jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
André Gardère

André Gardère (født 8. mai 1913 i Gérardmer, død 16. februar 1977) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Gardère vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i florett bak Italia. De andre på laget var Jacques Coutrot, René Lemoine, René Bougnol, Edouard Gardère og René Bondoux.


== OL-medaljer ==
1936  Berlin -  Sølv i  fekting, florett lagkonkurranse  Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Gardère på Internet Movie Database 
(en) André Gardère hos The Movie Database 
(en) André Gardère – Olympics.com 
(en) André Gardère – Olympic.org 
(en) André Gardère – Olympedia 
(en) André Gardère – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Kunståret 1400

Kunståret 1400 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1400.


== Hendelser ==


== Malerier ==

ca. 1400: miniatyrmaler Jacquemart de Hesdin maler Bæring av korset


== Fødsler ==
Luca della Robbia - italiensk billedhugger og keramiker fra Firenze (død 1481/1482)
Stefan Lochner, tysk seingotisk maler (død 1452)
Antonio Bregno, italiensk skulptør og arkitekt i den tidlige italienske renessansen (død ca. 1458)
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1390-1410: Bernat Martorell - spansk maler som arbeidet i seingotisk stil (død 1452)
ca. 1400 - Lluís Dalmau, spansk maler (død ca. 1460)


== Dødsfall ==
ca. 1400: Jean de Bondol, flamsk maler fra Brugge (født ca. 1340)


== Referanser ==
Oslo Sjøskole

Oslo Sjøskole er et skoletilbud for elever i Osloskolen, primært knyttet til ungdomstrinnene. Skolen ligger på Hovedøya, og er administrert av Utdanningsetaten. Oslo kommune tok over driften fra sjøkaptein Jacob Stendal i 1961. Skolen hadde da eksistert som privat initiativ i to år. I 2009 hadde skolen besøk av nær 5000 elever som gjennomgikk et av undervisningstilbudene.


== Undervisning ==
Undervisningen var opprinnelig et praktisk tilbud til elever som hadde valgfag fiske og sjøfart og undervisningen foregikk ombord i båten «Spero». Båten hadde da kaiplass i Bjørvika.
Siden 2009 har skolen tilbudt elevene opplæring i sjøvett og farvannskultur, samt kjennskap til vanlig utstyr, knuter og skipsterminologi. En rekke båter og joller for roing og seiling tilhører skolen. Videre har skolen et undervisningsopplegg med tema Livberging i vann, et opplegg som gjennomføres i realistiske omgivelser i sjøen, i åpent vann.


== Historie ==
Fra 1973 leide skolen plass innenfor Revierhavnen på Hovedøya. Båten «Sjøvett» ble kjøpt inn som skolefartøy. På slutten av 1970-tallet etablerte skolen obligatorisk sjøvettopplæring for elever på daværende 8 trinn (nåværende 9. trinn). I 1982 ble motorseileren «Iljernet» kjøpt til skolen. I 1986 tok skolen over lokalene til Bugser og Bjergningskompaniet, i de nåværende lokalene på Hovedøya. 
I 2001 ble «M/S Folden» kjøpt inn som nytt skolefartøy, mens «Sjøvett» ble solgt i 2003 etter 30 års tjeneste som skoleskip. Over 100.000 elever i Osloskolen har mottatt opplæring i sjø og båtliv om bord i denne skuta. 


== Rektorer ==
2021-: Nicklas Storm Fronth
2020-2021: Tor Marthinsen
2016-2020: Dag Petter Ulvin (fra Veitvet skole)
1972-: sjøkaptein Jacob Stendal i 1961


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
NP-komplett

Innenfor informatikk og matematikk, er NP-komplette problemer en mengde med svært vanskelige problemer. Et problem blir ofte kalt lett dersom problemet kan løses på kort tid, og dette blir ofte målt som polynomisk tid; et vanskelig problem er et problem som ikke kan løses på kort tid. Et av matematikkens aller største åpne problemer i dag er om NP-komplette problemer er «lette». Clay Mathematics Institute utlyste i 2000 en liste på syv problemer, kalt millenniumsproblemene, og de lovet en dusør på en million dollar dersom noen kunne løse et av problemene. I 2004 ble ett av problemene løst, men spørsmålet, som er hintet mot i bildet til høyre, hvor vidt NP = P er fremdeles åpent.
Et problem er kategorisert som NP-komplett dersom det har følgende to egenskaper:

