jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Martin Vahl

Martin Henrichsen Vahl (født 10. oktober 1749 i Bergen, død 24. desember 1804 i København) var en dansk-norsk professor i botanikk og zoologi. Han var sønn av skipper, og senere kjøpmann Henrich Rasmussen (1720–1794) og Christine Elisabeth Friis (1726–1765). Vahl giftet seg  17. desember 1788 i Christiania med Annichen Dorothea Elisabeth Dedekam (f. 8. januar 1769)
Etter å ha avlagt examen artium ved Bergen katedralskole, studerte Vahl botanikk ved København universitet og i Uppsala under Carl von Linné. Han redigerte Flora Danica fasc. XVI-XXI (1787–1799), Symbolæ Botanicæ I-III (1790–1794), Eclogæ Americanæ I-IV (1796–1807) og Enumeratio Plantarum I-II (1804–1805). Han foreleste ved Botanisk have i København fra 1779 til 1782. 
Vahl gjorde flere reiser i Europa og Nord-Afrika mellom 1783 og 1788. Han ble professor ved Naturhistorieselskabet i København i 1786 og var fullverdig professor i botanikk ved København universitet fra 1801 til sin død. Autorbetegnelsen er Vahl.
I 1792 ble han valgt til utenlandsk medlem av Kungliga Vetenskapsakademien. Hans sønn Jens Vahl ble også botaniker. Martin Vahls gravstøtte, støpt på Bærums Jern Verk, ses på Assistens Kirkegård (København).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Per M. Jørgensen (1999). «Martin Vahl (1749–1804) - den første norske botanikkprofessor» (PDF). Blyttia. 57 (2): 53–60. ISSN 0006-5269.
El Corral

Hamburguesas El Corral er en colombiansk hurtigmatkjede som spesialiserer seg på hamburgere. Den blei etablert i 1983 med et utsalgssted i Bogotá, og har i dag om lag 200 restauranter i rundt 30 byer over hele landet. El Corral har også etablert seg i Panama, Ecuador og Chile.
I 2001 åpna den første «Corral Gourmet»-restauranten, som er finere restauranter som tilbyr hamburgere med et stort antall ulike ingredienser, og i 2004 åpna kjeden sin første «Beer Station», hvor det selges egenbrygga øl og andre alkoholholdige drikker.


== Eksterne lenker ==
Hamburguesas El Corrals offisielle hjemmeside
Hamburguesas El Corrals internasjonale hjemmeside Arkivert 4. februar 2011 hos Wayback Machine.
Petter Rønning

Petter Idar Rønning (født 1939 i Hemnes, død 2012) var en norsk komiker og idrettsmann, bosatt på Hemnesberget i Hemnes kommune i Nordland.
Rønning var en lovende fotballspiller på Hemnes Idrettslag som tenåring på 1950-tallet. Senere flyttet han til Mo i Rana og markerte seg sterkt på Mo IL i en årrekke. Han spilte en periode også på det nordnorske landsdelslaget. I 1970 flyttet han tilbake til Hemnesberget og engasjete seg da i drifta av Hemnes Idrettslag. Han begynte også ganske raskt med å gjenopplive Reintindrevyen igjen. Årlig kom disse revyene i mars, samme helga som skirennet Reintindrennet. Seinere ble revyene satt opp på andre tider av året, da skirennet ikke lenger ble arrangert. Siste revy i Rønnings regi var i 1996, som et ledd i markeringen av Hemnes IL sitt 75-årsjubileum.
Petter Rønning er best kjent utenfor Hemnes for sin deltakelse som historieforteller på humorprogrammet Du skal høre mye på NRK på 1990- og 2000-tallet.


