jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gyldenlær

Gyldenlær eller gyllenlær er et kunsthåndverk til interiørdekorasjon. Bruken av gyllenlær i Europa nådde et høydepunkt på 1500 – 1600-tallet, men var vanlig i bruk til ca. 1750. Gyldenlær ble bl.a. brukt til tapeter. Ellers fremstilte man også duker, sengetepper, puter, belter, vesker, messehagel, bokomslag og sogar gulvtepper i gyldenlær. Fremstillingen var tidkrevende og kostbar og billigere fremstillingsteknikker overtok etter hvert så som for eksempel malte tekstiltapeter med de samme mønstrene. Gyllenlærsteknikker var lengst i bruk til trekk på stoler, kister og annet innbo som skulle holde eksklusiv standard. 
Håndverket kan i Europa spores tilbake til maurerne i Spania, og da disse ble fordrevet tok spanjolene opp faget. Fra byen Cordoba spredte faget seg til hele Europa. Mønstrene ble preget av stilmotene i Europa, fra gotikk til rokokko. 
I Nord-Europa var det særlig mange dyktige utøvere av gyldenlærfaget i Nederland. Her er det også bevart en rekke interiører dekorert med gyldenlærtapet. 
Til gyldenlær brukes skinn som er vegetabilsk garvet. Huder fra kalv, kvige, geit eller sau foretrekkes. Hudens narvside (hårsiden) skal vende opp og farges og belegges med bladgull. Mønsteret presses opp fra hudens kjøttside, og deretter fra narvsiden, slik at mønsteret fremstår i relieff. I Holland fant man omkring 1600 en metode for rasjonell produksjon av større kvanta. Skinnet påføres gelatin som blader av gull og sølv festes i. Deretter skal skinnet hvile, før det males med oljefarge. 
Gyldenlær var tidkrevende å produsere, og materialene var kostbare. Produkter dekorert med gyldenlær var derfor forbehold de velstående. 
I dag er gyldenlær å regne som et utdøende håndverk. Norges Gyllenlærlaug arbeider for å opprettholde faget og kunnskapen som hører til. 


== Eksterne lenker ==
Norges gyllenlærlaugs hjemmesider
Gyldenlær i Rijksmuseum, Amsterdam
Webside med opplysninger om gyldenlær
Gyldenlær i Simon van Gijn - museet
Gyldenlær i  Pieterskerk i Leiden
Allround-NM på skøyter 1971 for damer

Allround-NM på skøyter 1971 for damer ble avholdt 16. og 17. januar 1971 på Hvitstein stadion, Holmestrand.Teknisk arrangør var Holmestrand og Botne Skøyteklubb.
Det ble også arrangert Junior-NM for damer samtidig.
Norgesmestere ble Lisbeth Berg, Oslo IL for senior damer og Ingunn Pettersen, Trondhjems SK for junior damer. Begge ble mestere ved den daværende regel om at man hadde vunnet mer enn halvparten av distansene, de hadde forøvrig også lavest poengsum som var neste kriterium for å kåre en mester.


== Sammenlagt damer senior ==
* = vinner på grunn av minst tre distanseseire.


== Sammenlagt damer junior ==
* = vinner på grunn av minst to distanseseire.


=== Utenfor konkurranse ===


== Kilder ==
Teigen, Magne, red. (1989). «Kvinner, Senior – Allround». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 86. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. 
Teigen, Magne, red. (1989). «Kvinner, Junior – Allround». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 146. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. 
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 79. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 165. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Allround-NM på skøyter 1971 for damer, Senior – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Allround-NM på skøyter 1971 for damer, Junior – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Hung (språk)

Cuói, kjent som Thổ i Vietnam og Hung i Laos, er en gruppe av dialekter med omkring 70 000 talere i Vietnam og noen tusen i Laos, hovedsakelig i provinsene Bolikhamxai og Khammouan.
Kontinentale skøytemesterskap

