jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aarne Ervi

Aarne Adrian Ervi, fram til 1935 Elers, født (19. mai 1910 i Forssa, død 26. september 1977 i Helsingfors) var en av de mest framstående finske arkitekter etter andre verdenskrig. 
Ervi fullførte sine arkitekturstudier ved Tekniska högskolan i Helsingfors i 1935. Han arbeidet en tid sammen med Alvar Aalto og Toivo Paatela før han startet sitt eget arkitektkontor i 1938. Sine mest framstående arbeider gjorde Ervi under gjenreisningen på 1940-taltet og senere på 1950-tallet da bygningsindustrien ekspanderte. Ervi var en av de første til å ta bruk betongelementer, hvilket han gjorde i 1949 da han tegnet Helsingfors universitets Porthania-bygning. 
Under gjenreisningstiden tegnet Ervi vannkraftverk og personalboliger for Oulujoki Oy. Det største av disse prosjektene var Pyhäkoski kraftverk med et nærliggende boligområde. Ervi er kanskje mest kjent for reguleringsplanen til bydelen Hagalund i Esbo. Han vant konkurransen med sitt forslag «Don Hertzens by». Foruten reguleringsplanen er flere bygninger som for eksempel sentraltårnet, svømmehallen og kjøpesenteret tegnet av Ervi. 
Aarne Ervis ble i sitt andre ekteskap gift med skuespilleren Rauni Luoma. De bodde i Villa Ervi på Granö utenfor Helsingfors. 


== Aarne Ervis arbeider ==


=== Oulujoki Oy ===
1942–1951 – Pyhäkoski kraftverk med Leppiniemi boligområde, Muhos kommune
1946–1950 – Jylhämä kraftverk med boligområde, Vaala kommune
1946–1950 – Nuojua kraftverk med boligområde, Vaala
1949–1954 – Pälli kraftverk med boligområde, Muhos
1951 – Montta kraftverk, Muhos
		
		


=== Hagalund ===
1954 – Reguleringsplan for Hagalund
1959–1961 – Kjøpesenter
1961 – Sentraltårnet
1962 – Sentralbassenget
1965 – Hagalunds svømmehall


=== Øvrige arbeider ===
1956–1959 – Åbo universitet
1957 – Helsingfors universitets Porthania-bygning
1952 – Restaurant Keilaranta
1961 – Messukylä gymnas
1962 – Nordeas Uleåborgskontor
1967 – Rådhuset i Kemi, utvidelse
1970 – Tölö bibliotek, Helsingfors


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aarne Ervi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Aarne Ervi». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4326-1416928956932.
Pylse og konjakk

Pylse og konjakk er et musikkalbum av Vassendgutane, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«Kleiva-Leifi»
«Skilsmisseferd»
«Intro Lauris»
«Anj Lauris»
«Låvedans»
«Ivar Aasen blues»
«Åtti år»
«Haukelitopp»
«Bonde frå Hamlagrø»
«Åsmund i Svingja»
«Diggy liggy»
«Pylse og konjakk»


== Medvirkende ==
Jan Ove Hovdenakk, elektrisk gitar


== Eksterne lenker ==
(en) Pylse og konjakk på Discogs 
(en) Pylse og konjakk på MusicBrainz 
(en) Pylse og konjakk på Spotify 


== Referanser ==
Gi clutch

Gi clutch er et musikkalbum av Vassendgutane, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Småbrukar på heltid»
«Fire kara ifrå Ørsta»
«Konnølfest»
«Ta dej ei løfse»
«Data»
«Storbonde»
«Høgebrua»
«Gjøsselpumpå»
«Køyr mej ned te Vik»
«Ski på føtå»
«Dans før i tida»
«Odelsguten»


== Eksterne lenker ==
(en) Gi clutch på Discogs
Kristian Andenæs

Kristian Andenæs (født 1946) er en norsk jurist og rettssosiolog. Han er professor i rettssosiologi og leder for Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Universitetet i Oslo.
Han er opprinnelig utdannet jurist ved Universitetet i Oslo i 1974. Han ble dr. philos. med avhandlingen Sosialomsorg i gode og onde dager i 1993. Andenæs var konsulent i Sosialdepartementet og dommerfullmektig i Lyngen, før han ble amanuensis i sosialpolitikk ved Institutt for samfunnsvitenskap ved Universitetet i Tromsø i 1978. Han ble ansatt ved Institutt for rettssosiologi ved Universitetet i Oslo i 1984, der han ble professor i 1997. Instituttet ble slått sammen med Institutt for kriminologi i 2000. Han ble leder for instituttet i 2008. Andenæs har også vært prosjektleder for Juss-Buss i perioden 1989 til 2009.
Han forsker og underviser i rettssosiologi, sosialrett, utlendingsrett, og har også ledet et større forskningsprosjekt om rettslig styring og rettsliggjøring.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Kristian Andenæs i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
UiO: Kristian Andenæs – Instituttleder
Steinar Engelbrektson Band (album)

Steinar Engelbrektson Band er et musikkalbum utgitt av Steinar Engelbrektson Band i 2005.


