jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Våle (guddom)

Våle eller Åle (norrønt Váli) er i norrøn mytologi en sønn av Odin som avlet fram som hevner av Balder ved en voldtekt av jotnekvinnen Rind. Våle er et produkt av to guddommelige makter, æsene og jotnene, og har krefter fra begge ættene og er således eksepsjonell: allerede én dag gammel hevnet han Balder ved å drepe Hod.
Våle er skapskytter og djerv i strid. Det er forutsagt at Våle, som tilhørende tredjegenerasjons guder skal overta verden etter Odins død i Ragnarok sammen med broren Vidar. Våle er bevitnet i kildene; Voluspå, Vavtrudnesmål, Gylvaginning, Skaldskaparmål, Balders drømmer, og latinske Gesta Danorum (bok III) som «Bo» eller «Bous». 


== Hevnersønnen ==
Våle ble avlet ved voldtekt. Odin måtte ut av ætten for å skaffe seg en hevner som kunne drepe sønnen Hod som ved list var blitt lurt av Loke til å drepe Balder. Ved svik og list og seid voldtok Odin den unge jotundatteren Rind. «Igjen er gudenes vandelstavle flekket til. Jotnene har fått nok en sak å hevne», skriver Gro Steinsland i analysen av diktet Voluspå.


== I kildene ==
I vers 11 i Balders drømmer blir det slått fast at Rind, jotnekvinne, er mor til Våle som skal hevne Balder:

«Rind fær Våle
i vestersalom,
natti gamal
den guten din slær:
han hand ikkje tvær
hell hovud kjemmer,
før på bål han ber
Balders dråpsmann;
naudig eg tala,
no mun eg teia.»Våle nevnes også Voluspå:

Tidlig ble Balders
bror født;
en natt gammel drepte
Odins sønn. (32)Han vasket ikke hender,
vasket ikke hår,
før på bål han bar
Balders fiende. (33)Meningen er at Våle, som nyfødt, hevner Balder før han ble vasket og stelt og opptatt som medlem av ætten.
Voluspå forteller at det også er Våle som tjorer Loke fast til bergveggen:

Våle skal slå
sterke dødrep,
harde lenker,
herdet, av tarmer (34)


== Lokes sønn ==
Det finnes en annen Våle/Vale/Åle i norrøn mytologi som er en sønn av Loke. Snorre forteller at etter Lokes skyld i Balders død var bevist skapte æsene denne Våle om til en ulv som reiv i hjel broren Narve slik at dennes tarmer kunne brukes til binde Loke fast til fjellet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Edda (Den eldre Edda og Den yngre Edda) i Ivar Mortensson-Egnunds oversettelse, Det Norske Samlaget 2002. ISBN 82-521-5961-3
Lind, Idar: Norrøn mytologi frå A til Å. Oslo: Samlaget 2007, 2. utg. ISBN 978-82-521-7141-9
Finnur Jónsson (1913): Goðafræði Norðmanna og Íslendinga eftir heimildum. Reykjavík: Hið íslenska bókmentafjelag.
Steinsland, Gro & Sørensen, Preben Meulengracht: Voluspå. Oslo 1999. ISBN 82-530-2136-4
Certina

Certina Kurth Frères SA er en sveitsisk produsent av eksklusive armbåndsur, opprinnelig grunnlagt i Grenchen i 1888 av Adolf og Alfred Kurth. Det er for tiden en del av Swatch-gruppen.


== Historie ==
Certina Kuth Frères SA ble grunnlagt i 1888 da Adolf og Alfred Kurth grunnla sin første urverksfabrikk i Grenchen. Fra starten av var det tre ansatte i fabrikken som var en del av familiehjemme. Certina begynte ikke å produsere hele klokker og tidsmålere, dette var noe som etterhvert ble gjort parallelt med produksjon av verkproduksjon for andre firmaer. I 1938 var det 250 ansatte i firmaet da det feiret sitt femtiårsjubileum. På denne tiden hadde Certina fått et rykte for å være nyskapende.
I 1972 var over 900 mennesker ansatt i firmaet og 600 000 klokker ble produsert av Certina hvert år. Selskapet var rangert først i de fleste store juvelklokkeoversikter og firmaet mottok både "International Diamonds Awards" og "Golden Rose"-prisene. På denne tiden produserte Certina 375 000 klokkekompontenter hver dag og brukte 53 000 edelstener i produksjonen.


