, Santa Eugenia.
Vicálvaro: Casco Histórico de Vicálvaro, Ambroz.
San Blas: Simancas, Hellín, Amposta, Arcos, Rosas, Rejas, Canillejas, Salvador.
Barajas: Alameda de Osuna, Aeropuerto, Casco Histórico de Barajas, Timón, Corralejos.
Apostictopterus fuliginosus

Apostictopterus fuliginosus er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae. Den er den eneste kjente arten i sin slekt.


== Utseende ==
En ganske slank, ensfarget mørkbrun smyger. Denne arten er nokså ulik de fleste andre smygere, og derfor vanskelig å plassere i noen undergruppe av smygere.


== Utbredelse ==
Arten lever i Assam og Yunnan.


== Systematisk inndeling ==
Som det går fram av kommentarene under, synes den systematiske plasseringen av denne arten noe uklar.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807 (arten blir noen ganger plassert i Heteropterinae)
Slektsgruppen Erionotini Distant, 1886 (arten blir noen ganger plassert i Aeromachini)
slekten Apostictopterus Leech, 1893
Apostictopterus fuliginosus Leech, 1893


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Apostictopterus på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 2.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Apostictopterus fuliginosus i Encyclopedia of Life 
(en) Apostictopterus fuliginosus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apostictopterus fuliginosus hos NCBI 
(en) Kategori:Apostictopterus fuliginosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apostictopterus fuliginosus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Parque Morazán

Parque Morazán er en park i sentrum av Costa Ricas hovedstad San José, like nord for gågata Avenida Central.
Parken ble anlagt i 1930 under navnet Plaza González Víquez på stedet hvor det tidligere hadde vært et reservoar. Den bytta seinere navn til ære for general og president Francisco Morazán.
I sentrum av parken står musikkpaviljongen Templo de la Música, som ble oppført i 1920. Sørvest for i parken er det en bronsestatue av president Julio García sittende på en stol. I det nordøstlige hjørnet er det en 3,5 meter høy statue av president Daniel Quiros. Det er også byster av andre historiske personer i parken. Ved parkens nordside står den høye hotellbygninga til Holiday Inn, som er et viktig landemerke i byen.