jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Iron Sky

Iron Sky (finsk tittel Rautataivas) er en finsk-tysk-australsk sciencefiction-komedie fra 2012 regissert av Timo Vuorensola. Hovedrollene spilles av Julia Dietze, Christopher Kirby og Götz Otto. Filmen handler om «romnazister» som i 2018 kommer tilbake fra en hemmelig base på månen for å gjenerobre jorda.
Verdenspremieren på Iron Sky fant sted på Filmfestivalen i Berlin 11. februar 2012. I Norge hadde filmen kinopremiere 4. april samme vår.


== Handling ==
Filmen  forteller den usannsynlige historien om tyske nazister som mot slutten av andre verdenskrig skal ha gjort store framskritt i antigravitasjonsforskningen, sendt romskip til månens bakside og etablert militærbasen Schwarze Sonne («Svart sol») der. Nazistenes plan har vært å bygge en slagkraftig romflåte for å vende tilbake og erobre jorda. Handlingen foregår i 2018 da romnazistene setter planen ut i livet og angriper jorda med dunder og brak.


== Produksjon ==
Etter suksessen med lavbudsjettfilmen Star Wreck, ville det samme filmteamet lage en ny film. Produksjonen begynte tidlig i 2006.
Iron Sky er en voldsom og fantasifull eventyrfilm og actionkomedie med en mengde spektakulære digitale spesialeffekter. Filmen har delvis retrodesign og leker med «gammeldagse» flygende tallerkner, luftskip og tysk militærestetikk fra andre verdenskrig.
Allerede før filmen var ferdig, hadde den en stor fanskare av tilhengere som også delvis bidro til utviklingen av filmen.
Filmen kan på flere måter likne exploitationfilmer innen undersjangeren nazi exploitation, altså billige underholdningsfilmer av lav kunstnerisk kvalitet som utnytter og leker med populære forestillinger om nazismen i kommersiell hensikt.


== Rollebesetning ==
Julia Dietze som Renate Richter
Götz Otto som Klaus Adler
Christopher Kirby som James Washington
Tilo Prückner som Doktor Richter
Udo Kier som Mondführer Wolfgang Kortzfleisch
Peta Sergeant som Vivian Wagner
Stephanie Paul som USAs president (en parodi på Sarah Palin)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Off. nettsted
(en) Iron Sky på Internet Movie Database 
(no) Iron Sky hos Filmfront 
(sv) Iron Sky i Svensk Filmdatabas 
(da) Iron Sky i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Iron Sky på Allociné 
(nl) Iron Sky på MovieMeter 
(en) Iron Sky på AllMovie 
(en) Iron Sky på Turner Classic Movies 
(en) Iron Sky på Rotten Tomatoes 
(en) Iron Sky på Metacritic
Carandiru

Carandiru-fengselet var en beryktet fengsel i São Paulo, Brasil. Fengselet ble designet og bygget av Samuel das Neves i 1920, og ble ansett som et pilot-prosjekt for å møte de nye kravene i straffeloven. Fengselet var i drift fra 1956 til 2002, og hadde på det meste 8000 innsatte selv om kapasiteten egentlig var på 4000 innsatte. Med dette var fengselet Latin-Amerikas største fengsel. 


== Carandiru-massakren ==
I 1992 var fengselet sted for Carandiru-massakren, der 111 fanger ble drept av 68 militærpoliti. Ingen av de militære ble drept i aksjonen. Aksjonen betraktes som en stort brudd på menneskerettighetene i Brasils historie. Massakren ble utløst av et fangeopprør i fengselet og politiet gjorde lite før militærpolitiet i São Paulo stormet anlegget. Overlevende hevdet at politiet også skjøt mot innsatte som allerede hadde overgitt seg eller forsøkte å gjemme seg i sine celler.
Ansvarlig for aksjonen, oberst Ubiratan Guimarães, ble opprinnelig dømt til 632 års fengsel for hans mishandling av opprør og påfølgende massaker. 16. februar 2006 ble dommen annullert fordi Guimarães overbeviste retten om at han bare fulgte ordre. Flere menneskerettighetsgrupper betegnet situasjonen som et skritt bakover og som et stort bidrag til straffefrihet for politivold. Guimarães, som også var medlem av São Paulos delstatsforsamlinger, ble drept i september 2006.
Massakren førte til danningen av en gruppe blant andre brasilianske innsatte kalt Primeiro Comando da Capital i 1993. Denne gruppen antas å stå bak drapet på José Ismael Pedrosa, direktør for fengselet på den tiden.
Fengselet ble revet den 9. desember 2002.