De kontinentale skøytemesterskapene er to mesterskap for allround-løpere. Det ene for Asia, og det andre for Nord-Amerika og Oseania. De avholdes hvert år for menn og kvinner. 
Antall deltagere under verdensmesterskapet i allround har siden 1999 en grense på 24 deltagere, både for menn og kvinner. Dette er fastlagt av den Internasjonale Skøyteunionen ISU. Siden 1999 blir deltagerplassene fordelt etter hvilket kontinent deltagerne kommer fra, og for Europa ble EM i Allround da kvalifiseringsturnering for Allround-VM. For Asia og Nord-Amerika/Oseania arrangeres egne kvalifiseringsturneringer. Dersom det arrangeres Asiatisk mesterskap i enkeltdistanser fungerer dette som kvalifiseringsturnering, og en rangering settes opp der deltagerne fordeles over de fire distansene som utgjør den store firkampen. Når det ikke arrangeres et slikt mesterskap organiseres en egen turnering. Deltagerplassene tilkjennes ulike nasjoner, som selv kan avgjøre hvilke løpere som skal settes inn. 
Kvalifiseringsturneringene er rangeringskonkurranser. Tidene som løperne setter regnes om til tider på 500 meter (feks deles tiden som oppnås på 5000 meter på 10) og løperen med den laveste poengsummen når disse summeres, vinner. 
Under turneringene er det vanligvis de fire "store" distansene det konkurreres i, for menn er det 500, 1500, 5000 og 10 0000 meter, mens det for kvinner er 500, 1500, 3000 og 5000 meter som gjelder.

AsiaDe asiatiske mesterskapene har blitt arrangert 12 ganger (i 2002 ble mesterskapet ikke arrangert), og de har da hatt deltagere fra fem land.

antall herrer / antall damer* arrangert samtidig med asiamesterskapet i enkeltdistanserNord-Amerika & OseaniaMesterskapene har blitt arrangert tretten ganger, og skøyteløpere fra fem land har deltatt.

antall herrer / antall damer


== Se også ==
EM på skøyter, allround for herrer
EM på skøyter, allround for damer


== Eksterne lenker ==
«World Championship Qualifier Asia» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 11. februar 2010. Besøkt 27. desember 2011. 
«World Championship Qualifier North America and Oceania» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 13. februar 2010. Besøkt 27. desember 2011.
Britannicus

Tiberius Claudius Caesar Britannicus (født 12. februar 41, død 11. februar 55) var sønn av den romerske keiseren Claudius og hans tredje hustru, Messalina.


== Referanser ==
I Love You Because (sang)

«I Love You Because» er en amerikansk sang fra 1949, opprinnelig skrevet og spilt inn på plate av Leon Payne. Det var hans eneste sang som kom på de amerikanske countrylistene. 


== Coverversjoner ==
Clyde Moody. Utgitt på singlen King 837 i 1949
Ernest Tubb. Utgitt på singlen Decca 9-46213 i 1950
Elvis Presley. Innspilt i Sun Studio, Memphis, 5. juli 1954. Utgitt på 78-platen RCA Victor 20-6639 og på singlen RCA Victor 47-6639 i 1956. Produsent var Sam Phillips
Ray Price. Utgitt på LP-platen Ray Price Sings Heart Songs (Columbia CL 1015) i 1957
Jean Shepherd. Utgitt på LP-platen Lonesome Dove (Columbia T 1126) i 1959
Johnny Cash. Utgitt på singlen Sun 334 i 1959
Slim Whitman. Utgitt på LP-platen Portrait (Imperial LP 12137) i 1961
George Jones. Utgitt på singlen Mercury 72087 i 1963
Jim Reeves. Utgitt på LP-platen Gentleman Jim (RCA Victor LSP 2605) i 1963
Hank Locklin. Utgitt på LP-platen Ways of Life (RCA Victor LSP 2680) i 1963
Al Martino, Orchestra under direction of Belford Hendricks. Utgitt på singlen Capitol 4930 i 1963.
Willie Nelson. Utgitt på singlen RCA Victor 47-8852 i 1966
Jerry Lee Lewis. Utgitt på LP-platen Jerry Lee Lewis Sings the Country Music Hall of Fame Hits Vol. 1 (Smash SRS 67117) i 1969
Carl Smith. Utgitt på singlene Columbia 4-44939 i 1969 og Columbia 4-33175 i 1970
Roger Whittaker. Utgitt i 1983


== Norsk versjon ==
Ottar Johansen har skrevet en norsk versjon. På norsk bærer den tittelen «Mest av alt».