Enhver gitt løsning av problemet kan kontrolleres raskt (i polynomisk tid), det vil si at problemet ligger i kompleksitetsklassen NP.
ethvert annet NP-problem kan konverteres til problemet ved en modifisering av inputdataene.Dette betyr at dersom ett av de NP-komplette problemene kan løses raskt, så kan alle NP-komplette problemer løses raskt.
Det mest karakteristiske kjennetegnet på et NP-komplett problem er at det ikke finnes noen effektiv måte å løse det på. Selv om en gitt løsning lar seg kontrollere raskt, er det mye vanskeligere å finne løsningen i utgangspunktet. Tiden algoritmer som løser et slikt problem bruker, øker svært fort sammenlignet med størrelsen på problemet. Det fører til at det tar uforholdsmessig lang tid å løse selv middels store problemer.


== Formell definisjon ==
Et problem C er NP-komplett hvis:

C er i NP
Ethvert problem i NP kan reduseres til C i polynomisk tid
Bjørn Olav Tveit

Bjørn Olav Tveit (født 8. mai 1970 i Oslo) er forlegger, sakprosaforfatter og museumsmann bosatt i Bærum. Han har jobbet i Gyldendal Norsk Forlag og Cappelen Damm, som utvikler, redaktør og forlagssjef hovedsakelig innen digital publisering, kart og oppslagsverk. Tveit er nå seniorrådgiver i Kulturdepartementet med nasjonale kulturbygg, museer og digital kulturformidling som spesialområder. Han driver også sitt eget Ørn forlag med tradisjonell og digital publisering innen emnene ornitologi, jakt, friluftsliv og kultur.  


== Bibliografi ==
2004: Fugler og fuglafolk på Utsira. Bjørn Olav Tveit, Geir Mobakken og Ove Bryne.
2010: Guide til Norges fugleliv – de beste lokalitetene og mest ettertraktede artene. Bjørn Olav Tveit.
2011: A Birdwatcher's Guide to Norway – Where, When and How to find the Birds of Norway including Svalbard. Bjørn Olav Tveit.
2014: Kikk og bruk – hvordan se på fugler. Bjørn Ove Høyland og Bjørn Olav Tveit.
2017: Småviltguiden – artskunnskap for jegere. Bjørn Olav Tveit og Øivind Egeland (ill.).


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Norsk Ornitologisk Forening – NSKF
Ørn forlag
Ny-Hellesund-vraket

Ny-Hellesund-vraket er et vrak etter en holk som ble funnet i august 1986 sydøst for Tøodden fyrlykt på Kapelløya i Ny-Hellesund i Vest-Agder. 
Vraket ble utgravd og undersøkt av arkeologer fra Norsk Sjøfartsmuseum i 1986 til 1988, som daterte trevirke fra vraket med dendrokronologiske metoder. Det viste seg at virket var felt i 1450 (+/- 20 år) i senmiddelalderen.
Vraket ble funnet i saltvann, og dermed ikke så godt bevart som vrak i ferskvann og oksygensfattige farvann som Østersjøen. Det viser seg å være et flatbunnet fartøy uten kjøl, som har blitt tolket som en holk på 70 fot lengde og 23 fot bredde.
Lasten ombord på skipet viser at det var et handelsskip som hadde vært i Estland, gulvheller av kalkstein som stammet fra Tallinn-området ble funnet sammen med sirkelrunde plater av kobber, datidens kobberbarrer.


== Eksterne lenker ==
Fra Hellig Olav til 1600-tallet, Ny Hellesund
Wasen

Wasen («japansk stil») er den japanske betegnelse på tradisjonelle fartøyer, både båter og skip, som er bygd med tradisjonelle byggeteknikker på de japanske øyene. Den japanske fartøybyggingen i eldre tid har sin opprinnelse i urfarkosten stokkebåten, som ble utvidet med planker og etter hvert ble til en egen unik båtbyggingstradisjon med forskjellige sammenføyingsmetoder og forskjellige byggemetoder. Mange fartøyer var bygd uten spant eller indre avstivning, med plankene kant mot kant sammen med tverrgående bjelker eller fast bunnseksjon med en byggemetode kalt «yamato-gata».
Kalksvamper

Kalksvamper er en gruppe svamper som er delt inn i to delgrupper og består av omtrent 400 arter. Artene kjennetegnes ved at de har et indre skjelett som består av kalsiumkarbonat. Alle artene er marine og de fleste finnes på grunt vann ned til 40 m.


