jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Typiske nattravner

Typiske nattravner (Caprimulginae) er en underfamilie i nattravnfamilien, en familie med moderne fugler i ordenen Caprimulgiformes (nattravnfugler). Underfamilien består av 78 arter fordelt i 14 slekter.


== Beskrivelse ==
Nattravner er stort sett nattaktive fugler som livnærer seg av større, flyvende insekter som fanges i flukt. Artene har som regel usedvanlig god kamuflasje i sitt habitat. Fjærdrakten mimerer typisk bergarter, løv og bark. Særtrekk er store munner og korte nebb. De fleste artene har dessuten korte lemmer og små føtter med tre tær som vender framover. Baktåen er svært kort og den midtre framtåen lang i forhold til de to andre. Mellom framtærne vokser det en hinne fram mot første ledd på hver tå. Vingene er lange og spisse, mens stjerten, som består av 10 halefjær, er avrundet. Typiske nattravner skiller seg fra natthaukene gjennom å ha et noe lengre nebb og en mykere fjærdrakt.


== Slekter ==
Slektene under er i henhold til Handbook of the Birds of the World Alive.
Caprimulginae, typiske nattravner (14 slekter, 78 arter)
Nyctipolus, (2 arter)
Systellura, (3 arter)
Nyctidromus, (2 arter)
Eleothreptus, (2 arter)
Uropsalis, (2 arter)
Setopagis, (4 arter)
Hydropsalis, (4 arter)
Macropsalis, (1 art)
Siphonorhis, (2 arter)
Nyctiphrynus, (4 arter)
Phalaenoptilus, (1 art)
Antrostomus, (12 arter)
Caprimulgus, (38 arter)
Veles, (1 art)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) typiske nattravner hos ITIS 
(en) typiske nattravner hos NCBI 
Caprimulginae – detaljert informasjon på Wikispecies
Jeg har vært sånn før

Jeg har vært sånn før er en sang skrevet av Dave Alpert og John Pisano som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1967. Den norske teksten er skrevet av Basse Fant.
Manana manana

Manana manana er en sang skrevet av R. Oliver, C.-U. Blecher og Day Seedland som ble spilt inn og gitt ut på albumet Wenche Myhre med Wenche Myhre i 1967. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år.
Dondinho

João Ramos do Nascimento (født 2. oktober 1917, død 16. november 1996) var en brasiliansk fotballspiller med klengenavnet Dondinho, far til den legendariske Pelé. I løpet av sin egen karriere spilte han for en rekke klubber, blant annet Atlético Mineiro og Fluminense. Han døde den 16. november 1996 i São Paulo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dondinho på Internet Movie Database
Le selv

Le selv er en sang skrevet av Egil Monn-Iversen og Rolv Wesenlund som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1968. B-siden blir sunget av Wenche Myhre, Harald Heide-Steen jr. og Rolv Wesenlund. Sangene er hentet fra filmen Mannen som ikke kunne le.
Love a GoGo

Love a GoGo er en sang skrevet av Beth Beatty og Ernie Shelby som ble spilt inn og gitt ut på albumet Up-Tight med Stevie Wonder i 1966.
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1967. Wenche synger sammen med The Sapphires. Singelen lå 4 uker på VG-lista og fikk 7.-plass som beste plassering.
Yu Jin

Yú Jìn (hanzi: 于禁; pinyin: Yú Jìn; født Juping (sør for Tai'an, Shandong), død 220), stilnavn Wénzé (文則) var en kinesisk general som tjente under krigsherren og Hàn-statsministeren Cao Cao før de tre rikers tid i Kinas historie. Han gikk inn i Caos tjeneste i begynnelsen av borgerkrigene som førte til Han-dynastiets fall, og kjempet i mange av felttogene som førte til at Cao Cao ble Kinas mektigste krigsherre. 
Chen Shou, forfatteren av Sanguo Zhi, regnet Yuè for å være en av Cao Weis "fem elitegeneraler" sammen med Zhang Liao, Xu Huang, Zhang He og Yue Jin, til tross for at han overga seg i slaget ved Fancheng.
Drømmeland (2009)

Drømmeland (islandsk: Draumalandið) er en Islandsk dokumentar film fra 2009 om politikk, naturvern og demning, med fokus på Kárahnjúkar-demningen og dens miljøkosekvenser. Filmen er basert på boka Drømmeland: En selvhjelps-bok for en redd nasjon (Islandsk: Draumalandið – sjálfshjálparbók handa hræddri þjóð) av Andri Snær Magnason. Filmens musikk er komponert av Valgeir Sigurdsson.