== I etterkant ==
Drauzio Varella, en kjent brasiliansk lege, var frivillig ubetalt lege i Carandiru fra 1989 til 2001 og er kjent for sitt arbeid mot aids. Han skrev boken, Estação Carandiru (norsk: Carandiru Stasjon), som beskriver hans egne erfaringer der og de ​​fryktelige forholdene for de innsatte. Boken ble senere gjort om til film (Carandiru, regissert av Hector Babenco), og begge ble høyt ansett av kritikere og publikum.
Arbeiderbladet (andre betydninger)

Et arbeiderblad er et skriftlig medium som enten forbindes med eller tidligere er assosiert med arbeiderbevegelsen. Det finnes mange slike arbeiderblad, både lokale og nasjonale i Norge og i andre land. Arbeiderbladet kan sikte til:

Dagsavisen, tidligere kjent som Arbeiderbladet eller Dagsavisen Arbeiderbladet
Aviser eid av A-pressen:
Halden Arbeiderblad
Hamar Arbeiderblad
Helgeland Arbeiderblad
Oppland Arbeiderblad
Rjukan Arbeiderblad
Sarpsborg Arbeiderblad¨
Vestfold Arbeiderblad
Haugaland Arbeiderblad
Nordland Arbeiderblad
Bergensavisen (BA), tidligere kjent som Bergens Arbeiderblad
Glåmdalen (avis), tidligere Kongsvinger Arbeiderblad
Telemarksavisa, tidligere Telemark Arbeiderblad
Namdalsavisa, tidligere Namdal Arbeiderblad


== Se også ==
Folkebladet
Liste over nedlagte norske aviser
Dorfchemnitz (Zwönitz)

Dorfchemnitz er en bydel i Zwönitz i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. 
Dorfchemnitz var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Zwönitz den 1. januar 1998.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Dorfchemnitz (Zwönitz) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den Norske Hypotekforenings kulturpris

Den Norske Hypotekforenings kulturpris ble delt ut to ganger. Prisen var på 100 000 kr. Utdeleren, Den Norske Hypotekforening, innledet gjeldsforhandlinger i 1991, og ble i 1993 overtatt av Sparebanken NOR. Juryen for den første utdelingen besto av Robert Levin, Åse Kleveland, Bjørn Simensen, Oddvar S. Kvam og adm. dir. Johan Gram i Den Norske Hypotekforening.


== Mottagere ==
1988 Elizabeth Norberg-Schulz
1989 Liv Blåvarp


== Referanser ==
Jergenihøydene

Jergenihøydene (eller Jergeniåsene) er et opptil 222 meter høyt og rundt 330 kilometer langt høydedrag i den sørøstlige delen av europeisk Russland.
Jergenihøydene strekker seg over den sørlige delen av den østeuropeiske slette. De ligger i republikken Kalmykia og i Volgograd og Rostov oblast, vest for Volgas nedre løp, mellom byen Volgograd i nord og Manytsjsenkningen i sør. Mens høydedraget i nord og vest går over i det vekslende slette- og åslandskapet på den østeuropeiske slette, faller de mot øst og sørøst gradvis ned mot de vidstrakte slettene i Den kaspiske senkning. 
Landskapsbildet på Jergenihøydene kjennetegnes av åser, hvor mange forskjellige elver har gravd seg inn. Blant de største er Sal, som renner fra utspringet på Jergenihøydene til munningen i Don. 
Den største byen på det tynt befolkede høydedraget er Elista, hovedstaden i kalmykia.
Marsipankake

Marsipankake er en bløtkake bestående av flere lag sukkerbrød skilt med krem og fyll. Kaken er til slutt dekket med pisket krem og et lag av marsipan. Den blir ofte pyntet med strø av forskjellige sorter.


