jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sensu

Sensu er en latinsk term som betyr «i [..] betydning».
Termen brukes innen flere områder, deriblant biologi, geologi og juss, vanligvis som del av de to frasene: sensu stricto (forkortes s.s.) eller sensu lato (forkortes s.l.).  
Sensu stricto kan normalt oversettes med «i snever forstand» (ofte også «i streng forstand») eller «i snever betydning». 
Sensu lato oversettes vanligvis med «i vid forstand» eller «i vid betydning». 
En annen ganske vanlig bruk er å referere direkte til en forfatter (f.eks. sensu Linné) og termen betyr da slik nevnte forfatter oppfattet saken. 
Sjeldnere er det å bruke superlativer sensu strictissimo («i snevreste forstand») og sensu latissimo («i videste forstand»).


== Taksonomi ==
Innenfor biologisk taksonomi brukes termene til å beskrive hvilken oppfatning av et takson som menes. 


== Eksempler ==
«Den tradisjonelle maskeblomstfamilien, Scrophulariaceae s.l., var polyfyletisk, mens Scrophulariaceae s.s. (Scrophulariaceae sensu APG) antas å være monofyletisk.»
Thomas Young (forsker)

Thomas Young (født 13. juni 1773 i Milverton i Somerset i England, død 10. mai 1829 i London), var en engelsk fysiker, lege og hieroglyftyder. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Thomas Young kom fra en familie av kvekere. Han var svært allsidig, og allerede som gutt behersket han flere språk. Hans første høyere studsium var i medisin og han tok doktorgraden i dette i 1796 i Göttingen. 


=== Lege ===
Young var fra begynnelsen lege og hadde en legepraksis i London. Han var først og fremst interessert i medisinsk optikk og det var foranledningen til at han også begynte å studere fysikk.


=== Fysiker ===

Young ga 1802 et lite bevis for lysets bølgenatur ved å konstruere en dobbeltspalte og undersøke Interferensen som oppstod. Han bestemte de omtrentlige bølgelengder for lysets synlige spektrum ved å benytte diffraksjon. I 1817 foreslo han at lysbølger var transverselle (forstyrrelse vinkelrett mot bølgens utbredelse) og kunne på den måten beskrive polarisering.


=== Hieroglyftyder ===
Young studerte også språk og gjorde viktige bidrag til tydningen av egyptiske hieroglyfer.
Young ble i 1801 utnevnt til professor i naturfilosofi ved Royal Institution, men sa fra seg professoratet i 1803 da han innså at aktivitetene som professor ikke lot seg kombiner med hans legepraksis. Han ble medlem (fellow) av Royal Society i 1794, og ble i 1802 utnevnt  til dette selskapets utlandssekretær (foreign secretary). I 1828 ble han innvalgt som utenlandsk medlem av Kungliga Vetenskapsakademien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Young (scientist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Thomas Young – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Prinsessens utvalgte

Prinsessens utvalgte er et musikkalbum med Dollie De Luxe, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Min hvite mage» med Sven Nordin
«Froskeforbannelsen»
«Aladdin»
«Væpnervakta»
«Espen»
«Død og pine»
«Testamentet»
«Sigurd»
«Krinolines hemmelighet»
«Hær'n fløtte»
«Hamlet»
«Albert»
«Sove i hundrede år»
Kwame Anthony Appiah

Kwame Anthony Appiah (født 1954) er ghanesisk professor i filosofi og forfatter.
Appiah underviste filosofi og afrikansk-amerikanske studier ved Universitetet i Ghana, Harvard University, Princeton og Yale University. Han har også forelest ved mange andre institusjoner og universiteter i Ghana, Tyskland, Frankrike, USA og Sør-Afrika. Appiah var professor i rettsvitenskap ved Fordham University høsten 2008. Appiah har også sittet i styret for PEN American Center. I 2010 ble Appiah oppført på Foreign Policy Magazines liste over største globale tenkere. Den 13. februar 2012 ble Appiah tildelt National Humanities Medal under en seremoni i Det hvite hus. Appiah satt i Holbergprisens fagkomité fra 2008 til 2014. 
Appiah var professor i filosofi ved Princeton University inntil han i 2014 tiltrådte et professorat ved New York University. Ved NYU foreleser han både ved universitetets institutt for filosofi og ved juridisk fakultet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kwame Anthony Appiah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kwame Anthony Appiah på Internet Movie Database 
(en) Kwame Anthony Appiah hos The Peerage
Ur våra gömmor

