jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fjelløvvikler

Fjelløvvikler (Apotomis fraterculana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 16-17 millimeter), mørkbrun vikler. Forvingen er mørkbrun med et hvitt tverrbånd nær vingespissen, dette har en lysbrun midtstripe. Vingespissen er brun. Bakvingen er lyst gråbrun. Denne arten virker mer ensfarget enn de fleste andre Apotomis-artene, vingens brune deler er ikke tydelig spraglete.


== Levevis ==
Det er en sjelden og lite kjent art som lever på fjellet. Man antar at larvene lever på bjørk (Betula spp.).


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Fennoskandia og det nordvestlige Russland, og fra Slovakia i Mellom-Europa.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Apotomis
fjelløvvikler, Apotomis fraterculana Krogerus, 1946


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Apotomis fraterculana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Apotomis fraterculana hos Artsdatabanken 
(sv) Apotomis fraterculana hos Dyntaxa 
(en) Apotomis fraterculana hos Fauna Europaea 
(en) Apotomis fraterculana hos NCBI 
(en) Kategori:Apotomis fraterculana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apotomis fraterculana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Natyashastra

Nātyaśāstra (devanagari: नाट्य शास्त्र) er sanskrit og betyr «teaterets vitenskap». Det er tittelen på en gammel indisk avhandling om scenekunst som omhandler indisk teater, indisk klassisk dans og indisk klassisk musikk. Teksten ble skrevet mellom 200 f.Kr. og 200 e.Kr. i det klassiske India og tilskrives tradisjonelt helgenen Bharata. Teksten er svært detaljert og omhandler alt fra scenografi til kosmetikk.
Nātyaśāstra er historisk viktig fordi den er den eneste bevarte teksten som i detalj beskriver musikken og instrumentene på denne tiden, og den regnes tidvis derfor som grunnlaget for indisk kunst. Den mest autoritative kommentaren til teksten er Abhinavabharati av Abhinavagupta.
Rued Langgaard

Rued Langgaard (født 28. juli 1893 i København, død 10. juli 1952 i Ribe) var en dansk organist og komponist. Han var sønn av komponisten og pianisten Siegfried Langgaard. 
Som 11-årig vakte Langgaard oppsikt med sine improvisasjoner på det nye orgelet i Marmorkirken. 
Langgaard foretrakk et senromantisk musikkspråk som viser en viss innflytelse av Richard Strauss, men skrev også radikalt eksperimenterende stykker. Han var motstander av mange av samtidens tendenser i dansk kirkemusikk og følte et opposisjonsforhold til tidens førende komponist Carl Nielsen. 
Langgaard søkte i 20 år stillinger som organist, men ble forbigått inntil han i sen alder ble «sendt i internt eksil» som domorganist i Ribe.
Rued Langgaard komponerte flere store orkesterverker. Selv om han var protestant var Langgaard tiltrukket av både katolisismen, teosofisk filosofi og mystisisme. For ham var musikken og det kristne tankegods to sider av samme sak. Hans musikk bærer da også titler som Afgrundsmusik, Syndflod af Sol, Antikrist og Sfærernes musik.
Operaen Antikrist ble som den første danske opera gitt ut på dvd i mai 2005. Langgaards egen tekst til operaen viser et eiendommelig språkbruk. Operaen er tatt opp i den danske Kulturkanonen.Rued Langgaards Vej i den nordlige delen av Ørestad ble oppkalt etter han i 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rued Langgaard på Discogs 
(en) Rued Langgaard på MusicBrainz 
(en) Rued Langgaard på Songkick 
(en) Rued Langgaard på AllMusic 
Sanger på Wikisource
Rued Langgaard
Nettløvvikler

Nettløvvikler (Apotomis lemniscatana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 17-19 millimeter), ganske mørk vikler. Forvingen er avrundet i spissen, med svært mørk brun grunnfarge. Litt innenfor midten er det et smalt, brunhvitt tverrbånd med lysbrun midtstripe, dette er avbrutt i midten, men tydelig ved fram- og bakkanten. Nær vingespissen er det et uregelmessig, skrått, hvitt tverrbånd, vingespissen er mørk. Bakvingen er gråbrun.


