jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Olaf Christiansen

Olaf Christiansen (født 26. april 1912 i Oslo, død 19. oktober 1992 i Kragerø) var en norsk kunstmaler. Christiansen ble kalt kolorist, en kunstmaler med utpreget evne til artistisk fargebruk. Han debuterte på Statens Høstutstilling i 1939 med maleriet Garntørk med motiv fra Svolvær.


== Utdanning ==
Statens håndverks- og kunstindustriskole under Per Krohg 1934-36
Statens kunstakademi under Axel Revold 1937-40
Privat korrektur hos Henrik Sørensen og Reidar Aulie i 1936


=== Legat, stipend og studiereiser ===
A.C. Houens legat 1945
Deberitz' minnestipend, arbeidsstipend fra Bildende Kunstneres Hjelpefond 1950
Studieopphold i København 1945


== Utstillinger ==


=== Separatutstillinger ===
Galleri Per, Oslo, 1950
Den Bohemske Ambassade, Kragerø, 1989
Kragerø Bibliotek og Tåtøy skole (post mortem), 2008


=== Kollektivutstillinger ===
Statens Høstutstilling 1939, 1945-49
Kunstnerforbundet 1942 og 1947
Lillestrøm og omegns kunstforening 1942
Nordisk Konstförbund, Stockholm 1946-47
Den Offisielle Norske Kunstutstillingen i København 1947


== Karriere ==
Christiansens tidlige arbeider fikk svært god mottakelse. I 1947 blir tre av hans bilder valgt ut til å representere Norge under Den Officielle Norske Kunstudstilling i København, like mange verk som hans tidligere lærer ved Akademiet Axel Revold fikk stille med. 
Kritikerne var begeistret for Christiansens tidlige bilder. Håkon Stenstadvold skrev i Afteposten at «Olaf Christiansens utstilling viser han er en maler vi bør være oppmerksomme på.» Morgenbladets Johan Fredrik Michelet skrev: «Men for en maler Christiansen er. I ren fargeskjønnhet er han naturen en slem konkurrent (…) Han maler spontant, men samtidig med full kontroll over hånden, her er ingen vakling.» Arbeiderbladets Arve Moen skrev: «Olaf Christiansen likner ingen andre av sine kunstnervenner, hans motivvalg og komposisjon er noe helt for seg selv.»
Olaf Christiansen flyttet fra Oslo til Tåtøy i Kragerø i 1950. Han tok jobb som mønstertegner på Den norske tapetfabrikk på øya. Mange av maleriene hans ble oppbevart på fabrikken, og gikk tapt da produksjonslokalene brant ned i 1951. Olaf Christiansen fortsatte som industriarbeider frem til 1966, da han ble pensjonist og gjenopptok malingen. 


== Innkjøpt av ==
Elingaard herregaard, Fredrikstad museum
Kragerø kommune
Olaf Christiansen var svært restriktiv med å selge bildene sine. I dag fins en del av maleriene hans i private samlinger, spesielt i Kragerø.


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon, s. 408, R. Revold, Norges billedkunst i det 19. og 20. århundre, bd. 2, s. 12
Bjørn Westhrin: Maleren som ikke ville selge. Årsskrift for Kragerø og Skåtøy Historielag, 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kragerø og Skåtøy Historielag
Jondalen skole

Jondalen skole er en barneskole i Jondalen i Kongsberg. Skoleåret 2009-2010 hadde skolen tre avdelinger med tilsammen 54 elever.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Madsebakken skole

Madsebakken skole er en barneskole i Kongsberg. 2017-2018 semesteret hadde skolen 317 elever fordelt på 1. – 7. klassetrinn.
1. trinn: 38 elever
2. trinn: 52 elever
3. trinn: 60 elever
4. trinn: 51 elever
5. Trinn: 42 elever
6. trinn: 34 elever
7. trinn: 40 elever
Rektor: Elisabeth B. Didriksen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Raumyr skole

Raumyr skole (etablert i 1969) er en barneskole i Kongsberg. I 2009-2010 semesteret hadde skolen 302 elever fordelt på 1. – 7. klassetrinn.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Skavanger skole

Skavanger skole er en barneskole i Kongsberg. I 2009-2010 semesteret hadde skolen 140 elever fordelt på 1.-7. klassetrinn. Skolen har en karakteristisk pipe som er utformet av kunstneren Rolf Hansen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Wennersborg skole

