jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Festvåg (Strauman)

Festvåg er en fraflyttet bygd i Strauman-området på yttersiden av Austvågøya i Lofoten i Vågan kommune. Festvåg omtales ofte som Lille Festvåg for å skille plassen fra Festvåg ved Henningsvær i samme kommune. Lille Festvåg er imidlertid et lite område nært havet rett ved Festvåg. Den siste familinen som bodde der la ned gården og flyttet i 1955. I dag er det lagt vei til området og reist flere hytter og fritidsboliger. Det eneste huset som sto igjen fra 1950-tallet, som også var det siste som var bebodd, er også pusset opp og brukes som fritidsbolig. 
Festvåg har tidligere vært et reltaivt stort sted og et vanlig sted for båter å vente på bedre vær. Før det ble vanlig med motor i fiskebåtene lå vanligvis hele fiskeflåten fra Lofoten som skulle til Finnmark på fiske og ventet på bør (gunstige vind- og straumforhold) i Festvåg. Beboerne i nabobygden Brenna brukte også å ha båtene sine liggende her, siden Brenna var relativt utilgjengelig å komme til med båt. Også den andre bygden, Sundlandsfjord, brukte Festvåg for å sette av folk som skulle til de andre bygdene, eller videre til Svolvær, fordi værforholdene ofte ikke tillot videre ferd med båt. De gangene det var bra nok vær, var det også vanlig å ligge i Festvåg å vente på gunstig straum.


== Kilder ==
Brun, Håkon. Årbok for Vågan 1998. Vågan Historielag 1998. ISBN 82-7416-101-7
Smaaskjær, Svein. Lofotbilder 3: Vågan 1940 - 1965. Vågan Historielag 2004. ISBN 82-991601-4-6
Folketellingen 1865
Folketellingen 1875
Folketellingen 1900


== Se også ==
Strauman
Gimsøy kommune
Kunståret 1381

Kunståret 1381 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1381.


== Hendelser ==


== Malerier ==
Jaime Serra fullfører «Nedstigning i helvete»


== Fødsler ==
ca. 1383: Masolino da Panicale - italiensk kunstmaler (død ca. 1447)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1382

Kunståret 1382 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1382.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1383: Masolino da Panicale - italiensk kunstmaler (død ca. 1447)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1383

Kunståret 1383 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1383.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1383: Masolino da Panicale - italiensk kunstmaler (død ca. 1447)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1384

Kunståret 1384 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1384.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1384: Nanni di Banco - italiensk billedhugger fra Firenze (død 1421)
ca. 1383: Masolino da Panicale - italiensk kunstmaler (død ca. 1447)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1386

Kunståret 1386 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1386.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1386: Donatello - italiensk kunstner og billedhugger i den tidlige renessansen fra Firenze (død 1466)
ca. 1384: Nanni di Banco - italiensk billedhugger fra Firenze (død 1421)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1387

Kunståret 1387 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1387.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1387: Parri Spinelli - italiensk kunstmaler fra Toscana i den tidlige renessansen (død 1453)
ca. 1386: Donatello - italiensk kunstner og billedhugger i den tidlige renessansen fra Firenze (død 1466)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1388

Kunståret 1388 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1388.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1388: Xia Chang - kinesisk kunstmaler under Ming-dynastiet (død 1470)
Dai Jin –  kinesisk kunstmaler under Ming-dynastiet, grunnlegger av  Zheskolen (død 1462)
ca. 1387: Parri Spinelli - italiensk kunstmaler fra Toscana i den tidlige renessansen (død 1453)
ca. 1386: Donatello - italiensk kunstner og billedhugger i den tidlige renessansen fra Firenze (død 1466)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1389

Kunståret 1389 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1389.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1388: Xia Chang - kinesisk kunstmaler i Ming-dynastiet (død 1470)
ca. 1387: Parri Spinelli - italiensk kunstmaler fra Toscana i den tidlige renessansen (død 1453)


