jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cerautola

Cerautola er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  


== Utseende ==
Middelsstore dagsommerfugler, store til Lycaenidae å være. Forvingene er litt sigdformede. Hannene er mer eller mindre metallisk blå på oversiden, hunnene brune. Undersiden er lys med brune streker.
Larvene er lyst gråbrune, med lange, stive hår. De kan minne om børstespinnere (Lymantriinae).


== Levevis ==
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De ser ut til alltid å leve i nærheten av kolonier av maur i slekten Crematogaster. Maurene holder larvenes fiender borte, men det ser ikke ut til at larvene gir noe til maurene, og maurene vil ikke aktivt forsvare dem, i motsetning til bladlus og larver som skiller ut søte stoffer som maurene liker. Det er sannsynlig at de stive hårene gir larvene et vern mot å bli angrepet av maurene – puppen har også stive hår. De voksne sommerfuglene holder seg mest oppe i trekronene, der hannene utfører et slags fluktspill om morgenen. De metalliske fargene kommer da til sin rett.
Disse sommerfuglene lever i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Artene ble tidligere regnet til slekten Epitola.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Poritiinae
delgruppe / stamme Liptenini
delgruppe Epitolina
slekt Cerautola Libert, 1999
underslekt Cerautola (i snever forstand)
Cerautola adolphifrederici (Schultze, 1911)
Cerautola ceraunia (Hewitson, 1873)
Cerautola crippsi (Stoneham, 1934)
Cerautola crowleyi (Sharpe, 1890)
Cerautola fisheri Libert & Collins, 1999
Cerautola legeri Libert, 1999
Cerautola miranda (Staudinger, 1889)
Cerautola semibrunnea (Bethune-Baker, 1916)
underslekt Hewitola Libert, 1999
Cerautola decellei (Stempffer, 1956)
Cerautola hewitsoni (Mabille, 1877)
Cerautola hewitsonoides (Hawker-Smith, 1933)
Cerautola stempfferi (Jackson, 1962)


== Kilder ==
Cerautola på Tree of life
Sáfián, S. og T.B. Larsen (2009) On the ecology and behavior of Cerautola crowleyi (Sharpe, 1890), Cerautola ceraunia (Hewitson, 1873) and Cerautola miranda (Staudinger, 1889) with descriptions of early stages (Lepidoptera: Lycaenidae, Epitolini). Tropical Lepidoptera Research 19: 22-28.


== Eksterne lenker ==
(en) Cerautola i Encyclopedia of Life 
(en) Cerautola i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cerautola hos NCBI 
(en) Kategori:Cerautola – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cerautola – detaljert informasjon på Wikispecies 
Finnish lepidoptera – http://www.nic.funet.fi/
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Deloneura

Deloneura er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  


== Utseende ==
Middelsstore dagsommerfugler (vingespenn ca. 40 millimeter) med litt avrundede vinger. Undersiden er gjerne gråbrun, men sommerfuglene i denne slekten kan også være ensfarget gulhvite.
Oversiden er ofte oransje med brune vingespisser.


== Levevis ==
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De ser ut til alltid å leve i nærheten av kolonier av maur i slekten Crematogaster.
Disse sommerfuglene lever i savanne-områder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Poritiinae
delgruppe / stamme Liptenini
delgruppe Epitolina
slekt Deloneura Trimen, 1868
Deloneura abri Congdon & Collins, 1998
Deloneura barca (Grose-Smith, 1901)
Deloneura immaculata Trimen, 1868 – Sør-Afrika, blir antatt å være utdødd
Deloneura millari Trimen, 1906
Deloneura ochrascens (Neave, 1904)
Deloneura sheppardi Stevenson, 1934
Deloneura subfusca Hawker-Smith, 1933


== Kilder ==
Deloneura på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Deloneura i Encyclopedia of Life 
(en) Deloneura i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Deloneura hos NCBI 
(en) Kategori:Deloneura – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deloneura – detaljert informasjon på Wikispecies 
Finnish lepidoptera – http://www.nic.funet.fi/
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Biodiversity Explorer – Deloneura millari [1]
Extinct Butterflies, med bilder av Deloneura immaculata [2]
Kordofansjiraff