Wennersborg skole er en barneskole i Kongsberg. I 2009-2010 semesteret hadde skolen 260 elever fordelt på 1.-7. klassetrinn. i sommeren 2018 hadde de 50 års jubileum. De feiret det med danser, kafer, tivoli og masse aktiviteter.
De samlet inn 18 tusen kroner og de skal bruke det for barna som går på skolen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Roland GPPC-N

Roland GPPC-N er et lydkort for NEC PC-er, som ble utgitt av Roland Corporation. Det er i praksis en Roland SC-55 på et lydkort. Roland GPCC-N ble gitt ut samtidig met Roland SCC-1, Roland SCC-1A og Roland SCC-1B. Datterbordet som finns på Roland GPPC-N finns også i Roland CM-300 or Roland CM-500 moduler.
Kai Lykke

Kaj Lykke (født 16. mars 1625, død 9. september 1699) var en dansk oberst og  adelsmann. 
Lykke var en av Danmarks rikeste godseiere på sin tid, men utmerket seg mest med et utsvevende liv. Han ble kammerjunker i 1646. Han hadde nære forbindelser med rikshovmester Corfitz Ulfeldt.
I 1661 hadde Lykke en tvist gående med sin tidligere ridefogd. I forbindelse med dette fremla fogden et brev som Lykke hadde skrevet til sin elskerinne noen år tidligere. I brevet kom han med svært krenkende uttalelser om dronning Sophie Amalie og påsto at hun hadde seksuelle forbindelser med tjenerne sine. 
Ridefogden opplyste kongen, Frederik III, om brevet og innholdet. Lykke tilsto. Få måneder etter dro Lykke i landflyktighet. Kongen reiste rettssak hvor Lykke ble kjent skyldig i majestetsfornærmelse og han ble frakjent «ære, liv og gods». Ettersom Lykke var flyktet og ikke kunne henrettes ble det fremstilt en dukke og denne ble benyttet i en henrettelsesseremoni hvor den først fikk hugget av en hånd før den ble halshugget. Lykkes våpenskjold ble ødelagt. Alle eiendommer ble inndratt av kongen.
Etter Sophie Amalies død i 1685 fikk han tillatelse til å returnere til Danmark.
Lykkes kranium er permanent utstilt i Bramming Egnsmuseum.


== Eksterne lenker ==
Nordisk Familjebok
Dansk biografisk leksikon
Utstilling om Kai Lykke
Skrim ungdomsskole

Skrim ungdomsskole er en ungdomsskole på Kongsgårdmoen i Kongsberg. I skoleåret 2009-2010 hadde skolen 221 elever.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Bilde av skolen
Tislegård ungdomsskole

Tislegård ungdomsskole er en ungdomsskole i Kongsberg. I semesteret 2014-2015 hadde skolen 331 elever. Skolen var ferdig bygget i 1989 med totalt fire paviljonger. En paviljong til hver klasse, 8.- 9.- og 10. klasse, og en hovedpaviljong med personalrom og andre spesialrom. Skolebygningenes standard ble oppgradert i 2012, da sto flere klasserom ferdig oppusset og alle paviljongene hver seg ble utvidet fra fire til fem klasserom.


== Rektorer ==

Anne Birgit Brunvatne fra 2018 - ?
Marianne Thorrud fra ? – til ?


== Valgfag ==
Produksjon for sal og scene
Medier og Informasjon
Fysiskaktivitet og helse
Design og redesign 
Forskning i praksis
Teknologi i praksis
Natur og miljø
Innsats for andre


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kystvaktskvadron Nord

Kystvaktskvadron Nord var en av to skvadroner i Kystvakten. Skvadronen hadde sin egen base på Sortland i Vesterålen i Nordland fylke. Basen ble offisielt åpnet av Kong Olav V den 5. september 1984. Basen huset frem til 1. januar 2011, KV Nords stab og servicefunksjoner for fartøyer og helikoptere.
Den siste sjefen for KV Nord var kommandørkaptein Morten Jørgensen. 1. januar 2012 ble Kystvaktens landorganisasjon reorganisert. Sjef Kystvakten med stab (Oslo), Sjef KV Sør med stab (Bergen) og Sjef KV Nord med stab (Sortland) ble samlokalisert på Sortland.


