jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fingal

«Fingal» er en skillingsvise som første gang kom på trykk i 1830. Visa stammer fra Tyskland, og finnes i utallige versjoner, og er trykket i mange visehefter. Antall år Fingal brakte alene, varierer fra 13 til 16 og 19 år. I Norge finner man visa først i Numedal på slutten av 1800-tallet. Melodien er tradisjonell, og brukt til en rekke andre viser. Her i landet kjenner vi den til slageren «Piken i dalen». Visa om «Fingal» er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 5 med Helge Borglund.


== Kilder ==
Oldemors visebok, av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976


== Teksten ==
Ute i skogrike daler, ute på engen så grønn, bodde helt ukjent med kvaler Fingal den hyrde så skjønn.
Ene mens elskoven tier, nyter han fred i sin dal, titt i sin uskyld han sier, Gud vil det vel med Fingal.
Tyst som en vandrende stjerne, skjønn som en Gud i en drøm, from som en uskyldens terne som selve livet så øm.
Sorger og uro og smerte og andre jordiske kval, hadde ei rom i hans hjerte og trivdes ei i hans dal.
Kjærlek som plager så mange hadde ei rom i hans brøst, blommornas duftande ånga og fuglenes himmelske røst.
Nitten år ensom han bodde lungt i sin fredelige dal, drømmende salig han trodde seg bo ut i englenes sal.
Fingal en morgen ved strømmen skuet en pike i bad, skjønn som en engel i drømmen var hun og nynnet så glad.
Fingal gikk ned til den skjønne hjertet med ett sto i brann, bar henne opp i det grønne,opp på den gresskledde strand.
Herlige jomfru, han sagde, vil ikke du bli hos meg, bli her hos Fingal den glade, han aldri skilles fra deg.
Bevende svarte hans kvinne: Hvordan kan jeg bli hos deg, jeg er jo ingen hyrdinne, kun denne stund har du meg.
Ennå mens kinnene brente ga hun med sukk ham et kyss, hvorpå hun raskt fra ham rente, Fingal var ene som nyss.
Tretten år ennu han vanker ensom i skogen så sval, stedse dog pint av de tanker: Herren vil straffe Fingal.
Griper sitt våpen med smerte, spenner det modig som før, retter det så mot sitt hjerte, skuer mot himmelen og dør.
Bøfjorden sjøbruksmuseum

Bøfjorden sjøbruksmuseum er et bygdemuseum i Bøfjorden i Surnadal kommune.  Siden starten i 1995 har museet hatt sommeråpne søndager fra juni til september hvert år. 


== Aktiviteter ==
Ved siden av interessante utstillinger og foto fra skipsbygging, skipsfart, fiske og annen lokal kultur kan museet by på kaffe, småsalg og – hver gang – et «Dagens Tema» (kåseri, demonstrasjon, framføring) med utgangspunkt i lokal kultur og historie. 
Oppslutningen har vokst med årene, og i 2007 var gjennomsnittsbesøket på 76 personer – svært bra i ei bygd med 300 innbyggere. Museet har blitt et samlingssted om søndagene – for bygdefolk og for tilreisende fra hele Nordmøre. 


== Drift ==
Bøfjorden Historielag eier og driver museet. Alt skjer på dungnadsbasis uten fast offentlig tilskudd. En er derfor avhengig av inntekter fra kaffe- og småsalg og en årlig utlodning, men det er gratis inngang på museet. 


