jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carl Severing

Carl Wilhelm Severing (født 1. juni 1875 i Herford, død 23. juli 1952 i Bielefeld i Nordrhein-Westfalen) var en tysk sosialdemokratisk politiker (SPD). Han var sitt lands innenriksminister Hermann Müllers andre regjering fra 1928 til 1930.


== Liv og virke ==
Severing ble betraktet som en representant for det sosialdemokratiske partiets høyrefløy. I flere tiår hadde han en ledende posisjon for partiet i valgkretsene Ostwestfalen og Lippe. Han var også parlamentariker i Det tyske keiserrike, Weimarrepublikken og i Nordrhein-Westfalen. I 1919-1920 spilte han for første gang en viktig rolle over delstatsnivå, da han fungerte som riks- og statskommisær i Ruhrområdet.
Fra 1920 til 1926 virket han som innenriksminister i Fristaten Preussen, hvor han spilte en avgjørende rolle i demokratiseringen av forvaltningen og politiet. I Hermann Müllers andre kabinett fra juni 1928 til mars 1930 bekledde han embedet som riksinnenriksminister. I den siste fasen av Weimarrepublikken, fra 1930 til 1932, var han enda en gang innenriksminister i Fristaten Preussen.
I tiden under det tredje rike levde Severin som pensjonist i Bielefeld. Etter andre verdenskrig gjenopptok han sin politiske aktivitet, og var blant annet formann for SPD i Ostwestfalen-Lippe og delstatspolitiker i Nordrhein-Westfalen.


== Referanser ==
Gérard Balanche

Gérard Balanche (født 18. januar 1968 i Le Locle) er en sveitsisk tidligere skihopper.
Han debuterte i verdenscupen med 56.-plass i Oberstdorf 30. desember 1984. Hans beste plassering i verdenscupen var 3.-plass i Oslo (Holmenkollbakken) 10. mars 1985. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 27 i 1986/87-sesongen. Samme sesong ble han nummer 10 i den tysk-østerrikske hoppuka.
Gérard Balanche deltok i VM i 1987 og 1989. Den beste individuelle plasseringen var 17.-plass i storbakken i Oberstdorf i 1987. Han var på det sveitsiske laget som ble nummer 11 i lagkonkurransen både i Oberstdorf i 1987 og i Lahtis i 1989.
I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 30 i storbakken og nummer 37 i normalbakken. Han var på det sveitsiske laget som ble nummer 8 i lagkonkurransen. Han var med i VM i skiflyging i 1985 og 1988, med 22.-plass i Planica i 1985 som beste plassering.
Han la opp etter VM i Lahtis i 1989.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Gérard Balanche Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine.
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Gérard Balanche – Olympics.com 
(en) Gérard Balanche – Olympic.org 
(en) Gérard Balanche – Olympedia 
(en) Gérard Balanche – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gérard Balanche – FIS (skihopping)
Teateråret 1910

Teateråret 1910 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1910.


== Hendelser ==
Ludvig Bergh tar over etter Olaf Mørch Hansson som teatersjef for Den Nationale Scene.
Tor Hedberg etterfølger Knut Michaelson som sjef for Dramaten
Etter drøyt 1100 forestillinger legger Intima teatern ned virksomheten
August Liebman etterfølger Walter Christmas som sjef for Dagmarteatret


== Nye drama ==
Babels tårn av Gabriel Scott
Chantecler av Edmond Rostand
The Dark Lady of the Sonnets av George Bernard Shaw
Deirdre of the Sorrows av John Millington Synge
Mary Magdalene av Maurice Maeterlinck
Misalliance av George Bernard Shaw
The Tragedy of Pompey the Great av John Masefield


== Årets oppsettinger ==
Ernst Fastboms teaterstykke Halta Lena och vindögde Per uroppføres på Södra Teatern i Stockholm.