== Se også ==
Kárahnjúkar-demningen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Drømmeland på Internet Movie Database 
(fr) Drømmeland på Allociné 
(nl) Drømmeland på MovieMeter 
(en) Drømmeland på Turner Classic Movies
Christian Lian

Christian Lian (født 6. april 1979 i Kristiansand, død 27. juni 2010 i Afghanistan) var en norsk offiser og tjenestegjorde som løytnant i Kystjegerkommandoen. Han ble drept 27. juni 2010 da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen i Afghanistan.


== Dødsfallet ==
Lian ble drept søndag 27. juni 2010 i tjeneste i ISAF i Afghanistan. Han var en del av en motorisert patrulje (Military Observation Team, MOT) på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe, også kalt IED. I kjøretøyet satt ytterligere tre norske soldater, Andreas Eldjarn, Simen Tokle og Trond André Bolle. Alle fire mistet livet i det som er det største tapet av norsk personell i en enkelthendelse i forbindelse med krigen i Afghanistan.


== Utmerkelser ==
Lian ble høyt dekorert for sin militære tjeneste. Han var innehaver av det norske Militærkorset, Forsvarets medalje for sårede i strid  (med stjerne for andre gangs tildeling), Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan (Ⅳ), Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med to stjerner, NATO-medaljen for ISAF, samt flere skyttermedaljer.
Han ble etter sin død hedret med Forsvarets medalje for falne i strid. I mars 2012 ble Lian tildelt Krigsmedaljen med én stjerne «for på særlig måte å ha utvist personlig tapperhet under kamper i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2006 og 2010.»


== Referanser ==


== Se også ==
Krigen i Afghanistan (2001–2021)
Nordmenn drept i tjeneste under krigen i Afghanistan (2001–2021)
Deng Ai

Dèng Ài (tradisjonell kinesisk: 鄧艾; forenklet kinesisk: 邓艾; fra Xinye i Henan i Kina, død 264), stilnavn Shìzǎi (士载) var en kinesisk general for riket Cao Wei i de tre rikers tid i Kinas historie. Det ble sagt at hver gang han så en haug eller en bred dal, oppdaget han umiddelbart de beste stedene å oppbevare forsyninger og utplassere soldater. Hans talent ble oppdaget av Sima Yi, som anbefalte at han fikk en høyere stilling. 
Dèng Ài var med på å forsvare Wèi fra staten Shu Hans angrep ledet av Jiang Wei. I 262 ledet han Weis erobring av Shu sammen med Zhong Hui. Jiang Wei fikk stoppet dem et sted sør for Hanzhong. Dèng Ài foreslo å sende soldater gjennom Yinping, men Zhong Hui motsatte seg forslaget. 
Dèng gjennomførte da planen med soldater ledet av hans sønn Deng Zhong, og det viste seg at dette ble en stor suksess. Soldatene klarte siden å innta Chengdu, og Shu Han-keiseren Liu Shan overga seg. 
Jiang Wei ønsket å forsvare riket, og besluttet at Zhong Hui ønsket å gjøre opprør mot Wei. De slo seg sammen og ydmyket Dèng Ài, og befalte Wei Guan å arrestere ham. Jiang Weis plan mislyktes, og både Jiang og Zhong ble drept av weisoldater. Disse soldatene forsøkte å redde Dèng, men Wei Guan fryktet at de kunne komme til å ta hevn over ham, så han henrettet både Dèng Ài og Dèng Zhong. 
Ifølge Luo Guanzhongs historiske roman Beretningen om de tre kongedømmer fra 1300-tallet hadde Dèng en talefeil som fikk ham til å si "ai," som han ofte brukte til sin fordel da han snakket med overordnede.
Zhong Hui

Zhōng Huì (tradisjonell kinesisk: 鍾會; forenklet kinesisk: 钟会; fra Changge i Henan i Kina, født 225, død 264), stilnavn Shìji (士季) var en kinesisk general og kalligraf for riket Cao Wei i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var sønnen til Wei-politikeren og -kalligrafen Zhong Yao. 
Zhōng spilte en betydelig rolle i Weis erobring av Shu, som han ledet sammen med Deng Ai, selv om Zhōng regnet seg selv som dyktigere enn Dèng. Senere sammensverget han seg med den beseirede Shu Han-generalen Jiang Wei for å gjøre opprør mot Dèng, men mislyktes, og i 264 ble han henrettet, trettini år gammel.