== Dødsfall ==
…
Sundlandsfjord

Sundlandsfjord er en fraflyttet (1992) bygd i Strauman-området på yttersiden av Austvågøya i Lofoten i Vågan kommune. Bygden var den ytterste (nordligste) bygden i Strauman-området da den ble fraflyttet i 1992. Den var lenge større enn mange av nabobygdene, men veien som kom på 1950-tallet gikk ikke lengre enn til Brenna. Derfor ble bygden svært isolert i forhold til de andre bygdene. Etterhvert begynte en fraflytting som gjorde at det ved slutten av 1980-tallet var få personer igjen i Sundlandsfjorden. Det var flere ganger aktuelt å bygge vei til Sundlandfjorden og videre ut til Laukvik på andre siden av Austvågøya. Reduksjon av ulike tjenester førte til videre fraflytting. Tidlig på 1990-tallet var det aktuelt å stoppe postlevering til bygden, men det ble vedtatt å opprettholde postlevering to ganger i uken, frem til den siste familien flyttet i 1992. 
I dag er det bare hytter og fritidsboliger i Sundlandsfjorden, men det er igjen aktuelt å bygge vei dit. Om noen vil flytte tilbake til bygden og bo der helårs er usikkert.


== Kilder ==
Brun, Håkon. Årbok for Vågan 1998. Vågan Historielag 1998. ISBN 82-7416-101-7
Smaaskjær, Svein. Lofotbilder 3: Vågan 1940 - 1965. Vågan Historielag 2004. ISBN 82-991601-4-6
Folketellingen 1865
Folketellingen 1875
Folketellingen 1900


== Se også ==
Strauman
Gimsøy kommune
Paradestraße undergrunnsstasjon

Paradestraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Paradestraße er på linjen U6. Stasjonen ligger i Tempelhof i Tempelhof-Schöneberg under gaten Tempelhofer Damm.
Stasjonen ble åpnet 10. september 1927 under navnet Flughafen som sørlig endestasjon for CII-linjen (nåværende U6). Det opprinnelige navnet var på grunn av nærheten til Tempelhof lufthavn. I løpet av 1930-årene ble lufthavnen ombygget og fikk ny inngang, som lå nærmere Kreuzberg undergrunnsstasjon (nåværende Platz der Luftbrücke undergrunnsstasjon) Denne forandringen gjorde at Kreuzberg fikk navnet Flughafen og Paradestraße fikk sitt nåværende navn.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Paradestraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alt-Tempelhof undergrunnsstasjon

Alt-Tempelhof undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Alt-Tempelhof er på linjen U6. Stasjonen ligger i det gamle bysentrumet i Tempelhof i Tempelhof-Schöneberg under gaten Tempelhofer Damm.
Allerede før andre verdenskrig var det planer om å utvide C-linjen igjennom sentrum av Tempelhof til Mariendorf. Byggingen av utvidelsen kom ikke igang før 1961. Stasjonen var den siste som ble tegnet av Bruno Grimmek før han pensjonerte seg. Stasjonen ble åpnet 26. februar 1966.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Alt-Tempelhof (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ullsteinstraße undergrunnsstasjon

Ullsteinstraße undergrunnsstasjon er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Ullsteinstraße er på linjen U6. Stasjonen ligger på grensen mellom Tempelhof og Mariendorf i Tempelhof-Schöneberg under gatene Tempelhofer Damm og Ullsteinstraße. Gaten stasjonen er oppkalt etter, har navnet sitt fra den tyske foreleggeren Leopold Ullstein og Ullsteinhaus, det tidligere hovedkvarteret til Ullstein-forlaget, ligger i nærheten av stasjonen.
Allerede før andre verdenskrig var det planer om å utvide C-linjen som den het den gang, gjennom sentrum av Tempelhof til Mariendorf. Byggingen kom ikke igang før i 1961 og stasjonen ble åpnet 26. februar 1966.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Ullsteinstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Westphalweg undergrunnsstasjon

Westphalweg undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Westphalweg er på linjen U6. Stasjonen ligger i Mariendorf i Tempelhof-Schöneberg under gaten Mariendorfer Damm og Westphalweg. Gaten stasjonen er oppkalt etter har navnet sitt fra Wilhelm Hugo Westphal som var den første ordføreren av Mariendorf.
Allerede før andre verdenskrig var det planer om å utvide C-linjen igjennom sentrum av Tempelhof til Mariendorf. Byggingen av utvidelsen kom ikke igang før 1961. Stasjonen ble åpnet 26. februar 1966.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Westphalweg (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alt-Mariendorf undergrunnsstasjon