== Eksterne lenker ==
Bøfjorden sjøbruksmuseum
Film på youtube.com
Surnadal kommune
Sigøynerpiken

«Sigøynerpiken» eller «Piken i Sachsen» som den også er kjent som, er den mest kjente sigøynervisene, ved siden av «Den gamle sigøyner» og «Mustalainen». «Sigøynerpiken» stammer opprinnelig fra Mellom-Europa, og skal også være skrevet av en sigøyner. I Norge er sangen kjent fra 1870, og er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 5 med Rita Engebretsen. Solofiolinpartiet spilles av filharmonikeren Kai Angel Næsteby.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, aschehoug 1978


== Teksten ==
Nede i Sachsen en pike så skjønn levde så herlig sitt liv,hun var sigøyner fra Ungarn hun kom hit til det fremmede land.
Hun dyrket musikk i en skjønn harmoni spillede på sin gitar.Sang om sitt liv i det fremmede land, og det var skjønn harmoni.
Det var en greve en ridder så skjønn, lyttede også dertil,straks så forelsket i piken han ble, sukket: O gid du var min.
Greven han ganger til piken og spør: Si meg hva er dog ditt navn.Jeg er sigøyner fra stammen jeg kom, Edith, se det er mitt navn.
Vil du meg elske, meg elske på jord, elske meg på all min ferd,kronen av gull og juveler du får, si meg hva ønsker du mer.
Jeg er sigøyner og greve er du aldri jeg svikter min stand,jeg er fornøyd med mitt liv som det er her i det fremmede land.
Greven dro dolken alt ut av sin slir, støtte den heftig i seg,piken hun kastet seg over hans lik, kan du tilgive meg.
Nede i Sachsen ved elvenes bredd, ligger en eske på grav,der hviler greven og piken i fred, behengt ut av kranser og bånd.
Meldepliktig sykdom

En meldepliktig sykdom er en sykdom der det er pålagt via lov eller forskrift å melde om til myndighetene. Den påkrevde meldingen omfatter vanligvis en rekke detaljerte informasjoner slik at myndighetene har mulighet å overvåke sykdommen, særlig for å kunne spore utbrudd tidlig, men også for å følge langsiktige trender. 
Hovedsakelig overvåkes infeksjonssykdommer, men i Norge overvåkes også andre sykdommer som for eksempel kreft. Slike overvåkningssystemer eksisterer i veldig mange land i hvert fall for sykdom som rammer mennesker, men omfatter ofte også for ulike dyre- og (mat-)plantesykdommer. Noen sykdommer er også internasjonal meldepliktig til Verdens helseorganisasjon slik som kolera, gulfeber og pest.
Overvåkning av humane infeksjonssykdommer skjer i Norge via Meldingssystem for smittsomme sykdommer (MSIS) administrert av Nasjonalt folkehelseinstitutt.


== Eksterne lenker ==
http://www.msis.no/
Lite å leve for

«Lite å leve for» er en skillingsvise fra Odalen skrevet i 1886. Mannen som skrev visa reiste sammen med moren fra Odalen, og inn til Kristiania på 1880-tallet for å søke seg jobb. De to levde et liv i svært dårlige kår inne i byen, men etterhvert skal det visstnok ha gått mannen ganske godt. Visa er delvis skrevet på Odalsdialekt, og er også kjent under titlene «Skjebnen har født meg til verden» og «Husbåt ved elva». Den er spilt inn på en del plater, blant annet på Frem fra Glemselen kap. 5 med Helge Borglund.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978


== Teksten ==
Den gamle konen

«Den gamle konen» er en skillingsvise om en hendelse som skal ha skjedd i en kirke i Østerdalen rundt 1840. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 5 med Rita Engebretsen, og var også en etterspurt vise i radioprogrammet «Lirekassen» på NRK.