== Referanser ==
Beutha

Beutha er en «ortsteil» i Stollberg i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
Beutha var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Stollberg den 1. januar 1999.


== Bilder ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Beutha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjell Nordström

Kjell Nordstrøm er navnet til flere personer:

Kjell Nordström (politiker), svansk politiker
Kjell A. Nordström, svensk økonom, forfatter og foredragsholder
Kjell A. Nordström (stylist), svensk-norsk designer med artistnavnet "Baron von Bulldog":
Montenegro (Quindío)

Montenegro er en by og en kommune i Quindío i Colombia. Kommunen hadde rundt 45 000 innbyggere i 2005, hvorav om lag 36 400 bodde i byområdet. Den dekker et areal på 148,92 km² Byen ligger 10 km vest for departementshovedstaden Armenia.
Montenegro befinner seg midt i landets kafferegion, og det er et stort antall hoteller blant de store kaffeplantasjene. Temaparken Parque Nacional del Café ligger i kommunen.


== Eksterne lenker ==
Kommunens offisielle nettsted Arkivert 1. november 2020 hos Wayback Machine.
Calarcá

Calarcá er en by og en kommune i Quindío i Colombia. Kommunen hadde rundt 82 400 innbyggere i 2005, hvorav om lag 62 100 bodde i byområdet. Den dekker et areal på 219,23 km². Byen ligger 4 km øst for departementshovedstaden Armenia.
Calarcá ligger i Colombias kafferegion, og kaffe er derfor kommunens viktigste inntekstkilde. Økoturisme er også populært. Peñas Blancas er et mye besøkt sted for fjellklatring, og kommunen har også en sommerfuglhage og en botanisk hage.


== Eksterne lenker ==
Kommunens offisielle nettsted Arkivert 27. september 2020 hos Wayback Machine.
Informasjonsside om Calarcá Arkivert 27. september 2020 hos Wayback Machine.
Sølje Bergman

Sølje Kristina Høyland Bergman (født 9. mars 1975) er en norsk skuespiller.


== Skuespiller og realitydeltager ==
Bergman har blant annet spilt i filmen Varg Veum – Din til døden og har også hatt mindre roller i en episode av The Sopranos og i Hotel Cæsar. I 2021 spilte hun en rolle i andre sesong av TV-serien Beforeigners.
I 2021 var Bergman deltager i en ny sesong av realitykonkurransen Farmen, og deretter i gameshowet Fangene på fortet.


== Aktør i samfunnsdebatten ==
I tillegg til karrieren som skuespiller har hun gjort seg bemerket som talsperson for organisasjonen Tid for barn som kjemper for bedre økonomisk anerkjennelse av morsrollen.Våren 2015 fikk Bergman stor medieoppmerksomhet da hun offentlig uttrykte vaksineskepsis. Hun hevdet blant annet at det er positivt for barn å gå gjennom barnesykdommer og at hun ikke ønsker at hennes barn skal «sprøytes fulle av kjemiske cocktailer». Påstandene har blitt møtt med kritikk fra medisinske eksperter og skuespillerkolleger.


== Privatliv ==
Bergman giftet seg i 2010 med skuespilleren Stig Henrik Hoff.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sølje Bergman på Internet Movie Database
USS «Aaron Ward» (DM-34)