== Levevis ==
Det er en sjelden og lite kjent art som lever på fjellet. Man antar at larvene lever på dvergbjørk (Betula nana).


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra det nordlige Fennoskandia og det nordlige Russland, også den asiatiske delen.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Apotomis
nettløvvikler, Apotomis lemniscatana (Kennel, 1901)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Apotomis lemniscatana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Apotomis lemniscatana hos Artsdatabanken 
(sv) Apotomis lemniscatana hos Dyntaxa 
(en) Apotomis lemniscatana hos Fauna Europaea 
(en) Apotomis lemniscatana hos NCBI 
(en) Kategori:Apotomis lemniscatana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apotomis lemniscatana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Polarløvvikler

Polarløvvikler (Apotomis algidana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 17-21 millimeter), grå vikler med avrundede forvinger. Forvingens grunnfarge har knapt noe brunlig skjær, ulikt de fleste andre Apotomis-artene. De innerste to tredjedelene av forvingen er helt uten tegninger. Nær spissen er det et uregelmessig, hvitt tverrbånd, dette har gjerne en rund utposing innover i midten, på denne en liten, svart flekk. Vingespissen er mørkgrå. Bakvingen er grå.


== Levevis ==
Det er en sjelden og lite kjent art, som finnes på myrer med dvergbjørk. Dette er trolig larvenes næringsplante, men disse er foreløpig ukjente.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra det nordligste Fennoskandia og nordvest-Russland.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Apotomis
polarløvvikler, Apotomis algidana Krogerus, 1946


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) polarløvvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) polarløvvikler hos Artsdatabanken 
(sv) polarløvvikler hos Dyntaxa 
(en) polarløvvikler hos Fauna Europaea 
(en) polarløvvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Apotomis algidana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apotomis algidana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Hylleveien (Arendal)

Hylleveien (1–33, 2–30) er en gate i Arendal sentrum. Gaten fører fra Østregate til toppen av Iuellsklev hvor den fortsetter som Kastellveien mot Nesbakken. Fra Hylleveien er det utsikt rett ned på Arendal torv.
Hylleveien ble anlagt i 1865 for å forbedre kjøreveien mellom byens sentrum og strandstedet Barbu. Istedenfor at trafikken skulle gå opp den svært bratte Bendiksklev tilbyr Hylleveien en lengre, men mindre bratt vei. På denne tiden var det ingen kjørevei langs sjøen fra Langbryggen og Dampskipskaia til Barbu.
Navnet kommer av at familien Iuell hadde et hus på en hylle i skråningen, og dette huset ble naturlig kalt for "Hyllen". Når veien ble sprengt ut og lagt forbi "Hyllen" ble den liggende som en hylle over torvet. 
Den eneste kjørevei fra Arendal sentrum til strandstedet Barbu og videre østover til Songe gikk fram til omtrent 1885 gjennom Iuellsklev videre ned Møllebakken, gjennom strandstedet Barbu, og opp Hulveien før den fortsatt østover på den veien som i dag heter Gamle Songevei.