Kordofansjiraff (Giraffa camelopardalis antiquorum) er en genetisk variant av sjiraff som finnes i Sør-Tsjad, Kamerun, nord i Den sentralafrikanske republikk og det nordlige Kongo.
Varianten særpreges av sine blekt utfarga flekker, som er relativt rektangulære i formen. Tidligere ble vestafrikansk sjiraff (G. c. peralta) og kordofansjiraff (G. c. antiquorum) ofte forvekslet eller regnet til samme underart. De viser seg imidlertid å være distinkte. Alle såkalte vestafrikanske sjiraffer i fangenskap har vist seg å være kordofansjiraffer. Man regner med at de finnes omkring 3 000 ville individer.
Kordofan er et geografisk navn, nå brukt om provinser i det sentrale Sudan.


== Referanser ==
Stardust

Stardust er en britisk-amerikansk fantasyfilm fra 2007, regissert av Matthew Vaughn og basert på romanen med samme navn, skrevet av Neil Gaiman. Filmen handler om en ung gutt Tristan Thorn som setter av gårde på et utrolig eventyr.


== Sammendrag ==
Den engelske landsbyen Wall ligger nær en høy steinmur som grenser til det magiske riket Stormhold. En vakt hindrer noen i å krysse grensen. Dunstan Thorne klarer likevel å krysse muren. I skogen møter han en prinsesse ved navn Una, som tilbyr ham en vakker blomster i ett glass, i bytte mot et kyss. Ni måneder senere leverer mur-vakten en baby til Dunstan, og forteller at babyens navn er Tristan. Atten år senere kaster den døende kongen av Stormhold en rubin opp på himmelen og forkynner at hans etterfølger vil være den første av hans familie som får tak i denne rubinen. Perlen treffer en stjerne, og de smelter sammen. Kongens tre gjenværende sønner, Primus, Septimus og Tertius, forsøker, uavhengig av hverandre, å få tak i rubinen for å bli den neste kongen.
På muren ser Tristan stjernen falle, og lover å hente den for å gi den som gave til hans forelskelse, Victoria, for å gifte seg med henne. Tristan får vite at moren hans befinner seg utenfor mur-veggen. Han bruker et magisk stearinlys som moren hadde lagt igjen til ham, som kan ta brukeren til et hvilket som helst sted man ønsker seg. Tristan bruker lyset for å bli fraktet til den falne stjernen, personifisert som en vakker kvinne ved navn Yvaine. Han ønsker å ta henne med til Victoria. Tre gamle søstre, som også er hekser, fra Stormhold bestemmer seg også for å få tak i den magiske stjernen for å bli ungdommer igjen.


== Skuespillere ==
Claire Danes som Yvaine. Den falne stjernen.
Charlie Cox som Tristan Thorn
Michelle Pfeiffer som Lamia
Mark Strong som prins Septimus
Robert De Niro som kaptein Shakespeare.
Jason Flemyng som prins Primus
Rupert Everett som prins Secundus
Ricky Gervais som Ferdiland «Ferdy» the Fence.
Sienna Miller som Victoria Forester
Peter O'Toole som den døende kongen av Stormhold
Ian McKellen som en forteller.
Kate Magowan som prinsesse Una
Joanna Scanlan som Mormo, Lamia's søster.
Sarah Alexander som Empusa, Lamia's andre søster.
Mark Heap som prins Tertius
Julian Rhind-Tutt som spøkelse av Quartus
Adam Buxton som spøkelse etter Quintus
David Walliams som spøkelse etter Sextus
Nathaniel Parker som Dunstan Thorn
Ben Barnes som en yngre Dunstan Thorn
Henry Cavill som Humphrey, Victoria's kjæreste.
David Kelly som en mur-vakt.
Melanie Hill som Ditchwater Sal
Mark Williams som Billy. En geit som ble forvandlet til menneske-form.
Jake Curran som Bernard
Olivia Grant som Bernard i kvinnelig form.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stardust på Internet Movie Database 
(no) Stardust hos Filmfront 
(sv) Stardust i Svensk Filmdatabas 
(da) Stardust i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Stardust på Allociné 
(nl) Stardust på MovieMeter 
(en) Stardust på AllMovie 
(en) Stardust på Turner Classic Movies 
(en) Stardust på Rotten Tomatoes 
(en) Stardust på Metacritic
We’re Off to See the Wizard

