jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stubbefolket

Stubbefolket er en TV-serie og teaterforestilling for barn skapt og produsert av underholdningsselskapet Fantasi-fabrikken i Tønsberg. Fortellingene om Stubbefolket handler om et oppdiktet skogfolk med grønne, spisse luer som lever i pakt med naturen. I deres verden finnes også røvere, huldre, vetter og troll. Serien ble første gang vist på NRK Super i 2010.TV-serien om Stubbefolket omfatter tre episoder á 25 minutter. Den ble sendt første gang på Barne-TV (NRK Super) i august 2010. Manus og konsept er utviklet av Morten Myklebust ved Fantasi-Fabrikken som samarbeidet med flere kommuner og fylker i Norge og Sverige.  
Innspillingene startet sommeren 2009 og foregikk hovedsakelig i Indre Østfold, men også på den andre sida av riksgrensa. Skuespillere og stab ble også hentet fra begge land. 


== Teater ==
Sommeren 2010 ble fortellingene om Stubbefolket også vist under tittelen «Stubbefolket – røverungen Tvelugg» som utendørs familieteater i Strømsfoss i Aremark, et idyllisk sted ved Haldenkanalen i Østfold. Forestillingen ble instruert av Ole-Hermann Gudim Lundberg. Den ble også vist som turneteater våren 2011. Også sommeren 2011 planlegges Stubbefolket som sommerteater ved Strømsfoss, da knyttet til Barnas grenseland, et reieselivstilbud fra aktører i regionen Indre Østfold, Bengtsfors, Årjäng og Säffle.


== Biprodukter ==
Figurene fra Stubbefolket blir også brukt og presentert i en rekke spin-off-produkter fra Fantasi-fabrikken: barnebøker, aktivitetshefter, film- og musikkinnspillinger, klær og annet. Fantasi-fabrikken står også bak historiene og de kommersielle varene knyttet til Den lille traktoren Gråtass, en underholdningsserie for barn med miljø fra tradisjonelt norsk gårdsliv.


== Referanser ==
Den evangeliske landskirke i Waldeck

Den evangeliske landskirke i Waldeck, frem til 1922 kalt den evangeliske kirke i Waldeck-Pyrmont, var en landskirke i det tyske keiserrike og Weimarrepublikken. Dette var kirken i det tidligere grevskapet og fyrstedømmet Waldeck som også omfattet det området som før 1625 var Fyrstedømmet Pyrmont. I 1922 ble Pyrmont politisk såvel som kirkelig tilsluttet den prøyssiske provinsen Hannover. I 1934 ble kirken forent med den evangeliske landskirke i Hessen-Kassel, inkludert eksklaven Schmalkalden, til den evangeliske kirke i Kurhessen-Waldeck.
Lenda frå Land

«Lenda frå Land» er et skillingstrykk og dikt skrevet av Aasmund Olavsson Vinje (1818–1870). Han var husmannssønn fra Vinje i Telemark, men hadde gode evner og fikk hjelp til å studere. Han virket noen år som lærer i Mandal, før han kom til hovedstaden og tok juridisk embetseksamen. Men det var først og fremst som journalist og dikter han viet sin tid til. Han skrev for flere aviser, og ga ut ukebladet «Dølen» i årene 1858–1870. Siste nummer kom ut seks dager før han døde. Det mest kjente verket hans er «Ferdaminni fraa sumaren 1860», som var det første store verket som ble gitt ut på nynorsk, eller landsmål som det het da. Ellers så kan nevnes kjente dikt og sanger av Vinje som «No ser eg atter slike fjell og dalar», «Våren» og «Blåmann Blåmann». Denne teksten «Lenda frå Land» har vært mye brukt i lesebøkene. Den synges til en tradisjonell melodi.