== Forbindelse med  General Watch Co, Allgemeine Gesellschaft der schweizerischen Uhrenindustrie AG (ASUAG) ==
I 1971 hadde familien som eide Certina bestemt seg for å gå med i General Watch Co, den da nydannede underavdelingen av ASUAG. Den japanske klokkeindustrien, som utmerket seg med pålitelighet og svært billige produkter, hadde en voldsom fremgang og bidrog til å stanse Certinas ekspansjon. Restruktureringen til firmaet involverte ikke bare en søken etter å slå sine krefter sammen med andre, men også til at de la ned sin egen verkproduksjon. Ved slutten av 1970-tallet var Certinas fabrikker flyttet til Biel. Under ny ledelse klarte bedriften å holde noen av sine gamle markdeder, deriblant i Skandinavia. Da SSIH- og ASUAG-selskapene slo seg sammen ble Certina en del av en organisasjon og sammen med Mido og Tissot har selskapet nå etablert seg i Le Locle.


== Navnet Certina ==

I 1906 ble Certina navnet brukt for første gang av fabrikanten. Adolf og Alfred Kurth kalte sine klokker «Grana», kortformen av «Granatus», det lantinske navnet for «Grenchen».
I 1938 adopterte firmaet navnet «Certina», fra latin «certus» som betyr «trygg», «sikker» som sitt eksklusive kjennemerke.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Certina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
history of the Swatch Group SA and the various re-organisation
Vintage Certina Time-Line and various info
Official Swatch Group History
Alliance Horlogère: listing of the Certina calibres
Vintage Certinas
Watch-Wiki:Certina
Marc Bartra

Marc Bartra Aregall (født 15. januar 1991) er en spansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Trabzonspor.
Han spiller som midtstopper, men kan også benyttes som høyreback.


== Karriere ==


=== Tidligere karriere ===
Marc Bartra ble født i Tarragona sør for Barcelona i 1991. Som barn spilte han for en del lokale klubber, og viste tidlig sitt talent som forsvarsspiller. Han ble tidlig snappet opp av speidere fra storklubben FC Barcelona, og endte til slutt i klubbens juniorakademi.


=== Barcelona ===
Bartra flyttet med familien sin til Barcelona i en alder av 11 år, hvor han startet i klubbens verdenskjente juniorakademi La Masía. Etter å ha imponert stort på dette nivået, ble han forfremmet til FC Barcelona B i 2009. Han gjorde sin debut for førstelaget den 14. februar 2010, da han erstattet Jeffrén Suárez i en kamp mot Atlético Madrid på Vícente Calderón.
Den 18. februar forlenget Bartra kontrakten sin med FC Barcelona. Den nye avtalen strekker seg til 2017.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Spanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Meritter ==
FC BarcelonaPrimera División (4): 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015
Copa del Rey (2): 2011/2012, 2014/2015
Supercopa de España (1): 2013
UEFA Champions League (2): 2010/2011, 2014/2015
UEFA Super Cup (1): 2015Spania U-21Europamesterskapet i fotball for U-21 (2): 2011, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marc Bartra – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marc Bartra – FIFA 
(en) Marc Bartra – UEFA 
(en) Marc Bartra – Transfermarkt 
(en) Marc Bartra – national-football-teams.com 
(en) Marc Bartra – WorldFootball.net 
(en) Marc Bartra – Soccerbase.com 
(en) Marc Bartra – FootballDatabase.eu 
(en) Marc Bartra – Soccerway 
(en) Marc Bartra – EU-Football.info
Isle of Capri

