jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Earl Wilbur Sutherland jr.

Earl Wilbur Sutherland jr. (født 19. november 1915 i Burlingame, Kansas i USA, død 9. mars 1974 i Miami, Florida) var en amerikansk farmakolog og biokjemiker. Han vant Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1971 «for sine oppdagelser om mekanismene av handlingen av hormoner», spesielt adrenalin, via andre sendebud (som syklisk adenosin monofosfat, syklisk AMP). 
Sutherland ble tildelt sin bachelorgrad innen kjemi i 1937 fra Washburn University som ligger i Topeka, Kansas og han tok en medisinsk embedseksamen i 1942 fra Washington University School of Medicine i St. Louis. 
Etter å ha tjenestegjort som lege under den andre verdenskrig, kom han tilbake til Washington University som forsker innen farmakologi i samme laboratorium som nobelprisvinneren Carl Ferdinand Cori. 
I 1953 ble han leder for avdelingen for farmakologi ved Case Western Reserve University (daværende Western Reserve University) i Cleveland, Ohio, der han oppdaget hvilken rolle syklisk AMP i formidling av handlingen av visse hormoner. 
I 1963 flyttet Sutherland til Vanderbilt University School of Medicine i Nashville, der han ble professor i fysiologi til 1973. På tidspunktet for hans død i 1974, var Sutherland en anerkjent professor i biokjemi ved University of Miami Medical School. 
I tillegg til å ha vunnet Nobel-prisen i 1971, vant Sutherland også en Albert Lasker Award for sin grunnleggende medisinske forskning innen biokjemi i 1970, og han mottok en National Medal of Science i 1973. 
Han ble valgt inn i National Academy of Sciences i 1966. En bolig og en sovesal på Vanderbilt University i Nashville ble navngitt til Sutherlands minne, og en plakett og et fotografi ble satt opp til minne om hans prestasjoner som biokjemiker og forsker. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1971 hos Nobelprize.org
(en) Earl Wilbur Sutherland jr. hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1971
Hans Hansen Kaas

Hans Hansen Kaas (født i Stavern 10. januar 1822, død i Christiania 13. november 1885) var en norsk lærer, byggmester og arkitekt. Kaas fikk oppført en rekke bygninger som stilmessig var preget av historismen.


== Utdannelse ==
Kaas gikk i lære hos murmester Erich Pettersen i Christiania i årene 1835-40. Årene 1837-45 hospiterte han ved Den kongelige tegneskole og arbeidet ved arkitekt Johan Henrik Nebelongs kontor i Christiania perioden 1842-45.
Kaas ledet arbeidet med oppføringen av Lungegårdshospitalet i Bergen etter arkitekt Nebelongs tegninger årene 1845-49. Fire år etterpå brant hospitalet ned. I 1847 arbeidet han også en periode hos Nebelong i København.


== Stadskonduktør i Bergen ==
I 1848 ble Kaas konstituert stadskonduktør i Bergen. Kaas fikk oppført en rekke betydelige bygninger i Bergen.


== Bygningsinspektør i Christiania ==
I 1857 flyttet Kaas til Christiania. Året etter fikk han borgerbrev som byggmester og ble bygningsinspektør under stadskonduktør Christian H. Grosch. Han hadde først ansvaret for Christianias østre distrikt og fra 1865 også vestre distrikt. Kaas etablerte også Oslos første private tegneskole. Kaas avsluttet sitt virke som bygningsinspektør i 1876. 


== Arbeider ==

Frue kirke, Hetland, Stavanger (1852–54). Noe bearbeidet av stadskonduktør Christian H. Grosch i Christiania.
Bergens industrimagazin, Bergen (1852–55)
Arbeiderboligen på Stølen, Henrik Wergelands gate 53a-b-c, Bergen (1853–54),
Bergen sparebank, Bergen (1855, revet 1900).
Tanks skole, Kong Oscars gate 21 Bergen (1855).
Pleiestiftelsen for spedalske nr. 1, Kalfarveien 31, Bergen (1855–57).
Arbeiderboliger, Grønland 12b, Oslo (1861).
Leiegårder, Universitetsgaten 24 (1862), 22 (1863), 20 (1864), 18 (1867) og 16 (1868), Oslo.
Sykehusfløy ved Oslo Hospital (1865)
Kristian IVs gate 12 (1865) og 15 (1867), Oslo.
Egen villa i Grønnegaten 10, Oslo (revet).
Frk. Bauers pigeskole, Kristian Augusts gate 5, Oslo (1871).