== Referanser ==
Liva Weel

Liva Weel, født Olivia Olsen (født 31. desember 1897 i København, død 22. mai 1952 i København) var en dansk komedienne, sangerinne og skuespillerinne.
Liva Weel vokste opp på Vesterbro i København, hvor hun bodde med sine foreldre (Kriminalassistent Carlo Martin Ingomar Olsen (1867–1931) og hustru Marie Christine Dorthea Olivia Josephine Olsen, f. Petersen (1873–1920) i Mysundegade og Istedgade.
17 år gammel begynte Liva å utdanne sin sangstemme hos operasangerinnen og musikkpedagogen Hedevig Quiding (16.09.1867 – 22.10.1936) og fikk også sangutdannelse hos Vilhelm Herold. I 1917 opptrådte hun første gang som sanger ved et teselskap i Politikens Hus (arrangert av Hedevig Quiding). Det førte til et engasjement ved revyen i Odder og siden i Nykøbing F. Hennes debut i Nykøbing F. (1917) ble en stor suksess, og hun ble siden engasjert til Scalarevyen 1918 – det kom til å vare i 10 år. På Scala dannet hun blant annet par med Carl Alstrup, og det ble også til seriøse roller. 
Hennes karriere begynte, da hun som 19-årig sang sin første revyvise i Odder Sommerteater. Siden debuten medvirket hun i en lang rekke revyer og filmer.
På Det kongelige Teater opptrådte hun i 1930 som gjest i rollen som Pernille i Holbergs Den Stundesløse.
Den 10. desember 1921 giftet Liva seg i Holmens Kirke med skuespiller, teaterdirektør; Arne Weel, med hvem hun i 1922 fikk sønnen Jørgen Weel. Liva og Arne Weel ble skilt i 1924. Den 28. juli 1933 giftet Liva Weel seg igjen på Frederiksberg med snekkermester Fritz Hueg (31.01.1905 – 15.11.1971). Året etter ble de skilt.
Mot slutten av 1920-tallet lærte Liva Weel forfatteren Poul Henningsen (1894–1967) å kjenne, hvilket kom til å sette dype spor i hennes videre karriere, da han skrev en lang rekke av de sanger, som man i dag forbinder med Liva Weel. I den forbindelse kan blant annet nevnes revyen Dyveke i Riddersalen 1940 – umiddelbart efter okkupasjonen av Danmark, hvor Poul Henningsen skrev teksten til Kai Normann Andersens melodi «Man binder os paa Mund og Haand». «Man binder os paa Mund og Haand» er tatt opp i den danske kulturkanon under 4 revynumre.Hennes liv ble filmatisert i Danmarks Radio tv-serien Kald mig Liva (1992) på 4 avsnitt, som året etter utkom i romanform på Aschehougs forlag.
Blant de filmer hun medvirket i, kan nevnes:

Odds 777 – 1932
De blaa drenge – 1933
Cocktail – 1937
Frøken Møllers jubilæum – 1937
Under byens tage – 1938
Ta' briller på – 1942
Smedestræde 4 – 1950


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brian Iskov & Kristoffer Hegnsvad, Store danskere, DR, 2007. ISBN 978-87-7680-357-5.
Poul Henningsen, Liva's regeringstid, Vendelkærs Forlag, 1952.


== Eksterne lenker ==
(en) Liva Weel på Internet Movie Database 
(sv) Liva Weel i Svensk Filmdatabas 
(da) Liva Weel på Filmdatabasen 
(da) Liva Weel på danskefilm.dk 
(da) Liva Weel på danskfilmogtv.dk 
(da) Liva Weel på Scope 
(en) Liva Weel hos The Movie Database 
(en) Liva Weel på Discogs 
(en) Liva Weel på MusicBrainz 
(en) Liva Weel på Genius — sangtekster 
Biografi fra Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Liva Weel, bilder fra AistrupArkivet
Biografi Arkivert 12. mai 2011 hos Wayback Machine. fra Den Danske Film Database
Glemmer du (1932)
MF «Bømlo» (2005)

MF «Bømlo», tidligere MF «Bastø III» er en pendelferge som betjener Halhjem - Sandvikvåg som Reserveferge. «Bømlo» ble bygget i Gdańsk (Northern Shipyard) og overlevert til Bastø Fosen i 2005 under navnet «Bastø III» der den gikk inn i fergesambandet Moss–Horten. Det oppstod en del tekniske problemer første driftsår.
Fergen har to hovedmotorer (Wärtsilä VASA) og en toppfart på 17,5 knop.
Fergen har navigasjonsutstyr med radar og kartsystemer fra SAM electronics. I rute kjøres det normalt på trackpilot, slik at fergen følger en innplottet kurs. Navigatøren på broen sørger for å holde utkikk og for å unngå farlige situasjoner med andre fartøy. Radar, sjøkart og AIS ligger på en overlayskjerm for lettere oversikt.
Nedre bildekk har fri høyde på 2,5 meter og rommer ca. 74 personbiler. Øvre bildekk har fri høyde på 5 meter og kan ta 22 trailere. Totalt er fergen designet for 212 personbiler (PBE).
Fra salongene kan passasjerene se utsikten med mat fra fergens café.
Fergen byttet offisielt navn fra «Bastø III» til «Bømlo» i april 2020 for å kunne matche navnene til de andre fartøyene i ruten Halhjem–Sandvikvåg hvor Bømlo fungerer som reserveferge.