== Sporliste ==
«Speed of the Sound of Loneliness»
«Tequila Sunrise»
«Much Too Young»
«Slant til trikken heim»
«Gitarboogie»
«Green Green Grass of Home»
«Seven Spanish Angels»
«Peaceful Easy Feeling»
«I Can't Stop Loving You»
«Creedence medley»


== Eksterne lenker ==
(en) Steinar Engelbrektson Band på Discogs
Robert Havemann

Robert Havemann (født 11. mars 1910 i München, død 9. april 1982 i Grünheide øst for Berlin) var en tysk kjemiker og en østtysk dissident. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Robert Havemann studerte kjemi i Berlin og München i perioden 1929-1933, og fikk senere doktorgrad i fysikalsk kjemi fra Kaiser Wilhelm-instituttet.


=== Nasjonalsosialismens tid ===
Havemann sluttet seg til Tysklands kommunistiske parti (KPD) i 1932 og arbeidet for motstandsbevegelsen før han ble arrestert av Gestapo i 1943. Han fikk en dødsdom, men på grunn av sitt høye kunnskapsnivå ble han i stedet tvunget til å gjøre forskning mens han var i fengsel. 


=== Etterkrigstiden ===
Etter krigen ble han leder for administrasjonen ved Kaiser Wilhelm-instituttet for fysikalsk kjemi og elektrokjemi i Berlin, men i 1948 ble han avskjediget fra stillingen på grunn av politisk press fra amerikanske myndigheter i Vest-Berlin. Han fortsatte sitt vitenskapelige arbeid på instituttet til han ble utestengt fra sitt laboratorium i januar 1950. 
Han ble så professor i fysikalsk kjemi ved Humboldt-universitetet i Øst-Berlin. Han ble medlem av Volkskammer i 1950 og vant en av DDRs nasjonale priser i 1959. 
I 1963 holdt han forelesninger om «vitenskapelige aspekter ved filosofiske problemer» (publisert som «Dialektikk uten dogmatisme – naturvitenskap mot kommunistisk ideologi») og ble utvist fra det regjerende sosialistpartiet og avskjediget fra universitetet – offisielt på grunn av at han ga et intervju til en avis fra Vest-Tyskland. 
Hans sønn Florian Havemann (født 12. januar 1952 i Øst-Berlin) flyktet til Vest-Tyskland i 1971. 
Han fortsatte sitt arbeid som en sosialistisk kritiker og ble satt i husarrest i 1976 i sitt hjem i landsbyen Grünheide. Dette fortsatte inntil hans død i 1982. Da hadde han lidd av lungesykdom lenge. 
28. november 1989 ble han posthumt politisk rehabilitert av den sentrale partikontrollkommisjonen i SED. I år 2000 ble to tidligere DDR-statsadvokater dømt til fengselsstraffer på grunn av Havemanns husarrest.Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Robert Havemann - Yad Vashem (en)
Heartbreak Express (sang)

«Heartbreak Express» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Dolly Parton. Den tjente som tittelsporet på hennes album, Heartbreak Express fra 1982.Sangen, hvor en kvinne tar farvel med et dårlig forhold og reiser med «Heartbreak Express», ble utgitt i mai 1982 som albumets andre single (RCA Victor PB-13237). etter suksessen med «Single Women». Produsent var Greg Perry.