== Teksten ==
Hun var gammel, trett og sliten hennes hår var nesten hvitthennes drakt var ganske tarvelig og dertil meget slitt.Hennes hodepynt var ikke av det aller beste slag,og som drakten var den ytterst simpel og så gammeldags.
Det var juledag og menigheten samlet seg til fest,for i kirken skulle preknen holdes av en fremmed prest.Alle ville gjerne høre ham, av ham det gikk slik ry,derfor strømmet folk til kirken i fra land og i fra by.
Og mens menigheten sitter stille, lyttende og spent,treder inn en gammel kone hvorav ingen der er kjent.Hun var gammel, trett og sliten, hennes hår var nesten hvitt,hennes drakt var ganske tarvelig og dertil meget slitt.
Men den gamle konens dristighet var grenseløs for tenk:Hun gikk like fram til koret og tok plass på første benk,der satt tvende unge damer, de ble meget utilfreds,for den gamle konen hadde trengt seg inn i deres krets.
Og de unge damer ville ha den gamle konen vekk,heldigvis kom kirkens tjener og til ham de gjorde tegn,han i konens øre hvisket, men med hørselen var det smått,med et smil hun vennlig svarte: Takk jeg sitter nå så godt.
Kirketjeneren han meldte med en stemme riktig kvass:Kom å følg med meg så skal jeg vise deg en annen plass.Her er godt med plass sa konen, her er slettes ikke trangt,jeg har gått halvannen mil i dag og det er nokså langt.
Hennes arm ble grepet, rystet, nå hun endelig forsto,at den plass hun hadde valgt seg den var henne altfor god.I det hun reiste seg fra damene hun hvisket hen til dem:Jeg får håpe at vi alle får en plass i himmelens hjem.
Kirketjeneren nu førte henne bak til kirkens dør,mellom dårlig kledde mennesker som satt på benken før.Men de unge damer syntes dette konen var til pass,for den frekkhet hun nå viste var det rett hun byttet plass.
Inn av kirkedøren treder den berømte predikant,han ser konen, smiler, hilser til den gamle høyst galant.Han gir vink til kirkens tjener, sier til ham noen ord,hvorpå denne fører konen like fram til kirkens kor.
Damene ble høyst bestyrtet over hva der foregikk,skamfullt så de ned i gulvet løftet ikke opp sitt blikk.Thi de ante nå det kanskje ikke var så riktig gjort,at de hadde nektet konen plass og jaget henne bort.
Det var nå blitt langt på dag og kirkens handling var nu endt,og de unge damer spør så kirketjeneren meget spent:Kjære kirketjener si oss hvem den gamle konen var?Konen, det var predikantens mor, fikk damene til svar.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978
Jeg kom i går fra langfart

«Jeg kom i går fra langfart» er en skillingsvise fra ca. 1890. Den ble ofte trykket i visebøker, og var en kjær sjømannssang. Den er gjort på flere plateinnspillinger, blant annet på Frem fra Glemselen kap. 5 med Helge Borglund.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978


== Teksten ==
Jeg kom i går fra langfart driver på gaten i dag,blåkledd med lua på skakke, tar det med ro og mak,ser meg om litt forundret, kjenner meg godt igjen, hilser og vinker til byens små piker som smiler og nikker igjen.
I leddiken i min kiste som jeg i går bar hjem,der har jeg en kostelig gave til min lille venn.Naboens vakre Maria, å hvor hun nu vil bli glad,et skjerf av den fineste silke som finnes med fryser og jar.
Når så den stolte skute på havnen seg svinger inn,og flagget fra gaffelen vaier, da røres så mangt et sinn.Når sjøguttens muntre stemme til trekkspillets låt og klang,der nede i ruffen når glasset er fylt faller tiden seg aldri lang.
Så ofte sent en høstkveld når kystbyens lykter er tent,det hender på gaten man møter så mangen en barndomsvenn.En kommer fra Canadastredet, en annen fra flere års tur,en tredje har nyss vært helt oppe mot polen ved ishavets mur.
Jeg hadde en kjæreste i London, en pike fra Whitechapell,men nå har hun sluttet å skrive, hun forsto at det ei gikk vel.Ja, så mangt må en sjømann døye som ferdes i fremmede land,men aldri han glemmer sin mor og sin venn ved den hjemlige strand.
Fenriskjeften