== Tidslinje ==
2005 - Levert som MF «Bastø III» til Bastø Fosen, Flaggstat:  Horten.
2005 - Satt inn i Moss - Horten.
2005 - Tekniske problemer.
2006 - Tilbake i rute på Moss - Horten.
2019 - Leid inn av Torghatten Nord for å gå på Halhjem - Sandvikvåg etter at Torghatten Nord tok over sambandet uten noen ferge.
2019 - Tekniske problemer.
2020 - Verksted.
2020 - Kjøpt av Torghatten Nord og omdøpt til MF «Bømlo», Flaggstat:  Tromsø.
2020 - Satt inn som reserveferge for Halhjem - Sandvikvåg.
2020 - Forsatt i rute.
2021 - Grunnstøtte i innløpet til Sandvikvåg 3. november. Gikk til kai for egen maskin.


== Småfakta ==
Fergens drivstofforbruk er på normal drift 13 knop ca 450 liter/time (MGO-Marine Gas Oil)
Fergens baugvisir veier ca 35 tonn
Fergens fallem er 11 meter bred og veier 7 tonn
Da fergen ble bygget, gikk det med nesten 60 000 liter maling til ferdigstilling


== Se også ==
Her er de fergene MF «Bømlo» har gått i rute med/er søsterferge til.

MF «Samnøy»
MF «Færøy»
MF «Huftarøy»
MF «Flatøy»
MF «Lysøy»
MF «Bastø I»
MF «Bastø II»
MF «Bastø IV»
MF «Bastø V»
MF «Bastø VI»


== E39 Fergene ==

MF «Bømlo» er 1 av 26 ferger som går E39. Her er alle de 26 E39 fergene:

MF «Eresfjord»
MF «Svanøy»
MF «Romsdal»
MF «Korsfjord»
MF «Fannefjord»
MF «Moldefjord»
MF «Lote»
MF «Tidefjord»
MF «Festøya»
MF «Gloppefjord»
MF «Eidsfjord»
MF «Stord» (Reserveferge)
MF «Stavanger»
MF «Oppedal»
MF «Ampere»
MF «Bømlo» (Reserveferge)
MF «Samnøy»
MF «Færøy»
MF «Huftarøy»
MF «Flatøy»
MF «Lysøy»
MF «Mastrafjord»
MF «Raunefjord»
MF «Bergensfjord»
MF «Stavangerfjord»
MF «Boknafjord»


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Bastø III» – DNVs skipsregister 
(en) MF «Bastø III» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Bastø III» – Skipsrevyen 
(no) MF «Bastø III» – Maritimt Magasin 
«Bastø III» fakta om fartyg
Bastø Fosens ferger Arkivert 19. juli 2016 hos Wayback Machine.
Dekksplan «Bastø III»
Skipsrevyen «Bastø III» sies å være den største i Norge.
Fotballkretser i Norge

Fotballkretsene i Norge er geografiske områder underlagt Norges Fotballforbund og har ansvar for administrativt styring av breddefotballen i kretsen. Det er i alt 18 fotballkretser i Norge. 12 av fotballkretsenes geografiske område er det samme som norges fylker. 


== Seniorfotball herrer ==
Hver krets har ansvar for ligaene fra 4. divisjon og lavere, også kalt regionale ligaer. Alle fotballkretsene står selv fritt for å velge antall lag, avdelinger og opp- og nedrykksplasser i de regionale divisjonene. Antall opprykksplasser fra 4. divisjon har Norges Fotballforbund pålagt fotballkretsene å følge.