== Teksten ==


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen,Damm 2007
Mine lengsler

«Mine lengsler» er et skillingstrykk skrevet av Jens Zetlitz (1761–1821). Han er kanskje mest kjent for diktsamlingen «Poesier» som han ga ut i 1789. Det er ikke uten grunn han blir kalt for «Gledens sanger»; Han skrev flere drikkerviser og muntre selskapsvers, og satirer og komedier. Zetlitz var født i Stavanger, men gikk på skole i Bergen. Han reiste til København for å studere, og her ble han snart medlem av «Norske Selskab». I 1790 reiste han tilbake til Norge som prest.
Melodien til denne visa er tradisjonell.


== Teksten ==


== Litteratur ==
Prøysen, Elin (2007): Sangene i våre hjerter, Damm
Ved handarbeidet

«Ved handarbeidet» er et skillingstrykk skrevet av Claus Frimann (1746–1829) til en tradisjonell melodi. Frimann ga ut samlingene «Almuens sanger» i 1790 og «Den syngende søemand» i 1793.


== Teksten ==


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Guácimo (kanton)

Guácimo er en kanton i provinsen Limón i Costa Rica. Den hadde 41 266 innbyggere i 2011, og har et areal på 576,48 km². Den er den eneste kantonen i Limón uten kystlinje. Administrasjonssentrum er byen Guácimo.


== Distrikter ==
Guácimo kanton er delt inn i fem distrikter:

Guácimo
Mercedes
Pocora
Río Jiménez
Duacarí


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Limón (kanton)

Limón er en kanton i provinsen Limón i Costa Rica. Den hadde 94 415 innbyggere i 2011. Arealet er på 1765,79 km². Kantonens administrasjonssentrum er byen Limón, som også er provinshovedstad.


== Distrikter ==
Limón kanton er delt inn i fire distrikter:

Limón
Valle de La Estrella
Río Blanco
Matama


== Referanser ==
Knut Paasche

Knut Paasche (født 10. mars 1965) er en norsk arkeolog. Han tok magistergrad i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo, og har arbeidet som forvaltningsarkeolog ved Buskerud fylkeskommune og ved Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU).  Paasche er per 2019 avdelingsleder for Digital arkeologi hos Norsk institutt for kulturminneforskning.I 2011 tok han doktorgrad med avhandlingen Tuneskipet. Dokumentasjon og rekonstruksjon, der han la fram nye resultater av oppmålingen av skipet med bl.a. bruk av elektronisk scanning av skipsdelene. Han har gått videre i dette arbeidet med også å bruke samme metoder på Osebergskipet. 


== Referanser ==
Hygropora

Hygropora er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små, mørke, ganske brede kortvinger. Antennene er nokså korte og blir tykkere mort spissen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Tachyusini Thomson, 1859
Slekten Hygropora Kraatz, 1856
Hygropora cunctans (Erichson, 1837)
Hygropora longicornis Palm, 1949


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Hygropora i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hygropora hos Artsdatabanken 
(sv) Hygropora hos Dyntaxa 
(en) Hygropora hos NCBI 
(en) Kategori:Hygropora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hygropora – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tegning av Hygropora cunctans: [1]
Akita-motorveien

Akita-motorveien (秋田自動車道, Akita Jidōsha-dō) er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei i Tōhokuregionen i Japan. Veien forbinder Tōhoku-motorveien i prefekturet Iwate med Noshiro i prefekturet Akita og er ca 187 km lang.
Veien er eid og blir driftet og vedlikeholdt av East Nippon Expressway Company (NEXCO East Japan).