Alt-Mariendorf undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Alt-Mariendorf er den sørlige endestasjon for linjen U6. Stasjonen ligger i Mariendorf i Tempelhof-Schöneberg under gaten Mariendorfer Damm og Alt-Mariendorf.
Allerede før andre verdenskrig var det planer om å utvide C-linjen gjennom sentrum av Tempelhof til Mariendorf. Byggingen kom ikke igang før i 1961, og stasjonen ble åpnet 26. februar 1966.
Det har vært planer om å utvide U6 fra Alt-Mariendorf til Lichtenrade. Men på grunn av økonomiske problemer og lite bebyggelse i området er prosjektet blitt nedprioritert.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Alt-Mariendorf (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ernst Weimann

Ernst Weimann (født 5. august 1906 i Plettenberg i Westfalen) var en tysk jurist, SS-offiser og etterretningsmann tilknyttet Gestapo. Han var leder for tyske Sipo i Bergen under andre verdenskrig. 
Han ble etter krigen dømt til tvangsarbeid på livstid for krigsforbrytelser, men ble benådet etter noen få år i fengsel. Han var deretter agent for CIA i Vest-Tyskland.


== Biografi ==
Weimann var jurist med doktorgrad fra Erlangen i 1930. Han tjenestegjorde som dommer ved ulike domstoler i Tyskland fra 1930 til oktober 1935, da han ble pressereferent i Gestapo. I mars 1938 ble han overført til Wien som Regierungsrat og SS-Untersturmführer. I juni 1938 kom han til Klagenfurt som Dienststellenleiter (= leder for tjenestested) og Sturmbannführer. Han var stasjonert i Trieste fra september 1943 til han kom til Bergen i juli 1944 som leder for det tyske Sipo. Han hadde tittel Obersturmbannführer og Oberregierungsrat, og satt i stillingen frem til kapitulasjonen.
Han ble dømt til døden i Gulating lagmannsrett 13. september 1946 etter lov nr. 3 av 6. juli 1945 som ansvarlig for tortur og drap. I dommen står det at han ikke personlig hadde utført mishandling. Ved dom i Høyesterett fikk han straffen omgjort til tvangsarbeid på livstid. Han ble benådet ved kongelig resolusjon den 16. oktober 1953, og vedtatt utvist fra Norge 23. oktober samme år. Deportasjonen skjedde 31. oktober 1953.
Weimann var den siste av tre Sipo-sjefer i Bergen (de to første var Gerhard Flesch og Hans Wilhelm Blomberg), og den eneste som unngikk dødsstraff. Den første tiden satt han varetektsfengslet på Koengen i Bergen sentrum, der han høsten 1946 prøvde å rømme sammen med Gestapo-etterforsker og skomaker Johann Arent. Utstyrt med en fil klarte de to å file over en jernstang i vindusgitteret, og var i gang med den andre da en observant vaktmann oppdaget hva som foregikk. De to ble overført til Espeland fangeleir, der de satt til de fikk reisepass i 1953. Bergens Arbeiderblad reiste i 1946 spørsmål om hvem som hadde skaffet dem filen. Både Arent og Weimann ble etter hjemkomsten til Vest-Tyskland knyttet til Gehlenorganisasjonen som var finansiert av CIA til 1956, og som deretter ble et viktig element i Vest-Tysklands hemmelige tjenester.


== Referanser ==
Frem fra Glemselen kap. 1

Frem fra Glemselen kap. 1 er den første platen i serien Frem fra Glemselen, med Rita Engebretsen og Helge Borglund. Albumet ble ugitt på Talent Produksjon i 1974. Platen solgte i overkant av 100 000 eksemplarer i Norge, og ble ifølge boken Viser på vandring av Per Johan Skjærstad den første norske LP som solgte over 100 000 enheter.
Rita Engebretsen sang visa om «Tullingen» i et TV-program på NRK med Odd Grythe som programleder, Ut i det blå, sensommeren 1974. Dagen etter skrev norske aviser om den 16 år gamle jenta som hadde «sunget seg inn i alles hjerter». Per Johan Skjærstad forteller i boka Frem fra glemselen at dette banet veien for det som senere skulle bli plate-eventyret Frem fra Glemselen. Den første plata i serien Frem fra Glemselen kom ut like før jul i 1974, og rett over nyttår lå platen høyt på VG-lista. Sangen «Lille mor» er den eneste visa fra platen som har vært representert på Norsktoppen.