== Norsk versjon ==
Asbjørn Berg har skrevet en norsk tekst med samme tittel som den amerikanske versjonen. Lillian og Ottar har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Rett fra hjertet (Big Hand Records) i 1982.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Fidelio

Fidelio, opprinnelig Leonore, er Ludwig van Beethovens eneste opera. Den er i tre akter og hadde urpremiere på Theater an der Wien i Wien 20. november 1805, men var ingen suksess. Beethoven omarbeidet den to ganger, og det er versjonen fra 1814 som senere oppføres. Denne hadde sin premiere på Theater am Kärntnertor i Wien 23. mai dette året.
Librettoen ble skrevet av Joseph Sonnleithner, Stephan von Breuning og Georg Friedrich Treitschke.
Handlingen utspiller seg i et statsfengsel ved Sevilla i Spania på 1600-tallet. Den forteller historien om hvordan Leonore, utkledd som en fengselsvokteren «Fidelio» redder sin ektemann Florestan fra å dø i politisk fengsel.
Beethoven hadde opprinnelig tenkt å lage et stykke basert på et litterært stykke av Emanuel Schikaneder, kalt Vestas Feuer.
Operaen ble publisert i alle de tre versjonene som Beethovens Opus 72. Operaen er orkestrert med en pikkolofløyte, to fløyter, to oboer, to klarinetter, to fagotter, kontrafagott, fire valthorn, to trompeter, to tromboner, pauker og strykere.


== Eksterne lenker ==
(en) Fidelio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sean Lennon

Sean Taro Ono Lennon (født 9. oktober 1975 i New York, USA) er en amerikansk musiker. Han er sønn av John Lennon og Yoko Ono og halvbror til Julian Lennon.
Flere av sine sanger dediserte John Lennon til sønnen, blant de mest kjente er «Beautiful Boy» fra albumet Double Fantasy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sean Lennon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sean Lennon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sean Lennon på Internet Movie Database 
(sv) Sean Lennon i Svensk Filmdatabas 
(da) Sean Lennon på Filmdatabasen 
(da) Sean Lennon på Scope 
(fr) Sean Lennon på Allociné 
(en) Sean Lennon på AllMovie 
(en) Sean Lennon hos The Movie Database 
(en) Sean Lennon på Discogs 
(en) Sean Lennon på MusicBrainz 
(en) Sean Lennon på Songkick 
(en) Sean Lennon på Genius — sangtekster 
(en) Sean Lennon på AllMusic 
Sean Lennon på Twitter 
Sean Lennon på Facebook 
Sean Lennon på Instagram 
Sean Lennon på Myspace
Halvor Haddeland

Halvor Haddeland var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig som kom fra Ljan utenfor Oslo.
Sammen med Max Manus, Gregers Gram og Einar Riis Johansen deltok han i Operasjon Mardonius den 27. april 1943. Etter operasjonen drog han sammen med Gram og Manus til Sverige, ettersom de fryktet for sin egen sikkerhet i Norge. Haddeland ble med til Sverige med en plan om å dra videre til England for å forsøke å slutte seg til Royal Air Force.Operasjon Mardonius ble også gjenskapt i filmen Max Manus fra 2008. Halvor Haddeland og Einar Riis Johansen er ikke portrettert i filmen; deres rolle i operasjonen er i stedet overført til Edvard Tallaksen og Lars-Emil Erichsen.


== Referanser ==
Trang bakre runda vokal

En trang bakre runda vokal er en vokal som brukes i noen talespråk. Symbolet som representerer lyden i det internasjonale fonetiske alfabetet er «u», og det som brukes i X-SAMPA er u.
I de fleste språk uttales denne runda vokalen med framskutte lepper (endolabial), men i noen språk (deriblant svensk og norsk) uttales den med ikke-framskutte lepper (eksolabial).


== Framskutte lepper ==
I de fleste språk uttales [u] med framskutte lepper.


=== Trekk ===
Vokalen er trang, hvilket betyr at tunga er så nær ganen som mulig uten at den skaper hindringer som ville gjort lyden til en konsonant.
Den er en bakre vokal, hvilket betyr at tunga er så langt bak i munnen som mulig uten at den skaper hindringer som ville gjort lyden til en konsonant.
Leppestillinga er runda, med framskutte lepper, altså nærmer munnvikene hverandre på en slik måte at innsida av leppene ikke er synlig.


=== Eksempler ===
Merk: Fordi bakre runda vokaler vanligvis antas å ha framskutte lepper, og det er få beskrivelser som dekker forskjellen, er det mulig at enkelte av disse eksemplene egentlig har ikke-framskutte lepper.


== Ikke-framskutte lepper ==
Noen språk, som japansk og nordiske språk, har en trang bakre vokal med distinkt runding, med ikke-framskutte lepper (endolabial). Ingen kjente språk kontrasterer denne med varianten med framskutte lepper.
Siden det ikke finnes tegn i IPA for å skille mellom framskutte og ikke-framskutte vokaler brukes det gamle tegnet for labialisering ([  ̫]) her som et ad hoc-symbol for framskutte vokaler. Andre mulige transkripsjoner er [ɯ͡β̞] (simultan [ɯ] og labial kompresjon) og [ɯβ] ([ɯ] modifisert av labial kompresjon).