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2008). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (5 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 978-82-92496-58-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kalksvamper – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kalksvamper i Encyclopedia of Life 
(en) Kalksvamper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kalksvamper hos Artsdatabanken 
(sv) Kalksvamper hos Dyntaxa 
(en) Kalksvamper hos Fossilworks 
(en) Kalksvamper hos ITIS 
(en) Kalksvamper hos NCBI 
(en) Kategori:Calcarea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calcarea – detaljert informasjon på Wikispecies
Tradisjonelle koreanske fartøyer

Landet Korea lå ytterst ute på en stor halvøy mellom Japanhavet i øst og Østkinahavet i vest, som fra gammelt av hadde en maritim kultur med båtbyggingstradisjon, handelsvirksomhet og kommunikasjoner med fremmede kulturer som også kom i kontakt med hverandre med Korea som transittland. Den koreanske båtbyggingstradisjonen som også er fartøybygging for større fartøyer, er eiendommelig med «rabbete klinkbygging», solid konstruksjon og flat bunn som en flåte. De koreanske fartøybyggernes største bragd i historisk tid er byggingen av det sagnomsuste «skilpaddeskipet» med den lokale betegnelsen geobukseon.


== Litteratur ==
Horace H. Underwood, Korean Boats and Ships utgitt i 1934, trykket på nytt av Yonsei University Press i 1979.
Kvensk Finsk Riksforbund

Kvensk Finsk Riksforbund er en selvstendig kvenorganisasjon i Norge. Sammen med tilsvarende organisasjoner i Sverige og Finland danner disse tre sammen Kvenlandsförbundet-Kveenimaayhdistys. Leder for forbundet i Norge er Bjørnar Seppola. Organisasjonen ble opprettet i 1999, da under navnet Kvenlandsforbundet avdeling Norge. På landsmøtet i september 2021 ble det vedtatt å endre navnet til Kvensk Finsk Riksforbund.
Kvensk Finsk Riksforbund er en interesseorganisasjon for spesielt kvener og norskfinner i Norge. Navnendringen ble gjort fordi man ønsker at kvener og finner skal jobbe sammen om å opprettholde sin kultur og sitt språk, i dets lokale varianter. Forbundet har også samarbeid med andre finsk-ugriske folkegrupper, deriblant skoltene.
Forbundet er en forkjemper for det finske skriftspråket i Norge. De første religiøse bøkene på finsk har siden 1500-tallet vært grunnlaget for det finske språket på Nordkalotten.
Interessen for det kvenske språket i Norge er svært lav blant skoleelevene. Dette viser blant annet skolestatistikkene til Utdanningsdirektoratet. Kvensk Finsk Riksforbund fikk i 2022 norske myndigheter til å registrere og offentliggjøre elevtallene for finsk og kvensk hver for seg for å bevise den reelle interessen for språket. Også i Sverige er interessen for meänkieli synkende, mens interessen for det finske språket holder seg på et bærekraftig nivå.


== Stipendvirksomhet ==
Sammen med sin ungdomsorganisasjon, Kvensk Finsk Studentnettverk, deler forbundet ut et finsk-stipend til skoleelever på ungdomsskolen (10. klassetrinn) og videregående skole (1. - 3. klassetrinn). Elever som enten ønsker å mestre finsk, kvensk, eller meänkieli kan søke om stipendet, Suomen apuraha. Blant de aktuelle skoleelevene tar ni av ti elever finsk på grunnskolen. På videregående skole er det nesten utelukkende elever som leser finsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
El Grullo

El Grullo er en kommune sør i den meksikanske delstaten Jalisco. Den har et areal på 157,2 km². I 2005 hadde kommunen 21 825 innbyggere.
Instituto Costarricense de Electricidad

Instituto Costarricense de Electricidad (Det costaricanske elektrisitetsinstituttet), forkorta ICE, er et statlig eid elektrisitets- og telekommunikasjonsselskap i Costa Rica. Selskapet hadde monopol på begge områdene fram til det i 2011 ble åpna opp for andre telekommunikasjonsselskaper i landet.
ICE ble etablert 8. april 1949 for å løse elektrisitetsmangelen Costa Rica sleit med på 1940-tallet. I 1963 tok det også over landets telekommunikasjon.
Institusjonen har nå utvikla seg til en gruppe statlige selskaper, kalt Grupo ICE, som omfatter selskapene Electricidad y Telecomunicaciones, Radiográfica Costarricense S.A. og Compañía Nacional de Fuerza y Luz. Telekommunikasjonsproduktene deres markedsføres under merkenavnet Kölbi, som har en grønn frosk med røde øyne som logo.


