jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Egense kirke

Egense kirke er en kirke fra omkring 1100 ved landsbyen Egense ca. 5 km vest for Svendborg på Fyn.
Midtskipets langmurer er bevart fra en romansk kirke oppført tidlig på 1100-tallet. I gotisk tid ble det opprinnelige koret erstattet av dagens langhuskor, tårnet stammer antagelig fra samme tid. Kirken ble renovert i perioden 1861–62 og i denne forbindelse ble den overpusset med hvit sement.
Kirken ble i 1529 overtatt av adelsmannen Eiler Rønnov og den ble lagt under Hvidkilde Gods. I 1927 ble kirken overdratt til Egense menighetsråd. Kirken har en egen grevelosje med slektsvåpen for eieren av Hvidkilde Gods. Under en restaurering i 1951 oppdaget man en krypt under koret, der eierne av Hvidkilde en periode ble begravet. Hvidkilde Gods har et eget gravsted ute på kirkegården med 14 gravplasser.


== Inventar ==
I våpenhuset ses en gravsten fra 1556 for Eiler Rønnov (d. 1565) og hustru Anne Rønnov (Krabbe) (d. 1543) samt to barn. I våpenhuset ses dessuten en gravsten over Bent Norby (d. 1565 i Sverige) og fru Kirsten (d. 1572).
Kirken har antagelig fått innebygget krysshvelv, da langhuskoret ble oppført i gotisk tid. Altertavlen i høyrenessanse fra 1617 er skjenket av Anne Hardenberg gift med Joh. Rud. Prekestolen er fra omkring 1600 og er skjenket av Erik Hardenberg og Anne Rønnov.
Den romanske granittfonten har kors og lilje; på skaftet står med runer «Astret, Ikkrei filius» (Astret, Ikkreus sønn), hvilket tolkes som en mestersignatur.
Krigshelten Jørgen Kaas ble begravet i kirken i 1658, men levningene ble i 1811 flyttet ut på kirkegården.


== Eksterne lenker ==
(en) Egense Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Egense Kirke Arkivert 31. januar 2011 hos Wayback Machine. på nordenskirker.dk
Egense Kirke på KortTilKirken.dk
Henrik Bielke Kaas

Henrik Bielke Kaas (født 7. september 1686 på Elingård i Norge, død 1. juli 1773 på Boltinggård) var en dansk general, godseier og ridder av Elefantordenen (1760). Han deltok i en rekke kriger i Europa, bl.a. i seks år i Den spanske arvefølgekrig. Han ble generalmajor i 1735, generalløytnant i 1746 og virkelig general i 1753.
Han var sønn av stiftamtmann Hans Kaas og sønnesønn av oberst Jørgen Kaas. Han var gift først med Anne von der Kuhla (1684–1744) og andre gang med baronesse Regitse Sophie født Güldencrone (1710–1792), enke etter rittmester Christopher Frederik Ahlefeldt. Gjennom ekteskapene ble han eier av godsene Boltinggård og Nordskov, begge på Fyn. Han opprettet stamhuset Kaaseslund (som i det etterfølgende århundret ble innehatt av bl.a. Henrik Jørgen Huitfeldt-Kaas). Som godseier engasjerte han seg for oppussing av kirkene, utvidelse av skolene og opprettet et sykehus.


== Referanser ==


== Litteratur ==
H.W. Harbou, "Henrik Bielke Kaas", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, Gyldendal 1887-1905.
Personalhistorisk Tidsskrift, IV og V, s. 285.
Leerbeck, Ringe Sogn.
Ungarsk rapsodi nr. 11

Ungarsk rapsodi nr. 11, S.244/11, i a-moll, er den 11. ungarske rapsodi av Franz Liszt. Den er en av de kortest av de ungarsk rapsodiene, med sin varighet på fem minutter. Rapsodien er dedisert til baron Fery Orczy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hungarian Rhapsody No. 11: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Bildedelingssystem