=== Trekk ===
Vokalen er trang, hvilket betyr at tunga er så nær ganen som mulig uten at den skaper hindringer som ville gjort lyden til en konsonant.
Den er en bakre vokal, hvilket betyr at tunga er så langt bak i munnen som mulig uten at den skaper hindringer som ville gjort lyden til en konsonant.
Leppestillinga er runda, med ikke-framskutte lepper, altså nærmer munnvikene seg hverandre uten at innsida av leppene er synlig.


=== Eksempler ===
Nie Yuanzi

Nie Yuanzi (kinesisk: 聂元梓, pinyin: Niè Yuánzǐ, født 5. april 1921 i Huaxian i provinsen Henan i Kina, død 28. august 2019) var en kinesisk akademiker som underviste i filosofi ved Pekinguniversitetet. Hun er kjent for sin veggavis av 25. mai 1966, der hun kritiserte Pekinguniversitetets ledelse. Dette var en viktig faktor for utløsningen av kulturrevolusjonen.Nie Yuanzi ble født nord i Henan, men hadde mye av sin ungdom i Kaifeng og så i Taiyuan. Hun ble medlem av Kommunistpartiet i 1938 og fikk i 1960 ansettelse ved Pekionguniversitetet.En bakgrunn for hennes engasjement i 1966 var at hun lå i en tung konflikt med universitetets rektor, Lu Ping; hun ble derfor innordnet som særlig venstreradikal. Det var sjefen for de kinesiske hemmelige tjenester Kang Sheng og hans hustru Cao Yiou som i mai fikk anstiftet henne til å skrive veggavisen, der hun kalte kolleger for «svarte antipartigangstere». Mao Zedong sørget deretter for at innholdet ble gjort kjent over hele landet gjennom avisen Folkets Dagblad – han kalte veggavisen for «det første marxistiske dazibao i Kina».
Under kulturrevolusjonen var Nie leder for revolusjonskomiteen ved Pekinguniversitetet; hun tilhørte et eldre og utypisk skikt blant rødegardistene, som for det meste var rundt 20 år gamle.
Til å begynne med støttet hun forfølgelsene av andre akademikere, men hun begynte etterhvert å få sine tvil til kulturrevolusjonen og prøvde, uten hell, å kvitte seg med den lederstilling hun hadde fått blant Beijings rødegardister. 
I slutten av 1968 ble hun tatt i forvaring. Etter kulturrevolusjonens endelige avslutning gikk Kinas nye leder Deng Xiaoping personlig inn for at Nie skulle stilles for retten. Hun ble dømt til ti års fengsel (allerede hadde hun vært i forvaring i åtte år). Den lange straffen skyldes at Deng var overbevist om at Nie personlig var ansvarlig for torturen av hans sønn Deng Pufang.Hun ga senere (2006) uttrykk for sterk kritikk av det kinesiske styre og gikk inn for større ytringsfrihet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Yan Jiaqi og Gao Gao: Turbulent Decade: A History of the Cultural Revolution. Honolulu 1996, s. 40ff
Benjamin Yang: Deng – A political biography. New York 1998 ISBN 1-56324-722-4, s. 215


== Eksterne lenker ==
(en) Nie Yuanzi hos China Vitae
Alexandre Bilodeau

Alexandre Bilodeau (født 8. september 1987 i Montréal, Quebec) er en canadisk freestylekjører.
Bilodeau ble verdensmester i parallellkulekjøring under VM i freestyle 2009, 2011 og 2013. Han tok sølv i kulekjøring under 2011- og 2013-VM.
Under Vinter-OL 2010 i Vancouver tok Bilodeau Canadas første OL-gull på hjemmebane noensinne. Han gjentok bedriften fire år senere under Vinter-OL 2014 i Sotsji.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alexandre Bilodeau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexandre Bilodeau på Internet Movie Database 
(en) Alexandre Bilodeau hos The Movie Database 
(de) Alexandre Bilodeau – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alexandre Bilodeau – Olympics.com 
(en) Alexandre Bilodeau – Olympic.org 
(en) Alexandre Bilodeau – Olympedia 
(en) Alexandre Bilodeau – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Alexandre Bilodeau – Panthéon des sports du Québec 
(en) Alexandre Bilodeau – FIS (freestyle) 
Alexandre Bilodeau på Twitter 
Alexandre Bilodeau på Facebook
Ashley Caldwell