«We're Off to See the Wizard» er en amerikansk sang i 6/8-dels takt, skrevet av Harold Arlen (melodi) og A.Y. Harburg (tekst). Den er én av de klassiske og mest minneverdige sangene fra den Academy Award-vinnende filmen, Trollmannen fra Oz. Arlen beskrev den, sammen med «The Merry Old Land of Oz» og «Ding-Dong! The Witch Is Dead», som én av «lemon drops»-sangene i filmen.
Melodiens første tilstedeværelse begynte med the Munchkins som resiterte og Judy Garland som gjentok «Follow the Yellow Brick Road!». Den ble til en gruppesang med the Munchkins (mens Garland hoppet og danset langs veien) og gled så over i «You're Off to See the Wizard».
Sangen ble arrangert av Don Coates. 
Stykket forekommer som sang ytterligere tre ganger på filmens soundtrack, sammen med flere korte instrumentale referanser i underscoren:

Som en duett, fremført av Judy Garland og Ray Bolger
Som trio, fremført av Judy Garland, Ray Bolger og Jack Haley i filmen, men Buddy Ebsens stemme høres istedenfor Haleys
Som en kvartett, fremført av Judy Garland, Ray Bolger, igjen Buddy Ebsens stemme og Bert LahrSelv om Jack Haley erstattet Ebsen i filmen og i Tin Mans soloinnspilling av «If I Only Had a Heart», ble det sett på som unødvendig å gjeninnspille gruppesangen, så stemmen i den utgitte filmversjonen er Ebsens. Hans stemme kan oppdages ved å lytte på mannsstemmen som uttalte «R»-en i «Wizard», ettersom Ebsens regionale aksent fremhevde «R»-en mye sterkere enn Haleys.
I The Wizard of Oz and Other Harold Arlen Songs omarbeidet Shorty Rogers sangen som (med ordene til Talkin' Broadway) «en høyenergisk, vil latindans-ekstravaganza».
Sangen hørtes senere i noen få av MGMs tegnefilmer, notabelt én med Tom og Jerry, hvor Jerry ble venn med en liten and og marsjerte av sted med ham på slutten til en instrumental versjon av sangen.
Alvin and the Chipmunks gjorde en coverversjon på LP-platen, The Chipmunks Go to the Movies (1969).
Mitch Miller og hans mannskor spilte inn en versjon. Den ble utgitt på single for barne-plateetiketten, Golden Records. Sangeren, Anne Lloyd, var med som Dorothy.


== Norsk versjon ==
Den norske versjonen er kun kreditert som Oversatt.


=== Innspilling ===
Jens Book-Jenssen med Øivind Berghs Bristolorkester. Innspilt i februar 1940. Utgitt på 78-platen Columbia GN 761.


== Kilder ==
We're Off to See the Wizard by Judy Garland Songfacts
Biography of Harold Arlen
Harold Arlen: Composer's Centennial features his perennials Talkin' Broadway: Sound Advice


== Eksterne lenker ==
Sheet music cover for We're Off To See The Wizard at the U.S. Library of Congress
Skolmetang

Skolmetang er en type brunalge som er utbredt fra Oslofjorden til Troms. Den har sidestilte, langstrakte luftblærer som brer seg ut i rike, uregelmessige forgreininger, og blir fra 20 cm helt opp til 2 meter høy. I fjærepytter eller på grunt vann blir den derimot kortvokst.
Den er å finne i fjæresonen, helt ned til 25 meters dyp, og den lever vanligvis mellom sagtangbeltet og tarebeltet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skolmetang – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skolmetang i Encyclopedia of Life 
(en) Skolmetang i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skolmetang hos Artsdatabanken 
(sv) Skolmetang hos Dyntaxa 
(en) Skolmetang hos ITIS 
(en) Skolmetang hos NCBI 
(en) Kategori:Halidrys siliquosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Halidrys siliquosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Halidrys siliquosa – detaljert informasjon på Wikispecies
Liste over Norges største grunneiere