== Utmerkelser ==
Æresmedlem av Hemnes Idrettslag, 2011


== Eksterne lenker ==
Petter Rønning forteller en historie om en sprengningsbas på NRK-programmet Du skal høre mye (YouTube).
Petter Rønning utnevnes til æresmedlem i Hemnes IL, omtalt på www.lokalavisa.no den 05.04.2011
Bancolombia

Bancolombia er en colombiansk bank. Den er landets største og en av de største i Latin-Amerika. Den blei etablert i 1875 under navnet Banco de Colombia og har hovedkontor i Medellín.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bancolombias hjemmeside
Saif al-Adel

Saif al-Adel (født  tidlig på 1960-tallet i Egypt) er en egyptisk eksplosjonsekspert og høytstående medlem av terror-organisasjonen al-Qaida. 
Adel er under tiltale for å ha deltatt under bombingen av de amerikanske ambassadene i Afrika i 1998. al-Adel skal ha gitt trening av militær art til medlemmer av al-Qaida og egyptisk islamsk jihad i Afghanistan, Pakistan og Sudan. al-Adel etablerte et treningsanlegg for al-qaida ved Ras Kamboni i Somalia nær den kenyanske grensen. al-Adel var en av hjernene bak mordet på Egypts daværende president Anwar al-Sadat, og han forlot landet i 1988 for å slutte seg til mujahedin som slåss mot den sovjetiske invasjonen av Afghanistan. 
Al-Adel er gift med datteren til Mustafa Hamid, og de har fem barn sammen. Siden al-Qaidas militære leder Mohammed Atef ble drept i 2001, har det noen ganger blitt hevdet at Adel ville bli hans naturlige etterfølger til denne rollen. Det har vært spekulasjoner om Adel flyktet fra Afghanistan til Iran og ble internert i husarrest i nærheten av Teheran. Senere rapporter indikerer at han ble løslatt sent i 2010 og kom seg til Nord-Pakistan.


== Referanser ==

'
Gerrit Jan van Heuven Goedhart

Gerrit Jan van Heuven Goedhart (født 19. mars 1901, død 8. juli 1956 i Genève, Sveits) var en nederlandsk politiker og diplomat. Han var FNs første høykommissær for flyktninger mellom 1951 og 1956.
Van Heuven Goedhart studerte juss ved Leiden University og ble uteksaminert derfra i 1926. Året før hadde han blitt ansatt som reporter for avisen De Telegraaf. Den 1. januar 1930, i en alder av 28 år, ble Goedhart forfremmet til sjefredaktør for denne avisen. Goedhart fikk sparken som redaktør den 1. juni 1933, fordi han nektet å publisere en artikkel som uttalte at den nyvalgte tyske lederen Adolf Hitler var en stor statsmann. Goedhart ble utnevnt til sjefredaktør i avisen Utrechts Nieuwsblad, en stilling han hadde inntil den tyske invasjonen av Nederland den 15. mai 1940. Under den andre verdenskrig arbeidet Van Heuven Goedhart som reporter og sjefredaktør for den den illegale motstandsavisen Het Parool. 
I 1944 flyktet Goedhart til London, hvor han ble utnevnt til justisminister for den nederlandske regjeringen i eksil. Etter den andre verdenskrig var over, returnerte Van Heuven Goedhart til avisen Het Parool, hvor han igjen ble sjefredaktør. I 1947 begynte Goedhart som politiker i hjemlandet før han i 1951 ble utnevnt til den første høykommissæren for flyktninger i FN. Under Van Heuven Goedhart, ble UNHCR tildelt Nobels fredspris i 1954. Hans far, Gijsbert Willem Goedhart, var en protestantisk prest. Hans mor het Francina Dingena Helena van Heuven. Van Heuven Goedhart ble opprinnelig kalt Goedhart, men i 1933 fikk han tillatelse til å legge sin mors pikenavn til hans etternavn.
Van Heuven Goedhart giftet seg med sin første kone Francis Becht (1899–1987) i 1924. Dette ekteskapet ble oppløst i 1931 og i 1932 giftet Van Heuven Goedhart seg med Erna Hauan (1899–1991) fra Norge. Van Heuven Goedhart hadde to barn fra sitt andre ekteskap, Karin Sophie og Bergliot Halldis. Van Heuven Goedhart døde i Genève, den 8. juli 1956 da han var 55 år gammel. Auguste R. Lindt fra Sveits tok over som FNs høykommissær for flyktninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerrit Jan van Heuven Goedhart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Van Heuven Goedhart i Oslo (Nobels fredspris) -Beeld & Geluid
John Saville