== Innvielser av teatre ==
Alhambra Theatre åpner i Manchester, England
American Conservatory Theater åpner i  San Francisco, California, USA
Abdulla Şaiq adına Azərbaycan Dövlət Kukla Teatrı (Baku dukketeater) åpner i Baku
Fitzgerald Theater åpner i Saint Paul, Minnesota, USA
Howard Theatre åpner i Washington, D.C., USA
London Palladium åpner i Westminster, London, England
Mercury Theatre åpner i Auckland, New Zealand
Sampson Theatre åpner i Penn Yan,  Yates County, New York, USA


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Dagfin Brodtkorb

Dagfin Clasen Brodtkorb (født 20. juli 1947 i Norge) er tidligere forskningsdirektør i ABB. Han har publisert en rekke vitenskapelige artikler.
Brodtkorb er sivilingeniør og har doktorgrad innen elektronikk fra Norges tekniske høgskole i 1976.
Han har jobbet ved Forsvarets forskningsinstitutt og Lincoln Laboratory, Massachusetts Institute of Technology, A/S Informasjonskontroll og MIROS A/S før han i 1995 startet ved ABB Corporate Research Center i Asker. Han var i 2004 medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademis Industrielle råd, og i 2005–2006 styremedlem i Simula Research Laboratory.


== Referanser ==
Hans Wallner

Hans Wallner (født 29. mai 1953 i Feistritz an der Gail i Kärnten) er en østerriksk tidligere skihopper.
Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 67.-plass (av 74 deltakere) i Innsbruck 3. januar 1971. Hans beste enkeltplassering i Hoppuka var 3.-plass i Innsbruck 3. januar 1975. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 6 i 1980/81; han hadde også en 10.-plass i 1974/75.
I verdenscupen, som startet opp i 1979/80, vant han ett renn, i storbakken i Sapporo 15. februar 1981. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 7 i sesongen 1980/81.
Hans Wallner deltok i VM i 1974 og 1982. Han var på det østerrikske laget som tok sølvmedalje i lagkonkurransen i Oslo i 1982. Hans beste individuelle plassering var 13.-plass i storbakken i Falun i 1974. Han var med i OL i 1976 og 1984, med 6.-plass i storbakken i Innsbruck i 1976 som beste plassering.
Wallner deltok i VM i skiflyging i 1973, 1975, 1979, 1981 og 1983. Hans beste plassering var 5.-plass i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975.
Han vant Kongsberg Cup i 1976, samt to renn i Sapporo i 1977. Hans Wallner la opp etter 1983/84-sesongen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Skisprungschanzen-Archiv: All time results


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Wallner – Olympedia 
(en) Hans Wallner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hans Wallner – FIS (skihopping)
Keijo Korhonen

Keijo Korhonen (født 7. oktober 1956 i Leppävirta) er en finsk tidligere skihopper.
Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 60.-plass (av 79 deltakere) i Oberstdorf 30. desember 1978. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka og verdenscupen var 4.-plass i Oberstdorf 30. desember 1979. Sammenlagt i hoppuka ble han nummer 16 i 1979/80. I verdenscupen, som startet opp i 1979/80, ble han nummer 40 sammenlagt i 1982/83.
I VM i Oslo i 1982 var han på det finske laget som tok bronsemedalje i lagkonkurransen.
Hans siste verdenscuprenn var i Vikersund 18. februar 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Keijo Korhonen – FIS (skihopping)
More Pepper, Please

More Pepper, Please er et musikkalbum med Sigurd Køhn, utgitt i 1996. Dette er hans første plateutgivelse som soloartist.


== Sporliste ==
«More Pepper, Please» (Sigurd Køhn)
«White Coffee» (Sigurd Køhn)
«Forgivness, An Alibi» (Sigurd Køhn)
«No Worries» (Staffan William-Olsson)
«October» (Paul Waaktaar-Savoy)
«Bingo» (Sigurd Køhn)
«One Too Many» (Sigurd Køhn)
«Angel Blue» (Sigurd Køhn)
«Club 7 In Heaven» (Sigurd Køhn)
«Is It Me» (Sigurd Køhn)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Sigurd Køhn - saksofon, produsent, arrangement, miksing, komponist
Dag Arnesen - flygel
Ingebrigt Håker Flaten - bass
Jarle Vespestad - trommer
Stian Carstensen - trekkspill
Roy Nikolaisen - trompet
Lakki Patey - gitarer
Staffan William-Olsson - gitarer, låtskriver på No Worries, arrangement
Stein Bull-Hansen - gitarer
Einar Mjåland - bass
Bruce Rasmussen - trommer, perkusjon
Célio de Carvalho - perkusjon


=== Øvrige medvirkende ===
Paul Waaktaar-Savoy - låtskriver på October
Per Sveinson - tekniker, miksing
Mikkel Schille - mastering