Ashley Caldwell (født 14. september 1993) er en amerikansk freestyler. Hun deltok i Vinter-OL 2010 i Vancouver og Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 4 individuelt og tok gull i mikslagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ashley Caldwell – Olympics.com 
(en) Ashley Caldwell – Olympic.org 
(en) Ashley Caldwell – Olympedia 
(en) Ashley Caldwell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ashley Caldwell – USAs olympiske komité 
(en) Ashley Caldwell – FIS (freestyle)
Mirandaadvarsel

Mirandaadvarsel eller Miranda-advarselen, er et formular som blir brukt av det amerikanske politiet under arrestasjoner og hvor den arresterte blir informert om sin rettighet til ikke å uttale seg. Det skjer mens den mistenkte er i politiets varetekt og før den mistenkte blir forhørt for å forhindre at hva de sier blir brukt mot dem i kriminell rettergang. Dette formularet sier:

Du har rett til å nekte å uttale deg. Alt du sier kan og vil bli brukt mot deg i en rettssak. Du har rett til advokathjelp. Hvis du ikke har råd til en advokat, vil det bli oppnevnt en for deg. Forstår du disse rettighetene, som du nettopp har fått opplest?»
I engelsk språkdrakt: You have the right to remain silent. Anything you say can and will be used against you in a court of law. You have the right to an attorney. If you cannot afford an attorney, one will be appointed to you by the state.Mirandaadvarsel er en del av en forebyggende regel innen amerikansk kriminalprosedyre hvor rettshåndhevelsen ved politiet er påkrevd for å beskytte enkeltindivider som er i varetekt og underlagt utspørring og forhør for å forhindre at de mistenkte uttaler på belastende vis som er til skade for dem selv (selvinkriminering). I saken Miranda vs. Arizona (1966), en avgjørende dom i USAs høyesterett, ble det bestemt at innrømmelse av en framkalt belastende utsagn av en mistenkt som ikke er informert om sine rettigheter til ikke uttale seg er i brudd med femte og sjette tillegg til USAs lovverk om rett til juridisk rådgivning. Om politiet avstår fra å informere om disse rettighetene til en mistenkt i deres varetekt, og likevel forhører vedkommende, kan disse utsagnene ikke benyttes som bevis mot vedkommende i domstol.


== Miranda ==
Ernesto Miranda (1941–1976) var født i Arizona, og tilbrakte det meste av oppveksten på forbedringsanstalter.  Han gikk inn i hæren, men også der tilbrakte han det meste av tiden bak lås og slå, før han fikk avskjed i unåde.
I 1963 ble han arrestert etter en serie kidnappinger og voldtekter.  Etter en vitnekonfrontasjon, der han ble gjenkjent, og et flere timer langt avhør, tilsto han overfor etterforskerne. Han skrev ned en tilståelse, men uten at han var informert om at han hadde rett til å tie og rett til å ha juridisk bistand til stede.  I retten ble han dømt til 20-30 års fengsel.  Saken ble anket, og i 1966 kom saken opp for USAs høyesterett.  Dommen på 20-30 års fengsel ble satt til side, og kjennelsen ble at alle arrestanter  ved pågripelse skulle gjøres oppmerksom på sine rettigheter i henhold til det femte og sjette tillegg i grunnloven.  Senere gikk staten Arizona til ny rettssak mot Miranda, og selv om aktoratet ikke kunne bruke den opprinnelige tilståelsen ble han på nytt dømt til 20-30 års fengsel.  Han ble løslatt i 1972.  I 1976 var han innblandet i et slagsmål, og døde som følge av et knivstikk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Coldrey, J. (1990): «The Right to Silence Reassessed» i: Victorian Bar News 25.
Coldrey, J. (1991): «The Right to Silence: Should it be curtailed or abolished?» i: Anglo-American Law Review 51.
Tan Houlan

Tan Houlan (kinesisk: 譚厚蘭; pinyin: Tán Hòulán, født 1937 i Wangcheng i provinsen Hunan i Kina, død 1982) var kvinnelig rødegardist under kulturrevolusjonen i Folkerepublikken Kina. Hun var på sin tid svært godt kjent, som en av «Beijings fem ledende rødegardister».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tan Houlan ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti i 1958. 
Hun studerte politisk utdannelse ved Beijings pedagogiske universitet under opptakten til kulturrevolusjonen. Ettersom hun motsatte seg «arbeidsgruppene» ved universitetet under ikkeinnblandingskampanjen lansert av Liu Shaoqi og Deng Xiaoping sent juni/tidlig juli ble hun under en kampsesjon fordømt som reaksjonær, og nær knekket. Men med støtte fra kulturrevolusjonsgruppen og statsminister Zhou Enlai ble hun raskt renvasket.