«Isle of Capri» er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Wilhelm Grosz (også kjent som Hugh Williams) og tekst av Jimmy Kennedy. Sangen ble publisert i 1934.
Den ble spilt inn på plate av Lew Stone and his band med sang av trompeteren Nat Gonella 25. juli 1934 og utgitt av britiske Decca Records med katalognummer F 5132. Andre populære britiske innspilliger var med Ray Noble and his orchestra med sang av Al Bowlly august 1934 og med Gracie Fields 9. oktober 1934.
Den første hitversjonen var med Freddy Martin's orchestra med sang av Elmer Feldkamp, innspilt 3. desember 1934. Senere hitversjoner ble spilt inn av Wingy Manone i 1944 og senere av The Gaylords og av Jackie Lee. Frank Sinatra spilte inn sangen 1. oktober 1957. Den ble utgitt på hans album Come Fly with Me i 1958. 
Kort etter dens første utgivelse ble det spilt inn en coverversjon på spansk av Osvaldo Fresedo med sangeren Roberto Ray.
Innspillingen med The Gaylords ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70350.Innspillingen med Jackie Lee ble utgitt av Coral Records med katalognummer 61149.Sangen ble en enorm verdensomspennende hit, sunget i utallige arragementer og oversettelser.


== Norske versjoner ==
Da sangen ble gitt ut på platen De tusen sjøers land av De syngende husmødre, ble Erik Diesen og Arne Bendiksen kreditert som tekstforfattere.
Finn Evensen har skrevet en norsk tekst med tittelen «Raymond, Roger og Ronny».


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Øyvind Norderval

Øyvind Molland Norderval (født 24. august 1953 i Ålesund, død 13. april 2022 i Oslo) var en norsk teolog, prest og professor i kirkehistorie.


== Biografi ==
Øyvind var sønn av biskop Monrad Norderval og svigersønn av teologiprofessor Einar Molland.
Norderval var cand.theol. fra Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo 1978, avla praktisk teologisk eksamen samme sted 1979 og ble ordinert til prest i Oslo domkirke 16. desember 1979. 
Han var vikarprest Oslo bispedømme 1980, forskningsstipendiat NAVF i kirkehistorie ved Det teologiske fakultet 1980-1983, universitetsstipendiat samme sted 1983-1987, Alexander von Humboldt-stipendiat i Kiel 1988-1989, amanuensisvikar i kirkehistorie ved Det teologiske fakultet 1989-1991, kapellan i Gamle Aker menighet, Oslo, 1991-1996, førsteamanuensis i kirkehistorie ved Religionsvitenskapelig institutt ved NTNU 1994-1995, førsteamanuensis ved Institutt for religionsvitenskap ved Universitetet i Tromsø 1996 med kristendom som særskilt ansvarsområde, professor samme sted 2001-2008, professor i oldkirkens kirke- og teologihistorie ved Det teologiske fakultet ved UiO 2008-2020.
Norderval var leder for oppbyggingen av det nye religionsfaget ved Universitetet i Tromsø (1996–2004), der fagtilbudet som det eneste i landet kombinerer en studieretning i allmenn religionsvitenskap og en i teologi.
Nordervals forskning hadde tyngdepunkt i oldkirkens kirke- og dogmehistorie og i nyere norsk kirkehistorie, men han har også publisert flere bidrag innenfor middelalderens kirkehistorie.


== Forskningsopphold ==
École Pratique de hautes études, Ve section: Sciences religieuses, Université de la Sorbonne, Paris, 1982-1983;
Institut für Kirchengeschichte und altchristichen Archäologie, Die theologische Fakultät, Christian Albrechts Universität, Kiel, 1988-1989;
Institutum Augustinianum, Roma, 2001-2002.