== Eksterne lenker ==
Hans Hansen Kaas fra Artemisia
Hans Hansen Kaas i Norsk kunstnerleksikon
Sigmund Søfteland

Sigmund Søfteland (født 23. oktober 1923 i Os, død 30. juli 1993 i Bergen) var en norsk skøyteløper. Han representerte først Fana IL til og med sesongen 1949/50 og siden Oslo Idrettslag fra sesongen 1950/51.
Søfteland deltok under vinter-OL for Norge i 1952 i Oslo med 10.-plass på 500 meter, og i 1956 i Cortina d'Ampezzo med 16.-plass på 500 meter. Han deltok i    NM all round i 1951 og fra og med 1954 til og med 1958.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigmund Søfteland – Olympics.com 
(en) Sigmund Søfteland – Olympic.org 
(en) Sigmund Søfteland – Olympedia 
(en) Sigmund Søfteland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sigmund Søfteland – Speedskatingbase.eu 
(en) Sigmund Søfteland – SpeedSkatingNews.info 
(en) Sigmund Søfteland – SpeedSkatingStats.com
La Grande 1-demningen

La Grande 1 er en demning og et vannkraftverk som utnytter vannføringen i elven La Grande River i Quebec, Canada. Det er det nederste anlegget i vassdraget, og ligger mellom La Grande-2 og Hudson Bay.
Demningen som gir vann til stasjonen er 'La Grande 1-demningen, og dette er et såkalt elvekraftverk (engelsk: run-of-river). Vannfallet er bare 27,5 meter, uten reservoardannelse. Kraftstasjonen inngår i James Bay-prosjektet, som demmer opp La Grande-elva en rekke steder. Demningen og kraftverket ble bygget ut i årene fra 1992 til åpningen i 1995. 
Effekt installert er 1 436 MW, fordelt på 12 turbiner à 119,7 MW ytelse. Demningen består av 600.000 m³ betong.


== Eksterne lenker ==
LG-1 and The Grand River - video på YouTube.
La Grande-1 – operatørens presentasjon av anlegget.
Hydro-Québec - presentasjon og kart av hele vannkraftutbyggignen ved La Grande-elva.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
Knut Tangen

Knut Håkon Tangen (født 21. mai 1928 i Nannestad, død 2. april 2007 i Hurdalsjøen) var en norsk skøyteløper. Han representerte ASK.
Tangen deltok under vinter-OL for Norge i 1956 i Cortina d'Ampezzo med 19.-plass på 10 000 meter. Han deltok i flere internasjonale mesterskap, og hans beste resultat var i EM på skøyter, allround i 1958 med 9.-plass.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Tangen – Olympics.com 
(en) Knut Tangen – Olympic.org 
(en) Knut Tangen – Olympedia 
(en) Knut Tangen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Knut Tangen – Speedskatingbase.eu 
(en) Knut Tangen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Knut Tangen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Knut Tangen – TheSports.org 
(no) Nyhetsartikkel hos Norges Skøyteforbund om Knut Tangens dødsfall
Pseudokrater

Et pseudokrater er en vulkansk landform som ligner på et ekte vulkankrater, men som i motsetning til ekte vulkankratere ikke har noen utbruddsåpning som det faktisk har strømmet lava ut fra. Pseudokratere er også kjent som «rotløse kjeglevulkaner», siden de mangler et kanalsystem med magma under jordens overflate. 
Pseudokratere dannes ved dampeksplosjoner som oppstår når varm lava flyter ut over et vått underlag, som for eksempel en sump, en innsjø eller et tjern. De eksplosive gassene bryter gjennom lavaoverflaten på nesten samme vis som i et freatisk utbrudd, og tefra bygger opp kraterlignende former som kan ligne meget på ekte vulkankratere. 
Kjente eksempler finnes på Island, blant annet kraterne i innsjøen Mývatn (Skútustaðagígar), Rauðhólar utenfor hovedstaden Reykjavík og Landbrotshólar sørøst på Island. Pseudokratere har også blitt oppdaget på Mars, noe som tyder på at det en gang var vann på planeten.