== Broer ==
Omonogawa-broen


== Eksterne lenker ==
East Nippon Expressway Company
Ischnoglossa

Ischnoglossa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små (ca. 3 millimeter), avlange, brunlige kortvinger. Antennene er nokså korte. Hodet er litt smalere enn pronotum som igjen er litt smalere enn dekkvingene.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene kan finnes under barken på døde trær og ved skader på trær der sevje flyter ut.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Oxypodini Thomson, 1859
Slekten Ischnoglossa Kraatz, 1856
Ischnoglossa prolixa (Gravenhorst, 1802)
Ischnoglossa elegantula (Mannerheim, 1830)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Ischnoglossa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ischnoglossa hos Artsdatabanken 
(sv) Ischnoglossa hos Dyntaxa 
(en) Ischnoglossa hos Fossilworks 
(en) Ischnoglossa hos NCBI 
(en) Kategori:Ischnoglossa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ischnoglossa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Ischnoglossa prolixa: [1]
Parocyusa

Parocyusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 23 arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, brunlige kortvinger med forholsvis lange antenner. Hodet er fremstrakt, tydelig innsnevret bak.
Pronotum er minst så langt som bredt, noe smalere enn dekkvingene. Beina er ganske lange og slanke.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene lever på sandete eller grusete elvebredder.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Oxypodini Thomson, 1859
Slekten Parocyusa Bernhauer, 1902
Parocyusa rubicunda (Erichson, 1837)
Parocyusa crebrepunctata (A. Strand, 1962)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Parocyusa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Parocyusa hos Artsdatabanken 
(en) Parocyusa hos NCBI 
(en) Kategori:Parocyusa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Parocyusa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Parocyusa rubicunda: [1]
Bartolomeo Montagna

Bartolomeo Montagna (født 1449/1450, død 1523) var en  italiensk maler og arkitekt som arbeidet i Vicenza og Venezia. Han var formodentlig født nær Brescia. Han fikk formodentlig sin første opplæring under Domenico Morone i Verona, hvor han synes å ha tilegnet seg raffinementet til den seine quattrocento, tilsvarende til det som var tilfelle for Carpaccio og Mantegna. Figurene er strikt organisert i rommet og har fredelige uttrykk med klassisk distansering. Han blir også ansett å være sterkt influert av Giovanni Bellini. Montagna kan ha arbeidet i studioet til Bellini rundt 1490. Benedetto Montagna, en produktiv gravør, var sønnen og elevens hans som var aktiv med kunstnerisk arbeid til etter 1540. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bartolomeo Montagna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Catholic Encyclopedia artikkel
Freedberg, Sydney J. (1993).  Pelican History of Art, red. Painting in Italy, 1500-1600. s. 355–356. 
http://www.oxfordartonline.com/subscriber/article/grove/art/T059218pg1#T059219
http://www.artcyclopedia.com/artists/montagna_bartolomeo.html
Gymnusa

Gymnusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 10 arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (4-6 millimeter), ganske brede, mørke kortvinger. Antennene er svært tynne, også maksillepalpene er lange og tynne. Kroppen har kraftig mikroskulptur og virker ganske matt. Ellers kjennes slekten hovedsakelig igjen på munndelenes form.


== Levevis ==
Disse artene lever på fuktige steder, som myrer, sumper og bredden av ferskvann. Der kan de finnes mellom mose og råtnende plantedeler.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Gymnusini Heer, 1839
Slekten Gymnusa Gravenhorst, 1806
Gymnusa absens (Scudder, 1900)
Gymnusa anatolica  Korge, 1971
Gymnusa antiqua A.M.Łomnicki, 1894
Gymnusa atra Casey, 1911
Gymnusa brevicollis (Paykull, 1800)
Gymnusa campbelli Klimaszewski, 1979
Gymnusa grandiceps Casey, 1915
Gymnusa inexspectata Klimaszewski, 1979
Gymnusa konopackii Klimaszewski, 1979
Gymnusa lindrothi Klimaszewski & Langor, 2011
Gymnusa miyashitai Naomi, 1994
Gymnusa pseudovariegata Klimaszewski, 1979
Gymnusa smetanai Klimaszewski, 1979
Gymnusa variegata Kiesenwetter, 1845