Et bildedelingssystem er en tjeneste som lar brukere dele bilder på sosiale medier. Sosiale medier som Pinterest, Facebook, Twitter, Snapchat har alle bildedelingssystemer. Det finnes flere måter å dele bildene på. De kan enten deles i album eller med statusoppdateringer på medier som Facebook og Twitter, , som på Snapchat hvor brukeren kan sette en tidsgrense for hvor lenge mottakerne kan se bildet de har sendt, inntil 10 sekunder, før bildet forsvinner. eller Flickr hvor brukeren kan lage album og som kan brukes som en bildelagringsenhet. 
Det finnes også tjenester som Instagram eller Pinterest der brukeren kan laste opp bilder eller dele bilder på sin egen profil, for å deretter få andre brukere til å enten «like» sitt bilde eller få andre til å kommentere det.


== Historie ==
De første bildedelingssystemene kom i midten av 1990-årene. Men da var dette hovedsakelig bare ment for å vise frem de bildene man hadde tilgjengelig, og ikke for å dele og la andre bruke de bildene du selv hadde tatt. Noen av de første nettsidene som tilbyde bilde delingtjenester var Webshots, SmugMug, Yahoo!Photos og Flickr. Flickr blir sett på som en av de første eksemplene på Web 2.0. Etterhvert har tjenester som Facebook, Twitter, Instagram og Pinterest vokst fram.


== Rettigheter ==
Mange av de sosiale mediene som tilbyr bildedeling selger brukerinformasjon om brukerne sine til ulike bedrifter om hva brukeren liker, bilder og lignende.


== Referanser ==
Elvida

Elvida er en opera med betegnelsen melodramma i én akt av Gaetano Donizetti til en italiensk libretto av Giovanni Schmidt.
Operaen ble første gang oppført 6. juli 1826 på Teatro di San Carlo i Napoli.Operaen ble skrevet som et pièce d'occasion i forbindelse med Maria Isabella av Spanias fødselsdag. Donizetti fikk bare en liten belønning for verket og gjorde derfor ikke så mye ut av komposisjonen. Etter tre forestillinger ble stykket glemt, inntil det ble innspilt i 2004 av Opera Rara.


== Roller ==


== Synopsis ==
Sted: En befestet by i Granada.
Tid: Sent på 1400-tallet.


=== Første scene ===
Under kampen for kontroll over det sydlige Spania, er Elvida, en adelig castilliansk dame, blitt tatt til fange av maurerne. I to måneder har hun vært holdt fanget av Amur i en av de siste tilbakeværende mauriske festningene. Men de spanske troppene under ledelse av Elvidas forlovede, Alfonso, er nå nådd frem til byen.
Amur vil hellere slå Elvida ihjel enn å gi henne mulighet for å bli frelst av Alfonsos tropper. Imidlertid har Amurs sønn, Zeidar, forelsket seg i deres vakre fange og han ber sin far om at overgi henne til spanierne, om ikke for annet så for å redde byen fra ødeleggelse. Zeidar frir til Elvida, men hun avviser hånlig såvel hans tilnærmelser som hans fars trusler. Maurerne myrdet hennes far, og Elvida lengter etter gjengjeldelse. Hun føres til et skjult fangehull.
Den castillianske hær er nå ved porten til byen, og Amur erkjenner, at ytterligere motstand er håpløs, selv om mauriske forsterkninger er på vei. Han er fast besluttet på at flykte gjennom en hemmelig passasje og ta Zeidar med seg. 


=== Andre scene ===
Alfonso ankommer i triumf i spissen for sine tropper. Selv om han er skuffet over, at Amur og Zeidar tilsynelatende er flyktet, er han mer bekymret for Elvidas sikkerhet. En av Amurs slaver tilbyr å føre ham til den store hulen, hvor Elvida blir holdt fanget.