== Se også ==
Vulkansk aktivitet på Island


== Eksterne lenker ==
(en) Rootless cones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pseudokratere og Mars
Kunrei-shiki

Kunrei-shiki rōmaji (訓令式ローマ字, Kunrei-shiki rōmaji), ofte bare kalt Kunrei-shiki er et romaniserings-system som brukes til å skrive japansk med latinske bokstaver. Det blir lite brukt, ettersom Hepburn Rōmaji ligner mer på engelsk-språklig uttale og har slått bedre gjennom i den ikke-asiatiske delen av verden.
Kunrei-shiki baserer seg på det eldre Nihon-shiki-systemet, modifisert for standard japansk. F.eks. ville ordet かなづかい (romanisert kanadukai med Nihon-shiki) bli uttalt kanazukai i vanlig moderne japansk. Her bruker Kunrei-shiki den sistnevnte skrivemåten.


== Bruk ==
Selv om Kunreis-shiki-systemet er offentlig godkjent, er bruken av den utenfor Japan ganske beskjeden. Til og med den japanske regjeringen benytter seg mest av Hepburn-systemet, som f.eks. til romanisering av japanske navn på pass, vei- og togskilt.  Det overveldende flertallet av vestlige publikasjoner og engelskspråklige aviser bruker i dag Hepburn.Kunrei-shiki baserer seg på japansk fonologi, og kan derfor få utenforstående til å uttale ord feilaktig. John Hinds, forfatteren av Japanese: A Prescriptive Grammar, mener at det er en stor ulempe å benytte seg av Kunrei-shiki.."I dag er hovedbrukerne av Kunrei-shiki mennesker med japansk som morsmål og lingvister som studerer japansk. Den fordelen som tilhengere av Kunrei-shiki ofte fremtrekker er at den fungerer bedre til å illustrere japansk grammatikk enn Hepburn. Hepburn får bl.a regelmessige bøyninger til å av og til virke uregelmessige.


== Stavelser av Kana i Kunrei-shiki ==
NB:

Tegn i rødt er ikke i bruk i moderne japansk.
Dersom he (へ) blir brukt som en partikkel blir den skrevet som e og ikke he (som i Nihon-shiki).
Dersom ha (は) blir brukt som en partikkel blir den skrevet som wa og ikke ha.
Dersom wo (を) blir brukt som en partikkel blir den skrevet som o og ikke wo.
Lange vokaler blir indikert med et cirkonfleks, f.eks. blir lang o skrevet ô.
Geminate consonants are marked by doubling the consonant following the sokuon, っ, without exception.
Den første bokstaven i en setning blir alltid skrevet stort. (som (no) )


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Romaji (Roomaji) Conundrum by Andrew Horvat
Brisay-demningen

Brisay-demningen er en demning med  et vannkraftverk i Caniapiscau som er en vestlig tilførselselv til La Grande-elva i Canada, i det vestlige Québec. Elva renner ut i Hudsonbukta. Vannkraftverket har en installert total vannkrafteffekt på 469 MW, fordelt på 2 like store turbiner. Anlegget stod ferdig konstruert i 1993. Vannfallet er 37,5 meter.
Demningen magasinérer opp det store Caniapiscau-reservoaret, som er det nest største kunstig oppdemmede magasinet i Canada. Brisay er det øverste anlegget i hele La Grande-systemet.


== Eksterne lenker ==
Hydro-Québec - presentasjon og kart av hele vannkraftutbyggignen ved La Grande-elva.
Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.
Kristin Sverresdatter

Kristin Sverresdatter (Kristín Sverrisdóttir), fødselsår og fødested ukjent, død 1213, trolig i Oslo, var kongsdatter og kongehustru. Foreldrene var kong Sverre Sigurdsson  og dronning Margrete Eriksdatter, og hun var dermed  halvsøster til kong Håkon 3 Sverresson (før 1185–1204). Hun ble i 1209 gift med baglerkongen Filippus Simonsson. 
Som datter av kong Sverre og hans svenske dronning ser det ut til at jomfru Kristin mente hun var eslet til en stor fremtid. Da hun ble festet bort til baglerkongen Filippus Simonsson som et ledd i forliket og riksdelingen mellom birkebeinere og baglere 1208, var hun angivelig lite fornøyd. Men hun søkte etter alt å dømme å gjøre det beste ut av situasjonen. Etter noen års ekteskap ble Kristin med barn, men døde i barselseng 1213.


== Kilder ==
Store norske leksikon
Christer Bjarne

Christer Allan Bjarne (født 4. november 1939) er en tidligere norsk svømmer som vant kongepokalen i svømming fire år på rad (1958–1961) mens han svømte for Vika Idrettsforening.Han var siden svømmetrener for blant annet Vika, IL Varg  og Bærumsvømmerne.


== Referanser ==
Joseph Warkany

Joseph Warkany (født 1902 i Wien, død 1992) var en østerriksk-amerikansk genforsker og barnelege.