Ur våra gömmor er et musikkalbum med skillingsviser som ble lansert i Sverige etter 4 plater Frem fra Glemselen-suksesser i Norge, med Rita Engebretsen og Helge Borglund. De norske utgavene solgte godt i Sverige også, men det var et ønske om å synge inn noen av skillingsvisene på svensk også. Derfor plukket man 10 av de mest kjente visene fra de 4 hittil utkomne Frem fra Glemselen-platene, og sang de inn med svensk tekst på playbacket. Rita Engebretsen og Helge Borglund fikk hjelp av en svensk dame for å få til den svenske uttalen. Platen solgte ikke spesielt godt, og kom ut i et opplag på ca. 10 000 plater i januar 1977, men er i dag et ettertraktet objekt for samlere. På nettstedet QXL gikk Ur våra gömmor for over 500 norske kroner. Platen har aldri vært utgitt på CD, men kan kjøpes som MP3-album.


== Sporliste ==
«Elvira Madigan» (Trad/Johan Lindström Saxon) sunget av Rita Engebretsen
«Adjö farväl för sista gång» (Ukjent) sunget av Helge Borglund
«Skön Cecilia» (Ukjent) sunget av Rita Engebretsen
«Lilla Ester» (Ukjent) sunget av Helge Borglund
«Alpens ros» (Ukjent) sunget av Rita Engebretsen
«Lilla vackra Anna» (Trad/Bengt Henrik Alstermark) sunget av Helge Borglund
«Älvsborgvisan» (Trad/August Wilhelm Thorson) sunget av Rita Engebretsen
«I en sal på lasarettet» (Ukjent) sunget av Helge Borglund
«Kors på Idas grav» (Berger/Charlotte Cronhielm) sunget av Rita Engebretsen
«Brevet» (Ukjent) sunget av Helge Borglund


== Medvirkende ==
Idé og opplegg: Per Johan Skjærstad
Arrangementer: Bjørn Kruse, Frode Thingnæs
Innspilt i Talent Studio, Oslo, Norge, august 1976
Teknikere: Ola Johansen og Svein Engebretsen
Produsent: Arve Sigvaldsen
Takk til Svensk Visearkiv for tekstene


== Utgivelser ==
1977 LP/MC RCA Grammofon AB Electra YSPL 1-589
2011 mp3 Talent A/S


== Eksterne lenker ==
(en) Ur våra gömmor – Kända visor från en svunnen tid på Discogs 
(en) Ur våra gömmor – Kända visor från en svunnen tid på Spotify
Thorstein Fretheim (1886–1971)

Thorstein John Ohnstad Fretheim (født 10. mai 1886 på Hamar, død 29. juni 1971 i Søndre Land) var en norsk veterinær og politiker (B, senere NS). Han var landbruksminister under andre verdenskrig 1940–45, først i Det kommissariske statsråd, siden i Vidkun Quislings andre regjering.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Fretheim var klassekamerat med Quisling på Drammens latinskole. Etter examen artium i 1905 dro han til København, der han tok eksamen ved Den kongelige Veterinærhøjskole i 1910. Han drev deretter privat dyrlegepraksis i Drammen og Fluberg, ved siden av å drive konas farsgård.
Fretheim satt i herredstyret i Fluberg fra 1917 til 1929, og var varaordfører i seks år. Han ble senere aktiv i Norges Skogeierforbund, og ble nestformann i 1930 og formann i 1937. På denne tiden var han en aktiv motstander av skogarbeidernes streike- og organisasjonsrett, blant annet under den såkalte Randsfjordkonflikten.


=== Andre verdenskrig ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Espeli, Harald. «Thorstein Fretheim». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 27. juli 2010. 