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Gymnusa på Tree of life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Gymnusa i Encyclopedia of Life 
(en) Gymnusa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gymnusa hos Artsdatabanken 
(sv) Gymnusa hos Dyntaxa 
(en) Gymnusa hos Fossilworks 
(en) Gymnusa hos ITIS 
(en) Gymnusa hos NCBI 
(en) Kategori:Gymnusa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gymnusa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Gymnusa atra: [2]
Bilde av Gymnusa brevicollis: [3]
Ban-etsu-motorveien

Ban-etsu Expressway (磐越自動車道, Ban'etsu Jidōsha-dō) er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei i Tōhokuregionen i Japan. Veien er eid og blir driftet og vedlikeholdt av East Nippon Expressway Company (NEXCO East Japan).
Veien krysser den nordlige delen av Honshū og forbinder kysten av Stillehavet med kysten av Japanhavet. Den er ca 213 km lang, første del ble åpnet i 1990 og hele strekningen stod ferdig i 1997.


== Rute ==

Veien starter i byen Iwaki i prefekturet Fukushima. Videre er den innom byene Tamura, Kōriyama, Motomiya, Aizuwakamatsu, Agano, Gosen før den ender i byen Niigata i prefekturet Niigata.


== Broer ==
Gohyakugawa-broen
Tadamigawa-broen


== Eksterne lenker ==
East Nippon Expressway Company
Phytosus

Phytosus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små, slanke, brunlige kortvinger. Antennene er tememlig korte, hodet stort og bredt. Pronotum er minst så langt som bredt, nærmest hjerteformet. Dekkvingene er ganske korte. Beina er korte og kraftige, leggene (tibiae) med en rad av utstående pigger som hjelper dem til å grave.


== Levevis ==
Artene lever på sandstrender, der de graver i sanden. De kan være truet av ferdsel og tråkk på strendene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Phytosini
Slekten Phytosus Curtis, 1838
Phytosus andalusiaensis Haghebaert, 1993
Phytosus balticus Kraatz, 1859
Phytosus caribeanus Haghebaert, 1993
Phytosus fenyesi Bernhauer, 1915
Phytosus holtzi Bernhauer, 1935
Phytosus nigriventris (Chevrolat, 1843)
Phytosus schatzmayri Bernhauer, 1941
Phytosus spinifer Curtis, 1838


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Phytosus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Phytosus i Encyclopedia of Life 
(en) Phytosus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phytosus hos Artsdatabanken 
(sv) Phytosus hos Dyntaxa 
(en) Phytosus hos ITIS 
(en) Phytosus hos NCBI 
(en) Kategori:Phytosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phytosus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Phytosus på Tree of life: [1]
Bilde av Phytosus balticus: [2]
Brunoy

Brunoy er en kommune i departementet Essonne i regionen Île-de-France, og er en av de sørlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 20,6 km fra sentrum av Paris. Innbyggerne i kommunen kalles for Brunoyens.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Brunoy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brunoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Les Ulis

Les Ulis er en kommune i departementet Essonne i regionen Île-de-France, og er en av de sørvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 23 km fra sentrum av Paris. Innbyggerne i kommunen kalles for ulissiens.


== Historie ==
Kommunen Les Ulis er av forholdsvis ny dato, den ble opprettet 19. februar 1977 ved å skille ut deler av arealet fra kommunene Orsay og Bures-sur-Yvette.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Les Ulis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Les Ulis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Kunståret 1415

Kunståret 1415 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1415.


== Hendelser ==
ca. 1410-1420 - Andrej Rubljov maler ikonmaleriet Treenighet (Andrej Rubljov). Oppbevares nå i Tretjakovgalleriet, Moskva.


== Malerier ==


== Skulpturer ==
1415-1417: Donatello skaper Den hellige Georgs tabernakel (ca. 1415-1417), Museo Nazionale del Bargello, Firenze.
ca. 1408-1415: Nanni di Banco, Fire kronede martyrer (Quattro Santi Coronati), i Or San Michele, Firenze.