=== Innspilling ===
Bjøro Håland. Utgitt på LP-platen Countryfest 2 (Talent TLS 3011) i 1980


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Ernesto Medina Villaveirán

Ernesto Medina Villaveirán er en cubansk økonom, som var sentralbanksjef for Cubas sentralbank fra 2009 til juni 2017. 
Da Francisco Soberón Valdés valgte å trekke seg som sentralbanksjef i 2009, etter nesten 15 år i stillingen, overtok Villaveirán stillingen. Han hadde da jobbet i Angola, og har 35 års erfaring fra Cubas banknæring. Han er utdannet bachelor innen økonomi.I mars 2011 devaluerte Cuba sin konvertible peso («turistvalutaen» på Cuba) med 8%, og bandt den mot amerikanske dollar.I juni ble Villaveirán erstattet av Irma Margarita Martínez Castrillón.


== Referanser ==
Agrias

Agrias er en slekt av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene. Slekten er meget formrik, men sannsynligvis avspeiler mangfoldet av former ikke tallet på arter. Fordi disse sommerfuglene er store, fargerike, formrike og dessuten gjerne vanskelige å få tak i, er de meget ettertraktet mellom samlere.


== Utseende ==
Store (vingespenn gjerne 70 – 120 mm) sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingene er gjerne fargerike (noen ganger ekstremt fargerike) på oversiden, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger. De har ofte bånd av metallisk grønt eller blått. Forvingene er mer eller mindre trekantede.

		
		
		
		


== Levevis ==
Preponini er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.


== En overflod av navn ==
Charaxinae er meget populære mellom samlere, og det har blitt lagt ned mye arbeid i å lete etter «nye» former. Siden mange av artene oppviser stor variasjon, har dette ført til at det er publisert svært mange navn innen denne gruppen. I slekten Agrias har det blitt publisert over 400 navn, men en gjennomgang av slekten tydet på at det mest sannsynlig bare finnes fem arter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Charaxinae Doherty, 1886
Preponini Rydon, 1971 – Sør- og Mellom-Amerika
Slekten Agrias Doubleday, 1845 – fem meget fargerike arter
Agrias aedon
Agrias amydon
Agrias claudina
Agrias hewitsonius
Agrias narcissus


== Kilder ==
Agrias på Tree of life [1]
d'Abrera, B. (1984) Butterflies of South America. Hill House. ISBN 0-9593639-2-0


== Eksterne lenker ==
(en) Agrias i Encyclopedia of Life 
(en) Agrias i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Agrias hos NCBI 
(en) Kategori:Agrias – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Agrias – detaljert informasjon på Wikispecies
Archaeoprepona

Archaeoprepona er en slekt av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene. 


== Utseende ==
Store (vingespenn gjerne 70 – 120 mm) sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingenes overside er mørk med et blått bånd, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger.

		
		


== Levevis ==
Preponini er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Charaxinae Doherty, 1886
Preponini Rydon, 1971 – Sør- og Mellom-Amerika
Slekten Archaeoprepona Frühstorfer, 1915 – åtte arter
Archaeoprepona amphimachus (Fabricius, 1775)
Archaeoprepona camilla (Godman & Salvin, 1884)
Archaeoprepona chalciope (Hübner)
Archaeoprepona demophon (Linnaeus, 1758)
Archaeoprepona demophoon (Hübner, 1814)
Archaeoprepona licomedes (Cramer, 1777)
Archaeoprepona luctuosus Walch.
Archaeoprepona meander (Cramer, 1775)
Archaeoprepona phaedra (Godman & Salvin, 1882)


== Kilder ==
Archaeoprepona på Tree of life [1]
d'Abrera, B. (1984) Butterflies of South America. Hill House. ISBN 0-9593639-2-0


== Eksterne lenker ==
(en) Archaeoprepona i Encyclopedia of Life 
(en) Archaeoprepona i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Archaeoprepona hos NCBI 
(en) Kategori:Archaeoprepona – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Archaeoprepona – detaljert informasjon på Wikispecies
Erdmann Jensen

Erdmann Jensen  (født 1683 i Kristiania, død 1742 i Kristiansand) var rådmann og overformynder i Kristiansand fra 1718 til sin død. Han skrev Christiansands Krønike, som i stor grad er basert på rådstue- og bytingsprotokoller som med få unntak gikk tapt i bybrannen i 1734, og dermed er en viktig kilde til Kristiansands tidlige historie.
Christiansands Krønike ble først utgitt i 1919. En ny utgave kom i 1991.