John Saville (født 2. april 1916 i Gainsborough, død 13. juni 2009) var en gresk-britisk marxistisk historiker, som lenge ble forbundet med Hull University. 
Saville hadde en gresk far og britisk mor og an tok etternavnet Saville fra hans mors andre ektemann, og vokste opp i Romford. Saville ble tildelt et stipend til Royal Liberty School i London og studerte senere ved London School of Economics, hvor han sluttet seg til Communist Party of Great Britain (CPGB). Saville var et aktivt medlem av det britiske kommunistpartiet til 1956 da partiet gjennomgikk en krise etter den sovjetiske invasjonen av Ungarn. Da var det flere som meldte seg ut av det det britiske kommunistpartiet i protest. Savilles kone, Constance, døde i 2007. To år senere døde Saville og etterlot seg tre sønner og en datter.


== Referanser ==
Grethe Lein Lange

Grete Johanne Lein Lange (født 2. september 1926, død 29. august 2012) var en norsk tekstilkunstner. Hun laget store og små tepper i billedvev, i tillegg et stort antall kirketekstiler, messehakler, stolaer, antependier og prekestolkleder. Hun har nærmere 100 kirketekstiler i landets kirker.Tre bilder i Oslo domkirke er vevd av Lange. Andre kirker som er utsmykket med hennes billedtepper og tekstiler er blant annet Hamar domkirke, Bodin kirke, Gamlebyen kirke, Lambertseter kirke og Tyssedal kirke.  I 1986 leverte Lange en serie kirketekstiler for grønn kirkeårstid (prekestolklede, stola og messehagel) til Nidaros domkirke.


== Referanser ==
Wal Hannington

Wal Hannington (født 17. juni 1896, død i 1966) var en av grunnleggerne av Communist Party of Great Britain (CPGB) i 1920.
I 1925 var Hannington et av tolv medlemmer av det britiske kommunistpartiet som ble dømt ved Old Bailey under Oppfordring til Munity Act fra 1797, og han var en av de fem tiltalte som ble dømt til tolv måneder i fengsel. I 1936 publiserte Hannington sine memoarer. I denne boken forteller han om sine mange fengslinger på grunn av sine politiske standpunkt og aktiviteter, og hvordan den britiske regjeringen hadde ham og andre medlemmer av det britiske kommunistpartiet under overvåking.Hannington døde den 17. november 1966 i en alder av 70 år.


== Referanser ==
Tasta Idrettslag

Tasta Idrettslag (stiftet 1963) er et idrettslag fra bydelen Tasta i Stavanger. Klubben har rundt 400 medlemmer og har tilholdssted på Stemmen, Kalhammaren. Nye kunstgressbaner blir nå lagt på Stemmen og ved Tastahallen.


== Fotball ==
Tastas seniorlag i fotball holder per 2011 til i 4. divisjon.


=== Tabell ===


== Kjente utøvere ==
Egil Fjetland, fotball
Jan Fjetland, fotball
Christian Landu Landu, fotball
 Kasper Hansen, fotball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Stephen J. Solarz

Stephen Joshua Solarz (IPA: [ˈsoʊlɑrz], født 12. september 1940 i New York City, død 29. november 2010 i Washington, D.C.) var en amerikansk samfunnsviter og demokratisk politiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var av jødisk slekt. Han hadde bachelorgrad fra Brandeis University fra 1962 og mastergrad i offentlig rett og administrasjon fra Columbia University fra 1967. Solarz underviste i statsvitenskap ved Brooklyn College 1967–1968.