== Fødsler ==
Jean Malouel – nederlandsk eller fransk kunstner innen tidlig nederlandsk maleri, hoffmaler til Filip den djerve (født 1365)
1414/1415: Niccolò di Pietro Gerini – italiensk maler innen seingotikken (født 1340)
1410/1415: Albert van Ouwater - tidlig nederlandsk maler som arbeidet i de nordlige Nederlandene (død 1475)
1410/1420: Dieric Bouts - tidlig nederlandsk maler (død 1475)
1410/1420: Petrus Christus - nederlandsk maler som arbeidet i Brugge (død 1475/1476)


== Dødsfall ==
1414/1415: Mester Bertram, tysk gotisk maler (født ca. 1340-1345)
ca. 1414: Andrea Vanni, italiensk maler (født ca. 1332)
Kunståret 1416

Kunståret 1416 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1416.


== Hendelser ==
ca. 1410-1420 - Andrej Rubljov maler ikonmaleriet Treenighet (Andrej Rubljov). Oppbevares nå i Tretjakovgalleriet, Moskva.


== Malerier ==


== Skulpturer ==
Kunståret 1415-1417: Donatello skaper Den hellige Georgs tabernakel (ca. 1415-1417), Museo Nazionale del Bargello, Firenze.


== Fødsler ==
ca. 1416-1424: Lin Liang – kinesisk maler av plomme- blomster-, og fruktmotiv under Ming-dynastiet (død 1480)
1416/1417: Antonio Missaglia – italiensk våpensmed (død 1495/1496)
1410/1420: Dieric Bouts - tidlig nederlandsk maler (død 1475)
1410/1420: Petrus Christus - nederlandsk maler som arbeidet i Brugge (død 1475/1476)


== Dødsfall ==
Limbourg brødrene – nederlandske miniatyrmalere (manuskripter) i renessansen (født før 1385)
Wang Fu – kinesisk  landskapsmaler, kalligraf, og poet under Ming-dynastiet (født ca. 1362)
1414/1415: Mester Bertram, tysk gotisk maler (født ca. 1340-1345)
ca. 1414: Andrea Vanni, italiensk maler (født ca. 1332)
Nr1 Trykk

Nr1 Trykk er den norske delen av A-pressens trykkdivisjon. Bedriften har hovedkontor på Lillestrøm, og samarbeidende trykkerier over hele landet. Nr1 Trykk produserer flere dagsaviser, organisasjonsblader og rene kommersielle trykksaker som reklameaviser og lignende.
Per 2013 omfattet Nr1 Trykk rotasjonstrykkerier på følgende steder:

I tillegg omfattet Nr1 Trykk et større ark-trykkeri på Mysen samt hustrykkerier i Bodø, Hammerfest, Lofoten, Odda, Rjukan, Røros og Vadsø.


== Sentralisering og desentralisering ==
Nr1 Trykk har vokst fram som et resultat av store endringer på trykkeri-området de siste tiårene. På den ene siden har bedre veiforbindelser og kommunikasjoner gjort det mulig å sentralisere, slik at ett trykkeri nå kan dekke større områder enn før. På den annen side har elektronisk produksjon gjort det mulig med desentralisert trykk av større trykksaker. 
Et typisk eksempel på sentralisering er trykkingen av avisene Rana Blad i Mo i Rana og Helgeland Arbeiderblad i Mosjøen. Tidligere hadde hver avis sitt eget trykkeri. På vinteren kunne veiforbindelsen Mo i Rana – Mosjøen over Korgfjellet være stengt i perioder, slik at ett trykkeri ikke kunne sikre nabobyen stabil avislevering. Ny veitunnell gjennom fjellet endret dette, og i dag produseres begge aviser på rotasjonstrykkeriet i Mosjøen.
Et typisk eksempel på desentralisert produksjon er delingen av avisopplag mellom ulike trykkerier. Når en riksdekkende dagsavis sender ferdige «originaler» til trykkerier ulike steder i landet kan samme avis trykkes samtidig på Østlandet til abonnentene i dette området, på Vestlandet til vestlendingene og i Nord-Norge til lesere nordpå. Dermed kan papiravisenes transport forenkles og gjøres rimeligere, og deadline kuttes. Nr1 Trykk reklamerer med at bedriften «kan koordinere landsomfattende produksjoner med regionale tilpasninger, og med samme leveringstid».Nr1 Trykk står for produksjonen av aviser som Finansavisen, Klassekampen og Vårt Land samt en rekke lokale dagsaviser. I 2010 ble det også kunngjort at Dagbladet skal trykke Østlandsdelen av sitt opplag på Nr1 Trykk. Bedriften trykker også Morgenbladet og pressefolkets fagblad Journalisten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nr1 Trykks hjemmesider (Besøkt 18. mars 2011)
Kunståret 1417