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted
Linje Q (New Yorks undergrunnsbane)

Linje Q (Q Broadway Express) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen gul på rutekart. Linjen betjener 25 stasjoner mellom 57th Street på Manhattan til Coney Island – Stillwell Avenue Parkway i Brooklyn.


== Stasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Pål sine høner

«Pål sine høner», også kjent som «Pål på haugen», er en av de mest kjente norske folkevisene. Visa ble opprinnelig utgitt av Peter Christen Asbjørnsen i 1848 og ble skrevet ned på dialekt fra Gudbrandsdalen. I nyere visebøker har en gjengitt teksten på normert nynorsk. Første vers finnes som gammel barnesang på dansk, med tittel Poul sine høns i haven lod flyve.
Visa forteller om hvordan Pål har mistet hønene sine til reven og hvordan han tok hevn over reven. Senere tar han seg opp og går til kvern for å male mel. Vendingen «Pytt, sa'n Pål» er fra denne visa. I Asbjørnens nedskrift sier han rett nok skitt.
En kan merke seg at visa handler mye om økonomiske forhold og at Pål blir fornøyd når han får skadebota dekket for de hønene han har tapt, i form av korn. Det finnes andre viser med samme tema, for eksempel «Eg gjette tulla». I eventyrforskningen har det blitt fremlagt at rødrev og ulv ofte har vært symboler på styresmaktene i enevoldstiden, fut og skriver. Tolker en det slik, ligger det et sosialkritisk budskap i bunnen.


== Melodi ==
Peter Christen Asbjørnsen trykket visa i fortellingen Høyfjeldsbilleder i sin eventyrsamling. Her skriver han at sangen blir sunget på en «eiendommelig melodi». Dette passer heller dårlig med den melodien som blir benyttet i dag, som er en klar og lett gjenkjennelig durtone i hallingrytme. Stundom har denne blitt benyttet til dans. Som danseslått er tonen skrevet opp etter spillemannen Jens A. Myro, fra Ål: Hardingeleverket nr. 180, bind VII (Sven Nyhus 1978)En variant av denne melodien er nedskrevet av Leopold Mozart i 1791. Han kalte den «ein altes deutsches Volkslied». Den tonen er også nært beslektet med den engelske visen «Twinkle, Twinkle, Little Star». En tsjekkisk vuggevise, på engelsk kalt "Rocking", har også samme melodi, men går saktere.
Kvederen Talleiv Røysland sang inn en egen versjon for NRK, en innspilling som senere dannet grunnlag for den mest kjente korversjonen, arrangert av Knut Nystedt. Melodien er ellers behandlet som fuge.


== Innspillinger (i utvalg) ==
William Clauson med orkester. Innspilt i Oslo 28. november 1956. Utgitt på EP-platen HMV 7EGN 20 og på LP-platen Folk Songs of Scandinavia (HMV SCLP 1001).
Robert Riefling, klaver. «To folkeviser Op. 3 Blåbukken – Pål sine høner». Arr.: Rievertz. Innspilt på LP-platen HMV NBLP 2-
Per Asplin. Popversjon. Utgitt på singlen Triola TN-259.
Elna Isachsen og Ruth Hagen med piano. Innspilt i  Oslo 31. mai 1965 som «Paal på haugen». Utgitt på EP-platen Norwegian Folk Tunes No. 3 (HMV 7EGN 57).
Brio Band (instrumental). Utgitt på singlen Manu MA-89 i 1964.


== Referanser ==
Linje R (New Yorks undergrunnsbane)

Linje R (R Broadway Local) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen gul på rutekart. Linjen betjener 45 stasjoner mellom 71st Avenue i Queens til Bay Ridge – 95th Street i Brooklyn.


== Stasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Røde og gule kort for Toppserien 2010

Denne listen er basert på den relativt beskjedne informasjonen om kort gitt i Toppserien 2010. Listen må forstås som veiledende. Listen tar først røde, så gule kort. Spillere som har fått både røde og gule kort står nevnt to ganger. I kommentarfeltet vil det opplyses om karantenen er sonet eller ikke.
Tabellen sorterer først etter klubb, og deretter internt etter etternavn. Listen er oppdatert etter 20. serierunde. Spillere som har fått  kort for to klubber står oppført med begge klubbene, og i den klubben de ikke lenger spiller for, vil antallet kort stå i parentes. Spillere som har fått kort for sin gamle klubb, men ikke for sin nye, vil bare stå for sin gamle klubb. Spillere som bare har fått kort for sin nye klubb, vil bare stå oppført med sin nye klubb.


== Noter ==
Gry Kirsti Skjønhaug

Gry Kirsti Skjønhaug (født Solberg den 18. februar 1969 i Oslo) er en tidligere norsk toppspiller i badminton.  Allerede i 1987 var hun på landslaget. Hun var også topp-konditor inntil en mel-allergi satte en stopper for den karrieren.


== Meritter ==
Konditorkunst
NM i konditorkunst: Sølv i 1994, Gull i 1995.  Begge for SAS Scandinavian.
VM i konditorkunst:  Nr. 9 i 1995 (Milano) med Kent André Svensson
badminton
NM kvinner double:
Seier i 1986, 88, 89 og 90 med Marianne Wikdal (begge Fjellhamar)
Seier i 1993 med Sissel Lindenroth,
Seier i 1998 med Monica Halvorsen fra Sandefjord.
Seier i 2002 og 2003 med Sara Blengsli Kvernø (begge Oslo Badmintonklubb).
Seier i 2004, 06 og 07 med Helene Nordland (begge Bygdø).
NM-Gull i mixed double:  Seier i 2001 og 2007 med Sverre Bergland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gry Kirsti Skjønhaug – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Gry Kirsti Skjønhaug – BWF (bwfbadminton.com)
Linje 1 (Mexico bys metro)

Linje 1 (Línea 1) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen rosa på rutekart og krysser sentrum av byen fra vest til øst. Linjen betjener 20 stasjoner mellom Observatorio og Pantitlán, og har over 16,6 km med spor.
Linje 1 var den første linjen som ble konstruert. Den ble tatt i bruk den 4. september 1969 fra Chapultepec til Zaragoza; den 11. april 1970 fra Chapultepec til Juanacatlán; den 20. november 1970 fra Juanacatlán til Tacubaya; fra 10. juni 1971 fra Tacubaya til Observatorio og den 22. august 1984 fra Zaragoza til Pantitlán.
Linje 1 korresponderer med linje 7 og 8 ved Tacubaya, med linje 3 ved Balderas, med linje 8 ved Salto del Agua, med linje 2 ved Pino Suárez, med linje 4 ved Candelaria, med linje B ved San Lázaro og med linjene 5, 9 og A ved Pantitlán.
Denne linjen er konstruert under følgende avenyer: Camino a Belén, Arq. C. Lazo, Av. Jalisco, Gral. Pedro Antonio de los Santos, Chapultepec, Arcos de Belén, Jose María Izazaga, San Pablo, Carretones, Esteban Martín, Juan Pablo, Gral. Emiliano Zapata, Av. Ing. Eduardo Molina, Calz. Ignacio Zaragoza og Río Churubusco,
Vognene som benyttes på linjen, er trenes MP-68 (laget i Frankrike i 1968), trenes NE-92 (laget i Spania i 1992) og trenes NM-83 (laget i Mexico mellom 1983 og 1991).
Alle stasjonene er underjordiske bortsett fra Observatorio.


== Stasjoner ==
Josef Freinademetz

Josef Freinademetz (kinesisk navn: 若瑟聖福 / 若瑟圣福, pinyin: Shèngfú Ruòsè, født 15. april 1852 i Olies i Badia i Østerrike – nå del av Italia, død 28. januar 1908 i Taikia i Shandong i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilhørende Steylermisjonærene. Han er helligkåret i den katolske kirke.