== Bibliografi ==
Christiansands Krønike av Erdman Jensen. Kristiansand 1919.
Christiansands Krønike av Erdman Jensen. 2. utg. Kristiansand 1991.


== Eksterne lenker ==
Christiansands Krønike av Erdman Jensen, 2. utg. hos Nasjonalbiblioteket.
Olav Tretelgja

Olav Tretelgja var en svensk konge av Ynglingeætta. Han var sønn av Uppsala-kongen Ingjald Illråde som ble drept av Ivar Vidfadme som ble konge i hele Sveaveldet. Han mor var Gauthild Algautesdotter, datter av Algaute Gautreksson og Ålov OlavsdotterOlav måtte rømme fra Svitjod eller Svealand etter at far hans falt, fordi svenskene ikke ville ha mer med ynglingene å gjøre. Han ble jaget til skogsbygdene i Värmland, som han ryddet, og slik fikk han også navnet sitt, fordi han selv var med og hogg tømmer der. Olav giftet seg med Sølva eller Solveig, datteren til kong Halvdan Gulltann i Solør, og de fikk sønnene Ingjald og Halvdan Kvitbein. 
Olav ble brent inne fordi svenskene i Värmland trodde han ga dem dårlige år. I motsetning til de tidligere ynglingekongene nektet han å blote og folk mente dette var skyld i uårene. Senere ble det klart for folket at uårene kom av stor folkevekst i landet, og at kongen ikke hadde skylda. Folk i Värmland valgte da Ingjald, sønnen til Olav, til konge for seg. Den andre sønnen, Halvdan Kvitbein, dro til Norge der han ble valgt til konge.
Historien om Olav er fortalt både hos Snorre Sturlason og i fornaldersagaen Om Opplendingenes konger.


== Referanser ==
4Sea Energy

4Sea Energy AS var et uavhengig norsk oljeselskap med virksomhet hovedsakelig på norsk side av Nordsjøen. Selskapet ble grunnlagt i 2007, men ble i 2010 kjøpt opp av oljeselskapet North Energy. Selskapet hadde kontorer i Stavanger og hadde 17 ansatte.
Selskapet ble grunnlagt i Stavanger i 2007.
Selskapets administrerende direktør var Øystein Roti. Selskapets opprinnelige strategi var å satse på felt i utbyggingsfasen og felt i produksjon. Selskapets virksomhet skulle primært være i Nordsjøen, både på norsk, dansk, britisk og nederlandsk side – derav navnet «4Sea». 
I juli 2009 annonserte selskapet en strategisk helomvending. Selskapet ville fra nå av satse på organisk vekst gjennom lisensrunder og letevirksomhet. Årsaken til strategiendringen var i hovedsak problemer med å skaffe kapital.
I 2010 ble 4Sea kjøpt opp av oljeselskapet North Energy.Selskapet fikk i APA 2008 tildelt 2 lisenser: PL 498 og PL 503.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
North Energys hjemmeside
Svinerygg

Svinerygg er en av mange betegnelser om bord. Dette er en forlengelse av hudplatene i baugen slik at svineryggen utgjør en tett rekke eller skansekledning rundt den gjerne oppbygde delen forut som kalles bakken, på engelsk forecastle eller foc'slehead. Det var naturlig å gjøre det slik for å motstå overvann i sjøgang. Bakken ble tidligere brukt som oppholdsrom for mannskaper og kaltes da for ruffen.


== Kilder ==
(no) Svinerygg i Store norske leksikon
Nguyễn Du

Nguyễn Du (født 1765, død 1820, psevdonymer Tố Như og Thanh Hiên) var en vietnamesisk poet som skrev på Chữ Nôm, den gamle skriften som ble brukt i landet. Han er mest kjent for det episke verket Historien om Kiều.