Fenriskjeften er en fjellformasjon i Drygalskifjella i Dronning Maud land i Antarktis. Ulvetanna, 2931 moh., er fjellformasjonens høyeste topp.
Området ble flyfotografert av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og senere kartlagt basert på undersøkelser og flyfotografering utført av den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.I 1994 besteg en norsk ekspedisjon på tretten mann under ledelse av Ivar Tollefsen Fenriskjeften for første gang. Siden 1994 har det vært flere internasjonale klatreekspedisjoner i området. Blant fjellklatrere har Fenriskjeften rykte på seg for å være blant verdens mest utfordrende fjellformasjon for storveggklatring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fenriskjeften Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Trondheim Friidrett

Trondheim Friidrett er et norsk idrettslag spesialisert på friidrett. Klubben ble stiftet 1. desember 1998 og har om lag 60 medlemmer.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Edward B. Llewellyn

Edward B. Llewellyn  (født 11. januar 1879 i St. Louis, Missouri, død 25. september 1936 i Monahans, Texas) var en anerkjent kornettist og trompetist, som blant annet spilte kornett med Weils Band ved Verdensutstillingen i 1904 – «Louisiana Purchase Exposition», og med U. S. Marine Band (1905–06). Senere kom han til å bli trompeter i Chicago Symphony Orchestra 1912-1936 (solotrompet 1912-1922).Edwards far, James D. Llewellyn, var også trompetist. Man kan si at Edward fulgte sin fars fotspor. Faren spilte nemlig også ved Verdensutstillingen i Chicago i 1893 og i Chicago Symphony Orchestra (1902–1907)!
Edward Llewellyn omkom i en bilulykke.


== Referanser ==
Tuddal (film)

Tuddal er en norsk skrekkfilm/splatterfilm regissert av David Solbjørg og Kjetil Kolbjørnsrud. Filmen hadde premiere 12. desember 2009 på Filmens Hus i Oslo.


== Handling ==
IT-konsulenten Kalle vinner et luksus hytteopphold på fjellet. Han tar med seg en hel vennegjeng, men ikke lenge etter at de har kommet frem, begynner merkelig ting å skje. Det blir ikke bedre da den lettere alkoholiserte Bjarne finner ut at bilene er borte og de ikke har dekning på mobiltelefonene. De blir drept en etter en, og det er usikkert hvor mange som overlever.


== Produksjonen ==
Filmen er en lavbudget amatørfilm laget av en vennegjeng fra Vestby i Akershus og Notodden i Telemark. Etter som tiden gikk viste det seg at filmen ble lengre og bedre enn først antatt. Allerede før prosjektet var ferdig fikk det oppmerksomhet i mediene. Lokalavisene Telen og Østlandets Blad skrev flere artikler om filmen både i trykket versjon og i nettavisene. Det var dagen før premieren et intervju med David Solbjørg og Kjetil Kolbjørnsrud og et innslag om filmen på Filmpolitiet på NRK P3.
Filmen og lydsporet til filmen distribueres internasjonalt via Amazon.com.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tuddal på Internet Movie Database 
(no) Tuddal i Nasjonalbibliotekets filmografi 
Filmprofil hos Filmfront
Østlandets blad: Vennegjeng fra Vestby og Ås med splatterfilm, 10.12.09
Anmeldelse av filmen på NordicFantasy.info 
NRK P3 Filmpolitiet [1], 11. desember 2009, intervju med David Solbjørg og Kjetil Kolbjørnsrud om filmen. (Merk at URL-en går til en podcast som er død, kan komme av uenigheten med IFPI)
Telen: Premiereklar Tuddal-skrekk, 9. desember 2009
Telen: Skekk og gru i ny Tuddal-film, 17. august 2009
Ford Windsor