USS «Aaron Ward» (DM-34) var en destroyer minelegger i Robert H. Smith-klassen i US Navy, og det tredje skipet som bar dette navnet. Etter å ha vært igjennom en treningsperiode etter at skipet ble operativt i 1944, ble skip og mannskap sendt til Karolinene i det vestlige Stillehavet. Der ankom de 16. mars 1945, og ble en del av den gigantiske styrken som ble samlet til invasjonen av Okinawa.
Under oppdragene utenfor kysten av Okinawa, ble USS «Aaron Ward» flere ganger utsatt for flyangrep. 3. mai 1945 ble de angrepet av et stort antall japanske kamikazefly. 2 fly ble skutt ned, men ett traff. Under arbeidet med å få skadene under kontroll, ble skipet truffet av ytterligere 2 selvmordsfly. Mesteparten av mannskapet ble drept eller såret under disse angrepene.
USS «Aaron Ward» holdt seg flytende etter angrepet og ble tauet i havn. Deretter seilte skipet over Stillehavet, gjennom Panamakanalen og nordover til New York. Ved ankomst New York Navy Yard, i august 1945, var krigen nesten over. Det ble da besluttet at skipet ikke skulle gjennoppbygges.
28. september 1945, ble USS «Aaron Ward» tatt ut av tjeneste og senere hugget opp.
Torbjørn Agdestein

Torbjørn Agdestein (født 29. november 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Stord.Han har tidligere spilt for Odd, Brighton og Haugesund.


== Klubbkarriere ==
Under et utdanningsopphold i England, skrev Agdestein under for Brighton & Hove Albion i 2010 og debuterte 18. januar 2012 i 3. runde av FA-cupen mot Wrexham. Etter manglende spilletid for førstelaget, ble han i september 2011 ble  lånt ut til Bath City der han fikk 3 kamper. Agdestein debuterte i Championship 19. februar 2012 mot Peterborough United.
Han ble fristilt fra kontrakten med Brighton sommeren 2013, og tegnet deretter en seks måneders kontrakt med det skotske laget Inverness Caledonian. Etter oppholdet i Storbritannia, prøvespilte han for Haugesund i 2014, hvor han skrev under på en ettårskontrakt. Etter sesongen underskrev han ny kontrakt ut 2016-sesongen.
I mars 2015 ble han utlånt til Kristiansund til sommeren 2015, hvor han scoret 4 mål på 13 kamper før han returnerte tilbake til Haugesund. 17. august 2016 skrev han under for Odds Ballklubb, på en kontrakt som binder ham til Telemarksklubben fra 1. januar 2017 og ut 2019.
Han har også spilt én kamp for det norske U-21-landslaget. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torbjørn Agdestein – Transfermarkt 
(en) Torbjørn Agdestein – Soccerbase.com 
(en) Torbjørn Agdestein – Soccerway 
(no) Torbjørn Agdestein – Norges Fotballforbund 
(en) Torbjørn Agdestein – FBref
Solveig Hisdal

Solveig Hisdal (født 4. oktober 1946) er en norsk grafisk designer og klesdesigner, best kjent for sine drakter for Oleana, hvor hun har vært fast designer siden firmaet ble etablert i 1992.
Inspirasjon til snitt og mønstre finner jeg i folkemuseer over hele landet. Kombinasjoner av silke og andre tekstiler er min spesialitet. Jeg kopierer ikke, men forsøker å fange essensen av de historiske plaggenes karakter.

Jeg vil lage klær av i dag som ser moderne ut. Det kvasihistoriske liker jeg ikke. Men inspirasjonen er klassisk.

Hun er utdannet på Statens Høgskole for Kunsthåndverk og Design, Bergen, og i New York. Hun drev tidligere klesfirmaet Aurora, hvor hun også formga alle plaggene. Hun er også fotograf og grafisk formgiver, og fotograferer de fleste av Oleanas kolleksjoner.
Hun er innkjøpt av Norsk kulturråd, Vestlandske Kunstindustrimuseum og Fondet for Norsk Kunsthåndverk. Hun fikk Scheiblers legats hederspris i 1995, Sølvmedalje fra Det Kongelige Selskap for Norges Vel i 1998, og Jacobprisen fra Norsk Form i 2000. Oleanakolleksjonen fikk Merket for god design i 1993, 1997, 1999, 2001 og 2002. Hun vant også en internasjonal pris for en strikkekolleksjon fra Aurora allerede i 1987.