== Verv ==
Leder ved Institutt for religionsvitenskap, Universitetet i Tromsø 1996-­2001 og 2002-2004.
Medlem av fakultetsstyret ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet, Universitetet i Tromsø 1996-2001 og 2002-2004.
Universitetet i Tromsøs representant i styret for Kirkelig utdanningssenter i nord 1997-2008.
Universitetet i Tromsøs representant i styret for Norsk kontor for forskningssamarbeid med Frankrike 1998-2001 og 2005-2008.
Leder av Nasjonalt fagråd for kristendomskunnskap og religionsvitenskap 1998-99.
Medlem av programstyret for Visuelle kulturstudier, Universitetet i Tromsø, 2002-2008.
Leder for PhD-utdannelsen ved Det teologiske fakultet 2009-.
Tillitsvalgt for Forskerforbundet ved Det teologiske fakultet 2010-.
Medlem av Academia Borealis, Platonselskabet og Kirkehistorisk samfunn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Øyvind Norderval i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Øyvind Norderval i BIBSYS
Hjemmeside ved UiO
Kirovbakken

Kirovbakken (russisk: Кировский трамплин) er en hoppbakke i Kirov i Russland. Bakken ligger ved Filejskajafjellet, ved elva Vjatkas venstre bredd, og har størrelse K90. I nærheten av K90-bakken ligger også to hoppbakker med størrelse K40 og K25. I tilknytning til hoppbakkene ligger også slalåmbakke og rulleskøyteløyper. K90-bakken har blitt brukt til interregionale og nasjonale renn.
Den største bakken ble bygd i 1951, og senere ble det også bygd mindre bakker, administrasjonsbygning og hotell for tilsreisende idrettsfolk. Bakken har blitt utvidet flere ganger. Økonomisk vanskelige tider i Kirov bidro til at Kirovbakken ble stående og forfalle fra 1992. Hoppanlegget ble satt i stand igjen i 2002, og var da det eneste av hoppanleggene i Russland som var bragt opp til internasjonal standard.
I 2007 ble lederne for skisenteret dømt for å ha brukt eiendommen hoppanlegget ligger på uten tillatelse. Byadministrasjonen i Kirov krevde i september 2009 at hele hoppanlegget måtte rives. Etter forhandlinger fikk skisenteret leie området, og hoppanlegget fikk bli stående, men K90-bakken ble likevel stengt på grunn av sikkerhetsmangler ved anlegget.
Bakkerekorden i K90-bakken er 96,5 meter, satt av Dmitrij Vasiljev 25. januar 2004.
En av pilarene som tårnet i K90-bakken hviler på blir sprøytet med vann om vinteren, slik at det danner seg et tykt islag når det fryser. Ispilaren brukes til isklatrekonkurranser.
27. juni 2010 brøt det ut brann i K90-bakken, og en del av tårnet ble ødelagt. Den russiske staten har bevilget penger til å reparere og oppgradere hoppanlegget, blant annet planlegges å bygge en helt ny K40-bakke ved siden av K90-bakken, samt å oppgradere K25-bakken. Ombyggingen skal være ferdig i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skisprungschanzen-Archiv: Kirov
Flying Skier: Kirov (bildegalleri)
Pravitelstvo Kirovskoj oblast: S Kirovskojo tramplina vzletjat za Rossii (russisk, 27. januar 2005)
Vitruvij: Kirovskij tramplin Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (russisk)
Rowan Robertson

Rowan Robertson (født 22. november 1971 i Cambridge) er en engelsk gitarist.
Han ble med i bandet Dio i 1989 etter å ha sendt en demo til Dios fanklubb. Det første og eneste studioalbumet han var med på var Lock up the Wolves (1990). Han sluttet i bandet allerede året etter da Ronnie James Dio gikk tilbake til Black Sabbath, og Dio ble satt i pausemodus. Han var deretter med i en rekke band. Rowan spiller fortsatt og har blant annet blitt med HEX AD på konserter i Norge. Han har blant annet spilt sammen med Hex i Larvik og Sandefjord i Vestfold, Norge.