Ford Windsor er en 90° V8 motorfamilie fra Ford. Den har sitt navn fra byen Windsor i Canada, der den ble støpt. Den så dagens lys i 1962 og produseres den dag i dag som såkalte «crate-motor», altså en motor som kan kjøpes over disk, men ikke leveres i noen biler. Dette gjelder bare 302- og 351-versjonene. 351 Windsor-blokken var brukt i NASCAR helt frem til 2010, da den gradvis ble erstattet av den nye FR09-motoren.
Ford Windsor er produsert i følgende størrelser (kubikktommer):

221
260
289
302
351


== Eksterne lenker ==
(en) Ford Windsor engine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pierre Montet

Pierre Montet (født 27. juni 1885, Villefranche-sur-Saône, Rhône, død 18. juni 1966 i Paris) var en fransk egyptolog.


== Biografi ==
Montet startet først sine studier under Victor Loret ved Universitetet i Lyon. Han gjorde utgravninger i Byblos (det moderne Jbeil) i Libanon mellom 1921 og 1924  : Utgravningene bestod av gravsteder fra herskerne fra tiden til mellomriket. Mellom 1929 og 1939 gravde han ut i Tanis, Egypt og fant de kongelige nekropolis fra det 21. og 22. dynasti — med funn som nesten var på høyde med Tutankhamuns gravsted i Kongenes dal. 

I utgravingssesongen 1939-1940 i Egypt, oppdaget han de komplette og intakte gravstedene til 3 egyptiske faraoer i Tanis: Psusennes I, Amenemope, og Shoshenq II sammen med det delvis plyndrede gravstedet til Takelot I i Nedre Egypt i Tanis. Det siste gravstedet innholdt et gullarmbånd til Osorkon I, Takelots far, og en hjerteskarabé. Han fant også det utplyndrede gravstedet til Osorkon II og det delvis plyndrede gravstedet til denne kongens sønn, prins Hornakht. Begynnelsen på andre verdenskrig i Vest-Europa i mai 1940 stoppet alt utgravningsarbeid i Tanis. Men etter krigen gjenopptok Montet sitt virke i Tanis og avdekket da det intakte gravstedet til general Wendebauendjed, (bokstavelig talt øverstkommanderende for hæren) som tjenestegjorde under Psusennes I, i 1946.
I sin akademiske karriere, var han professor i egyptologi ved Universitetet i Strasbourg fra 1919 til 1948 og så ved Collège de France i Paris mellom 1948 og 1956.


== Feil ==
Montet trodde at hans utgravninger i Tanis hadde avdekket Pi-Rameses, men etter hans død oppdaget den østerrikske egyptologen Manfred Bietak at selv om Montet hadde oppdaget Pi-Rameses steinarbeid i Tanis, så var den virkelige plasseringen av oldtidsbyen omtrent 30 km lenger sør.


== Publikasjoner ==
Byblos & Egypt (1928)
La Necropole Royale de Tanis (1958)
Everyday Life in the Days of Ramesses the Great (1958)
Eternal Egypt (1964)
Tanis, douze années de fouilles dans une capitale oubliée du delta Égyptien, Payot, Paris, (1942) [Norsk ovesettelse av tittelen: Tanis, tolv års utgravninger en glemt hovedstad i det egyptske deltaet, Payot, Paris, (1942)]


== Referanser ==


== Kilder ==
Tanis skatter
BBC Oldtidens forsvunne byer (Lost Cities of the Ancients)
Clásica de San Sebastián 2010

Clásica de San Sebastián 2010 ble arrangert 31. juli 2010 over 234 km og var den 30. utgaven av rittet. I motsetning til tidligere årganger gikk løypa over de to siste stigningene (Jaizkibel og Arkale) to ganger.
21 lag deltok med åtte ryttere hver; de 18 Protour-lagene og tre inviterte profesjonelle kontinentallag: Cervélo TestTeam, Xacobeo Galicia og Andalucía-CajaSur.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Johannesbrødkjernemel