== Sporliste ==
«Ved Idas grav» (Johan Göran Berger / Charlotte Cronhielm), sunget av Rita Engebretsen
«En drankers hytte» (Ukjent), sunget av Helge Borglund
«Fisker-pikens sang» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
«Burobengens tragiske møte» (Ukjent), sunget av Helge Borglund
«Tatervise ved bålet» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
«Gale-Truls» (Ukjent), sunget av Helge Borglund
«Tullingen» (Johan Jensen), sunget av Rita Engebretsen
«I en sal på hospitalet» (Trad. / Nicolay Bath), sunget av Helge Borglund
«Lille mor» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
«Brevet» (Ukjent), sunget av Helge Borglund
«Fant-Sonja» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen


== Andre medvirkende ==
Ide og opplegg: Per Johan Skjærstad
Arrangør: Bjørn Kruse
Produsenter: Ola Johansen og Arve Sigvaldsen
Tekniker: Rolf «Daffy» Kjærnet
Foto: Westjordet og Arve Ringen
Cello: Aage Kvalbein på «I en sal på hospialet»
Coverdesign: Terje Jensveen
Trykk: Euro Trykk A/S


== Utgivelser ==
1974 LP/MC Talent Produksjon TLS 3001
1988 MC/CD PolyGram Records Polydor 835 775
1995 CD PolyGram Records Karussell 550 905
1999 CD Nidelven Grammofon/ Universal NCD 9903


== Eksterne lenker ==
(en) Frem fra glemselen – Kjente viser fra en svunnen tid på Discogs 
(en) Frem fra glemselen – Kjente viser fra en svunnen tid på Spotify
Zhang

Zhang kan være:

Fylket Zhang i byprefekturet Dingxi i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina,
Det svært utbredte kinesiske slektsnavnet Zhang – 张 (Zhāng)
Det kinesiske slektsnavnet Zhang – 章 (Zhāng)
Zhang (navn 张)

Zhang (forenklet kinesisk: 张, tradisjonell kinesisk: 張, pinyin: Zhāng) er et av de mest utbredte kinesiske slektsnavn. Over 100 millioner mennesker har dette navnet. Det kan spores tilbake til tidlig kinesisk oldtid.
Zhang kan uttales og romaniseres på en rekke måter, på grunn av at det er utbredt innen en rekke kinesiske språk og dialekter. 
Fra standard mandarin blir det hanyu pinyin: Zhāng, Wade–Giles: Chang, tongyong pinyin: Jhāng.  
Fra kantonesisk er det Yale: Jèung, jyutping: Zoeng1, Hong Hong Government: Cheung.  
Fra shanghainesisk er det Tsan eller Tsaon. 
Fra Minnan blir det Pe̍h-ōe-jī: Tiuⁿ.
I Sørøstasia, der det tales en rekke kinesiske språk: Teo eller Teoh i  minnan/teochew-språk, Chong i hakka, Cheong i kantonesisk, Tiong i Foochow. Det er også en rekke andre romaniseringsmåter.
Det tilsvarende koreanske slektsnavn er 장, og det romaniseres ofte som  Jang eller Chang eller (sjeldnere) Zang. Det oppstår noe forvirrinng ved det at de kinesiske navn Zhuang (莊) og Jiang (蔣) også skrives 장 på koreansk.
Den tilsvarende vietnamesiske navneversjon er Trương eller Trang.
En annet kinesisk navn, Zhang 章, er mindre utbredt, men uttales helt likt både på standard mandarin og på kantonesisk. Men på andre kinesiske språk avviker uttalen. De to navnene er ikke historisk beslektet.