== Eksterne lenker ==
(en) Thorstein Fretheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Thorstein Fretheim hos Norsk senter for forskningsdata
Dollies beste

Dollies beste er en samleplate med Dollie, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«Under snø»
«Sov søtt lille mann»
«Smil»
«Jeg vil ha det sånn»
«Heltidspappa»
«For evig»
«Lenge leve livet»
«Queen of the Night/Satisfaction»
«The Waltz Arias»
«Eternally»
«She Devil»
«Invoking Chant»
«Min hvite mage»
«Noe for damene»
«Jeg flyter»
«Som en film»
«Nancy Drew»
Thorstein Fretheim (1867–1927)

Thorstein Fretheim (født 26. februar 1867 i Ådal, død 9. februar 1927) var en norsk prest, skolemann og politiker (V). Han satt på Stortinget for Akershus fra 1913 til 1918.
Fretheim ble cand. theol. i 1893, og tok den praktisk-teologiske eksamen i 1895. Han arbeidet en tid på forskjellige skoler, før han i 1898 dro til Wisconsin i USA for å arbeide som prest ved norske evangelisk-lutherske menigheter. Fra 1901 var han tilbake i Norge, og var senere sogneprest i Idd, Halden og Kråkstad.
Fretheim satt to perioder på Stortinget. Han var medlem i Kirkekomiteen både i 1913–1915 og 1916–1918, den siste perioden også som komitéleder. Fretheim var også involvert i lokalpolitikken i både Nes og Idd, og satt flere perioder i herredsstyret begge steder.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Thorstein Fretheim». Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste. Besøkt 27. juli 2010. 


== Eksterne lenker ==
(no) Thorstein Fretheim hos Norsk senter for forskningsdata
Eskorteservice

Eskorteservice er et musikkalbum med Ingrid Bjørnov, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Odd og Bob» (Ingrid Bjørnov)
«Bokklubben» (Ingrid Bjørnov)
«Maten min» (Ingrid Bjørnov)
«Ingenting» (Ingrid Bjørnov)
«Alternativ energi» (Ingrid Bjørnov)
«Torpedo» (Ingrid Bjørnov)
«Prøverom» (Ingrid Bjørnov)
«Menn med bart» (Ingrid Bjørnov)
«Slaget ved Lucia» (Ingrid Bjørnov)
«Mobilabonnenten» (Ingrid Bjørnov)
«På søndag» (Ingrid Bjørnov)
«Henda i været» (Ingrid Bjørnov)
«Historien forteller» (Ingrid Bjørnov)
«Natta på TV» (Ingrid Bjørnov)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ingrid Bjørnov - sang, vokal, kor, piano, keyboard, trekkspill, låtskriver, arrangement
Jo Nesbø - gjestevokal på Ingenting
Javed Kurd - gitarer, keyboard, kor, produsent, tekniker, arrangement
Rino Johannessen - bass, tuba
Ole Petter Hansen Chylie - trommer, perkusjon
Joakim Nordin - trommer, perkusjon
Frank Brodahl - trompet, flygelhorn
Atle Sponberg - fiolin
Vegard Johnsen - fiolin
Øyvind Fossheim - fiolin
Stig Ove Ose - bratsj
Marit Klovning Ose - cello


=== Øvrige medvirkende ===
Håvard Caspersen - tekniker
Ferdinand Bergersen - tekniker
Björn Engelmann - mastering
Hilde Berntsen - styling
Per Gilding - fotograf
Steinar Torvbråten - fotograf
Ingrid Skjæraasen - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Ingrid Bjørnov: Eskorteservice
Spandau stasjon

Spandau kan ha flere betydninger
Spandau stasjon er en jernbanestasjon som ligger i ortsteilen Spandau i bydelen med samme navn i Berlin.
Stasjonen, som tidligere ble kalt Spandau West, ligger i nærheten av Spandauer Altstadt og Rathaus Spandau. Den blir betjent av S- og U-bane, og også regional- og fjerntog. Den er også er et viktig knutepunkt for busstrafikken i bydelen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bahnhof Berlin-Spandau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Plugged 2 – Rett og slett

Plugged 2 – Rett og slett er et konsertalbum med Marius Müller og Funhouse, utgitt i 2009. Albumet ble tatt opp i Smuget i Oslo i 1997.