Johannesbrødkjernemel (E410) er et smaksnøytralt, glutenfritt bindemiddel og fortykningsmiddel. Det er laget av frøene som sitter inni fruktbelgene fra johannesbrødtreet (Ceratonia siliqua), som dyrkes i landene rundt Middelhavet. 
Johannesbrødkjernemel (forkortes ofte til jbkm i en del blogger og forum rundt omkring på nettet), passer godt i glutenfri matlaging. Det smaker ingenting, men gjør supper og sauser tykkere og gir bedre konsistens til brød og annet bakverk laget av glutenfritt mel. Det trengs ofte kun en liten mengde for å få bedre sammenbinding og saftigere, glutenfrie bakverk.
Johannesbrødtreet fikk navnet sitt etter den bibelske personen Johannes Døperen, som skal ha hatt fruktbelgene fra dette treet som eneste føde under sitt opphold i ørkenen. 
Johannesbrødbelgene er ca. 20 cm lange, læraktige frukter som inneholder 12-16 ertestore frø. Av belgene lages for øvrig et annet spesialprodukt: Carobpulver (smaker som kakao, men uten stimulerende innholdsstoffer).


== Referanser ==
Henderson Smith

Henderson Smith  (født 19. april 1858 i Frankfort i Kentucky, død 21. september 1923 i Chicago i Illinois) var en amerikansk kornettist og dirigent som blant annet spilte i The Gilmore Band.


== Referanser ==
Polen rundt 2010

Polen rundt 2010 var den 67. utgaven av Polen rundt. Det ble arrangert fra 1. til  8. august. Rittet startet i Sochaczew og ble avsluttet i Kraków, og Daniel Martin vant rittet sammenlagt.
I tillegg til de 18 ProTour-lagene var Team Poland BGŻ, Vacansoleil, Cervélo TestTeam, BMC Racing Team og Skil-Shimano invitert til å delta.


== Etapper ==


=== 1. etappe - søndag 1. august: Sochaczew - Warszawa, 175,1 km ===


=== 2. etappe - mandag 2. august: Rawa Mazowiecka - Dąbrowa Górnicza, 240,0 km ===


=== 3. etappe - tirsdag 3. august: Sosnowiec - Katowice, 122,1 km ===


=== 4. etappe - onsdag 4. august: Tychy - Cieszyn, 177,9 km ===


=== 5. etappe - torsdag 5. august: Jastrzębie-Zdrój - Ustroń, 149,0 km ===


=== 6. etappe - fredag 6. august: Oświęcim (Auschwitz) - Bukowina Tatrzańska, 228,5 km ===


=== 7. etappe - lørdag 7. august: Nowy Targ - Kraków, 163,9 km ===


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Klatrekonkurransen ===


=== Sprintkonkurransen ===


=== Poengkonkurransen ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tour de Pologne 2010 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over franske egyptologer

Dette er en liste over betydelige franske egyptologer:
Albert Sweet

Albert C. Sweet  (født 7. juli 1876 i Dansville, New York, død 12. mai 1945 i Chicago, Illinois) var en amerikansk kornettist, dirigent og komponist.


== Utvalg av verker ==
1898 «Concert Polka»
1898 «Bugle Calls»
1908 «The Bandolero»
1908 «The Broncho Buster»
1909 «The Battle of San Juan Hill – Grand Descriptive Military Fantasia»
1911 «Ringling Brothers Grand Entry»
1911 «Rotation Rag»
1912 «Shillah 'O»
1917 «Prohibition Blues»
1929 «Inflexible»


== Referanser ==
Liste over Nederlands statsministre

Liste over Nederlands statsministere dekker alle statsministre i Nederland.
Den nederlandske tittelen på embedet er Minister-President. Embedet ble innstiftet ved 1848-grunnloven.