== Fotballkretsenes historie ==
Smaalenenes Fodboldkrets var landets første fotballkrets, og ble stiftet i 1904. De neste årene ble det dannet kretser over hele landet, og i 1922 fantes det fotballkretser i alle landets fylker. På grunn av vanskelige kommunikasjoner og lange reiseavstander ble kretsene delt i mindre kretser, og i 1957 fantes det i alt 42 fotballkretser i landet. Deretter begynte en periode med sammenslåinger. Fra 1963 til 1988 ble antallet kretser redusert fra 42 til 19. Den siste sammenslåingen (Trøndelag Fotballkrets) skjedde i 2001, og siden da har 
Norges Fotballforbund bestått av 18 kretser.


== Kilder ==
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent. 
Jonny Hansen (1994): I "futtbollens" tjeneste: 75 år med Troms fotballkrets
Jonny Hansen (2015): Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år. ISBN 9788230329573.
Småsmelle

Småsmelle (Atocion rupestre) er en ettårig til kortlevet flerårig plante av småsmelleslekta i nellikfamilien (Caryophyllaceae). Inntil ganske nylig har arten vært inkludert i smelleslekta, men er skilt fra denne på basis av genetiske undersøkelser.Småsmelle er glatt, bleikgrønn og forgreina fra grunnen. Plantene har mange små blomster som er betydelig mindre enn blomstene hos de fleste artene i smelleslekta. Voksested er som regel tørre berg og knauser med lite jordekke i tillegg til rasmark. Plantene har ingen spesielle krav til baserik jord. Småsmelle er vanlig til spredt i nesten hele landet til litt over skoggrensa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Småsmelle i Encyclopedia of Life 
(en) Småsmelle i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Småsmelle hos ITIS 
(en) Småsmelle hos The International Plant Names Index 
(en) Småsmelle hos Tropicos 
(en) Kategori:Atocion rupestre – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atocion rupestre – detaljert informasjon på Wikispecies
Kellerdirk Bros

Kellerdirk Bros er betegnelsen for et revysamarbeid i 1955–1958 den danske skuespilleren Dirch Passer med den seks år eldre kollegaen Kjeld Petersen. Det var Stig Lommer som tok initiativ til samarbeidet. Navnet er sammensetning av begges navn, «bros» er danskengelsk for brødre. Lommer var også bakmann for revyene på ABC Teatret (omtalt som kun «ABC-revyen») i København.De to skuespillere var i allerede kjente og populære som komikere hver for seg, men med sammensetningen nådde deres popularitet toppen. Deres timing og improvisasjonsevner var uforlignelige, og de fleste av deres numre finnes på film og/eller lydopptak. Det gjelder for eksempel sketsjen «Skolekammerater» fra ABC-revyen 1956, som er tatt med i Danmarks kulturkanon.I 1958 ble Kellerdirk Bros enige om å skilles ad. Først i 1962 greide Stig Lommer å gjenforene dem til en ny revy. Beklageligvis døde Kjeld Petersen natten etter premieren på Frederiksberg. For Dirch Passer raste verden sammen da hans sjelfrende forsvant, og det gikk fem år før han sto på en revyscene igjen.


== Referanser ==
Egil Toreng

Egil Ottar Toreng (født 5. desember 1922 Kristiania død 8. januar 2015 Kongsvinger) var en norsk avisredaktør og politiker.
Han ble født i Kristiania av foreldrene Tore Toreng og Elise Berg, og vokste opp på Flisa. Han giftet seg med Torunn Johanne Bæk fra Gjesåsen, og de fikk barna Liv og Tore.
Bare 14 år gammel meldte Toreng seg inn i Flisa AUL, og han ble raskt valgt inn i styret. Han ble journalistlærling i Glåmdalen under andre verdenskrig, og da var han allerede kjent fra Flisa-kontoret. Toreng flyttet over til hovedredaksjonen i 1944 og ble forfremmet til redaktørassistent i 1954. Fra 1961 til 1962 jobbet han i informasjonsavdelingen til Arbeiderpartiet. Han satt i kommunestyret i Kongsvinger fra 1952 til 1963 og i styret i Glåmdal Kraftlag fra 1958 til 1998. I 1962 ble Toreng nyhetsredaktør for Glåmdalen, og var sjefredaktør der fra 1968 til 1986.Toreng var medlem av landsstyret i Arbeiderpartiet fra 1973 til 1981, 2. varamedlem av Den Norske Nobelkomite 1974–1978, ledet Arbeiderpressens Samvirke fra 1975 til 1979, Redaktørforeningenfra 1978 til 1982, og ledet styret i Norsk Telegrambyrå fra 1980 til 1987. I det siste vervet ble han etterfulgt av Svein Døvle Larssen.Under vekstsenterperioden i Kongsvinger fra midten av 60-tallet fram til midten av 80-tallet var Toreng en viktig støttespiller.