== Eksterne lenker ==
More Pepper, Please
Venstrefascisme

Venstrefascisme, også kalt rød fascisme, er et begrep som vanligvis blir brukt som betegnelse på totalitære eller autoritære tendenser på den politiske venstresiden. Jürgen Habermas var en av de første som brukte begrepet i sin moderne betydning, som kritikk av studentopprørene under siste halvdel av 1960-tallet. Habermas brukte begrepet for å distansere seg fra det han oppfattet som voluntarisme og desisjonisme hos studentene - handling uten fornuft og innsikt - framfor argumentasjon og demokratisk deltakelse.Begrepet har imidlertid en lengre forhistorie: Allerede i 1926 brukte politikere fra demokratiske (kristendemokratiske og liberale) partier i Italia begrepet venstrefascisme om stalinismen, for å sette likhetstegn mellom stalinismen og den italienske fascismo og understreke at begge ideologiene truet demokratiet. Fra rundt 1929 brukte det tyske sosialdemokratiske partiet, SPD, begrepet «rødlakkerte fascister» om kommunistene; sosialdemokraten Kurt Schumacher uttalte på et møte i Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold i 1930: «Veien fremover for de dessverre tallrike proletære nazistene går gjennom kommunistene, som i virkeligheten bare er rødlakkerte dobbeltutgaver av nasjonalsosialistene. Begge har til felles hatet mot demokratiet og forkjærligheten for vold». Det hører med til historien at Komintern og tilsluttede kommunistpartier siden 1924 hadde omtalt sosialdemokratene som sosialfascister og regnet sosialdemokratiet som en av mange former for fascisme, og den farligste blant dem.I Norge har begrepet venstrefascisme bl.a. blitt brukt av Bernt Hagtvet, som knyttet det an til Habermas' opprinnelige bruk.Begrepet venstrefascisme har også blitt brukt av en del historikere for å beskrive sosiale, antikapitalistiske («venstreorienterte») strømninger innen fascismen.


== Referanser ==
This Place

This Place er et musikkalbum med Sigurd Køhn Quartet, utgitt i 2005, etter hans død.


== Sporliste ==
«Le kabaler» (Sigurd Køhn)
«Melodie op. 47 Nr. 3» (Edvard Grieg)
«This Place» (Sigurd Køhn)
«Ved Rondane op. 33 Nr. 9» (Edvard Grieg)
«Ole Elveplassen» (Monn-Iversen/Tusberg/Falkberget)
«Galder» (Sigurd Køhn)
«Hildringstimen» (Bye/Ludt)
«A- Wooking op.150 Nr. 3» (Geirr Tveitt)
«Losing It» (Sigurd Køhn)


== Medvirkende ==


=== Sigurd Køhn Quartet ===
Sigurd Køhn - altsaksofon, produsent, fotograf, komponist
Jens Fossum - bass
Anders Aarum - piano
Andreas Bye - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Andy Mytteis - tekniker
Ulf Holand - miksing
Morten Lund - mastering
Johs. Bøe - fotograf
Øivind Madsen - design


== Eksterne lenker ==
This Place
Akinori Nakayama

Akinori Nakayama (født 1. mars 1943 i Nagoya), japansk turner som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.
Nakayama ble olympisk mester i turn fire ganger under sommer-OL 1968 i Mexico by. Tre individuelle og et i lag, ringer, skranke, svingstang og han var med på det japanske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sovjetunionen og Øst-Tyskland.
Fire år senere, under Sommer-OL 1972 i München vant han to gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Han vant gull i ringer og i lagkonkurransen i mangekamp.
Han ble verdensmester i turn sju ganger, i frittstående, svingstang og i lagkonkurranse 1966 i Dortmund og i ringer, skranke, frittstående og i mangekamp lag 1970 i Ljubljana.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by -  Gull i turn, ringer  Japan
1968  Mexico by -  Gull i turn, skranke  Japan
1968  Mexico by -  Gull i turn, svingstang  Japan
1968  Mexico by -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1972  München -  Gull i turn, ringer  Japan
1972  München -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1968  Mexico by -  Sølv i turn, frittstående  Japan
1972  München -  Sølv i turn, frittstående  Japan
1968  Mexico by -  Bronse i turn, mangekamp  Japan
1972  München -  Bronse i turn, mangekamp  Japan