== 1848–1945 ==
      Uavhengig
      Anti-Revolutionaire Partij (ARP)
      Liberale Unie (LU)
      Roomsch-Katholieke Staatspartij (RKSP)
      Christelijk-Historische Unie (CHU)


== 1945– ==
      Vrijzinnig Democratische Bond (VDB)
      Partij van de Arbeid (PvdA)
      Katholieke Volkspartij (KVP)
      Anti-Revolutionaire Partij (ARP) 
      Christen-Democratisch Appèl (CDA) 
      Volkspartij voor Vrijheid en Democratie (VVD)


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Wilhelm Wurm

Wilhelm Wurm  (født 1826 i Braunschweig, Tyskland, død 1904 i St. Petersburg, Russland) var en celeber kornettist og dirigent.
Han ble utnevnt til professor i kornettspill ved konservatoriet i St. Petersburg i 1869 og spilte bl.a. solokornett i Mariinskij-teatrets orkester i perioden 1847-1878.
I 1873 møtte Wurm kornettlegenden Jean-Baptiste Arban. De to ble meget gode venner og Arban dediserte et av sine beste stykker, «Kaprise og variasjoner», til Wurm; A mon excellent ami et celebre collegue... Wurm tjente dessuten som musikalsk rådgiver for både Tsar Aleksander II og Tsar Aleksander III.


== Referanser ==
Sébastien Turgot

Sébastien Turgot (født 11. april 1984) er en fransk landeveissyklist. Han sykler for AG2R-La Mondiale


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sébastien Turgot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sébastien Turgot – ProCyclingStats 
(en) Sébastien Turgot – Cycling Archives 
(en) Sébastien Turgot – Cycling Quotient 
(en) Sébastien Turgot – CycleBase 
(en) Sébastien Turgot – TheSports.org
Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen

Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Jens Braarvig og utgitt i 2003. Boken inneholder religiøse tekster fra mahayanaretningen innenfor buddhismen. 
Den største delen av boken er Veien til det oppvåknede liv, som omfatter om lag 200 sider. Verket, som på sanskrit heter Bodhicaryavatara, ble skrevet av Shantideva på 600-tallet. Andre tekster i antologien er Lotussutraen, Den korte teksten om Lykkeland (Sukhavativyuha), Hjertesutraen, Piken Månefagers forklaring (Candrottaradarikavyakarana), Kjønnenes likeverd (Vimalakirtinirdesha), Besøket på Lanka, utdrag fra Jatakamala under tittelen «En blomsterkrans av historier om tidligere liv», En avhandling om middelveien av Nagarjuna og «Til forståelse av juvelfamilien» fra Ratnagotravibhāga.


== Referanser ==
Thomas J.R. Marthinsen

Thomas J.R. Marthinsen (født 1984 i Sandefjord) er en norsk forfatter og journalist.
Marthinsen er oppvokst Sandefjord og bosatt i Danmark. Han er utdannet journalist fra Høgskulen i Volda og har gått på Forfatterstudiet i Bø. I Danmark har han en mastergrad i kulturstudier fra Syddansk universitet. Han debuterte med novellesamlinga Du på Gyldendal Norsk Forlag i 2010. Hans første roman – Selvportrett ved gravstøtte – utkom i 2014.
Han førte i pennen Jens Breiviks bok om sønnen, Min skyld? En fars historie som utkom i 2014, og har skrevet en sakprosabok for barn (mellomtrinnet) om 22. juli - La oss snakke om 22. juli.


== Bibliografi ==
Du – noveller (2010) – ISBN 9788205398054
Selvportrett ved gravstøtte – roman (2014) – ISBN 9788205418806
Min skyld? En fars historie – sakprosa (2014) – ISBN 9788282056762 (ført i hånden)
La oss snakke om 22. juli – en sakprosabok for barn – sakprosa (2021) – ISBN 9788256022182 (illustrert av Els Cools)


== Eksterne lenker ==
Gyldendal Norsk Forlag: Thomas J.R. Marthinsen
Personlig hjemmeside
Eldre personlig hjemmeside