=== Politisk virke ===
I 1966 var han kampanjeleder for en antikrigsdemonstrasjon, og han brukte denne erfaringen da han stilte som kandidat til New Yorks delstatsforsamling i 1968, hvor han var innvalgt som representant fra det 45. distrikt 1969–1974. Solarz var valgt til Representantenes hus fra New Yorks 13. distrikt 1975–1993, og her jobbet han hovedsakelig med utenrikspolitikk, særlig som leder for komiteen for Asia- og Oseania-spørsmål. 
I 1980 ble han den første amerikanske utsendingen som besøkte Nord-Korea siden slutten av Koreakrigen, og den første til å møte Kim Il-sung. Solarz jobbet også mye med Filippinene; han forsøkte å presse president Ronald Reagan til å ta avstand fra Ferdinand E. Marcos' regime, og han samarbeidet tett med senere president Corazón Aquino, enke etter Benigno S. Aquino. 
I perioden 1982–1986 møtte Solarz den irakiske presidenten Saddam Hussein, og som leder for en gruppe nykonservative i 1998 oppfordret han president Bill Clinton til å styrte ham. Han var forøvrig kritisk til Reagans utstasjonering av tropper i Libanon under den libanesiske borgerkrigen i 1982 og tilhenger av Gulf War Authorization Act vedtatt under George H.W. Bush' presidentskap. Etter en grenseendring som følge av folketellingen i 1990, tapte Solarz gjenvalg til Representantenes hus i 1992.
Solarz var styreformann i Central Asian-American Enterprise Fund (CAAEF) 1993–1998. I 1994 var han blant de fremste kandidatene til å ta over som USAs ambassadør i India, men han ble av flere årsaker tvunget til å trekke seg. Fra 1994 var han aktiv i National Democratic Institute for International Affairs, ekspertanalytiker hos analyseselskapet Intellibridge, styremedlem i International Crisis Group og formann i American Committee for Peace in the Caucasus.
Solarz døde av spiserørskreft i 2010, 70 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stephen J. Solarz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stephen J. Solarz hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Hugh Scanlon

Hugh Scanlon (født 26. oktober 1913 i Melbourne, Australia, død 27. januar 2004) var en britisk fagforeningsleder og politiker. 


== Liv og virke ==
Scanlon ble født i Melbourne i Australia av britiske foreldre, men da moren ble enke da han var to år gammel, flyttet hun tilbake til Storbritannia. Han gikk på skole i Stretford i nærheten av Manchester, men sluttet på skolen i en alder av 11 år for bli lærling i instrumentmaking ved et lokal ingeniørfirma. Her gikk han inn fagforeningen, Amalgamated Engineering Union (AEU). Han arbeidet deretter ved Metropolitan-Vickers tekniske anlegg ved Trafford Park hvor han steg i gradene. I 1937 meldte han seg inn i det britiske kommunistpartiet som følge av hendelsene i den spanske borgerkrigen. Han benyttet seg av sine nettverk og sin dyktighet i organisering til å komme seg opp i fagforeningen og ble distriktsoffiser i 1947.
Han gikk ut av kommunistpartiet i 1954, men fortsatte som en kandidat for «det brede venstre» innenfor fagforeningen, og vant lederskapet i 1968. Scanlon og Jack Jones, leder for transportarbeidernes fagforening, TGWU, ble omtalt i den britiske pressen som «The Terrible Twins», «de forferdelige tvillingene», for deres opposisjon mot både Labour Party og det konservative partiet ettersom begge partiene forsøkte å legge begrensninger på fagforeningenes makt. Labours statsminister Harold Wilson skal en gang berømt ha sagt til Scanlon: «Få dine panservogner ut av min gressplen!»Da Labour kom tilbake i posisjon i 1974 fungerte Scanlon og Jones som mellommenn og meklere for Labour og kommuniserte Labours krav fram og tilbake til Congress House (fagforeningenes hovedkvarter). De var hoveddrivkraften innenfor fagforeningsbevegelsen for Harold Wilsons politikk Social Contract som innførte streng lønnskontroll og begrenset streikeretten. Det kulminerte vinteren 1978-1979, den såkalte Winter of Discontent, «misnøyens vinter» som igjen førte til at de konservatives leder Margaret Thatcher ble valgt i 1979.
Scanlon var motstander av Storbritannias medlemskap i EU. Hans politiske overbevisning førte til at han ble svartelistet av det britiske etterretningsvesenet fra 1966 til 1977, noe som ble avdekket flere år senere. I 1977 ble han forhindret fra å bli formann for britiske skipsbyggere ettersom MI5 rådet at han ikke kunne få tilgang til dokumenter som var markert «konfidensielle». To år senere ble han nektet sikkerhetsklarering for å delta i styret for energiselskapet British Gas. Han ble senere utnevnt likevel etter at hans papirer ble gransket.
Han ble ironisk nok, med tanke på hans bakgrunn, opphøyd til overhuset i 1979 og tok da tittelen Baron Scanlon, av Davyhulme i grevskapet Stor-Manchester. Han døde januar 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hugh Scanlon hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Hugh Scanlon hos The Peerage 
(en) «Lord Scanlon», The Telegraph 28. januar 2004
(en) TUC Interviews Hugh Scanlon (PDF), Union History
Derek Simpson