== VM-medaljer ==
1966  Dortmund  Gull i turn, svingstang
1966  Dortmund  Gull i turn, frittstående
1966  Dortmund  Gull i turn, lagkonkurranse
1970  Ljubljana  Gull i turn, ringer
1970  Ljubljana  Gull i turn, skranke
1970  Ljubljana  Gull i turn, frittstående
1970  Ljubljana  Gull i turn, lagkonkurranse
1966  Dortmund  Sølv turn, ringer
1970  Ljubljana  Sølv i turn, svingstang
1966  Dortmund  Bronse turn, frittstående
1966  Dortmund  Bronse turn, mangekamp
1970  Ljubljana  Bronse turn, mangekamp


== Eksterne lenker ==
(en) Akinori Nakayama – Olympedia 
(en) Akinori Nakayama – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Akinori Nakayama – FIG 
(en) Akinori Nakayama – Gymn Forum
Charlottenberg stasjon

Charlottenberg stasjon er en jernbanestasjon på Värmlandsbanan i Eda kommune i Sverige. Den blir betjent av SJ mellom Oslo og Stockholm, Vy Tåg mellom Oslo og Karlstad, og av svensk regionaltrafikk. Stasjonen ligger 6,6 km fra riksgrensen.
I 1921 ble et nytt jernbanehotell oppført, delvis på grunnmurene til et privat hotell som hadde brent ned noen år tidligere. I 1994 ble stasjonen nedgradert til holdeplass for persontrafikk, men er fremdeles driftsteknisk stasjon.


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Charlottenberg stasjon
(no) Charlottenberg stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
Historiskt om Nordvästra stambanan
Sveriges Järnvägsstationer avsnitt C
Silkeborg slott

Silkeborg slott er et tidligere dansk slott som har ligget på en holme nordøst for Silkeborgs nåværende sentrum, hvor Gudenåen renner ut i Silkeborg Langsø. Man vet ikke når det eldste Silkeborg slott ble bygget. Det ble revet ned i 1726 etter å ha forfalt i en årrekke.
I et foredrag i Historisk Samfund i 1918 refererer Ejler Haugsted til et brevregister fra 1558:.
Stedet som Silkeborg stander på tilhørte engang i 14.Aarh Alling Kloster ... og som var et temmelig stort Kloster...
Med det gode eller med det onde har en Herremand paa Egnen, maaske Hr. Erik Mus, maaske en af hans Forfædre bemægtiget sig Næsset ved Aaens udløb i Langsøen og har bygget sig en af disse Fæster, hvorfra der, som dronning Margrete siger i Januarforordningen af 1396 " skete overmåde lidt Ret.
Det mer enn antydes at det nærmest har vært en røverborg.
Silkeborg ble overdratt til Århus bispestol i 1418 og var hovedsete for bispegodset i den vestlige delen av stiftet. De siste seks biskopene i Århus før reformasjonen, var borgherrer på Silkeborg.
Biskop Ulrik Stygge oppførte en borg, ca. 30 x 14 m i sten, i to etasjer og med tårn. En mynt fra Erik av Pommerns tid som er funnet i jorden i nærheten av fundamentet, kan indikere at den er bygget i 1430-årene.
I 1536 oppførte kronen en trefløyet gård i bindingsverk og gjorde stedet til hovedsete for Silkeborg len.
Topografen og historikeren Arent Berntsen skrev i 1656:.
Silkeborg er et velbygt, anseeligt og overmåde lystigt slot, liggende 4 mil vesten for Århus inde i landet på et synderligt smukt og belejligt sted med skov og mark såvel som mange ferske søer og åer: så godt, at Hans Kongelige Majestæt derfor har forbeholdt sig det til sin egen frihed og vildtbane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Danske Fortidsminders beskrivelse av slottet Arkivert 4. mai 2011 hos Wayback Machine..
10000 Flowers and One B