=== Tredje scene ===
Amur akter å bruke Elvira som gissel som hjelp for sin flukt med Zeidar. De to mennene går inn i hulen, hvor hun er fengslet og forsøker å tvinge henne til å komme med dem. Elvida er trassig, og før de kan føre henne bort, braser de spanske tropper inn. Amur trekker dolken sin for å drepe Elvida, men Zeidar griper armen hans, og troppene er i stand til at overmanne ham.
Amur forbanner sin sønn for hans forræderi. I det samme kommer det melding om at de mauriske forsterkningene er blitt drevet på flukt. I en storsinnet gest gir Alfonso Zeidar hans frihet og tilbyr å skåne Amurs liv. Det er alminnelig jubel, når Alfonso annonserer, at hans bryllup med Elvida vil finne sted den følgende morgenen.


== Diskografi ==
Elvida. Pietro Spagnoli (Amur), Jennifer Larmore (Zeidar) Annick Massis (Elvida) Bruce Ford (Alfonso), Anne-Marie Gibbons (Zulma) Ashley Catling (Ramiro) Geoffrey Mitchell Choir, London Philharmonic Orchestra, dir. Antonello Allemandi. London, marts 2004. Opera Rara ORC29


== Referanser ==


== Kilder ==
Bel Canto Operas by Rossini – Donizetti – Bellini af Charles Osborne. Methuen. London 1994. ISBN 0-413-68410-5
Noter av Jeremy Commons til Opera Raras innspilling, 2004.


== Eksterne lenker ==
Libretto
Route d’Occitanie

La Route d'Occitanie – La Dépêche du Midi er et fransk etapperitt i landeveissykling som arrangeres hvert år i juni. Rittet har blitt arrangert siden 1977. Rittet er av UCI klassifisert med 2.1 og er en del av UCI Europe Tour. 


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Route du Sud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ørnulf Røhnebæk

Ørnulf Røhnebæk (født 31. juli 1959) er en norsk jurist, som bl.a. har vært lovrådgiver i Justisdepartementet, leder for Partilovnemnda, leder for Klagenemnda for mediesaker og nå er lagmann. Han ble cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1990. Som lagmann har han bl.a. vært administrator for lagmannsrettsbehandlingen av Vågå-saken.


== Utvalgte publikasjoner ==
Miljø og jus : oversikt over norsk miljørett med innføring i jus og forvaltningsrett, Universitetsforlaget, 1995, 278 s., ISBN 82-00-22359-0
Nitrogenoksid (NOx) som rettslig problem,  Institutt for offentlig retts skriftserie nr. 6/1991, 149 s.
Konvensjoner og forskrifter i miljørett : et hjelpemiddel i studiet av naturressurs- og miljørett, redaktør med Inge Lorange Backer, Institutt for offentlig retts skriftserie nr. 1/1991


== Referanser ==
Enrico di Borgogna

Enrico di Borgogna er en heroisk opera i to akter av Gaetano Donizetti. Bartolomeo Merelli skrev den italienske librettoen etter Der Graf von Burgund av August von Kotzebue.
Enrico di Borgogna var Donizettis tredje opera, men den første han fikk oppført. Den hadde premiere 14. november 1818 på Teatro San Luca i Venezia. I juli-august 2012 ble operaen presentert ved Vadstena-Akademien i Sverige, og da for første gang på 192 år.


== Handling ==
Tiden er middelalderen og stedet er Burgund i dagens Frankrike. Kongen har blitt forrådt og myrdet av sin egen bror. Kongens livvakter, Pietro og Brunone, greier å rømme med Enrico, den førstefødte sønn av kongen og den rettmessige arvingen til tronen. Under Pietros flukt ble hans hustru drept før de greide å komme seg i trygghet. Brunone ble værende i festningen og ble den nye kongens livvakt.