Derek Simpson (født 23. desember 1944 i Sheffield, South Yorkshire i England) er en tidligere generalsekretær i Storbritannias største fagforening for private sektor. 
Simpson sluttet seg til Amalgamated Engineering Union (AEU) da han ble lærling i en alder av femten år. Han ble tillitsvalgt for AEU i 1967. Simpson var medlem av Communist Party of Great Britain (CPGB) frem til dette partiet ble oppløst i 1991. Han sluttet seg så til det britiske Labour Party i 1994. 
Simpson giftet seg med sin Freda i Sheffield i 1967. De ble skilt i 1974, og i 1976 giftet Simpson seg igjen; hans andre kone var Linda Gilliver. De fikk tre barn sammen. Simpson skilte seg deretter fra Linda, og giftet seg så på nytt med sin første kone Freda, som i mellomtiden hadde fått to barn i sitt annet ekteskap.
Simpson er en ivrig sjakkspiller og liker Star Trek.
Balkanika Music Television

Balkanika Music Television, normalt bare kalt Balkanika (kyrillisk: Балканика), er en internasjonal, bulgarsk TV-kanal. Balkanika er eid av Fan TV Ltd med hovedkvarter i Sofia, og startet opp sine sendinger i august 2005.
Kanalen er en musikkanal som sender særlig popmusikk fra følgende land i Sydøst-Europa: Albania, Bosnia-Hercegovina, Bulgaria, Hellas, Kroatia, Montenegro, Nord-Makedonia, Romania, Serbia, Slovenia og Tyrkia.
TV-kanalen arrangerer The Balkan Music Awards.


== Eksterne lenker ==
balkanika.tv - Balkanika Music Television (engelsk)
balkanmusicawards.com - The Balkan Music Awards (engelsk)
Sázava

Sázava er en elv i Tsjekkia, og en av Vltavas sideelver fra høyre. Sázava har en lengde på 225 km, og et nedslagsfelt på 4 350 km². Sázava har sitt utspring fra høylandet Žďárské vrchy og innsjøen Velké Dářko i Øst-Böhmen og munner ut i Vltava ved Davle sør for Praha.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sázava (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thaya

Thaya (tysk), eller Dyje (tsjekkisk), er en elv i Sentral-Europa, og en av Moravas sideelver. Den er om lag 234 km lang (målt fra Raabs) og snor seg fra vest til øst i grenseområdet mellom Niederösterreich i Østerrike og Syd-Mähren i Tsjekkia, men følger ikke grensen eksakt. Thaya har sitt utspring fra to mindre elver, Deutsche Thaya og Mährische Thaya (tsjekkisk Moravská Dyje), som møtes i nærheten av Raabs.
Deler av elvedalen er beskyttet i to sammenknyttede nasjonalparker: Podyjí nasjonalpark i Tsjekkia og Thayatal nasjonalpark i Østerrike.