== Sporliste ==
«Mantra» (Marius Müller)
«Innertierkyss» (Marius Müller/Ingrid Bjørnov/Pål Reinertsen)
«Jeg taper aldri» (Marius Müller)
«Den du veit» (Marius Müller)
«Oh Well» (Peter Green)
«Engel» (Marius Müller)
«Fortuna» (Marius Müller/Pål Reinertsen)
«Higher» (Marius Müller)
«Måneskinn» (Marius Müller/Pål Reinertsen)
«THC» (Marius Müller)
«Celebrate» (Dino Fekaris/Nick Zesses)
«Den lange veien» (Marius Müller)
«Carmen» (Marius Müller/Helge Sveen)


== Medvirkende ==


=== Funhouse ===
Marius Müller - vokal, gitar, låtskriver, produsent
Pål Reinertsen - bass, harmonivokal, låtskriver, produsent
Per Hillestad - trommer


=== Øvrige ===
Mike Hartung - gitar, harmonivokal, miksing
Frode Hermansen - lyd
Tellef Haugen - gitar-tekniker
Anders Busch - lys og røyk
Hasse Rosbach - miksassistent
Trond Engebretsen - tekniker
Erling Jørgensen - tekniker
Dave Collins - mastering
Anne Manglerud - fotograf
Jørn Dalchow - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Plugged 2 – Rett og slett
Big (album)

Big er et musikkalbum med Funhouse, utgitt i 1993.


== Sporliste ==
«Soul of a Man» (Blind Willie Johnson)
«Higher» (Marius Müller)
«C.B. on S.» (Marius Müller)
«Fill My Sails» (Marius Müller)
«Tears» (Marius Müller)
«If It Kills Me» (Marius Müller)
«I'm So Glad» (Skip James)
«Leave» (Marius Müller)
«The End» (Marius Müller/Totto Hansen)


== Medvirkende ==


=== Funhouse ===
Marius Müller - vokal, gitar, låtskriver, produsent, arrangement
Pål Reinertsen - bass, arrangement
Totto Hansen - trommer, arrangement, låtskriver


=== Øvrige ===
Hans-Olav Solli - xtra-vokal, bakgrunnvokal
Christine Meyer - bakgrunnvokal
Jorun Erdal - bakgrunnvokal
Andy MacPherson - tekniker
Ulf Holand - miksing
Dag Thorenfeldt - fotograf
Kreativ Informasjon - coverdesign
Kjøland Illustrasjon - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Big
Maximum (album)

Maximum er et musikkalbum med Funhouse, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Celebrate» (Dino Fekaris/Nick Zesses)
«Trouble» (Marius Müller)
«Still I'm Sad» (Jim McCarty/Paul Samwell-Smith)
«I Ain't Beggin'» (Clas Yngström)
«Advantage» (Marius Müller)
«Drifter's Return» (Marius Müller)
«Love» (Marius Müller)
«Spanish Castle Magic» (Jimi Hendrix)
«World Turning» (Marius Müller)
«Brand New Start» (Marius Müller)
«Better Days» (Marius Müller)


== Medvirkende ==


=== Funhouse ===
Marius Müller - vokal, gitar, låtskriver, produsent, miksing
Pål Reinertsen - bass, bakgrunnvokal, produsent, miksing
Per Hillestad - trommer, produsent, miksing


=== Øvrige ===
Ingar Helgesen - tekniker, miksing
Yvonne Holst - fotograf
Lasse Dahl - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Maximum (album) på Discogs
Wharton School

Wharton School er handelshøyskolen ved University of Pennsylvania, ett av de åtte Ivy League-universitetene.
Skolen ble grunnlagt i 1881, og anses for at være en av verdens beste skoler i sitt slag.


== Historie ==
Joseph Wharton, opprinnelig fra Philadelphia, var en anerkjent leder innenfor industriell metallurgi som bygde sin formue gjennom American Nickel Company og Bethlehem Steel Corporation. Etter to år med planlegging, grunnla Wharton i 1881 en undervisningsinstitusjon kalt Wharton School of Finance and Economy. I likhet med den franske lærde Adrien Jean-Guy Passant, reiste grunnleggerne av Wharton School of Finance and Economy til Europa for å besøke de beste handelshøyskolene i verden. 
Albert S. Bolles, en advokat, fungerte som Whartons aller første professor, og skolens industrielle forskningsenhet ble etablert i 1921. I 1884 ble de fem første handelsstudentene tildelt en Bachelor of Finance. En nyutdannet student, Shiro Shiba, returnerte til Japan hvor han skulle bli medlem av det japanske parlamentet. Wharton begynte å tildele Master of business administration til sine studenter fra 1921.
Den 26. februar 2020 ble Erika H. James utnevnt til ny dekan ved Wharton School, med virkning fra 1. juli 2020. Hun vil være både den første kvinnen, og den første afroamerikaneren, som leder denne handelshøyskolen.