== Roller ==


== Diskografi ==
A Hundred Years of Italian Opera inneholder første akt: Recitativ og cavatina, Elisa! Elisa! Oh! me infelice Care aurette che spiegate, sunget av Della Jones. Opera Rara ORCH103; også på The Young Donizetti Opera Rara ORR 229


== Litteratur ==
Ashbrook, William & Hibberd, Sarah(2001): The New Penguin Opera Guide, red. Holden, Amanda, New York: Penguin Putnam. ISBN 0-14-029312-4. s. 224–247.
Osborne, Charles (1994): The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti, and Bellini, Portland, Oregon: Amadeus Press. ISBN 0-931340-71-3.
Weinstock, Herbert (1963): Donizetti and the World of Opera in Italy, Paris, and Vienna in the First Half of the Nineteenth Century, New York: Pantheon Books. LCCN 63-13703.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Casaglia, Gherardo (2005): «Amadeus Almanac», Almanacco Amadeus.
Donizetti Society (London)
Bortføringene i Cleveland

Bortføringene i Cleveland omhandler tre kvinner fra Cleveland, Ohio – Amanda Berry, Georgina «Gina» DeJesus og Michelle Knight  som den 6. mai 2013 ble reddet fra deres ni til elleve år lange fangenskap, etter at Berry flyktet og kontaktet politiet. De ble reddet ut fra et hus eid av Ariel Castro, den mistenkte kidnapperen. En seks år gammel datter av Berry, født mens hun var fanget, ble også reddet. Knight forsvant i Cleveland i 2002 da hun var 21 år gammel, Berry i 2003 da hun var 16 og DeJesus i 2004 da hun var 14. Mens kvinnene var kidnappet er det rapportert at de hadde multiple graviditeter, og minst en levendfødt.(Berrys datter) og flere aborter.  Kvinnene var til tider bundet med kjettinger og tau.Ariel Castro ble arrestert den 6. mai 2013, kort tid etter kvinnene hadde blitt reddet og satt fri. Den 8. mai 2013 ble Castro tiltalt for fire tilfeller av  kidnapping og tre tilfeller av voldtekt, tiltaler som medfører 10 år til livstid i fengsel. Den 9. mai Castros kausjon ble satt til USD 8 million. Flere tiltaler ventes, inkludert drap (for å ende graviditetene), mordforsøk, overfall, en tiltale for hver voldtek, og en kidnappingstiltale for hver dag kvinnene ble holdt fanget. Saken fikk førstesideoppslag i hele verden.


== Se også ==
Fritzl-saken, en sak hvor en kvinne ble holdt fanget i hennes egen kjeller av hennes far i 24 år
Kidnappingen av Colleen Stan, en 1977–1984 bortføringssak i California
Kidnappingen av Jaycee Lee Dugard, en 11 år gammel jente, bortført i California: Da hun ble funnet 18 år senere hadde hun født 2 barn der kidnapperen var den biologiske faren til de to døtrene
Michael J. Devlin, en dømt kidnapper som bortførte to gutter, hvor han hold en av dem fanget i over fire år
Natascha Kampusch, en jente bortført da hun var ti år gammel og holdt fanget for over åtte år
Steven Stayner, en gutt som ble kidnappet i 1972 og holdt i fangenskap inntil han klarte å flykte med en annen kidnappet i 1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cleveland Kidnappings Map; A round-up of key locations in the disappearances of Amanda Berry, Michelle Knight, and Gina DeJesus
Li Minwei

Li Minwei (eller Lai Man-wai, kinesisk: 黎民偉, pinyin: Lí Mínwěi; født i 1893 i Japan; død 26. oktober 1953 i Hongkong) var en kinesisk skuespiller, regissør og filmprodusent. Han har fått tilnavnet «Hongkongfilmens far», og regnes som en av de mest sentrale skikkelser i den gryende kinesiske filmverden.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Lis kinesiske slektsrøtter var i fylket Xinhui i Sze Yup i Guangdongprovinsen. Han ble født i Japan, men vokste opp i Hongkong. 