== Byer og landsbyer langs Thaya ==
Waidhofen an der Thaya
Raabs an der Thaya
Drosendorf
Vranov nad Dyji
Hardegg
Znojmo
Laa an der Thaya
Lednice
Břeclav


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Úhlava

Úhlava (tysk: Angel) er en 108 km lang elv i Tsjekkia, og en av Radbuzas sideelver fra høyre. Den har sitt utspring ca. 1 110 moh. på den vestre siden av Pancíř (1214 m) i fjellkjeden Böhmerwald (tsjekkisk: Šumava). Úhlava renner mot nordvest og siden nordover gjennom byene og landsbyene Nýrsko, Janovice, Bezděkov, Klatovy, Švihov, Lužany, Preštice og Štěnovice før den munner ut i Radbuza i Plzeň.
En av Úhlavas største sideelver er Chodská Úhlava. Úhlavas nedslagsfelt er på 919 km². Elvens  gjennomsnittlige vannføring ved Štěnovice, 12,9 km før utløpet i Radbuza, er beregnet til 5,78 m³/s.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Úhlava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Christian Killengreen

Christian Peter Killengreen (1887–1958) var en norsk filolog, kjent for sine lærebøker i tysk som utkom i fem opplag i perioden 1922–1949.
Killengreen tok filologisk embedtseksamen i 1909. Han var deretter overlærer i Kristiansund fra 1912 til 1916, før han i fire år var overlærer og lektor ved Bergens katedralskole. I 1920 flyttet Killengreen til Oslo, der han virket ved Nissens skole, Akers gymnasium og ved Sinsen høyere skole.Ved siden av å være forfatter av lærebøker var Killengreen også forlagskonsulent og leksikonmedarbeider.


== Utgivelser ==
Christian Killengreen (1922–1923). Deutsches Lesebuch für die Gymnasien. Aschehoug.  [Består av Erläuterungen und Biographischer Nachtrag (52 sider, 1922) og Ergänzungsheft (47 sider, 1923)]
Christian Killengreen og Anna Sethne (1923–1926). Lesebok for folkeskolen. Some, Kristiania.  [Seks bind. Illustrert av Marit Walle og tilleggsbind om Nordfjordhesten av Jonas Lie, Robinson Crusoe av Killengreen og Grimms eventyr]
Christian Killengreen (1936). Deutsches Lesebuch für die Gymnasien. Aschehoug.  [3. utgave (526 sider!)]
Christian Killengreen og Nic. Stang (1937). Deutsches Lesebuch für die Mittelschule, Deutschland - unsere Wohnung. Aschehoug. 


== Referanser ==
Hadzjidimitrovo

Hadzjidimitrovo (bulgarsk: Хаджидимитрово) kan sikte til flere steder i Bulgaria:

Hadzjidimitrovo (Jambol oblast), en landsby i Jambol oblast
Hadzjidimitrovo (Stara Zagora oblast), en landsby i Stara Zagora oblast
Hadzjidimitrovo (Veliko Tarnovo oblast), en landsby i Veliko Tarnovo oblast
Weiße Elster

Weiße Elster (tsjekkisk: Bílý Halštrov) er en elv i Tsjekkia og Tyskland, og en av Saales sideelver fra høyre. Den har sitt utspring lengst vest i Tsjekkia, i nærheten av Aš. Etter noen kilometer krysser elven grensen til Tyskland, hvor den renner gjennom delstatene Sachsen, Thüringen og Sachsen-Anhalt.
Weiße Elster renner gjennom byene Plauen, Greiz, Gera, Zeitz og Leipzig, og munner ut i Saale ved Halle.
Elven er kjent for å være stedet hvor den polske prinsen/franske marskalken Józef Antoni Poniatowski døde i 1813, under Napoleonskrigene.


== Referanser ==
Østfold fylkes kulturpris

Østfold fylkes kulturpris ble utdelt av Østfold fylkeskommune fra 1973 til 2002. Prisen ble, sammen med noen andre priser, videreført i Østfoldprisen fra 2004.
Prisen skulle «tjene som en inspirasjon for personer eller organisasjoner som driver virksomhet innen en eller flere deler av kultursektoren, og som kan bidra til økt interesse og bredde innen kulturlivet».  Den kunne også gis som en honnør for særlig innsats for kulturlivet i hele eller deler av Østfold. Prisen besto av kr. 25 000 samt et innrammet diplom med et grafisk trykk.