== Referanser ==
Sir Adam Beck vannkraftverk

Sir Adam Beck vannkraftverk er et dobbelt vannkraftverk som ligger i Niagara River i delstaten Ontario i Canada, nær grensen til USA. Vannkraftverket er et såkalt pumpekraftverk med tradisjonell demning, som har to kraftverk i konstruksjonen og et rent pumpeverk (PGS) i  tillegg. Regulering av vannmengde mellom reservoarene påvirker kraftproduksjonen, slik at man kan avveie hensynene mellom kraftbehov og behovet for vannmengde i den severdige Niagara-fossen. 
Det er installert en vannkrafteffekt på 1 997 MW i de to kraftstasjonene som er integrert i demningen. Det er 10 generatorer, og anlegget ble installert i 1922 med senere oppgraderinger:

Adam Beck I – 498 MW
Adam Beck II – 1 499 MW
Adam Beck PGS – 174 MWPå amerikansk side i vassfaret står Robert Moses Niagara vannkraftverk, et pumpekraftverk med en kapasitet på inntil 2 500 MW.


== Eksterne lenker ==
Niagara Plant Group – Ontario Power Generation.
Bilder av Sir Adam Beck 1 vannkraftverk Niagara Falls Public Library (Ont.)
Bilder av Sir Adam Beck 2 vannkraftverk Niagara Falls Public Library (Ont.)
Bilder av Queenston-Chippawa Power Canal Niagara Falls Public Library (Ont.)
Fever (Bullet for My Valentine-album)

Fever er det tredje studioalbumet til det walisiske bandet Bullet for My Valentine (BFMV). Albumet har 11 spor og blir utgitt 26. april 2010 i Storbritannia og 27. april 2010 i USA. 30. april begynner BFMV en turne i USA tilknyttet det nye albumet. 


== Sporliste ==


== Mottakelse ==
Etter utgivelsen har albumet stort sett fått gode kritikker. Basert på 9 anmeldelser har «Fever» fått en gjennomsnittlig poengsum på 65 (av 100) ved Metacritic.Musikknettstedet Allmusic ga albumet 3.5 stjerner (av 5) og uttalte: 
a solid disc by a group that knows its own strengths

«Fever» mottok også positiv omtale fra den britiske musikkmagasinet og ble belønnet med fire av fem stjerner, og Rock Sound gav albumet score 8/10 og uttalte: 
There's not a single track here that would create an unpleasant contrast


== Singler ==


== Personell ==

Bullet For My Valentine

Matthew Tuck – ledende vokalist, rytmegitarist
Michael Thomas – trommer
Jason James – bass, backupvokalist
Michael Paget – sologitarist, backupvokalistProduksjon

Chris Lord-Alge – mixing
Don Gilmore – produsent


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fever på Discogs 
(en) Fever på MusicBrainz 
(en) Fever på Spotify 
(en) Fever på AllMusic
Galway lufthavn

Galway lufthavn (IATA: GWY, ICAO: EICM) eller Aerphort na Gaillimhe på irsk, ligger ved landsbyen Carnmore om lag 7 km nord for Galway, Irland.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Galway Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Obsession (band)

Obsession er et band fra industristedet Sauda i Rogaland. De spiller nesten utelukkende egne låter som er tuftet på jazzfunk, soul og pop. Bandet hadde sin første opptreden under Sauda-dagene i mai 1989, og har siden spilt i en rekke sammenhenger, og gitt ut fire album på EFP records. Bandet består av Rune ims (trommer), Thorbjørn Thiem (bass), Knut Aabø (keyboards), Magnar Birkeland (keyboards), Ben Basgård (gitarer) og Ivar Oftedal (perkusjon).


== Diskografi ==
Obsession (1992)
Rafting (1994)
Køksing (1996)
Beiting (1998)


== Kilder ==
Avisa Ryfylke (desember 1998)
Bekken

Bekkenet (pelvis) er hos landlevende virveldyr den delen av skjelettet som forbinder de bakre lemmene med ryggsøylen og halebeinet. Hos mennesker er bekkenet i den nederste delen av kroppen, og er bygd opp av korsbeinet og de to hoftebeina.
Bekkenet er videre hos kvinnene for å gjøre det mulig for en fødsel.
Korsbein

Korsbeinet (os sacrum) er den nederste delen av ryggsøylen, og forbinder denne med hoftebeina og halebeinet. Hos mennesker består korsbeinet av fem eller seks sammenvokste ryggvirvler.