=== Karriere ===
Han ble i 1911 medlem av Sun Yat-sens Kuomintang-parti. Dette politiske engasjementet skulle sette spor i hans filmkunstneriske virksomhet.
I 1913 var han sammen med sin bror Li Beihai med på å lage Hongkongs første lokalt produserte film, Zhuangzi setter sin kone på prøve (Zhuang shi qi). Li Minwei spilte selv hustruen, ettersom det ennå ikke var skjedd at kvinner opptrådte i noen kinesisk film. Hans egen kone, Yan Shanshan, som hadde en liten rolle i samme film, ble den første kvinnelige kineser overhodet i en spillefilm. Filmen, som bygger på en kinesisk opera med utgangspunkt i anekdote om oldtidsfilosofen Zhuangzi, ble svært godt mottatt, og var dessuten den første kinesiske filmen som ble vist utenlands – blant kinesere i chinatowns i USA.Fra 1921 var 1928 Li Minwei filmregissør. I 1923 grunnla han i Hongkong filmselskapet Minxin, som etter streikeurolighetene i Hongkong senere flyttet til Shanghai. Der restartet han selskapet i det franske konsesjonsområde. Blant hans innspillinger var klassisk inspirerte filmer som en basert på Romansen om Vestkammeret, tidlige wuxiafilmer, og skildringer av Sun Yat-sen-styrkenes kamper mot kinesiske krigsherrer. Trass i mange vellykkede og populære filmer kom Minxin mot slutten av 1920-årene i økonomisk hardt vær og klarte ikke å hevde seg overfor sin hovedkonkurrent, filmselskapet Mingxing, og andre filmstudioer. I 1930 reddet Li restene; da startet han sammen med Luo Mingyou filmselskapet Lianhua, som ved siden av Mingxing ble Kinas viktigste filmselskap i 1930-årene.
I 1938, etter utbruddet av den annen japansk-kinesiske krig (han hadde dokumentert på film japanernes angrep på og store ødeleggelser av Shanghai), vendte Li Minwei tilbake til den britiske kronkolonien Hongkong og trakk seg tilbake der.
Han er minnet med første stjerne på Hongkongs Avenue of Stars.
Han ble bestefar til skuespilleren Gigi Lai og far til en annen hongkong-skuespiller, Lai Suen.


== Senere fremstillinger ==
Choi Kai-kwong produserte i 2001 dokumentasjonen Lai Man-wai: Father of Hong Kong Cinema. Li Minwei ble i  Stanley Kwans filmbiografi om den unge skuespilleren og filmprimadonnaen Ruan Lingyu Centre Stage spilt av Waise Lee.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Li Minwei på Internet Movie Database 
(en) Li Minwei hos The Movie Database 
Artikkel om Li Minwei med mange fotos
新会人 - http://www.southcn.com/news/gdnews/sh/hrjnh/fyrw/200409020627.htm
https://web.archive.org/web/20081025183946/http://www.jmnews.com.cn/c/2005/09/25/09/c_722953.shtml
https://web.archive.org/web/20091010024009/http://www.jmnews.com.cn/c/2008/07/15/11/c_963307.shtml 黎民伟祖籍不在新会
Kort YouTubew video om Li Minwei
Da lea Duolva Duottar

Dá lea Duolva Duottar er et musikkalbum med Duolva Duottar, utgitt i november 2011.


== Sporliste ==
«Dá lea Duolva Duottar»
«Vahkkoloahppa»
«Mu eahket»
«Guovdageainnus eret»
«Niehku»
«Mannan geasi»
«Duoddara šuokŋa»
«Alle saman»
«Valsen»
«Finnmark»


== Referanser ==
Ignis Fatuus

Ignis Fatuus er debutalbumet til det norske progressiv rock-bandet White Willow, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Snowfall»
«Lord of Night»
«Song»
«Ingenting»
«The Withering of the Boughs»
«Lines on an Autumnal Evening»
«Now In These Fairy Lands»
«Piletreet»
«Till He Arrives»
«Cryptomenysis»
«Signs»
«John Dee's Lament»


== Personell ==
Jan Tariq Rahman – keyboards, blokkfløyte, krumhorn, kantele, sitar, basspedal, bass, vokal, Mellotron, synthesizere
Tirill Mohn – fiolin, klassisk gitar
Audun Kjus – fløyter, sekkepipe, bodhrán, vokal
Sara Trondeal – vokal
Eldrid Johansen – vokal
Jacob Holm-Lupo – gitar, EBow, bass
Alexander Engebretsen – 5-strengers bassgitar
The Drummer (Erik Holm) – trommer, perkusjonAndre medvirkende