== Tidligere mottakere ==
1973: Simon Walther Hauge, Rolvsøy (musikk); Kristian Strømshaug, Råde (kulturminnevern) og Herman Hebler, Fredrikstad (billedkunst)
1974: Nils og Lars Brandstrup, Moss (billedkunst); Erling Borgesen, Sarpsborg (musikk), Ivar Brue, Fredrikstad (lokalhistorie)
1975: Barnas Hus i Halden ved Anne Kari og Håkon Melberg; Johannes Berg, Askim (lokalhistorie); Anne Rasmussen, Rakkestad (lokalhistorie)
1976: Rosa Eriksen, Moss (barneteater); Svein Haugse, Rakkestad (lokalhistorie); Birger Madsen, Fredrikstad (teater mm); August Ringmann, Halden (kulturformidling); Svein Skajem, Rolvsøy (kulturminnevern)
1977: Ivar Rui Manum, Askim (lokalhistorie); Gudbrand Natrud, Trøgstad (sam/org.arbeid); Johannes Aarefjord, Moss (idrett); Ole Ulsrød, Aremark (kulturminnevern); Jens Grønset, Askim (lokalhistorie)
1978: Jens Bugge Olsen, Onsøy (musikk); Leif Th. Johansen, Skjeberg (idrett); Solveig Huneide, Rolvsøy (organisasjonsarb.); Ivar Filtvedt, Rakkestad (lokalhistorie mm); William Mikalsen, Sarpsborg (lokalhistorie mm)
1979: Fredrikstad skiklubb; Erling Johansen, Kråkerøy (arkeologi); Tosenbygda aktivitetsforening, Trøgstad (lokalmiljø); Borge musikkorps; Håkon Haugerud, Eidsberg (lokalhistorie)
1980: Kritian J. Simensen, Sarpsborg (idrett); Anna Skulberg, Spydeberg (teater/org.arbeid); Alf Fredriksen, Sarpsborg (lokalhistorie)
1981: Håkon Madsen, Fredrikstad (musikk); Bjørn Tangen, Aremark (idrett); Johnny Kviserud, Borge (idrett)
1982: Martha Theodora Hestevold, Råde (lokalhistorie); Aslak Jensen, Hvaler (lokalhistorie); Greåker Musikkorps
1983 Teater 4, Fredrikstad; Kristian Olsen, Askim (idrett); Marit Orefellen, Rygge (musikk)
1984
1985
1986: Søren Gangfløt, Fredrikstad; Johan Volden, Eidsberg; Gleng bokkafé, Sarpsborg
1987: Vigdis Djupang og Svein Erik Gundersen, Fredrikstad; Johan Hammond Rosbach, Sarpsborg; Blanda Drops, Askim
1988: Leif Østby
1989: Erik Hageler
1990: Nils Hetmann, Fredrikstad
1991: Kirsti Eline Torhaug, Spydeberg
1992: Knut Roen, Sarpsborg
1993: Frank Kiel Jacobsen
1994: June Rustad, Sarpsborg
1995: Gunnar Steinsli, Råde
1996: Jan H. Arntzen, Vesterøy
1997: Egil «Drillo» Olsen
1998: Kristin Lyhmann
1999: Gleng musikkforum, Sarpsborg
2000: Kai Robert Johansen, Sarpsborg
2001: Ivar Roset, Sarpsborg
2002 Haldenvassdragets Kanalmuseum
Slaget ved Badajoz

I slaget ved Badajoz beleiret en anglo-portugisisk armé under jarllen av Wellington (seinere hertugen av Wellington) den spanske byen Badajoz og tvang til slutt den franske garnisonen å kapitulere. Beleiringen var en av de blodigste under Napoleonskrigene og ble regnet av britene som en kostbar seier. Cirka 3 000 briter og portugisere var blitt drept i de harde stridene da beleiringen gikk mot slutten.