== Litteratur ==
Kolbjørn Valestrand, Signe Aarhus og Solveig Hisdal. Oleana, fra drøm til eventyrlig virkelighet. Cappelen Damm, 2010. ISBN 978-82-02-33160-3
Solveig Hisdal. Poetry in stitches, clothes you can knit. Damm, 2000. Delvis parallell engelsk og norsk tekst. ISBN 82-517-8435-2. Først utgitt som Dikt i masker, 1997. Utgitt på finsk 1999 (ISBN 951-1-15806-6), i USA 2010 (ISBN 978-1-893063-04-4)
Future in retrospect / Tilbakeblikk framover. Vestlandske kunstindustrimuseum, 1999. Utstillingskatalog
Anne Britt Ylvisåker. «Oleana – ein vakker tåspissdans på stram line» I: Kunst og kultur 2006, nr 4.
Ingebjørg Strøno Sejersted. Innovativ tradisjon og dekorativ kraft, en analyse av Oleana med hovedfokus på design. Oslo, 2007. Masteroppgave i kunsthistorie, Universitetet i Oslo. (pdf)


== Referanser ==
Jonas Axel Boeck

Jonas Axel Boeck (født 16. mai 1833 i Aker, død 6. mai 1873 i Kristiania) var en prisbelønt norsk fiskeribiolog og zoolog, den første som utredet sildefiskeriet. Han oppdaget og beskrev også en rekke arter av marine dyr.
Han  ble cand.med. 1863 etter at han i 1860 hadde tatt oppdraget med å få realisert Stortingets ønske om utredning av sildefiskeriet. Dette var etter at man hadde sett tiltagende usikkerhet i tilgangen på sild, og det kulminerte i sildekrisen 1867. Etter hans tidlige død i 1873 ble sildestudiet overtatt av  Georg Ossian Sars, som frem til da hadde holdt på mest med torsk. En annen etterfølger i sildestudier var Johan Hjort som overtok etter Sars i 1893 og var fiskeridirektør 1900–06.
Han var sønn av lege og fjellklatrer Christian Boeck (1798–1877).
Hans bror Thorvald Boeck (1835–1901) var en bibliofil fullmektig.


== Utmerkelse ==
H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1860 for en avhandling om tanglopper


== Utgivelser ==
Axel Boeck (1870). Crustacea amphipoda borealia et arctica auctore (latin). Kristiania.  [200 sider, Særskilt aftrykt af Vidensk.-Selsk. Forhandlinger for 1870]
Axel Boeck (1871). Om Silden og Sildefiskerierne, navnlig om det norske Vaarsildfisket. B. M. Berntzen.  [131 sider.  Indberetning til den kgl. norske Regjerings Departement for det Indre om foretagne praktisk-videnskabelige Undersøgelse]
Axel Boeck (1876). De skandinaviske og arktiske amphipoder. A.W.Brøgger.  [Utgitt posthumt av Håkon Boeck]


== Referanser ==
Neil deGrasse Tyson

Neil deGrasse Tyson (født 5. oktober 1958 i Manhattan, New York City USA) er en amerikansk astrofysiker. Han er direktør for Hayden Planetarium ved Rose Center for Earth and Space, samt forsker i avdelingen for astrofysikk ved det American Museum of Natural History. Siden 2006 har han arrangert det pedagogiske TV-programmet NOVA scienceNOW på PBS, og har vært en hyppig gjest på The Daily Show, The Colbert Report, Real Time with Bill Maher, og Jeopardy! som representant for det vitenskapelige miljøet. Den 1. juni 2009 satte Tyson i gang et radioprogram med navnet StarTalk Radio. Dette radioprogrammet går fortsatt i dag, og har nådd om lag 115 episoder fordelt på 8 serier. Den 5. august 2011 ble det annonsert at Tyson vil være vertskap for en ny oppfølger til Carl Sagans vitenskapelige serie om verdensrommet fra 1979, Cosmos: A Personal Voyage.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Neil deGrasse Tyson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Neil deGrasse Tyson på Internet Movie Database 
(en) Neil deGrasse Tyson hos The Movie Database 
(en) Neil deGrasse Tyson hos Behind The Voice Actors 
(en) Neil deGrasse Tyson på Twitter 
(en) Neil deGrasse Tyson på Facebook 
Neil deGrasse Tyson på Instagram
Sven Tjørhom