== Referanser ==
Fosståskollen

Fosståskollen (også skrevet Foståskollen) er en ås i Aurskog-Høland kommune i Akershus, øst for tettstedet Fosser. Den har en høyde på 266 meter over havet. 
Sør på høydeplatået oppå Fosståskollen finnes rester etter en gammel bygdeborg fra folkevandringstiden. Denne bygdeborgen kan ha vært en del av et sammenhengende bygdeborgsystem i distriktet, sammen med bygdeborgene ved Sletner på Finstadbru, Slottåsen på Hemnes og den mulige bygdeborgen ved Haneborg på Lierfoss.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Fosståskollen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Perleberg

Perleberg er en by i den tyske delstaten Brandenburg. Byen er administrasjonssenter for Landkreis Prignitz. Perleberg hadde 12 298 innbyggere i juli 2011. Byen nevnes første gang i 1239.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Perleberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Perleberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons  (tysk)
Kommunalreformen (2007)

Kommunalreformen (også benevnt som Strukturreformen) var en stor endring i administrasjonen av Danmark. Reformen ble vedtatt i juni 2005 og 1. januar 2007 ble 270 kommuner sammenslått eller videreført i 98 nye kommuner. Den nye «idealkommunen» har ifølge partiene bak reformen minst 30 000 innbyggere. Samtidig ble 13 amt erstattet av 5 nye regioner. Ved denne reformen falt alle amtsfunksjoner bort – også for København, Frederiksberg og Bornholm.
Ved reformen i 2007 oppnevnte forlikspartiene – Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti – en egen oppmann som skulle undersøke tvistesaker eller protester ute i kommunene, og som kunne foreslå lokale folkeavstemninger eller tvangstiltak.
Kommunene kunne til en viss grad unngå sammenslåing dersom de inngikk vidtgående samarbeidsavtaler med en eller flere nabokommuner. Mindre øyer som ønsket å forbli en separat kommune inngikk ofte spesielle øy-samarbeidsavtaler.


== De nye kommunene fra 2007 ==
De nye 98 kommunene fra 1. januar 2007 avløste 270 tidligere kommuner, og er inndelt slik etter hvilken av de fem regionene de tilhører: 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Kommunalreformen i 2007» (dansk). Økonomi- og Indenrigsministeriet. Arkivert fra originalen 13. august 2018. Besøkt 13. august 2018. 
Om reformen, fra Danmarks Radio
Det levende evangelium

Det levende evangelium (syrisk ܐܘܢܓܠܝܘܢ; Evangelion) er en hellig tekst innen manikeismen, skrevet av religionsstifteren Mani etter år 240. Det er ett av i alt ni skrifter som tilskrives Mani; ingen av dem er kjent for ettertiden i sin helhet. Teksten til Det levende evangelium er blant annet kjent gjennom tre sitater fra det i biografien om Mani: Om hans legemes tilblivelse, og gjennom bevarte fragmenter på mellompersisk og sogdisk.
Teksten var antagelig disponert i 22 deler, tilsvarende de 22 bokstavene i det arameiske alfabetet, og redegjør for Manis åpenbaringer og hans oppdrag.Utdrag fra teksten er oversatt til norsk i antologien Manikeiske skrifter, 2011.


== Referanser ==
Antipatros fra Idumea

Antipatros fra Idumea (død 43 f.Kr.) var faren til Herodes den store og stamfar til Herodes-dynastiet. Han var opprinnelig fra Idumea, et område sør for Judea, mellom Dødehavet og Aqababukta. Dette området tilsvarte stort sett det tidligere Edom. Antipatros ble en embedsmann i Judea i den seneste tiden av Makkabeernes styre, og senere ble han en viktig støtte for romerne da de erobret landet.  
Antipatros var gift med en nabateisk adelskvinne ved navn Kypros. De fikk sønnene Fasael, Herodes, Josef og Feroras, og datteren Salome. Antipatros var en rik person. Idumeerne hadde blitt tvunget til å bli proselytter av Johannes Hyrcanus. Men en rekke ledende folk i Judea anerkjente ikke tvangsomvendelse og ville ikke se på dem som sanne tilhengere av landets religion. 
Antipatros støttet Johannes Hyrcanus II i hans kamp om makten mot broren Aristobulos II. Han fikk Johannes Hyrcanus til å søke støtte hos nabateernes konge Aretas III. Imidlertid sørget den romerske statsmannen Pompeius for å bilegge striden mellom brødrene. 
Senere ble Pompeius beseiret av Julius Cæsar. Antipatros sørget da for å støtte Caesar i Alexandria. Antipatros ble så statholder i Judea. Han innsatte sine sønner Fasael og Herodes som styresmenn henholdsvis i Jerusalem og Galilea. Men Antipatros ble upopulær på grunn av sitt vennskap med romerne, og han ble til sist myrdet ved forgiftning. 
Imidlertid banet hans politiske karriere veien for at hans sønn Herodes den store med tiden kunne bli fyrste i Judea.