== Referanser ==
Yuehanjernbanen

Yuehanjernbanen (forenklet kinesisk: 粤汉铁路, tradisjonell kinesisk: 粵漢鐵路, pinyin: Yuèhàn Tiělù) er en eldre jernbanestrekning som senere er blitt inkorporert som sørlig halvdel av Jingguangjernbanen. 
Denne eldre strekningen, også kalt Canton–Hankou Railway, gikk fra Guangzhou til Wuchang og ble åpnet i 1936. Wuchang ligger på sørbredden av floden Yangtze. På nordsiden er Hankou, men for å nå dit måtte vognene lastes på elvelektere. Et vanlig tog kunne bruke en hel dag på denne overfarten. Vel på nordsiden knyttet man an til Beijing–Hankou-jernbanen.
Kunståret 1791

Kunståret 1791 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1791.


== Hendelser ==


== Verk ==


== Prisvinnere ==
Prix de Rome:
maleri:
1. pris: Louis Laffite og Charles Thévenin
2. pris:  Jean-Baptiste Debret
skulptur:
1. pris: Pierre-Charles Bridan og Edme-François-Étienne Gois
2. pris: Auguste-Marie Taunay


== Fødsler ==
6. januar – William Bent Berczy, maler og politisk figur i Øvre Canada (død 1873)
13. februar – Sylvester Shchedrin, russisk landskapsmaler (død 1830)
20. mars – Marie Ellenrieder, tysk maler (død 1863)
27. april – Samuel F. B. Morse – amerikansk oppfinner og maler av portretter og historiske motiver (død 1872)
26. september – Théodore Géricault, fransk maler og litograf, pioner innen den romantiske bevegelsen (død 1824)
17. desember – Samuel Amsler, sveitsisk gravør (død 1849)
10. februar – Ōtagaki Rengetsu – japansk buddhistnonne og poet, dyktig keramiker og maler, og ekspert på kalligraf (død 1875)


== Dødsfall ==
4. januar – Étienne Maurice Falconet, fransk rokokkoskulptør (født 1716)
20. mars – Marie Jeanne Clemens, dansk gravør og maler, medlem av Det Kongelige Danske Kunstakademi (født 1755)
5. juni – Giuseppe Ghedini,  italiensk maler og universitetsprofessor i maleri (født 1708)
22. juni – Giuseppe Antonio Landi,  italiensk nyklassisitisk arkitekt og maler innen quadratura (født 1713)
30. juni – Jean-Baptiste Descamps, fransk maler av landsbymotiver (født 1714)
7. november – Dorning Rasbotham, engelsk forfatter og maler (født 1730)
25. november – Jean-Claude Richard, fransk maler og gravør (født 1727)
Robert Carver – irsk maler, spesielt  for teater (født 1730)
Gang Se-hwang, koreansk politiker, maler, kalligraf og kunstkritiker (født 1713)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1791 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Preston Sturges

Preston Sturges (født Edmund Preston Biden 29. august 1898, død 6. august 1959) var en amerikansk dramatiker, filmregissør og manusforfatter.
Tidlig i karrieren medvirket han blant annet som forfatter bak filmen Den usynlige mann (1934). Han hadde sin glansperiode under andre verdenskrig, da han skrev og regisserte en rekke filmer som i dag regnes som klassikere innenfor sjangeren «screwball comedies»: The Great McGinty (1940), Jul midt på sommeren (1940), Kvinnen Eva (1941), Med 10 cent i lomma (1941), The Palm Beach Story (1942), The Miracle of Morgan's Creek (1944) og Hail The Conquering Hero (1944). Foruten om skarpe dialoger var bruk av satire et kjennetegn hos Sturges.Blant Sturges' senere arbeider tilhører Å for en søndag, som var et samarbeid med den tidligere stumfilmkomikeren Harold Lloyd.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Curtis, James (1982): Between Flops: A Biography of Preston Sturges. Harcort Brace Jovanovich.
Dobi, Stephen J. (1971): Preston Sturges: American Phenomenon. Pennsylvania State University.
Sturges, Preston; Sturges, Sandy, red. (1991): Preston Sturges on Preston Sturges. Boston: Faber & Faber. ISBN 0571164250.