== Navnetegnet analysert ==
Tegnet 張 består av tegnene  弓 (gōng, som betyr bue) og 長 (cháng, zhǎng eller zhàng, som betyr lang eller lengde). 張 betyr å åpne opp eller å spre, men det er mer benyttet som et måleord for flate saker som papir eller madrasser.


== Navnehistorie ==
Etternavnet Zhangs historie har røtter i det legendariske. Femte sønn av Den gule keiser (Huáng Dì) som legendene fremstiller som han-kinesernes urfar, var Qīng Yáng Shì (青阳氏). Qīng Yáng Shì's sønn Huī (挥) ble inspirert av det kinesiske stjernetegnet Tiān Gōng Xīng (天弓星, et tegn med bueutforming) og utviklet pil og bue. Sener ble Hui gitt det nye navn Gōng Zhèng (弓正), og ble minister for observasjonen av dette stjernetegnet og for buefremstilling. Så fikk Hui og hans etterkommere tildelt seg slektsnavnet Zhang, med et tegn (張 / 张) som – dersom det blir analysert med sine radikaltegn – kan tolkes som «buemester». 
Det antas i en mindre mytisk historieforståelse at forfedrene av slekten Zhang var bueskyttere, og at buen var et bumerke/totem for gruppen.


== Kjente bærere av navnet  張/张 ==
Maggie Cheung, skuespillerinne fra Hongkong.
Zhāng Yìmóu 張藝謀, regissør.
Zhāng Chūnqiáo 張春橋 (1917–2005), medlem av Firerbanden
Zhāng Jūzhēng 張居正 (1525–1582), embedsmann under Ming-dynastiet.
Zhāng Xuéliáng 張學良 eller Chang Hsüeh-liang (1901–2001), krigsherre.
Zhāng Zuòlín 張作霖 eller Chang Tso-lin (1873–1928), krigsherre og far til Zhāng Xuéliáng 張學良.
Zhāng Wéntiān 張聞天 (1900–1976), politiker.
Eileen Chang (1920–1995), forfatterinne.
Iris Chang (1968–2004), historiker og journalist.
Jung Chang, forfatterinne.
Zhāng Héng 張衡 (78–139), astronom og matematiker.
Zhāng Qiān 張騫 (f. 195 f.Kr.), Oppdagelsesreisende.
Zhāng Zǐlín 張梓琳, modell, Miss World 2007.
Zhang (navn 章)

Zhang (kinesisk: 章, pinyin: Zhāng) er et kinesisk slektsnavn. Det er ikke på langt nær så utbredt som det likelydende 张 (se:  Zhang (navn 张)), som er et av Kinas og verdens vanligste navn.
Zhang 章 har dessuten en noe annen uttale enn 张 på flere andre kinesiske språk, og  følgelig er romaniseringen gjerne annerledes. På kantonesisk er det den samme (Cheung), men det er annerledes på minnan  (Chiong). 
På koreansk er de to etternavnene likelydende, men ikke på vietnamesisk, der 章 svarer til Chương.
Trass i uttalelikheten på mandarin er ikke de to navnene historisk beslektede.


== Tegnet analysert ==
Tegnet 章 består av tegnene 立 (lì eller wèi, som betyr å fastsette eller å la stå) og 早 (zǎo, som betyr tidlig eller morning). 章 betyr kapittel eller tømmer.


== Navnehistorie 章 ==
Navnet Zhang kom fra Jiang (forenklet kinesisk: 姜, tradisjonell kinesisk: 姜, pinyin: Jiang), som er slektsnavnet til den legendariske keiser Yan. Da staten  Qi (齐国) ble opprettet gav Jiang Ziya i sin tur mange områder til sine mange etterkommere, og én av disse små vasallstatene var staten Zhang (鄣国). Etter at det senere ble annektert av Qi, tok mange derfra Zhang som sine etternavn.


== Kjente bærere av navnet 章 ==
Zhāng Bǐnglín 章炳麟 (1868–1936), filolog, revolusjonær.
Zhāng Zhōng 章钟, sjakkspiller.
Zhāng Zǐyí 章子怡, skuespillerinne og sanger.
Filip I av Castilla

Filip I av Castilla, (Filip av Burgund, Filip den smukke; født 22. juli 1478 i Brugge i Flandern, død 25. september 1506 i Burgos), konge av Castilla 1504-1506, sønn av keiser Maximilian I og Maria av Burgund, gift med Johanna av Castilla.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Filip ble oppkalt etter sin oldefar, Filip den gode (av Burgund), bestefar til hans mor Maria.