Carl-Michael Eide – trommer på «Cryptomenysis»
Steinar Haugerud – kontrabass på «Lines»
Eivind Opsvik – bass på «Ingenting»
Tov Ramstad – cello på «Lines»
Erlend M. Sæverud – akustisk gitar på «Fairylands»
Henning Eidem – trommer og perkusjon på «Boughs»
Susanna Calvert – akustisk gitar på «Boughs»
Kjell Viig (kontratenor), Trond Haakensen (bass), Tor Tveite (kontratenor), Terje Krognes (kontratenor) – kor på «Song»


== Eksterne lenker ==
(en) Ignis Fatuus på Discogs 
(en) Ignis Fatuus på MusicBrainz
Ex Tenebris

Ex Tenebris er det andre musikkalbumet av det norske progressiv rock-bandet White Willow, utgitt i 1998.


== Sporliste ==
«Leaving the House of Thanatos»
«The Book of Love»
«Soteriology»
«Helen and Simon Magus»
«Thirteen Days»
«A Strange Procession...»
«...A Dance of Shadows»


== Personell ==
Jacob Holm-Lupo – gitar, keyboards
Jan Tariq Rahman – piano, Hammondorgel, Mellotron, theremin, synthesizere, vokal
Sylvia Erichsen – vokal
Frode Lia – bass
Mattias Olsson – trommer, perkusjonAndre medvirkende

Teresa K. Eklund – tale på «Helen and Simon Magus»
Åsa Eklund – vokal på «Thirteen Days»
Audun Kjus – fløyte på «The Book of Love» og «Helen and Simon Magus»


== Eksterne lenker ==
(en) Ex Tenebris på MusicBrainz
Sacrament (White Willow-album)

Sacrament er det tredje musikkalbumet av det norske progressiv rock-bandet White Willow, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«Anamnesis»
«Paper Moon»
«The Crucible»
«The Last Rose of Summer»
«Ghostalgia»
«The Reach»


== Personell ==
Jacob Holm-Lupo – gitar, keyboards, bass, vokal
Brynjar Dambo – keyboards, klokkespill
Aage Moltke Schou – trommer, perkusjon, klokkespill
Sylvia Erichsen – vokal
Johannes Sæbøe – bass
Ketil Vestrum Einarsen – fløyte, blokkfløyte, melodika, keyboardsAndre medvirkende

Simen E. Haugberg – obo
Øystein Vesaas – vokal på «Anamnesis»


== Eksterne lenker ==
(en) Sacrament på MusicBrainz
Storm Season

Storm Season er et musikkalbum med White Willow, utgitt i 2004.


== Sporliste ==


== Personell ==
Sylvia Erichsen – vokal
Jacob Holm-Lupo – gitarer, keyboards
Johannes Sæbøe – gitar
Lars Fredrik Frøislie – keyboards, klokkespill
Marthe Berger Walthinsen – bass, tamburin
Aage Molte Schou – trommer, perkusjon
Ketil Vestrum Einarsen – fløyte, synthesizer, tamburinAndre medvirkende

Sigrun Eng – cello
Finn Coren – vokal på «Soulburn»
Teresa K. Aslanian – vokal på «Sally Left»
Tirill Mohn – strykerarrangementer


== Eksterne lenker ==
(en) Storm Season på Discogs 
(en) Storm Season på MusicBrainz
Signal to Noise (album)

Signal to Noise er det fjerde musikkalbumet av det norske progressiv rock-bandet White Willow, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Night Surf» 4:12
«Splinters» 8:36
«Ghosts» 5:48
«Joyride» 4:18
«The Lingering» 9:25
«The Dark Road» 4:17
«Chrome Dawn» 7:12
«Dusk City» 6:05
«Ararat (For Teresa)» 1:35


== Personell ==
Trude Eidtang – vokal
Lars Fredrik Frøislie – keyboards, synthesizere
Jacob Holm-Lupo – gitar, sitar
Marthe Berger Walthinsen – bass, perkusjon
Aage Moltke Schou – trommer, perkusjon
Ketil Vestrum Einarsen – treblåseinstrumenterAndre medvirkende

Brynjar Dambo – Moog Voyager og solo på «Chrome Dawn»
Tommy Hansen – vokalarrangementer


== Eksterne lenker ==
(en) Signal to Noise på MusicBrainz
Terminal Twilight

Terminal Twilight er det sjette musikkalbumet av det norske progressiv rock-bandet White Willow, utgitt i 2011.