Norges største grunneiere er gjengitt her med en oversikt over de grunneierne som eier 100 000 dekar (100 km²) eller mer. Opplysningene kommer fra Brønnøysundregistrene og Proff, samt fra virksomhetenes egne nettsider. Den klart største eiendomsbesitteren i Norge er Den norske stat. I Finnmark har staten med vedtak av Finnmarksloven den 17.juni 2005 overlatt all sin eiendom til innbyggerne i fylket gjennom grunneierorganet Finnmarkseiendommen - Finnmarkkuopmodat (FeFo).  Den selvstendige grunneieren FeFo styres av totalt seks utnevnte styremedlemmer fra  Sametinget og Finnmark fylkeskommune. Opplysningsvesenets fond eier 14 150 eiendommer, fordelt på 671 forvaltningsenheter, hvor skog kun er en del av arealene. Andre store eiere er de ulike private skogeiere og almenninger og en del kommuner. En leseverdig almenningshistoriker er Johannes Håkenåsen som har skrevet en meget grundig historisk beretning om Ringsakeralmenningenes historie
De ulike skogeierforeningene som organiserer store eiendommer og bl.a leverer virke til Norske Skog, er sammenslutninger av skogeiere og det er disse skogeierne som eventult inngår i listen her.


== Listen ==


== Se også ==
Liste over Svalbards grunneiere


== Litteratur ==
Irene Runningen, Almenningsretten i et dynamisk samfunn (mastergradsoppgave), Ås 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brønnøysundregistrene – www.brreg.no
Norsk institutt for skog og landskap - Gårdskart på Internett Arkivert 26. juni 2012 hos Wayback Machine.
Proff™ – www.proff.no
Olbernhau

Olbernhau er en by i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 9 936 innbyggere den 31. desember 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Olbernhau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Masaisjiraff

Masaisjiraff eller kilimanjarosjiraff (Giraffa camelopardalis tippelskirchi) er en genetisk variant av sjiraff som finnes i sentrale og sørlige deler av Kenya og i Tanzania. Den regnes som den fysisk største av de ni underartene. Hanner kan nå en høyde på mer en 6 meter.
Varianten særpreges av irregulære flekker med taggete kanter mot en off-white bakgrunn. Både innsiden av lemmene og lemmene nedenfor hasene er har flekkmønster. Hannen kan utvikle fem hornlignende utvekster. Dominante hanner blir gjerne noe mørkere i pigmenteringen. Masaisjiraffen er den mest vanlige av de ni underartene, og regnes ikke som truet. Ifølge Giraffe Conservation Foundation overlever færre enn 40 000 individer i dag.


== Referanser ==
Polaråret 1918

Polaråret 1918 er en oversikt over hendelser med tilknytning til Arktis eller Antarktis i 1918.


== Ekspedisjoner ==


=== Arktis ===
Den andre Thule-ekspedisjonen 1916–18 der Knud Rasmussen og Peter Freuchen utforsker Nord-Grønland og fastslår at Peary Land ikke er en øy.
Maud-ekspedisjonen 1918–25 der Roald Amundsen førte «Maud» gjennom Nordøstpassasjen.


=== Antarktis ===
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1917–18 opererer sju landstasjoner, 6 hvalkokerier og 48 hvalbåter. Fangsten var 4 304 hval.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1918–19 opererer sju landstasjoner, 6 hvalkokerier og 50 hvalbåter. Fangsten var 4 787 hval.


== Begivenheter og etableringer ==


== Oppdagelser og vitenskapelige resultater ==


== Fødsler ==
6. oktober – Torstein Raaby, norsk motstandsmann og polarforsker.
Evgenij Korotkevitsj, sovjetisk vitenskapsmann og polarforsker.