== Fartøy i Kystvaktskvadron Nord ==
Fartøy i Ytre Kystvakt

KV Harstad – også med i slepebåtberedskapen
KV Svalbard
KV «Nordkapp» – Nordkapp-klasse
KV Senja – Nordkapp-klasse
KV Tromsø
KV Malene Østervold
KV Nordsjøbas
KV AndenesFartøy i Indre Kystvakt

KV Barentshav
KV Sture Gøran
KV Åhav
KV Sjøveien – kombinert IKV/BVFartøy i Bruksvakttjeneste

KV Nysleppen
KV Thorsteinson
KV Kongsøy


== Eksterne lenker ==
Forsvarsnett
Fredheim voksenopplæringssenter

Fredheim voksenopplæringssenter (etablert i 2003) er en skole for voksenopplæring i Kongsberg. Selve skolebygningen er fra 1816 og har blitt benyttet som barneskole, ungdomsskole og lenge før det; amtsykehus (fra 1816 til 1893).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Kongsberg kommunes sider om Fredheim voksenopplæringssenter
MF «Folkestad» (2006)

MF «Folkestad» er en bilferge bygget i 2005 for HSD, og gikk inn i Tide Sjø, nå Norled etter sammenslåingen i 2007. Fergen har siden starten trafikkert strekningen Volda–Folkestad på Sunnmøre, og er en del av Europavei 39. Fergen tok over strekningen etter MF «Volda».
Fra sommeren 2021 går ferga på det 40 minutter lange Lyngenfjordsambandet i Troms og Finnmark fylkeskommune. Fra desember 2022 går ferga over Ullsfjorden, på det 20 minutter lange ferjesambandet Breivikeidet–Svensby.


== Skipet ==
Fergen ble ferdigstilt ved verftet Remontowa Shiprepair Yard i Gdańsk i Polen og hadde sin første prøvetur 20. desember 2005, og ble satt i drift 1. januar 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9347011 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Folkestad» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Ferjesambandet Volda–Folkestad

Volda–Folkestad er et ferjesamband på riksvei 651 som krysser Voldsfjorden mellom Volda og Folkestad i Volda kommune på Sunnmøre. Sambandet er siden 2006 drevet av Norled. Ferja MF «Finnøy» trafikkerer strekningen. Overfarten tar 15 minutter. Før Kvivsvegen ble åpnet i 2012 var sambandet del av Europavei 39.
Sambandet har siden 2001 vært blant de 20 mest trafikkerte ferjesambandene i Norge.


== Trafikkdata ==
Data hentet fra Statens vegvesens Håndbok 157 Ferjestatistikk


== Ferjer ==
Informasjon hentet fra Fjordfähren in Norwegen


== Referanser ==
Yangdong av Gyeongju

Yangdong av Gyeongju (eller Yangdong folkemuseum/Yangdong folkelandsby) er en tradisjonell by fra Joseonperioden, som ligger i Gangdong-myeon, 16 km nordøst for Gyeongju i Nord-Gyeongsang i Sør-Korea, ved elva Hyeongsan.  Seolchangfjellet ligger nord for byen. Samfunnet er plassert på lista over landets viktigste kulturelle minnesmerker på grunn av størrelse, bevaringsgrad, antall kulturelle objekter, tradisjonalisme og naturen rundt som alt til byens betydning. Den er et godt eksempel på yangbans (koreansk aristokrati) levemåte og ny-konfucianistiske tradisjoner.


== Overblikk ==
Byen ble grunnlagt av Son So på 1400-tallet. Husholdningen til klanen Wolseong Son ble plassert på en lovende plass, etter koreansk «pungsu» (geomanti). Son So og hans kone, datter av Yu Bok Ha, fikk en datter som giftet seg med Yi Beon av Yeogang Yi. Ekteskapet gav en av de «atten vise menn» i Korea, Yi Unjeok.   
En del av byen er ubebodd. Den består av 160 tegl- og halmstrådekte tak på hus bygd på flere steder i den tette skogen. 54 historiske hjem, over 200 år gamle, er bevart. Byen har bevart sedvaner foruten tradisjonelle byggverk i arkitektonisk stil fra Joseonperioden. Seobaekodang er hovedgården til Wolseong Sonfamilien. Mucheomdang, er hovedgården for Yeogang Yifamilien. Tonggamsokpyeon er en bok trykt med metalltyper og finnes i byen, foruten en rekke andre gjenstander som alle står på myndighetenes liste over landets viktigste kulturelle minnesmerker.
Byen følger topografien på stedet langs fjell og dal og har form som et Hanjategn. På forsiktig vis er dette bevart. Hjemmene til klanene Wolseong Son og Yeogang Yu, samt deres etterkommeres hjem ligger høyt, mens samfunnets lavere klasser some hjem, som kjennetegnes ved halmdekte tak, ligger lavere. Byens organisasjon gir et innblikk i den strenge sosiale inndelingen som kjennetegnet datidens samfunn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yangdong Folk Village – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yangdong Folk Village – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Website of Yangdong Village
(en) UNESCO
(en) Visit Korea
(en) World Heritage in Korea (pdf)
Hahoe