10000 Flowers and One B er et musikkalbum med Per Vestaby, utgitt i 1993. Dette er hans første soloplate.


== Sporliste ==
«Will I See Her Again» (Per Vestaby)
«It's Alright» (Per Vestaby)
«The Sun and the Photograph» (Per Vestaby)
«Orange Candle» (Per Vestaby)
«Circeline» (Per Vestaby)
«Mary Jane» (Per Vestaby)
«The Trip» (Per Vestaby)
«The Cheater» (Per Vestaby)
«The Moon Is Up» (Per Vestaby)
«Ladybird» (Per Vestaby)
«Airsick» (Per Vestaby)
«My Hometown» (Per Vestaby)
«Mirrors» (Per Vestaby)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Per Vestaby - sang, gitarer, sitar, harpe, låtskriver, produsent
Jørn Christensen - gitarer, slidegitar, bass, keyboard, synth, trommeprogrammering, kor, produsent, miksing
Lars Lillo-Stenberg - gitarer, kor
Werner Fuzzbulder - gitarer
Bent Patey - gitarer
Ketil Pedersen - bass
Kirsti Nyutstumo - bass
Pål Reinertsen - bass
Lars Fredrik Beckstrøm - kontrabass
Martin Kaspersen - keyboard, gitar
Palle Krüger - trommer, gitar
Nils Harkestad - trommer
Hans Olav Grøttheim - trommeprogrammering
Øyvind Hansen - skarptromme
Kyrre Fritzner - bakgrunnvokal
Cathrine Langeland - bakgrunnvokal
Ingvild Hammer - bakgrunnvokal
Liz Tove Vespestad - bakgrunnvokal
Alex Rosén - bakgrunnvokal
Trine Sterud - bakgrunnvokal


=== Øvrige medvirkende ===
Sverre Erik Henriksen - miksing, mastering
Guri Dahl - fotograf, design
Merete Lien - design


== Kilder ==
Albumet på Discogs
Valerij Savin

Valerij Savin (russisk: Валерий Савин; født 21. juni 1951 på Sakhalin, Russland) er en ukrainsk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1977 og 1984. Hans beste plassering i enkeltrenn var 17.-plass i Bischofshofen 6. januar 1978. Sammenlagt i hoppuka ble han nummer 21 i 1977/78.
I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 7 både i stor- og normalbakken. I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 31 i normalbakken. Han ble nummer 24 i VM i skiflyging i Planica i 1979.
Valerij Savin ble nummer 3 i Holmenkollen i 1979.


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 344


== Eksterne lenker ==
(en) Valerij Savin – Olympedia 
(en) Valerij Savin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Valerij Savin – FIS (skihopping) 
(en) Valerij Savin – TheSports.org
Sawao Kato

Sawao Kato (født 11. oktober 1946) er en japansk tidligere turner som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montréal.
Kato ble olympisk mester i turn tre ganger under sommer-OL 1968 i Mexico by. To individuelle og et i lag, frittstående og i både den individuelle- og lagkonkurransen i mangekamp.
Fire år senere, under Sommer-OL 1972 i München vant han tre gull- og to sølvmedaljer. Han vant gull i mangekamp, skranke og i lagkonkurransen i mangekamp.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by -  Gull i turn, mangekamp  Japan
1968  Mexico by -  Gull i turn, frittstående  Japan
1968  Mexico by -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1972  München -  Gull i turn, mangekamp  Japan
1972  München -  Gull i turn, skranke  Japan
1972  München -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1976  Montréal -  Gull i turn, skranke  Japan
1976  Montréal -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1972  München -  Sølv i turn, bøylehest  Japan
1972  München -  Sølv i turn, high bar  Japan
1976  Montréal -  Sølv i turn, mangekamp  Japan
1968  Mexico by -  Bronse i turn, ringer  Japan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Sawao Kato – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sawao Kato – Olympics.com 
(en) Sawao Kato – Olympic.org 
(en) Sawao Kato – Olympedia 
(en) Sawao Kato – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sawao Kato – FIG 
(en) Sawao Kato – Gymn Forum
Teateråret 1871

Teateråret 1871 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1871.


== Hendelser ==


== Nye drama ==
Creatures of Impulse av W. S. Gilbert
Den fredløse (Den fredlöse) av August Strindberg
Pygmalion and Galatea av W. S. Gilbert
Randall's Thumb av W. S. Gilbert


== Årets oppsettinger ==
16. desember – Axel Anreps teaterstykke Nerkingarne uroppføres på Södra Teatern i Stockholm.


== Fødsler ==
10. januar – Augusta Blad, dansk skuespiller (død 1953)
4. februar – Gerda Lundequist, svensk skuespiller (død 1959)
27. februar – Rudolf Rasch, svensk skuespiller (død 1964)
16. april – John Millington Synge, irsk dramatiker, dikter, skribent og folkloresamler (død 1909)
1. august – Eduard von Winterstein, tysk skuespiller (død 1961)
17. august – Jesse Lynch Williams, amerikansk forfatter og dramatiker (død 1929)
13. oktober
Hilda Borgström, svensk skuespiller (død 1953)
Johannes Guldbrandsen, dansk skuespiller (død 1922)
24. desember – Vilhelm Krag, norsk roman- og novelleforfatter, lyriker og dramatiker (død 1933)