== Band ==
Dio (1989–1991)
Violet's Demise (1991–1995)
VAST (1998–2000)
AM Radio (2001-2004,2006)
Happy Birthday (2005)
Wicked Outlaw (2005–)
DC4 (2006–)


== Diskografi ==
Dio – Hey Angel (singel) – 1990
Dio – Wild One (singel) – 1990
Dio – Born On The Sun (singel) – 1990
Dio – Excerpts from Lock up The Wolves (EP) – 1990
Dio – Lock up the Wolves – 1990
Dio – Diamonds: The Best of Dio (samlealbum) – 1991
Dio – Master Series (samlealbum) – 1998
VAST – Visual Audio Sensory Theater – 1998
VAST – Music for the People – 2000
Dio – The Very Best of Dio  (samlealbum) – 2000
Dio – Anthology: Volume Two (samlealbum) – 2001
Logan/Robertson – Revisited – 2001
AM Radio – AM Radio – 2001
Dio – The Dio Anthology (samlealbum) – 2003
AM Radio – Radioactive – 2003
Dio – The Collection (samlealbum) – 2003
DC4 – Explode 2007


== Eksterne lenker ==
(en) Rowan Robertson på MySpace
Kampucheisk razorback

Kampucheisk razorback eller kambodsjansk razorback er en langhåret urhund med en såkalt mothårskam (ridgeback) på ryggen. Typen er unik for området mellom grensestrøkene mot Laos og hovedstaden Phnom Penh i Kambodsja. Den er svært sjelden.
Kampucheisk razorback ble oppdaget i Mekongdalen i Kambodsja. Man antar at typen er nært beslektet med Boranhund, og da spesielt den varianten som kalles Phu Quoc hund. Den skiller seg imidlertid fra denne gjennom å være generelt større, ha bredere skalle og langhåret pels. Ørene er bredt ansatt og stående. Øynene er mørke og plassert framovervendt i skallen, som har markert stopp. Halen bæres sabelformet og har kraftig busket behåring (spesielt på undersiden). Hårkammen på ryggen er tydelig definert og består av inntil 5 cm lange pelshår som står opp som en børste. Pelsfargen kan variere og hundene kan dessuten ha ulike mønstre.
Kampucheisk razorback kan bli opp mot 25–27 kg tung og 50–55 cm høy. Tispene er som regel betydelig mindre enn hannene.
Kampucheisk razorback er utmerkede jakthunder, men det er kjent at disse hundene også spiser avfall etter mennesker når det ikke strekker til med annet bytte. I hjemlandet har ikke befolkningen et eget navn på hundetypen, som rett og slett kalles hund. Som andre primitive hunder er den en ypperlig vakthund.


== Se også ==
Boranhund
Thai ridgeback
Pariahunder


== Eksterne lenker ==
The Cambodian Razorback Dog
Claude Schnell

Claude Schnell (født 17. mai 1958 i Brooklyn i New York i USA) er en heavy metal-keyboardist.
Schnell har spilt Magic, Rough Cutt, og Dio (1984–1989). Han deltok også på Y&T-albumet Down For The Count. Han spilte først med Dio på Holy Diver-turneen, men deltok ikke på selve musikkalbumet.


== Diskografi ==
Rough CuttUsed And Abused & A Little Kindness (1981)Dio1984: The Last in Line
1985: Sacred Heart (1985)
1986: Intermission (konsertalbum)
1987: Dream Evil (1987)Y&TDown for the Count (1985)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Claude Schnell på Discogs 
(en) Claude Schnell på MusicBrainz 
(en) Claude Schnell på Encyclopaedia Metallum 
(en) Claude Schnell på AllMusic
Wake the Town and Tell the People

«Wake the Town and Tell the People» er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Jerry Livingston og tekst av Sammy Gallop. Den ble publisert i 1955.
Den bestselgende versjonen ble spilt inn på plate av Mindy Carson i 1955.