Sven Jørgenson Tjørhom (født 17. februar 1928, død 28. april 2005) var ordfører i Sirdal kommune i Vest-Agder i 36 år, fra 1956 til 1995.
Sven Tjørhom var Sirdals mest markante person i flere tiår fram til sin død i 2005, ikke minst gjennom mange perioder som ordfører i kommunen: først for nå nedlagte Øvre Sirdal i perioden 1956-1960, etter kommunesammenslåingen for Sirdal kommune sammenhengende fra 1964 til 1995. 
I 1956 ble den da 28 år gamle Sven Tjørhom valgt til en av Norges yngste ordførere. I dette vervet ble han sentral i å føre Sirdal kommune fra å være «gråsteinskommune» til å bli en «gullgruve». Kommunen har rikelig tilgang på elektrisk kraft og er base for energiproduksjonsselskapet Sira-Kvina Kraftselskap som produserer energi i sju vannkraftverk i området. Årsproduksjonen tilsvarer hele 5 prosent av hele Norges kraftproduksjon, og hovedkontor og driftssentral ligger i kommunesenteret Tonstad.
I tillegg til ordførervervet og et utall andre tillitsverv, både lokalt, på fylkesplan, regionalt og nasjonalt, drev Sven Tjørhom gården hjemme på Tjørhom. Han var i perioder også ute på snekkerarbeid. Tjørhom har blant annet vært med å bygge Kvævemoen kapell. Sven Tjørhom var en uvanlig kunnskapsrik person. Ledige stunder brukte han til lesing. Interessefeltet var stort, men gammel historie var noe som lå hjertet nær.
Sven Tjørhom var gift med Ingebjørg Tjørhom (født Lunde) og far til Berit Berg Tjørhom, Gry Åse Tjørhom og Thor Jørgen Tjørhom (født 1962). Sistnevnte var ordfører i Sirdal kommune fra 2003 til 2011 og fra 2015 til 2019 for Senterpartiet.
Odd M. Berg

Odd M. Berg (født 31. desember 1938 i Stavanger) er en kjent næringslivsleder i Rogaland.  Han har hatt sentrale posisjoner i Jonas Øglænd og var blant annet med på oppbyggingen av den landsdekkende Ø-kjeden, senere Cubus.  Berg var administrerende direktør i Sentrum Eiendommer AS og var drivkraften bak ombyggingen av Uldvaren til kjøpesenteret Vågen 33 i Sandnes sentrum.  De siste yrkesaktive årene var Odd Berg administrerende direktør i Norsk Hammerverk (NoHa).
Odd Berg har alltid hatt et sterkt samfunnsengasjement og vært et aktivt medlem i forskjellige styrer og organisasjoner.  Han har blant annet vært tillitsvalgt i Norske Reserveoffiserers Forbund i lange perioder og sittet i bystyret i Sandnes kommune.  Mest oppmerksomhet har nok hans sterke og langvarige engasjement i Stiftelsen Sandnes-Dubrovnik fått.  Her har han vært styreleder og primus motor i en årrekke og sørget for konkret assistanse i oppbyggingen av både Dubrovnik og flere byer og landsbyer i Bosnia etter krigen på Balkan.  I begynnelsen var hjelpen fokusert mye på nødhjelp men etter hvert ble fokus rettet inn mot infrastruktur, landbruk, hjelpemidler og utstyr til skoler, sykeshus etc og erfaringsoverføring.  Hovedsakelig motivert av dette arbeidet har Odd Berg mottatt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen Sandnes-Dubrovnik Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Carl Axel Skovgaard-Petersen