== Dødsfall ==
11. februar – Filippo Taglioni, italiensk ballettdanser og koreograf (født 1777)
25. februar – Anna Sofia Sevelin, svensk skuespiller og sanger (født 1790)
5. juni – Hugo Adolf Hamilton, svensk kunstner, teatersjef og generalpostdirektør (født 1802)
17. oktober – Knut Filip Bonde, svensk militær og politiker, sjef for hoffkapellet og Dramaten (født 1815)


== Referanser ==
With a Little Help From Myself

With a Little Help From Myself er et musikkalbum med Per Vestaby, utgitt i 1999. Dette er hans hittil siste soloplate.


== Sporliste ==
«Be There» (Per Vestaby)
«Tools and Toys» (Per Vestaby)
«On the Mountain» (Per Vestaby)
«I Can't Sit Still» (Per Vestaby)
«Flying» (Per Vestaby)
«All Burn Down» (Per Vestaby)
«Houses» (Per Vestaby)
«Should I Stay» (Per Vestaby)
«Hey Girl» (Per Vestaby)
«Southern Wind» (Per Vestaby)
«I Can Tell By Your Eyes» (Per Vestaby)
«Touch the Water» (Per Vestaby)
«A Postcard» (Per Vestaby)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Per Vestaby - sang, gitarer, låtskriver
Jørn Christensen - gitarer, harmonivokal
Christoffer Lundquist - bassgitar, piano, orgel, zither, fløyte, maracas, mellotron, clavinet, håndklapp, kor, harmonivokal
Christer Jansson - trommer, perkusjon
Jens Jansson - håndklapp
Jörgen Cremonese - gitarer, harmonivokal
Bengt Blomgren - slidegitar
Michael Ilbert - synth, tekniker, miksing, produsent
Charlie Storm - synth
Palle Krüger - harmonivokal


=== Øvrige medvirkende ===
Johan Ekelund - mastering
Raymond Mosken - fotograf


== Eksterne lenker ==
With a Little Help From Myself
Konfliktåret 1871

Konfliktåret 1871 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1871.


== Pågående krig ==
Den fransk-prøyssiske krig (1870 – 1871)
Det nordtyske forbund med Kongeriket Preussen i ledelsen, Baden, Bayern og Württemberg på ene siden
Frankrike på andre siden
Maorikrigene (1845–1872)


== Hendelser ==
28. januar – Det beleirede Paris kapitulerer.
10. mai – Freden i Frankfurt, der Frankrike må avstå Alsace-Lorraine til det nydannede det tyske keiserrike, avslutter den fransk-prøyssiske krig.


== Dødsfall ==
Omar Pasja, osmansk general av kroatisk opphav (født 1806)
Setsuko Yosjida

Setsuko Yoshida (født 4. november 1942 i Aichi, død 26. oktober 2014) var en japansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.
Yoshida vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det ble spilt en enkeltserie med åtte lag. Japan vant seks kamper alle med 3-0 i sett og tapte en, mot Sovjetunionen med 1-3. Yoshida spilte seks kamper i turneringen.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by -  Sølv i volleyball damer  Japan


== Eksterne lenker ==
(en) Setsuko Yosjida – Olympedia 
(en) Setsuko Yosjida – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Dohuk FC

Dohuk FC (kurdisk یانه ی وهرزشی دهۆك, arabisk نادي دهوك) er en fotballklubb i Dahuk i irakisk Kurdistan. Den spiller i nord-divisjon i Iraks førstedivisjon. Dohuk regnes som et av de bedre lagene i irakisk Kurdistan-regionen og Irak.
I sesongen 2009/10 kom Dohuk FC til finalen i Irak Premier League og vant den for første gang, med 1-0 mot Talaba SC.


== Meritter ==
Iraqi Premier League (1)2009–10


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Suzue Takayama

Suzue Takayama (født 12. desember 1946), japansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.
Takayama vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det ble spilt en enkeltserie med åtte lag. Japan vant seks kamper alle med 3-0 i sett og tapte en, mot Sovjetunionen med 1-3. Takayama spilte i alle sju kampere i turneringen.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by -  Sølv i volleyball damer  Japan


== Eksterne lenker ==
(en) Suzue Takayama – Olympics.com 
(en) Suzue Takayama – Olympic.org 
(en) Suzue Takayama – Olympedia 
(en) Suzue Takayama – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)