== Innspilte versjoner ==
Les Baxter (Utgitt i USA av Capitol Records med katalognummer KN 3120 og i Australia med katalognummner CP-422. Den andre siden var «I'll *Never Stop Loving You»)
Rose Brennan (Utgitt i 1955 av EMI på HMV Records-etiketten med katalognumrene POP-112 (78-plate) og 7M328 (single). Begge hadde «Ten Little Kisses» på den andre siden.
Paolo Beltram (Utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-6341. Den andre siden var «Love Is a Many-Splendored Thing»)
Jimmy Carroll's Orchestra with the Bell Ringers (Utgitt av Bell Records med katalognummer 1105. Den andre siden var «The Yellow Rose of Texas»)
Mindy Carson (Utgitt av Columbia Records med katalognummer 40137. Den andre siden var «Hold Me Tight». Gjeninnspilt og utgitt i 1960 av Joy Records med katalognummer 236. Den andre siden var «When I Fall in Love»
Bethe Douglas (Utgitt i september 1955 av Pye Records med katalognummer N15007. Den andre siden var «How to Be Very Very Popular»)
Four-In-A-Chord (Utgitt i november 1955 av Embassy Records med katalognummer WB158. Den andre siden var «Twenty Tiny Fingers»)
Joe Loss Orchestra (Utgitt i 1955 av EMI på HMV Records-etiketten med katalognumrene POP-118 (78-plate) og 7M330 (single). Begge hadde «Button Up Your Overcoat» på den andre siden)
Dinah Washington (Utgitt i USA av Mercury Records med katalognummer 71876 og i Australia med katalognummer 45434. Begge hadde «September in the Rain» på den andre siden.
Lawrence Welk (Utgitt i USA i 1955 av Coral Records med katalognummer 61477 og i Storbritannia av Vogue-Coral Records med katalognummer 72102. Begge hadde «I Hear Those Bells» på de nandre siden.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «La oss vekke hele byen».


=== Innspillinger ===
De to Musica-platene er samme innspilling.


== Referanser ==
Gudrun Omdahl Onshuus

Gudrun Jofrid Omdahl Onshuus (født 17. juli 1899 på Hamar, død 9. juni 2010 i Drammen) var Norges eldste kvinne da hun døde, 110 år gammel. Ved sin bortgang var hun den aller siste gjenlevende nordmann som var født på 1800-tallet.
Hennes foreldre var Jessie Omdahl, f. Jensen (1869–1946) og Marcus Omdahl (1863–1917).  Hun tok examen artium i 1918 og oppholdt seg i 1921  ved en  pensjonatskole i Newcastle for å perfeksjonere seg i engelsk. Hun hadde også et opphold i England i 1938.I 1919 arbeidet hun som privatsekretær for onkelen dr. Olav Johan Sopp. Faren og onkelen Ewald eide lærvarefabrikken Marcus & Ewald Omdahl i Drammen, og  Gudrun arbeidet der som kontoransatt fra 1941 til hun gikk av med pensjon i 1965.Gudrun Omdahl giftet seg i 1925 med skipsfører Alf Onshuus (1900-1948), men ble enke allerede i 1948. Hun bodde i Drammen mesteparten av sitt liv. Da hun var 103 år gammel, flyttet hun inn på Fjell bo- og servicesenter, hvor hun bodde fram til hun døde.
Onshuus var farmor til Alf Onshuus Niño, som i 2008 var fange hos FARC-geriljaen.