== Personer utdannet ved Wharton ==
Jacob Wallenberg, svensk bedriftsleder.
Warren Buffett. Investor
Howard Marks
Michael Milken, amerikansk forretningsmann
Ted Kaufman, amerikansk politiker og senator.
Donald Trump, forretningsmann og USAs 45. President i USA
Alassane Ouattara, president på Elfenbenskysten fra 2010.
Ivanka Trump, forretningskvinne og tidligere modell.


== Referanser ==
Gabriel Hawawini

Gabriel Hawawini (født 29. august 1947 i Alexandria) er Henry Grunfeld Professor of Investment Banking og tidligere besøkende professor i økonomi ved Wharton School of Finance ved Universitetet i Pennsylvania, tidligere dekan ved INSEAD.


== Referanser ==
Brynild Anundsen

Brynild Anundsen (født 29. desember 1844 på Brekkejordet som dengang lå i Gjerpen, nå Skien, død 25. mars 1913 i Decorah, Iowa, USA) var en norsk-amerikansk aviseier.Brynild Anundsen grunnla og utga flere norskspråklige tidsskrifter i USA, men er mest kjent som mangeårige utgiver av Decorah Posten i som var en av de ledende norskspråklige avisene i Midtvesten på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet.
Anundsen hadde lært seg boktrykkerfaget før han dro til sjøs, og som 20-åring utvandret han til Amerika hvor han først arbeidet som typograf. Han vervet seg deretter som menig i den amerikanske borgerkrigens siste år.Etter borgerkrigen påtok han seg forskjellige oppdrag med å trykke mindre aviserog medlemsblader, bl.a. for det største norske kirkesamfunn i USA, Den norske Synoden. Fra 1874 utga han egen avis, Decorah-Posten, som i de første årene ble utgitt som ukeavis.
Anundsen tok aktivt del i samfunnslivet. Han var med på å stifte Det norske Selskab i Decorah og Det norske Selskab i Amerika. 1906 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.


== Referanser ==
Wilmersdorfer Straße undergrunnsstasjon

Wilmersdorfer Straße undergrunnsstasjon er en stasjon på linje U7 på Berlins undergrunnsbane. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Wilmersdorfer Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørn Opsahl

Bjørn Opsahl (født 10. august 1968) er en norsk fotograf, regissør og foreleser fra Oslo. 
Opsahl debuterte som kunstner med utstillingen «Deadscapes» i 2005 på Henie Onstad Kunstsenter, og fulgte opp med «Ask the Dust» på Stenersen Museum i 2009.
Opsahl er også kjent som fotograf og dommer i Top Model Norge (sesong 4 & 5, alle episoder) og som fotograf og dommer i Sweden's next Top Model (sesong 4, episode 10). Han var også dommer og fotograf for alle episoder av Norges Miss Universe i 2005.
Etter flytting til Los Angeles i 2008, har han medvirket i tatoveringskunstneren Kat Von Ds tv-show LA Ink (Sesong 3, episode 13).Opsahl underviser i fotografi, film og regi på Bilder Nordic School of Photography i Oslo, og har holdt en rekke workshops og foredrag landet rundt siden 2005, med til nå over 1000 deltakere. Han underviser også fotografi på Elvebakken VGS og Westerdals.
I 2011 startet Bjørn Opsahl samarbeidet med talkshowet Skavlan som avsluttes høsten 2015 med bok og utstillinger i Oslo og Stockholm. Opsahl portretterer Skavlans gjester backstage, og har til nå jobbet med bl.a. Lionel Richie, Adele, Jared Leto, Sir Ben Kingsley, Kevin Costner, Dave Grohl, Taylor Swift og Justin Bieber.
Han arbeider også som regissør, for reklamefilm og musikkvideoer. Han har laget musikkvideoer for bl.a. Monica Heldal, Donkeyboy, Marie Munroe, Marion Ravn og Linnea Dale.
Opsahl samarbeider med ProFoto, LupoLight, og er Leica Ambassadør.