== Liv og virke ==
Freinademetz var fjerde barn av Giovanmattia og Anna Maria Freinademetz i Oies, en husklynge under byen Badia i de sørlige Dolomittene, som den gang var del av Østerrike men er del av Italia. Han studerte teologi i presteseminaret i Brixen og ble presteviet den 25. juni 1875. Han ble først utnevnt til kommuniteten i San Martino di Badia, ikke langt fra hjemstedet.
Under studiene og deretter tre år i San Martino følte Freinademetz seg sterkt kallet til å bli misjonær. Han kontaktet Arnold Janssen, grunnlegger av misjonshuset Det guddommelige ords selskap i Steyl i Nederland. Med tillatelse fra sine foreldre og sin biskop flyttet han til Steyl i august 1878, der han ble utdannet til misjonær.

I mars 1879 gikk han og hans medbror Johann Baptist von Anzer ombord på et skip til Hongkong, der de steg i land fem uker etter. De ble der i to år. Freinademetz bodde i  Sai Kung til 1880 og bygde et kapell på øya Yim Tin Tsai i 1879. I 1881 flyttet de til den sørlige del av provinsen Shandong, som var utpekt til misjonsområde for dem. Da de ankom hadde området 12 millioner innbyggere, hvorav 158 var blitt døpt.
Freinademetz var svært altiv i utdannelsen av kinesiske lekfolk og prester. Han skrev en kateketisk lærebok på kinesisk, og betraktet katekesen som den viktigste del av deres misjonærarbeid. I 1898 ble han syk med laryngitt og tuberkulose, og Anzer, som var blitt biskop, og andre prester, overtalte ham til å reise til Japan for å komme seg. Han vendte tilbake til Kina etter en stund, selv om han ikke var fullt ut restituert. 
Han administrerte kirken da biskopen måtte reise til Europa i 1907. Det brøt da ut tyfus, og han hjalp alle han kunne helt til han selv ble smittet. Han trakk seg da tilbake til Taikia i det sørlige Shandong, hvor han døde. 
Freinademetz og Arnold Janssen ble kanonisert den 5. oktober 2003 av pave Johannes Paul II, samtidig som Daniele Comboni, en viktig afrikamisjonær.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josef Freinademetz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Josef Freinademetz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Biography – Vatican News Service
Biography – Society of the Divine Word
Biography – Biographical Dictionary of Chinese Christianity
Linje 2 (Mexico bys metro)

Linje 2 (Línea 2) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen blå på rutekart og krysser sentrum av byen fra vest til øst i første del og nord til sør i nederste del. Linjen betjener 24 stasjoner mellom Cuatro Caminos og Tasqueña, og har over 20,7 km med spor.
Linje 2 var den andre linjen som ble konstruert. Den ble tatt i bruk den 1. august 1970 fra Pino Suárez til Tasqueña; den 14. september 1970 fra Pino Suárez til Tacuba og den 22. august 1984 fra Tacuba til Cuatro Caminos.
Den korresponderer med linje 7 ved Tacuba, med linje 3 ved Hidalgo, med linje 8 ved Bellas Artes, med linje 1 ved Pino Suárez og med linjene 8 og 9 ved Chabacano. Ved stasjonen Tasqueña møter den Tren Ligero, som går til Xochimilco.
Linje 2 har 45 forholdsvis nye togsett av typen NM-02. 30 togsett ble laget ved fabrikken til Bombardier Transportation i Mexico, som tidligere var selskapet C.N.C.F, også kjent som Constructora Nacional de Carros de Ferrocarril, forkortet (Concarril). De 15 andre togsettene er laget ved CAF i Spania. Tidligere hadde linjen togsett av modellene NC-82 og noen NM-83.
Den 20. oktober 1975 skjedde den alvorligste metroulykken i Mexico by på denne linjen. 20 personer ble drept da tog kolliderte ved stasjonen Viaducto. Et tog tok imot passasjerer på stasjonen mens det ble truffet av et annet som ikke hadde fått signal om å stoppe. Etter denne ulykken ble det installert automatiske trafikklys på alle linjene.
Linjen er bygget ved avenyene: Puerto Rico, Calz. de Tlalpan, Calz. San Antonio Abad, Pino Suárez, Seminario, República de Guatemala, Tacuba, Av. Hidalgo, Puente de Alvarado, Ribera de San Cosme, Calz. México – Tacuba og Calz. San Bartolo Naucalpan. Fra Tasqueña til San Antonio Abad er linjen overjordisk. Fra Pino Suárez til Panteones går den under jorden. Cuatro Caminos er også en underjordisk stasjon.


== Stasjoner ==