== Referanser ==
DS «Thyra» (1919)

DS «Thyra» var et dampskip bygget i 1919, forlist i 1941.
Skipet ble bygget av Nova Scotia Steel & Coal Co. Ltd. i Canada og døpt Canadian Miner. Frem til 1925 gikk det i den canadiske handelsflåten før det da ble solgt til A/S William Hansens Rederi og omdøpt til «Thyra».
«Thyra» gikk i konvoi for de allierte under 2. verdenskrig. Lasten var blant annet jernmalm og masse for papirproduksjon. Mens skipet seilte i konvoi fra Clyde i Skottland til Halifax i Canada kolliderte det med den den britiske destroyeren HMS «Leamington» og sank. Fem mennesker omkom, alle nordmenn. De overlevende ble plukket opp av «Leamington» som bare hadde fått mindre skader i kollisjonen.


== Eksterne lenker ==
Navnene på de omkomne ved forliset i 1941 Sjømennenes minnehall, Stavern


== Litteratur ==
J. R. Hegland: Nortraships flåte
Arnold Hague: The Allied Convoy System
Edward Blount

Edward Blount (eller Blunt) (født 1565 i London, død 1632) var en utgiver i London i den engelske renessanse og Tudortiden, og er sammen med Isaac og William Jaggard særlig kjent for utgivelsen av den første folio av William Shakespeares skuespill i 1623. 
Stationers' Register hevdet at han var sønn av Ralph Blount (eller Blunt), en handelsmann og skredder i London, og var lærling fra 1578 i ti år hos papirhandleren William Ponsonby. Blount ble en «freeman», det vil si fullverdig medlem av Stationers' Company den 25. juni 1588.
Blant de mer betydningsfulle utgivelsene hans er Giovanni Florios italiensk-engelske ordbok og hans oversettelse av Michel de Montaigne, foruten Christopher Marlowes mytologiske dikt Hero and Leander (1598), og Seks hoffkomedier av John Lyly (1632). Han oversatte selv Ars Aulica, or the Courtier's Arte (1607) fra italiensk av Lorenzo Ducci, og Christian Policie (1632) fra spansk av Juan de Santa María.
Selv om han mest husket for første folio, utga Blount også verker av Miguel de Cervantes, Ben Jonson, Samuel Daniel, William Camden, og andre betydningsfulle forfattere. Han er beskrevet som «en ekte elsker av litteratur med skjønnsom og sjenerøs smak». I tillegg til folioen hadde Blount også andre mindre forbindelser med Shakespeares kanon. I 1601 utga han Kjærlighetens martyr, et bind som inneholdt Sfinksen og skilpadden, et allegorisk dikt; han la inn både Antonius og Kleopatra og Perikles, prins av Tyr, i Stationers' Register i 1608, skjønt han utga ingen av dem. Blount var også en nær venn og yrkeskollega av Thomas Thorpe, utgiveren av Shakespeares sonetter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sheavyn, Phoebe (1909): The Literary Profession in the Elizabethan Age. Manchester, University of Manchester Press.
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Hammer skole

Hammer skole er en skole for 8.–10. klassetrinn (ungdomsskole) i Lørenskog i Akershus. Skolen har ca. 325 elever.
Hammer skole ble innviet 23. januar 1862. I 1902 ble et nytt skolebygg tatt i bruk; bygget omtales i dag som «Hammer gamle skole». I 1968 ble enda et nytt skolebygg ferdigstilt; det bygget ble påbygd i 1984 i forbindelse med overgangen til ungdomsskole. Ved skolestart i 2013 ferdigstilles en ny skole på Hammer, og den gamle skolebygningen vil derfor bli revet.
Skolen var en ren barneskole fram til 1983, da den siste førsteklassen ble tatt inn på skolen. Det trinnet fikk følge Hammer skole ut barnetrinnet. I 1985 kom de første ungdomsskoleklassene til Hammer fra boligområdent Kurland. I 1989 ble Hammer en ren ungdomsskole, og de første ungdomsskoleklassene overført fra Finstad.