== Eksterne lenker ==
(en) Preston Sturges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Preston Sturges på Internet Movie Database 
(sv) Preston Sturges i Svensk Filmdatabas 
(da) Preston Sturges på Filmdatabasen 
(da) Preston Sturges på Scope 
(fr) Preston Sturges på Allociné 
(en) Preston Sturges på AllMovie 
(en) Preston Sturges hos Turner Classic Movies 
(en) Preston Sturges hos The Movie Database 
(en) Preston Sturges hos Internet Broadway Database 
«The Seven Wonders of Preston Sturges», Vanity Fair mai 2010
«About Preston Sturges», American Masters, 8. oktober 1997
Theoni V. Aldredge

Theoni V. Aldredge (født 22. august 1922 i Thessaloniki, død 20. januar 2011 i Connecticut, USA) var en gresk-amerikansk kostyme-designer for teater, film og fjernsyn. 
Aldredge sin opplæring ved den amerikanske skolen i Athen. Hun emigrerte til USA i 1949 og var ned i flere oppsetninger ved Goodman Theatre. Hennes første opptreden på Broadway var i 1959, hennes siste Broadway-opptreden var i 2006 med en gjenopplivingen av A Chorus Line. I 2002 mottok Aldredge en Irene Sharaff Lifetime Achievement Award fra Theatre Development Fund. Aldredge har mottatt flere Oscar, Tony Awards i løpet av hennes karriere, samt en British Academy Award for hennes arbeid med The Great Gatsby i 1974. Aldredge var gift med den amerikanske skuespilleren Tom Aldredge fra 1953 og frem til hennes død, den 21. januar 2011, da hun var 88 år gammel, på et sykehus i Stamford, Connecticut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Theoni V. Aldredge på Internet Movie Database 
(en) Theoni V. Aldredge hos The Movie Database 
(en) Theoni V. Aldredge hos Internet Broadway Database
Radzyń Chełmiński

Radzyń Chełmiński (IPA: [ˈrad​͡zɨɲ xɛu̯ˈmiɲski], tysk: Rehden) er en by i Det kujaviskpommerske voivodskap i Polen. Den 30. juni 2010 hadde byen 1 887 innbyggere, mens gminaen som helhet hadde 4 877 innbyggere. Byen er mest kjent for ruinen etter et ridderslott (tysk: Burg Rheden, polsk: Zamek w Radzyniu Chełmińskim) oppført av Den tyske orden i 1234.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Radzyń Chełmiński – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marie Jeanne Clemens

Marie Jeanne Clemens (født Crévoisier 16. november 1755 i Paris, død 20. mars 1791 i Berlin) var en fransk-dansk kunstner (kobberstikker og pastellmaler). Agrée ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i 1782. 
Hun var datter til urmakeren Claude Joseph Crévoisier og Marie Thérèse Blot. Marie Jeanne var elev av den danske kunstneren Johann Friderich Clemens 1773-77, som hun giftet seg med i 1781 og fulgte med til Danmark, der ektemann fra 1779 var hoffkunstner. Hun ble raskt en del av byens kunstkretser og ble innvalgt som en av de første kvinnene i Kunstakademiet. Hun var en nær venn av hoffmarskalk Johan Bülow og deres korrespondanse er bevart. 
Hun arbeidet med ektemannen i å lage kopperstikk av Jens Juels og Nicolai Abildgaards verk. Blant hennes verk finnes portrett av Jens Juel (1777), Johan Herman Wessel (1785), Frederik Schwarz (1785), En lille Pige med en Blomsterkurv (1785), Pasiphae med Minotaurus, selvportrett (1777), Christopher Ørsted (1785), Johanne Rosing (1785). 
I 1788 flyttet hun med ektemannen til Berlin, der hun døde av tuberkulose.  