== Dødsfall ==
10. mars – Ernest Wild, britisk sjømann og Antarktis-utforsker.
28. oktober – Albert Hastings Markham, britisk sjøoffiser og Arktis-utforsker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert K. Headland (2009). A Chronology of Antarctic exploration. London: Quaritch. s. 268–269. ISBN 978-0-9550852-8-4. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk polarhistorie. 1 («Ekspedisjonene»). Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1.
Leber

Leber:

Georg Leber
Julius-Leber
Julius-Leber-Brücke stasjon
Chris Dobson

Christopher Martin «Chris» Dobson (født 8. oktober 1949, død 8. september 2019) var en britisk kjemiker og professor ved University of Cambridge.
Dobson mottok både bachelorgraden og doktorgraden ved University of Oxford. Han vendte tilbake til Oxford University i 1980 som universitetslektor i kjemi, og han har vært ansatt ved University of Cambridge siden 2001. Han har i løpet av sin karriere publisert hundrevis av vitenskapelige artikler. Han har mottatt både Davymedaljen og Royal Medal, henholdsvis i 2005 og 2009.
Dobson var Fellow of the Royal Society. I 2018 ble han utnevnt til Knight Bachelor. Han ble dermed opphøyet i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dobson group at the University of Cambridge
Thornicroftsjiraff

Thornicroftsjiraff eller rhodesisk sjiraff (Giraffa camelopardalis thornicrofti) er en genetisk variant av sjiraff som er endemisk for Luangwadalen i provinsen Eastern i det nordøstlige Zambia, blant annet i den 9 050 Km² store nasjonalparken South Luangwa National Park.
Varianten særpreges av løvlignende flekker mot en beige eller kremgul bakgrunn. Både innsiden av lemmene og lemmene nedenfor hasene har flekkmønster. Dominante hanner blir gjerne mørkere i utfargingen. Ifølge Giraffe Conservation Foundation overlever færre enn 1 500 individer i dag, hvorav cirka 800 (GCF 2010) i en enkelt populasjon.


== Referanser ==
Diabulus in Musica

Diabulus in Musica er et symfonisk metal-band fra Navarra i Spania som ble grunnlagt i 2006 og ga ut sitt første album Secrets i 2010, via Metal Blade Records.


== Medlemmer ==
Zuberoa Aznárez – Vokal
Gorka Elso – Keyboard/Grunts
Odei Ochoa - Bass
David Carrica - Trommer
Alexey Kolygin - Gitar


=== Tidligere medlemmer ===
Jorge Arca – Bass
Adrián M. Vallejo – Gitar/Screams
Xabier Jareño – Trommer
Alejandro "Alex" Sanz – Bass


== Diskografi ==
Secrets (EP) – 2009
Secrets – 2010 (Metal Blade Records)
The Wanderer – 2012 (Napalm Records)


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Diabulus in Musica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diabulus in Musica på Apple Music 
(en) Diabulus in Musica på Discogs 
(en) Diabulus in Musica på MusicBrainz 
(en) Diabulus in Musica på Encyclopaedia Metallum 
(en) Diabulus in Musica på Spotify 
(en) Diabulus in Musica på Songkick 
(en) Diabulus in Musica på Last.fm 
Sceneries Of Hope (YouTube)
Indo-sarasensk stil

Indo-sarasensk stil eller hindu-sarasensk stil er en arkitekturstil som utviklet seg fra 1870-tallet i kolonitidens India og som benytter stilelementer fra hinduistisk og muslimsk arkitektur til en kombinasjon preget av rik ornamentering, buer og løkkupler. Denne historisistiske stilen ble utviklet av britiske ingeniører og arkitekter og ble benyttet for monumentalbygg og offentlige bygninger. Arkitekten Samuel Swinton Jacob var den ledende forkjemper for den indo-sarasenske stil.
Triumfbuen Gateway of India og hotellet Taj Mahal Palace i Mumbai er eksempler på indo-sarasensk arkitektur, maharajapalasset i Mysore likeså.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thomas R. Metcalf: «Architecture and the Representation of Empire: India, 1860−1910», Representations, nr. 6, 1984, s. 37−65


== Eksterne lenker ==
(en) Indo-Saracenic Revival architecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wrecking Ball

Wrecking Ball er et musikkalbum med Bruce Springsteen, utgitt den 2. mars 2012. Albumet er produsert av Springsteen og Ron Aniello.