=== Kulturrevolusjonen ===
Hun ble så leder for rødegardistgruppen Jinggangfjellregimentet (senere Jinggangfjellkommunen) ved Beijings pedagogiske universitet, som skulle få stor betydning i store deler av landet. Hun fikk dermed en svært ledende stilling blant rødegardistene.
Tan Houlan var lederen for en gruppe på 200 rødegardister fra Beijings pedagogiske universitet som i november 1966 reiste med tog til filosofen Konfucius' fødeby Qufu i Shandong, der de 28. og 29. november arrangerte anti-konfucianske massemøsnstringer med 100.000 deltakere, og så satte i gang en omfattende herjing av Konfuciustempelanlegget. Ødeleggelsene var store, og under dette raidet engasjerte hun seg også i kampen for å bringe forenklede kinesiske skrifttegn til gjennomslag. I løpet av én enkelt måned, frem til 7. desember 1966, skal hun ha forestått brenningen av 2 700 bøker skrevet med tradisjonelle tegn.Hennes lederskap av rødegardistenes Jinggangshanregiment (oppkalt etter fjellpartiet Jinggangshan som spilte en rolle i det kinesiske kommunistpartis tidlige historie) gjorde henne til en av de fremste rødegardister i Beijing. Hennes gruppe stilte seg til disposisjon for Mao Zedong og Kulturrevolusjonsgruppen i kampen mot vandree på kapitalismens vei under og etter kampanjen Kritisér den borgerlige reaksjonære linje sent 1966-tidlig 1967.
Hun skrev også i det kommunistiske teoretiske tidsskriftet Røde Fane, muligens ved hjelp av en «ghostwriter», Li Shaoming. 
Under de kaotiske årene 1967 og 1968 ble hun tett assosiert med ultramaoistiske partifolk som Wang Li, Guan Feng, Qi Benyu og Lin Jie.
Etter kulturrevolusjonen ble Tan Houlan arrestert og satt i fengsel i 1978. Rettssaken mot henne fant sted sent i 1982.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roderick MacFarquhar og Michael Schoenhals: Mao's Last Revolution. Harvard University Press, 2006 ISBN 0-674-02332-3
Alessandro Russo: «The Conclusive Scene: Mao and the Red Guards in July 1968», i east asia cultures critique, Volume 13, Number 3, Winter 2005, s. 535-574
Guo Jian, Yongyi Song, Yuan Zhou: Historical Dictionary of the Chinese Cultural Revolution, Scarecrow Press, 2006, s 273.
Jacqui Cooper

Jacqui Cooper (født 6. januar 1973 i Melbourne i Australia) er en australsk freestyler. Hun har deltatt i Vinter-OL 1994, Vinter-OL 1998, Vinter-OL 2006 og Vinter-OL 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacqui Cooper – Olympedia 
(en) Jacqui Cooper – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jacqui Cooper – Australian Olympic Committee 
(en) Jacqui Cooper – FIS (freestyle)
Kleen kraftverk

Kleen kraftverk er et uferdig olje- og gasskraftverk i Middletown, den største byen i Middlesex fylke i de sørlig-sentrale delene av delstaten Connecticut i det nordøstre USA. Kraftverket ligger om lag 30 km sør for storbyen Hartford og planlegges utbygd med 620 MW effekt, med kombinasjonsgeneratorer for kogenerasjon levert av Siemens. Etter planen skulle kraftverket stå ferdig i juni 2010, og blir utbygd av Kleen Energy Systems.


== Ulykke i februar 2010 ==
Den 7. februar 2010 inntraff en fatal eksplosjon i anlegget da det sto 95% ferdigbygd. Eksplosjonen antente naturgass, trolig i forbindelse med testing av en gassrørledning.
Ulykken drepte minst fem mennesker, mens inntil 50 ansatte var på jobb og flere kan ha blitt begravd i det sammenraste kraftverket.


== Referanser ==
Liste over kriger Hizbollah har deltatt i


== Tabell ==


== Se også ==
Liste over kriger Libanon har deltatt i
Liste over kriger Israel har deltatt i