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk kvindebiografisk leksikon
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Marie Jeanne Clemens i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Hans Joachim Alpers

Hans Joachim Alpers (født 14. juli 1943 i Bremerhaven, Bremen i Tyskland, død 16. februar 2011) var en tysk forfatter og redaktør av flere science fiction og fantasy-bøker.Sammen med Werner Fuchs og Ulrich Kiesow grunnla Alpers Fantasy Productions, som etter hvert ble en av de fremste tyske produsenter og detaljister innenfor brettspill. Alpers var med-grunnlegger av det svært vellykkede tysk-språklige rollespillet The Dark Eye. Som forfatter brukte Alpers flere pseudonymer, inkludert Jürgen Andreas, Thorn Forrester, Daniel Herbst, Gregory Kern, Mischa Morrison, P. T. Vieton, og Jörn de Vries. Alpers ble tildelt flere utmerkelser. Han var bosatt i Hamburg store deler av livet.


== Referanser ==
Harley Allen

Harley Allen (født 23. januar 1956, død 30. mars 2011) var en amerikansk sanger og låtskriver kjent for sin bluegrass og country-musikk.
Harley Allen var sønn av den kjente bluegrass-musikeren Red Allen, og han var gift med sangerinnen Debbie Nims. Allen dukket opp på flere album på 1970-tallet blant annet sammen med bandet The Allen Brothers. Allen spilte inn tre solo album, "Across the Blueridge Mountains" (Folkways Records, 1983), "Another River" (1996) og "Live at Bluebird" (2001). Allen mottok to Grammy Awards i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harley Allen på Internet Movie Database 
(en) Harley Allen på Discogs 
(en) Harley Allen på MusicBrainz 
(en) Harley Allen på AllMusic
Odón Alonso

Odón Alonso (født 28. februar 1925 i La Baneza i provinsen Leon i Spania, død 21. februar 2011 i Madrid) var en spansk dirigent og komponist. Han skrev også musikken til en rekke filmer.
Alonso studerte i Madrid, Siena, Salzburg og Wien. Hans første oppdrag som dirigent var på 1950-tallet da han dirigerte et orkester, hvis sanger ble spilt på radiostasjoner i Spania. I 1960 tok Alonso over stillingen som sjefsdirigent ved Philharmonic Orchestra i Madrid, og han hadde denne stillingen mellom 1968 og 1984. Alonso var også den musikalske lederen for Orquesta Sinfonica de Radio Television Española. Fra 1986 til 1994 gjennomførte Alonson flere stykker for Symphonic Orchestra of Puerto Rico.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odón Alonso på Internet Movie Database 
(en) Odón Alonso på AllMovie
Dag Johnson

Dag Gotskalk Johnson (født 12. august 1909, død 11. juni 2002) var en norsk sivilingeniør. 
Han var dr.techn. av utdannelse og var overingeniør i Norsk Hydro 1941–1950, professor i dampteknikk og forbrenningsteknikk ved Norges tekniske høgskole (NTH) 1950–1976, teknisk direktør ved Raufoss Ammunisjonsfabrikker 1953–1955 og professor i dampteknikk ved Technische Hogeschool van Delft i Nederland 1960–1961.Johnson etterlot seg en rekke ingeniørfaglige og lokalhistoriske artikler.


== Referanser ==
Thommesengården

Thommesengården er en kjøpmannsgård i Kirkegaten på Friholmen i Arendal sentrum. Gården er oppført etter den store bybrannen i 1868, og var klar til innflytting i 1872. Kjøpmannsgården var sentrum for virksomheten til Handelshuset Thommesen - Smith. Virksomheten omfattet bl.a. skipsrederi, skipsbyggeri og tømmerhandel.  
Det var Hanne Marie Dorothea Thommesen (født Aalholm), enke etter Thor Thommesen som fikk bygget huset. I første etasje var kontorene for handelsvirksomheten. Andre og tredje etasje var bolig for familien. I fløybygningen var det blant annet stall for hester. 
Arkitekt for gården var Nestor Georgius Thomassen i Christiania. Han var utdannet i München og Berlin, og tegnet skolebygninger og villaer i Christiania. De beste fagfolk ble engasjert i arbeidet med Thommesengården, bl.a. det italienske stukkatørfirmaet Brødrene Guidotti. 
I 1979 – 1983 ble gården restaurert etter undersøkelser av Riksantikvaren. Fasaden ble malt i sine opprinnelige farger, og nesten alle gipsornamentene ble fornyet. Innvendig dekor ble kopiert, blant annet i trapperommet. Malermester Giovanni Sabadelli sto for dekormalingen. Firmaet Drange & Aanensen Arkitektkontor sto for restaureringen. 
I 1990 fikk gården Aust-Agder fylkes bygningsvernpris.