== Utstillinger ==


=== Solo ===
1995: Björk – Venice/Stockholm – Barbeint, Oslo
2005: Deadscapes – Henie Onstad Kunstsenter, Bærum
2009: Ask the Dust – Stenersen-museet, Oslo
2012: Black Eye - Nordic Light International Festival of Photography, Kristiansund
2015: Seigmen 1992-2014 - Popsenteret, Oslo


=== Kollektivt ===
1996: Trikkehallene i Oslo – Tinagent's Arena 18:39
1998: Kuba i Oslo – Tinagent's Arena 1998
1998: Henie Onstad Kunstsenter – Christo Hommage
2002: Havnehallene, Oslo – KORK, 53 musikere møter 53 fotografer
2002: Quart-festivalen: - Opsahl/Leardini
2003: T-banen, Oslo – Undereksponert


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Blogg
Ta meg med

Ta meg med er et musikkalbum med Olav Stedje, utgitt i 1981. Dette er hans debutalbum.


== Sporliste ==
«Storbynatt»
«Kjærleik»
«Vi vandrar saman (eg følgjer der du går)»
«Valentino»
«Lykkesmed»
«Ta meg med»
«Svart rose»
«Hyttetur»
«Når ho er hjå meg»
«Berre vener»


== Eksterne lenker ==
(en) Ta meg med på Discogs 
(en) Ta meg med på MusicBrainz 
(en) Ta meg med på Spotify
Sørlandet Kunnskapshavn Arendal

Sørlandet Kunnskapshavn Arendal er et prosjekt startet i 2006 med utbygging av gamle Arendal havn på Tollbodkaia/Dauholla på Kystveien i Arendal, med et kompetansesenter som formål. Prosjektkoordinator er Kåre Andersen, og kunnskapshavnen skal bestå av en samling av bedrifter, et vitensenter og et kurssenter, med fokus mot kompetanseutbygging. Senteret er planlagt ferdigstilt i 2012.


== Bakgrunn ==
Tidligere lå tollboden i Arendal på kaia, og kaia fungerte også som byhavn. Tollvesenet flyttet til Kristiansand, og havnen ble flyttet til nye Arendal havn på Eydehavn. Tollboden ble etter hvert revet, og et større areal ble tilgjengelig for utbygging. Istedenfor å la arealet gå til private aktører for bedrift- eller boligformål, valgte kommunen å bruke området for kompetanseutbygging, i første omgang som campus for Universitetet i Agder, men dette ble lagt til Campus Grimstad. 
Selskapet «Sørlandet Kunnskapshavn Arendal» ble offisielt åpnet 22. mars 2010 i midlertidige lokaler i FN-huset på Tyholmen i Arendal med både fylkesmann Øystein Djupedal, ordfører Torill Rolstad Larsen og stortingsrepresentantene Freddy de Ruiter og Svein Harberg. Selve åpningen ble foretatt av Kronprins Håkon og Kronprinsesse Mette- Marit


== Utbygging ==
Utbyggingen finansieres i sin helhet av private utbyggere, og disse skal også dekke infrastrukturen i området økonomisk, med Arendal kommune som byggherre. Dette inkluderer strandpromenade, omlegging av vei, sikring av kaien og grøntarealer. Kommunen dekker vann og avløp gjennom vann- og avløpsbudsjettet. Varme og kjøling hentes på 30 meters dyp i Galtesund, og leveres til alle byggene gjennom avtale med Agder Energi Varme AS .


=== Bygg ===
Kunnskapshavna vil bestå av minst seks bygg. Det første som bygges er «Havnegården» på 6 200 kvadratmeter i fem etasjer. Av leietakere er Asplan Viak (som også har tegnet bygget), Bunnpris (1200 kvm), Secode,  Handelsbanken,  og Apotek 1. Prisen på bygget er satt til 120 millioner norske kroner, og bygget regnes ferdig sommeren 2012. 
På omtrent samme tid vi «Eurekabygget» også være ferdig reist. Arendal kommune skal leie fire etasjer i bygget, som skal brukes til blant annet Vitensenteret Sørlandet, Eureka kompetanse, Arendal voksenopplæring og en egen etasje for mindre bedrifter, et vekstmiljøet a kunnskapsbedrifter. Andre leietakere er Husbanken og Rambøll.


=== Utbyggere ===
Skeie Real Estate/ Eureka Eiendomsselskap AS
Kystveien Panorama (Realvekst Sør)
Kystveien Utvikling as


== Kilder ==
Aust-Agder Arbeiderparti – Sørlandet Kunnskapshavn Arendal
Arendal kommune – Åpning av Sørlandet kunnskapshavn
TS-Avisen s.4 20. juli 2010
Agderposten – Stygt eller fint?


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Arendal kommune - Presentasjon av  Sørlandet Kunnskapshavn
NRK - Bilder