== Sporliste ==
«Hawks Circle the Mountain»
«Snowswept»
«Kansas Regrets»
«Red Leaves»
«Floor 67»
«Natasha of the Burning Woods»
«Searise»
«A Rumour of Twilight»


== Personell ==
Lars Fredrik Frøislie – keyboard, synthesizere
Jacob Holm-Lupo – gitarer
Matthias Olsson – trommer
Ketil Vestrum Einarsen – fløyte
Sylvia Erichsen Skjellestad – vokal
Ellen Andrea Wang – bassAndre medvirkende

Tim Bowness – vokal på «Kansas Regrets»
David Lundberg – Orchestron på «Snowswept», Fender Rhodes og Wurlitzer på «Kansas Regrets»
Michael S. Judge – gitarsolo på «Hawks Circle the Mountain»


== Eksterne lenker ==
(en) Terminal Twilight på Discogs 
(en) Terminal Twilight på MusicBrainz
Winds

Winds er et norsk neo-classical/progressiv metal band. Dannet i 1998 og signert av plateselskapet The End Records. Bandet platedebuterte i 2001 med EP-utgivelsen Of Entity and Mind. Debutalbumet Reflections of the I kom ut i september 2002.


== Medlemmer ==
Lars Eric Si, vokal, bass
Carl August Tidemann, gitarer
Jan Axel von Blomberg, trommer
Andy Winter, piano


== Diskografi ==
Of Entity and Mind (2001, Avantgarde Music)
Reflections of the I (2002, The End Records)
The Imaginary Direction of Time (2004, The End Records)
Prominence and Demise (2007)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Winds på Discogs 
(en) Winds på MusicBrainz 
(en) Winds på Songkick
Of Entity and Mind

Of Entity and Mind er en musikk-EP med Winds, utgitt i 2001.


== Sporliste ==
«Inception Perspective» 1:28
«In All Reflections» 4:19
«Bloodstained and Sworm» 5:46
«Mirrored in Time» 4:58
«An Eternity of Dreams» 4:43


== Eksterne lenker ==
(en) Of Entity and Mind på MusicBrainz 
(en) Of Entity and Mind på Discogs
Mistelteinhonningeter

Mistelteinhonningeter (Grantiella picta) er den eneste arten i slekten Grantiella i familien honningetere. Den er endemisk til Australia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mistelteinhonningeter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mistelteinhonningeter hos Artsdatabanken 
(en) Mistelteinhonningeter hos ITIS 
(en) Mistelteinhonningeter hos NCBI 
(en) Kategori:Grantiella picta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Grantiella picta – detaljert informasjon på Wikispecies 
Avibase: Grantiella picta. Besøkt 11. mai 2013.
Birdlife Species Factsheet: Grantiella picta. Besøkt 11. mai 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2011. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.7.. Besøkt 11. mai 2013.
Il Pigmalione

Il Pigmalione (norsk: Pygmalion) er en scena lirica (en lyrisk scene eller en liten opera) i én akt av Gaetano Donizetti; librettisten er ukjent. Den er Donizettis første opera, og ble skrevet mellom september og oktober 1816, da komponisten var 19 år gammel.Librettoen til Donizettis opera var basert på en libretto av Antonio Simone Sografi til Giovanni Batiste Cimadors Pimmalione (1790), som igjen er basert på Rousseaus  Pygmalion, som i siste instans er basert på den 10. bok i Ovids Metamorfoser.


== Roller ==


== Referanser ==