== Se også ==
Liste over Norges eldste personer
Superhundreåring


== Referanser ==
Andreas Däscher

Andreas Däscher (født 9. juni 1927 i Clavadel, Davos) er en sveitsisk tidligere skihopper.
Han var med i OL i 1948, 1952, 1956 og 1960, med 6.-plass i Cortina d'Ampezzo i 1956 som beste resultat. I VM deltok han i 1950, 1954 og 1958, med 23.-plass i Lake Placid i 1950 som beste plassering. Han deltok i noen få enkeltrenn i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1954 og 1960, med 5.-plass i Oberstdorf 29. desember 1956 som beste plassering. Däscher vant hopprennet Montgomery Cup i Gstaad i 1956 og 1957.
Etter råd fra vitenskapsmannen Reinhard Straumann, som hadde publisert forskningsresultater om hoppstiler og svevkurve så tidlig som i 1926, begynte Andreas Däscher rundt 1950 å hoppe med strak kropp og armene inntil kroppen, i stedet for den tidligere Kongsbergknekken med knekk i hoften og armene ut fra kroppen. Denne hoppstilen ble dominerende helt fram til V-stilen kom rundt 1990. Stilen har hatt flere navn, både Däscher-stil, Windisch-stil (etter den tyske hopperen Erich Windisch) og fiskestil. I Norge ble den gjerne kalt finnestil, fordi de finske hopperne var blant de første som rendyrket denne stilen.
Däscher var aktiv skihopper fra 1943. Han ble sveitsisk mester ni ganger. Etter at hoppkarrieren var over, arbeidet han som VVS-montør i Meilen. Andreas Däscher er bror av skihopperen Hans Däscher, som også deltok i OL i Oslo i 1952.


== Referanser ==


== Kilder ==
Historisches Lexicon der Schweiz: Andreas Däscher (15. august 2002)
Sports Reference: Andreas Däscher Arkivert 14. november 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Reconstruction Matten ski jumping hill Gstaad, 2000 (s. 4)
Skispringen.com: Die Geschichte des Skispringen – Historische Entwicklung (Referanser)


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Däscher – Olympics.com 
(en) Andreas Däscher – Olympic.org 
(en) Andreas Däscher – Olympedia 
(en) Andreas Däscher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andreas Däscher – FIS (skihopping)
Jonathan dos Santos

Jonathan dos Santos Ramírez (født 26. april 1990) er en mexicansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Los Angeles Galaxy. Han opererer som offensiv midtbanespiller, og kan brukes på begge kantene og som midtspiss.


== Oppvekst ==
Jonathan dos Santos Ramírez ble født i den mexicanske byen Monterrey i 1990. Han viste tidlig interesse for fotball, noe som ble forsterket ytterligere da hans far, Geraldo Francisco, var en kjent brasiliansk fotballspiller på denne tiden. Moren var fra Mexico, og han var en blanding av to nasjoner. Giovani dos Santos og Éder dos Santos er hans brødre, og spesielt førstnevnte har slått til som fotballspiller i ulike storklubber i Europa.


== Barcelona ==
Speidere fra den spanske storklubben FC Barcelona oppdaget etterhvert dos Santos, og hentet ham til klubbens verdenskjente juniorarkademi La Masía. I sesongen 2009/2010 ble han hentet til Barça Atlètic av klubbens trener Luis Enrique. dos Santos gjorde sakene sine bra, og ble etter hvert tatt ut til førstelaget av hovedtrener Josep Guardiola. Han debuterte for førstelaget den 28. oktober 2009, da han entret banen til fordel for Seydou Keita i en kamp mot Cultural Leonesa i Copa del Rey. 


== Internasjonal karrière ==
Han fikk sin debut på landslaget mot Colombia den 30. september 2009. Han ble byttet inn mot Patricio Araujo etter drøye 70 minutters spill. Han ble også tatt ut til troppen som skulle representere Mexico i VM 2010. Da troppen ble slanket til 23 spillere den 31. mai 2010 ble han imidlertid utelatt. 
Han ble tatt ut i Mexicos tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.Han ble tatt ut i Mexicos tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan dos Santos – FIFA 
(en) Jonathan dos Santos – UEFA 
(en) Jonathan dos Santos – Major League Soccer 
(fr) Jonathan dos Santos – LÉquipe 
(en) Jonathan dos Santos – Transfermarkt 
(en) Jonathan dos Santos – national-football-teams.com 
(en) Jonathan dos Santos – WorldFootball.net 
(en) Jonathan dos Santos – Soccerbase.com 
(en) Jonathan dos Santos – FootballDatabase.eu 
(en) Jonathan dos Santos – Soccerway