Hahoe folkemuseum (eller Hahoe folkelandsby) ligger i Andong i provinsen Nord-Gyeongsang i Sør-Korea og er en by med stor betydning for den koreanske kulturen, fordi den har bygninger i Joseon-tidens arkitektur, folketradisjon, verdifulle bøker og gamle tradisjoner av klan-baserte byer.
Byen ligger ved elva Hwachon som er en bielv til Nakdongelva. Nord for byen ligger Buyongdaefjellene, mens Namfjellet ligger i sør. Byen er organisert i henhold til pungsus geomantiske retningslinjer og byen har derfor formen som en lotusblomst eller to sammenkoblete kommaformer.


== Historie ==
Yuklanen av Pungsan grunnla byen på 1500-tallet og den har vært et klansamfunn siden da. Byen er kjent for sine mange bevarte originalbygninger, slik som byens konfucianske skole og har folkekunst som Hahoes maske-dansedrama (Hahoe byeolsingut talnori), som er en shaman som utfører riter til de lokale byåndenes ære.  
Byen er i dag inndelt i Namchon (Sør-byen) og Pukchon (Nord-byen) med hovedgrenen av Pungsan Yuklanen, Gyeomampa, i Namchon og den sekundære grenen, Seoaepa, i Bukchon. Den siste stammer fra Yu Seong-ryong, en statsminister under kong Seonjo av Joseon. I den nordre delen av byen finnes Yangjindanggården og Pikchondaekhuset. I sør Chunghyodanggården og Namchondaekhuset. Alle på lista over landets viktigste kulturelle minnesmerker. Mens hver gren av Pungsan Yuklanen tidigere levde i sine respektive deler av byen, bor klangrenene i begge bydelene.
Den gamle arkitektoniske stilen i stor grad gått tapt i landet på grunn av landets raske modernisering og utvikling. Men her står bygninger, både residenser og arbeiderhjem, med sine halmtak og som bevarer den arkitektoniske stilen fra tiden da bygningene ble satt opp. Wonjijeongsapaviljongen og Byeongsan konfucianske skole er to av byens kjente bygninger. Byn har bevart shamanriten Byeolsin-gut og Hahoemaskene som benyttes i Hahoes maskedans. Andre riter som fremdeles gjennomføres er Jeulbul Nori der en benytter en streng fyrverkeri som tennes ved foten av Buyongdaefjellet. Helligdommen Yongmogak har Yu Seong-ryongs boksamling og inkluderer Chingbirok, en bok som dokumenterer Japans invasjon av Korea i 1592. Kunmundungok er en fortegnelse over militære forlegninger. Chunghyodang har også 231 kongelige kunngjøringer og utnevninger.   


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hahoe Folk Village – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hahoe Folk Village – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) UNESCO: Hahoe Folk Village in Andong
(en) World Heritage in Korea (pdf)
(en) Andong City - Hahoe Folk Village  Audio Introduction
Det andre slaget om Lemberg (1915)

Det andre slaget om Lemberg var det siste storslaget under den tysk-østerrikske Gorlice-Tarnow-offensiven som startet den 2. mai med et effektiv gjennombrudd, som gjennom de neste syv uker gjenvant mesteparten av Galicja som tidligere var holdt av russerne. Med frigjørelsen av den østerriksk-ungarske provinshovedstaden Lemberg den 22. juni ble den store offensiven som til slutt omfattet hele den galiciske fronten sør i østfronten, avsluttet. Etter at russerne var beseiret, hadde den russiske tredje arméen trukket seg nordover mens den russiske åttende arméen kom seg bak elven Bug i øst. Mackensen var ikke sen med å følge etter mot nord, og krysset grensen inn i Polen den 29. juni. Den tyske ellevte arméen ble deretter kalt «Bug-arméen» og offensiven mot nord «Bug-offensiven».