=== Herre av Nederlandene, hertug av Burgund ===
I 1482, etter morens død, arvet han hennes burgundiske landbesittelser, med sin far som regent/verge. 
En tid med uro fulgte, særlig mellom de større av byene i Flandern (særlig Gent og Brugge) og dem som støttet Maximilian.
Bryllupet mellom Johanna og Filip fant sted i Flandern og ved festlighetene var det med dansere fra Sevilla. Uttrykket «bailale al flamenco» (danse for flamlenderen) kommer fra denne tid. 
Filip var en meget stilig og elskverdig mann, men også notorisk utro, og han hadde en rekke kjærlighetsaffærer med hoffdamene. Historien forteller at den meget sjalu Johanna avslørte ham i sengen sammen med en av hoffdamene, og beordret at hennes hår ble klippet av, og lot siden bare eldre og stygge kvinner tjenestegjøre ved hoffet. Filip skal ha blitt så rasende over Johannas tiltak at han for en tid bannlyste henne fra ektesengen.


=== Konge av Castilla ===
Etter sin svigermor Isabella I av Castillas død i 1504 tok han i juli 1506 tittelen konge av Castilla - tvert i mot sin svigermors uttrykkelige ønske at Johanna skulle arve tronen. På denne måte gjorde han seg til uvenn med sin svigerfar, Ferdinand II av Aragon som ville ta denne tittel fra sin sinnssyke datter. 
Filip og Johanna reiste avsted til Spania for å ha et møte med Ferdinand; de slo leir i byen Burgos. Der ble Filip brått syk, og døde den 25. september 1506 av antagelig tyfoidfeber i den spanske byen Burgos. En del spekulasjoner hevder at han ble forgiftet av sin egen svigerfar.
Hans levninger ligger ved siden av hustruens og hennes foreldres i Capilla Real i Katedralen i Granada. Johanna overlevde Filip med 48 år og giftet seg ikke på nytt.


=== Barn ===
Eleonore av Habsburg (1498 – 1558)
Karl V av Det tysk-romerske rike (1500 – 1558)
Isabella av Burgund (1501 – 1526) Dansk-norsk dronning
Ferdinand I av Det tysk-romerske rike (1503–1564)
Maria av Østerrike (1505 – 1558)
Katarina av Habsburg (1507 – 1578)


== Litteratur ==
Cauchies, Jean-Marie (2003): Philippe le Beau: le dernier duc de Bourgogne. Turnhout: Brepols.
Leitner, Thea (2005): Habsburgs Goldene Bräute, 1. utg. Wien 2000, München: Taschenbuchausgabe Piper, kapitel 2, s. 95–162.
Maurenbrecher, Wilhelm (1887): «Philipp der Schöne» i: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 25, Leipzig: Duncker & Humblot,  s. 754–757.
Smedt, Raphael de, red. (2000): Les chevaliers de l’ordre de la Toison d’or au XVe siècle. Notices bio-bibliographiques, Kieler Werkstücke, D 3, 2, Frankfurt: Peter Lang, ISBN 3-631-36017-7, s. 204-206.
Wiesflecker, Hermann (1991): Maximilian I. Wien / München: Verlag für Geschichte und Politik, ISBN 3-7028-0308-4, ISBN 3-486-55875-7.


== Referanser ==
15. serierunde i Tippeligaen 2010

15. serierunde i Tippeligaen 2010 startet lørdag 3. juli klokken 18:00 med Rosenborg mot Sandefjord. Runden fortsatte med seks kamper søndag 4. juli, fem kamper klokken 18:00 og hovedkampen mellom Lillestrøm og Vålerenga på Åråsen Stadion klokka 20:00. Runden ble avsluttet mandag 5. april klokken 19:00 med Stabæk mot Molde.


== Fakta ==


== Eksterne lenker ==
Tippeligaen 2010: Terminliste og resultater på altomfotball.no