Carl Axel Skovgaard-Petersen (født 6. oktober 1866 i København, død 29. september 1955) var en dansk prest og forfatter. Han ble student fra Borgerdydskolen på Christianshavn 1884 og cand.theol. fra Københavns Universitet 1890. Under studiet ble han syk, han slet siden med sykdom det meste av livet. Sitt første embete fikk han i Alslev-Hostrup nær Esbjerg på Jylland i 1893. I 1901 kom han til Mårum kirke på Sjælland, her ble han til 1910, da han sluttet for å starte opp en bibelskole i København. Før oppstarten foretok han en lengre reise for å se nye kirker dannet som følge av dansk misjonsarbeid i andre land.
Fra 1912 til 1929 var Skovgaard-Petersen knyttet til bibelskolen i København som forstander (rektor). I tillegg holdt han bibelforedrag over hele Danmark for å vekke folks lyst til bibellesning. Ved siden av disse gav han ut en rekke bøker for å gi hjelp til forståelse av Bibelen. En rekke av hans bøker ble også oversatt til norsk.
Fra 1929 til 1936 var han domprost i Roskilde domkirke. Han var kirkelig medarbeider ved Berlingske Tidende (1923–34) og ved skoleradioen (1931–43). I tillegg hadde han en rekke andre verv. Fra 1919 var han medlem av og fra 1938 formann for kommisjonen som stod for bibeloversettelse. Han var formann for kolonien Filadelfia fra 1922 til 1936, for Dansk sømandsmission i fremmede havne 1930–38 og i styret for Dansk kirke i udlandet. Han var også formann for Valdensermissionen fra 1929.


== Utvalgt bibliografi ==
Troens Betydning for den, der vil frem i Verden (1901)
Kan der leves paa Rationalisme (1903)
Troens Hemmelighed (1904)
Kan der leves paa religiøs Overtro (1905)
Korte Ord om store Ting, en serie småskrifter
Menneskeskikkelser, en serie på flere bøker
Ungdommens Bog (1909),
Jesu Lignelser (1921)
Erfaringer fra Prækestolen (1921)
Landet, hvor Kilderne sprang, I-II (1923—24)
Hvorledes blev Nye Testamente til? (1928)
I Vaarbruddets Tegn (erindringer)
Min Arbejds­dag i Kirkens Tjeneste (erindringer)
Bibelens Krone (1941)


== Heder ==
Dannebrogordenen
Dannebrogordenens hederstegn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Carl Skovgaard-Petersen hos www.denstoredanske.dk (Dansk Biografisk Leksikon)
Gerontokrati

Gerontokrati (fra gammelgresk γέρων – géron, gammel og κράτος – krátos, herskap) er en styreform der makthavernes autoritet hovedsakelig baserer på høy alder.
En organisasjon som ikke formelt, men i praksis, er et gerontokrati, kalles på norsk for et «gubbevelde».


== Referanser ==
Skumglass

Skumglass er et granulat fremstilt av glass som kan benyttes til lette fyllinger i veg og jernbane, sikring av skråninger og som isolasjonsmateriale mot grunnen eller rørgater.
I Norge fremstilles skumglass av resirkulert glass fra mat og drikkevarer. Ferdig produsert skumglass selges i fraksjoner på 10-50 mm og har en densitet på kun 180 kg/m³. Samtidig tåler materialet så høyt trykk at det kan anvendes som fyllmasser til både veg og jernbane. Ved første øyekast kan materialet lett forveksles med vanlig stein, men skumglass består av ca. 20 % glass og 80 % luft og har mange små porer på overflaten.


== Eksterne lenker ==
Materialtekniske egenskaper for skumglass
Ceresfjellet

Ceresfjellet er det tredje høyeste fjellet på Svalbard. Toppen er 1675 meter over havet  og ligger øst for Tryggvebreen i fjellmassivet Atomfjella. Ceresfjellet ligger i landskapet Ny-Friesland nordøst på øya Spitsbergen, ca. 3,5 km sørøst for Perriertoppen. Fjellet har fått navn etter dvergplaneten Ceres.


== Referanser ==