== Bokutgivelser ==
Hedmark trygdekasselag 1911-1961: Fra fattigkasse til folketrygd (sammen med Reidar Mellem, Arne Dybendal m.fl.), 1961
Kongsvinger Arbeiderparti gjennom 50 år 1912-1962, 1962
Med Kongsvinger bymusikk gjennom 50 år: En kort historikk, 1970
Fra småverk til storverk: lys og kraft i Sør-Hedmark, 1988
Solørbanen 100 år: Kongsvinger-Flisa (med Juel Stubberud), 1994
KOBBL i 50 år: Husrom for 8000 mennesker i 2700 leiligheter, 1995
Bæreia: Et hjem for krigens ofre, 1996
A-pressen som arbeidsgiver: Arbeiderpressens tarifforening (ATF) gjennom mer enn 40 år, 1997
Forbrukersamvirket i Åsnes/Hof 1907-1997: De ville eie sin egen butikk, 1997Han har også skrevet bøker, blant annet om Kongsvinger ILs historie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Egil Toreng hos Stortinget 
(no) Egil Toreng hos Norsk senter for forskningsdata
Esther Kostøl

Esther Marie Kostøl (født 11. desember 1936) er en norsk fagforeningskvinne. Hun jobbet for Norsk Tjenestemannslag i 1977, og for Statstjenestemannskartellet fra 1978 til 1985. Hun var sekretær for Landsorganisasjonen i Norge fra 1985 til 1989. 
Da LO feiret 100-årsjubileum, var det duket for kamp om ledervervet og nestledervervet. Yngve Haagensen ble valgt til leder under en dramatisk avstemning. Det ble like dramatisk da nestledervalget skulle avgjøres. Esther Kostøls  ektemann, Jan Werner Hansen, leder i Norsk Tjenestemannslag, gikk på talerstolen for å få valgt Nils Totland som leder av LO. Det innebar samtidig at hans kone ikke kunne bli nestleder. Denne situasjonen er trolig unik i fagbevegelsens historie. Til tross fra motstand fra sin mann og en del andre ble Esther Kostøl valgt til den første kvinnelige nestleder i LO. I ettertid har hun uttalt om valget: «Ja, det var veldig merkelig. Men samtidig var dette helt naturlig, tro det eller ei. Vi hadde begge sentrale verv i fagbevegelsen, vi var vant til å ha ulike roller og holde dem fra hverandre.» Etter hun ble valgt uttalte hun til ukebladet Kvinner og Klær «Jeg kan ikke love revolusjon, men det skal merkes.» 
Esther Kostøl har i sitt fagligpolitiske vært opptatt av kvinnesak. Som kvinnesaksforkjemper var hun motstander av kjønnskvotering. På landsmøtet til Norsk Tjenestemannslag i 1974 uttalte hun: «Jenter, er det dette vi vil? Jeg kan ikke tro det». På grunn av dette innlegget fikk Ester Kostøl motbør av en rekke andre kvinner under valget til nytt landsstyre. Hun vant likevel avstemningen, og oppsummeringen i Tjenestemannsbladet var: «Vi valgte deg Esther. Ikke bare, men også fordi du er kvinne». 
Som nestleder i LO fikk hun være med på å påvirke LO sin faglige politikk frem til 1997.  I 1997 ble hun valgt til Den Norske Nobelkomite.


== Referanser ==


== Kilder ==
arbeidslivet.no: Portrett-Esther-Kostol
fafo.no: Kvinner i fagbevegelsen 2013 (side 34)   Kristine Nergaard, Mona Bråten og Anne Mette Ødegård        ISBN 978-82-7422-987-7