== Litteratur ==
Richard L- DiNardo: Breakthrough – The Gorlice-Tarnow Campaign, 1915 2010 ISBN 978-0-275-99110-4
Romain Barras

Romain Barras (født 1. august 1980 i Calais) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i tikamp. Under EM i friidrett 2010 i Barcelona tok han gull foran Eelco Sintnicolaas og Andrei Krauchanka med poengsummen 8 453, noe som er hans eneste mesterskapsmedalje i et større seniormesterkskap. Han deltok også under VM i friidrett 2009 i Berlin der han endte på 12.-plass. Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble nummer 5. Hans personlige rekord er 8 313 poeng, satt i Tallinn i 2010.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Romain Barras – Olympics.com 
(en) Romain Barras – Olympic.org 
(en) Romain Barras – Olympedia 
(en) Romain Barras – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Romain Barras – Frankrikes olympiske komité 
(en) Romain Barras – World Athletics 
(fr) Romain Barras – Fédération française d athlétisme 
(en) Romain Barras – Track and Field Statistics
BAe Jetstream 41

Jetstream 41 er et turboprop-fly, feederliner beregnet på regionale flyselskap. Det ble konstruert og bygget av British Aerospace som en forlenget versjon av det populære BAe Jetstream 31. Flyet var ment å bli en konkurrent til andre  30-seters fly som f. eks. Embraer Brasilia, Dornier 328 og Saab 340. Flyet ble bygget som et 30 seters fly i et 1+2 setearrangement i likhet  Jetsream 31. Eastern Airways var den største kunden med en ordre på 23 eksemplarer.


== Konstruksjon og utvikling ==
Jetstream 41 var basert på Jetsream 31 som ble forlenget med 4,88 m. (2,51 m. foran vingen og 2,37 m. i flyets aktre del), Skrogets konstruksjon var helt nytt og hadde ingen komponeter fra det gamle skroget. Den nye konstruksjonen krevde større vingespenn, som også krevde endringer i haleflater og flaps. Vingen var også plassert under skroget, ikke gjennomgående, noe som førte til øket bagasjekapasitet.
Den siste versjon av Garrett TPE331 motorer -14GR eller 14HR som utviklet henholdsvis 1 500 hk og 1 650 hk ble montert i nye motorgondoler med større bakkeklarering. Flightdeck forbedret med moderne Electronic Flight Instrument System (EFIS) setup, og nye frontruter.


== Flyet i bruk ==
J41 fløy første gang 25. september 1991 og fikk sitt luftdyktighetsbevis 23. november 1992 i Europa, og 9. april 1993 i USA. Første fly ble levert til Manx Airlines 25. november 1992. I januar 1996, ble J41 en del av Aero International (Regional) (AI(R)), et felles salgsorgan bestående av ATR, Aérospatiale (Frankrike), Alenia (Italia) og British Aerospace. Ordretilgangen var i starten god, men i mai 1997 kunngjorde BAe at produksjonen av J41 var opphørt. Det var da blitt bygget i 100 eksemplarer som var blitt solgt til 14-15 operatører Europa, Afrika, Asia, Nord- og Sør-Amerika.


== Tilsvarende fly ==
Embraer Brasilia
Dornier 328
Saab 340.


== Eksterne lenker ==
BAE Systems historie
Airliners.net om BAE Jetstream 41
Erik Nessheim

Erik Nessheim (født 2. november 1939) er en norsk Høyre-politiker bosatt i Asker. Han var statssekretær ved statsministerens kontor i Kåre Willochs regjering, fra 14. oktober 1981 til 8. mai 1986.
Nessheim er utdannet cand.philol. fra 1966. Haan var deretter gruppesekretær for Høyres stortingsgruppe fra 1967 til 1981, fra 1969 var han sekretariatsleder. Han hadde en rekke kommunale og fylkeskommunale verv fra 1972 til 1981.


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1985 side 88


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Nessheim hos Norsk senter for forskningsdata
Hanfu

Hanfu (kinesisk: 漢服 / 汉服 ; pinyin: hànfú; minnan: hànho̍k eller hanhok; kantonesisk: hɔn˧fʊk˨ eller honfuk) er den tradisjonelle drakt benyttet av han-kineserne i Kina under stordelen av landets historie , med unntak av Qing-dynastiet, da mandsjuiske klær (qipao/changshan) var påbudt. 