== Rektorer ==

1970-/1980-tallet: Gudmund Singstad
?–2011: Tore Bjerkeskaug
2011–: Mette Karin Nordeng


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
miljolare.no Hammer gamle skole
Jernbanelinjen Hamburg–Hannover

Jernbanelinjen Hamburg–Hannover er en tysk jernbanestrekning mellom Hamburg og Hannover.
Linjen er en av Niedersachsens viktigste jernbanestrekninger og forbinder byene Hamburg, Lüneburg, Uelzen, Celle og Hannover. Hovedstrekningen mellom Harburg og Celle ble åpnet 1. mai 1847, etter at strekningen Hannover – Lehrte – Celle allerede hadde blitt åpnet 15. oktober 1845. Den kortere forbindelsen mellom Langenhagen og Celle ble åpnet 15. mai 1938.
Deler av strekningen er utbygd for en topphastioghet på 200 km/t.


== Linjekart ==


=== Planlagt nystrekning ===
I oktober 1962 foreslo gruppen «Gruppe für allgemeine Studien» at det burde bli bygget en Høyhastighetslinje mellom Hamburg og Hannover. Den nye strekningen skulle være 27 kilometer kortere og la tog kjøre med en hastighet på 200 km/h, og dermed redusere reisetiden med en time.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.
Museo de la Ciudad de México

Museo de la Ciudad de México (MCM) er Mexico bys bymuseum. Det ligger i Avenida Pino Suárez 30, i bygninga som tidligere ble kalt Palacio de los Condes de Santiago de Calimaya, to kvartaler fra Zócalo. Museet holder til i et palass i koloniell stil fra 1536. Det har 26 rom som viser byens historie og utvikling fra aztekernes tid fram til i dag, samt fire saler for midlertidige utstillinger, et bibliotek og studioet til maleren Joaquín Clausell, som bodde i bygninga på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Museum of the City of Mexico – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Museets historie
Palacio de Minería

Palacio de Minería er en bygning i Mexico bys historiske sentrum. Det er et av de flotteste eksemplene på nyklassisk arkitektur i Amerika. Palasset ble bygd fra 1797 til 1813 av den spanske skulptøren og arkitekten Manuel Tolsá. Det var opprinnelig hovedsetet til styret til landets gruvedrift, og tilhører i dag ingeniørfakultetet til Universidad Nacional Autónoma de México.
Palacio de Minería ligger i Calle Tacuba, foran Plaza Manuel Tolsá, hvor den kjente rytterstatuen «El Caballito», et av Tolsás verker, nå også befinner seg.


== Eksterne lenker ==
Palacio de Minería hos UNAM
Aldri solgt en løgn

Aldri solgt en løgn er det tredje albumet fra den norske hiphop-duoen Karpe Diem. Det ble utgitt i 2010. Albumet er det første norske hiphopalbumet som har gått til topps på VG-lista. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen hiphop. Låten «Ruter» ble dessuten nominert i klassen årets hit.


== Sporliste ==
«Aldri solgt en løgn»
«Sminke» (med Masta Ace)
«Snøhvit»
«Blood»
«Byduer i dur»
«Rimblokk»
«Tusen tegninger»
«Ruter» (med Andreas Grega)
«Halla lille nykommer»
«Ett under par» (med Samsaya)
«Farlig» (med Tshawe)
«Hvit hval»
«Tog»
«Kardemommeloven» (med Promoe) – kun på iTunes-utgaven


== Referanser ==
Firn

Firn (fra gammelhøytysk firni, dvs «fjorårets») eller firnsnø er en betegnelse på snø som er minst et år gammel og har gjennomgått en ablasjonsperiode.
Firn oppstår når snøkrystaller gjentagende ganger tiner og fryser. Enkeltkrystaller nær smeltepunktet er nesten flytende og så glatte at de glir langs andre krystaller. Rommet mellom krystallene fylles opp og fører til at snøens tetthet øker. Lufta som var mellom snøkrystallene presses opp til overflaten eller samles i luftbobler.
Resultatet av denne prosessen er større, graupelaktige, kornete strukturer med en massetetthet mellom 0,4 og 0,8 g/cm³; åtte meter nysnø blir til omtrent en meter firn. Konsistensen minner om våt sukker, og firn er så hard at den er svært tung å måke.
Den laveste høyden der firn akkumuleres på en isbre kalles firngrensen, og kan sees som grensen mellom breens blåis og det sammenhengende sommersnødekket over. Den delen av breen som ligger over firngrensen kalles også firnfelt. 
Det neste trinnet i omvandlingsprosessen fra snø til breis kalles firn-is og den dannes framfor alt gjennom trykk.


== Eksterne lenker ==
(en) Glossary of Selected Glacier and Related Terminology
(en) Fundamentals of Physical Geography
(de) Juliane Dietrich (Freie Universität Berlin): Die Entstehung und Eigenschaften von Gletschern