== Sporliste ==
«We Take Care of Our Own»
«Easy Money»
«Shackled and Drawn»
«Jack of All Trades»
«Death to My Hometown»
«This Depression»
«Wrecking Ball»
«You've Got It»
«Rocky Ground»
«Land of Hope and Dreams»
«We Are Alive»
«Swallowed Up (In the Belly of the Whale)» (Bonus)
«American Land» (Bonus)


== Eksterne lenker ==
(en) Wrecking Ball på Discogs 
(en) Wrecking Ball på MusicBrainz 
(en) Wrecking Ball på Spotify 
(en) Wrecking Ball på AllMusic
Sørlig savannesjiraff

Sørlig savannesjiraff, angolasjiraff eller namibiasjiraff (Giraffa camelopardalis angolensis) er en genetisk variant av sjiraff som finnes i Namibia, Sørvest-Zambia og trolig Vest-Zimbabwe, og Botswana. Paradoksalt nok kan den være utryddet i Angola. Forskere har nemlig indikert at sjiraffene som lever i den nordlige delen av Namibiaørkenen og i Etosha nasjonalpark kan være en distinkt art.Varianten særpreges store flekker med litt hakkete kanter mot en off-white bakgrunn. Både innsiden av lemmene og lemmene nedenfor hasene er har flekkmønster. Dominante hanner blir gjerne litt mørkere i pigmenteringen. Den er den nest mest vanlige av de ni underartene, og regnes ikke som truet. Ifølge Giraffe Conservation Foundation overlever færre enn 20 000 ville individer i dag.


== Referanser ==
PJAK

Kurdistans parti for det frie liv (Kurdisk: پارتی ژیانی ئازادی کوردستان eller Partiya Jiyana Azad a Kurdistanê, forkortet til PJAK eller PEJAK) er en militant nasjonalistisk kurdisk gruppe som besitter baser i Nord-Irak og som har gjennomført flere angrep i Iran, Tyrkia og Syria.Eksperter anslår at PJAK har nære bånd til Kurdistans arbeiderparti (PKK). PJAK er imidlertid mest fokusert mot Iran, mens PKK retter sin oppmerksomhet mot Tyrkia. I 2011 ble begge gruppene utsatt for et felles angrep fra Tyrkia og Iran, som endte med at PJAK ble nedkjempet i grenseområdet mellom Irak og Iran. Både PKK og PJAK regnes som terrororganisasjoner av USA.Det anslås at gruppen har rundt 3000 medlemmer fra Iran, Tyrkia, Irak, Syria og den kurdiske diasporaen.


== Referanser ==
Epitolina

Epitolina er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  


== Utseende ==
Små (vingespenn ca. 25 millimeter) dagsommerfugler. Oversiden er ensfarget mørk med et litt matt, blått eller blåfiolett skinn, undersiden brunlig.


== Levevis ==
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De ser ut til alltid å leve i nærheten av kolonier av maur i slekten Crematogaster.
Disse sommerfuglene lever i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det vestlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Poritiinae
delgruppe / stamme Liptenini
delgruppe Epitolina
slekt Epitolina Aurivillius, 1895
Epitolina catori Bethune-Baker, 1904
Epitolina collinsi Libert, 2000
Epitolina dispar (Kirby, 1887)
Epitolina larseni Libert, 2000
Epitolina melissa (Druce, 1888)


== Kilder ==
Epitolina på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Epitolina i Encyclopedia of Life 
(en) Epitolina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Epitolina hos NCBI 
(en) Kategori:Epitolina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Epitolina (Liptenini) – detaljert informasjon på Wikispecies 
Finnish lepidoptera – http://www.nic.funet.fi/
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om  norske sommerfugler.
Butterflies of Ghana - Epitolina catori [1] Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Bilde av Epitolina dispar