== Referanser ==
Satisfied Mind

Satisfied Mind er et musikkalbum med Robert Gordon, utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Dear One»
«Your Angel Steps Out of Heaven»
«Ain't Gonna Take It No More»
«Little Boy Sad»
«Sweet Nothin's»
«Sea of Heartbreak»
«Long Cool Woman»
«When i Found You»
«A Satisfied Mind»
«Mama's Little Baby»
«Turn Me Loose»
«Queen of the Hop»
«Do You Love Me»
«These Boots Are Made for Walking»
Bockenheimer Warte undergrunnsstasjon

Bockenheimer Warte er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Den ble tatt i bruk i 1986 og ligger på grensen mellom bydelene Bockenheim og Westend-Süd.
Stasjonens betegnelse kommer fra vakttårnet med samme navn. Frankfurts universitet, campus Bockenheim ligger her. Stedet har vært betjent av trikk siden 1872. C-strekningen og D-strekningen krysser her, stasjonen er derfor en viktig overgangsstasjon. Det var lenge planlagt å erstatte trikkelinjen med en forlengese av D-strekningen til Ginnheim, men planene ble skrinlagt 2006 til fordel for trikken.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Bockenheimer Warte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
AtlasObscura om stasjonsinnganen
Willy-Brandt-Platz undergrunnsstasjon

Willy-Brandt-Platz (frem til 1992 Theaterplatz) er en undergrunnsstasjon på Frankfurts undergrunnsbane.
A-strekningen og B-strakningen krysser her, stasjonen er derfor en viktig overgangsstasjon. Høyhuset ved siden av stasjonen hadde tidligere en egen inngang, da det ble overtatt av Den europeiske sentralbank ble den stengt av sikkerhetsgrunner.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Willy-Brandt-Platz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Max Lucado

Max Lucado (født 11. januar 1955) er en amerikansk pastor og religiøs skribent. Lucado har skrevet mer enn 50 bøker. Mange av hans bøker er oversatt, også til norsk. Han er pastor i menigheten Oak Hills Church of Christ i San Antonio i Texas. Lucado har blitt kalt «Amerikas pastor» av magasinet Christianity Today og fikk i 2005 utmerkelsen «The Best Preacher in America». Han har vært gjest hos FOX News Channel, NBC Nightly News, hos Larry King og USA Today.


== Biografi ==
Lucado ble født i 1955 i San Angelo, Texas, som det yngste av Jack og Thelma Lucados fire barn. Han vokste opp i Andrews i Texas. Faren var oljearbeider mens moren jobbet som sykepleier. Lucado begynte etter hvert på det kristne universitet i Abilene. Han hadde i utgangspunktet planer om å bli advokat, men ifølge hamselv fikk et obligatorisk bibelkurs og en misjonstur ham til å ombestemme seg til å bli misjonær. For å bli misjonær måtte han imidlertid tjenestegjøre to år i en kirke etter utdannelsen.Etter utdannelsen flyttet Lucado til Miami i Florida for å tjenestegjøre i en kirke. Hans ansvar var blant annet å skrive innlegg i kirkens nyhetsbrev. Senere ble disse korte innleggene satt sammen til hans første bok, On the Anvil. Etter to år i Miami reiste den nygifte Max Lucado og hans kone Denalyn til Rio de Janeiro i Brasil, som misjonærer på fulltid.
I 1987 døde Lucados far, og etter fem år i Brasil reiste han og familien tilbake til USA for å være nærmere hans mor. I 1988 ble han ansatt som pastor i Oak Hills Church of Christ i San Antonio.


== Bibliografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Max Lucado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Max Lucado på Internet Movie Database 
(en) Max Lucado hos The Movie Database 
(en) Max Lucado på Discogs 
(en) Max Lucado på MusicBrainz 
(en) Max Lucado på Songkick 
(en) Max Lucado på Twitter 
(en) Max Lucado på Facebook 
(en) Max Lucado på Instagram 
Max Lucado på Pinterest 
(en) Max Lucado Official Website
(en) Oak Hills Church Website
(en) Max Lucado Unofficial Biography of Max Lucado Wikiquote: Max Lucado – sitater
The Lost Album Plus

The Lost Album Plus er et samleplate med Robert Gordon, utgitt i 1998.


== Sporliste ==
«She's Not Mine Anymore»
«It Hurts So Much»
«Run for Your Life»
«One Day Left»
«Suspicion»
«Movin' Too Slow»
«You Girl»
«I Found You»
«Signs of Love»
«Wasting My Time»
«Girl Like You»
«So Young, So Bad»
«If This Is Wrong»
«Blue Eyes (Don't Run Away)»
«Is This the Way?»
«Endless Sleep»
«Woman (You're My Woman)»
«Sweet Surrender»
«It's in the Bottle»
«Sea Cruise» (singleversjon)
«Fire» (singleversjon)