Kunståret 1417 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1417.


== Hendelser ==
ca. 1410-1420 - Andrej Rubljov maler ikonmaleriet Treenighet (Andrej Rubljov). Oppbevares nå i Tretjakovgalleriet, Moskva.


== Malerier ==


== Skulpturer ==
1415-1417: Donatello skaper Den hellige Georgs tabernakel (ca. 1415-1417), Museo Nazionale del Bargello, Firenze.


== Fødsler ==
Domenico di Michelino – italiensk maler innen den florentinske skole (død 1491)
ca. 1416-1424: Lin Liang – kinesisk maler av plomme- blomster-, og fruktmotiv under Ming-dynastiet (død 1480)
1416/1417: Antonio Missaglia – italiensk våpensmed (død 1495/1496)
1410/1420: Dieric Bouts - tidlig nederlandsk maler (død 1475)
1410/1420: Petrus Christus - nederlandsk maler som arbeidet i Brugge (død 1475/1476)


== Dødsfall ==
ca. 1414: Andrea Vanni, italiensk maler (født ca. 1332)
Arkitekturåret 1965

Arkitekturåret 1965 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1965.


== Hendelser ==


== Bygninger ==
Telecom Tower i London ble tatt i bruk.


== Priser ==
AIA-gullmedaljen – ikke utdelt
Architecture Firm Award – Wurster, Bernardi & Emmons
Betongtavlen:
John Engh for Ind-Eks-huset
Bredo Berntsen for Havnelageret
Eckersbergmedaljen – Henning Larsen
Kasper Salin-prisen:
Carl Nyrén for Lärarhögskolan i Malmö
ELLT arkitektkontor  for Gävle krematorium
Royal Gold Medal – Kenzo Tange


== Fødsler ==
16. oktober – Magne Magler Wiggen, norsk arkitekt


== Dødsfall ==
27. august – Le Corbusier, sveitsisk arkitekt (født 1887)
Arkitekturåret 1966

Arkitekturåret 1966 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1966.


== Hendelser ==
22. mai – Brynseng stasjon  i Oslo tegnet av P A M Mellbye åpnet.


== Bygninger ==
Gateway Arch i St. Louis ble ferdigstilt.
New Hall (Cambridge) tegnet av arkitektfirma Chamberlin, Powell and Bon ble ferdigstilt.


== Priser ==
AIA-gullmedaljen – Kenzo Tange
Betongtavlen – P.A.M. Mellbye for Vekterkvarteret i Moss
Eckersbergmedaljen
Arne Gravers
Johan Richter
Houens fonds diplom – Gert Walter Thuesen og Herman Tufte for Stavanger Sparekasse, Domkirkeplassen 1
Kasper Salin-prisen – Sven Backström og Leif Reinius for Åhléns City
Prix de Rome – Bernard Schoebel
Royal Gold Medal – Ove Arup
Treprisen – Lund & Slaatto


== Fødsler ==


== Dødsfall ==