== Referanser ==
Näkki

Näkki er i finsk folketro en nøkk, det vil en vette eller elementærånd som knyttes til vann. Han er særlig kjent for å kunne trekke små barn ned i dypet hvis de lener seg over rekkverk på bruer og brygger eller bøyer seg ut for å se speilbildet sitt eller ta på vannet. Näkki er således et klassisk eksempel på en figur som de voksne har brukt for å hindre drukningsulykker ved å skremme barn vekk fra farlig lek ved vann. 


== Bakgrunn og forestillinger ==
Näkki har lånt navn og trekk fra skandinaviske nøkker, som i tysk og nordeuropeisk folketro opptrer i ulike varianter under beslektede navn: Nøkken, Näcken, Näkki, Nixy, Nixe, Nixie og Nokk. Den finske Näkki er også i nær slekt med vodjanoj i russisk og slavisk mytologi. Näkki kan på finsk også kalles vetehinen eller vesihiisi etter den baltiske Hiisi, en fe eller vokterånd som passer på vann og sjøer.
Historiene og forestillingene om Näkki varierer, men minner mye om historiene om Nøkken. De forteller at han holder til i grumsete vann, i brønner eller under brygger og bruer. Det sies også at han bor i et slott under vann, dit han kommer ved å dykke i Finlands mange bunnløse sjøer, og kan komme opp på land i skumringa. I noen beskrivelser er skikkelsen svært vakker forfra men hårete og heslig bakfra. I andre er Näkki en stygg «fiskemann» som kan omskape seg til en vakker, vellystig kvinne med tre bryst, en sølvskimrende fisk, en hest eller en hund.  
Näkki kalles näkk på estisk.


== Se også ==
Nøkk, vannvetter i nordisk folketro
Hiisi, vannvette i baltisk folketro
Vodjanoj, vannvetter i slavisk mytologi
Escaldes

Escaldes, eller Les Escaldes, er et byområde i kommunen Escaldes-Engordany i Andorra. Det er sammenvokst med Engordany og hovedstaden Andorra la Vella. Stedet ligger der elven Madriu renner ut i Valira del Nord, som igjen møter Valira d'Orient og flyter sammen og danner Valira. Escaldes ligger sør for elvene og er forbundet med nabobyen Engordany på nordsiden. Sammen utgjør de to stedene sentrum i kommunen, som ble skilt ut fra hovedstaden i 1978. Det er varme kilder på stedet, kjent allerede i romertiden. Disse er også utnyttet i det moderne badeanlegget Centre Termolúdic Caldea. Det var i tidligere tider tekstilindustri på stedet, men i våre dager dominerer turisme og handel. 


== Referanser ==
Engordany

Engordany er et byområde i kommunen Escaldes-Engordany i Andorra. Det er sammenvokst med Escaldes og hovedstaden Andorra la Vella. Stedet ligger der elven Valira del Nord møter Valira d'Orient og flyter sammen og danner Valira. Engordany ligger nord for elvene og er forbundet med nabobyen Escaldes på sørsiden. Sammen utgjør de to stedene sentrum i kommunen, som ble skilt ut fra hovedstaden i 1978. 


== Referanser ==
Kunståret 1755

Kunståret 1755 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1755.


== Hendelser ==
Canaletto vender fra England tilbake til Venezia, hvor han fortsatte å male inntil sin død i 1768.


== Malerer ==

Jean-Honoré Fragonard – Musikkonkurranse (Conversation galante dans un parc. L'amoureux couronné. Huile sur toile.)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1755 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Estadio Ciudad de La Plata

Estadio Ciudad de La Plata (også kalt Estadio Único) er et flerbruks-stadion i byen La Plata i Argentina. Det eies av Provinsen Buenos Aires. Stadionet ble åpnet 7. juni 2003 og er en av de mest moderne i Latin America, selv før alle planlagte konstruksjoner var fullført. Leietakerne var fra starten fotballklubbene Estudiantes og Gimnasia y Esgrima, men Gimnasia vendte i 2008 tilbake til sin opprinnelige hjemmebane. 
Byggearbeidene ble påbegynt i 1997, og åpnet med en landskamp mellom Argentina og Uruguay (2-2) 7. juni 2003. Det er også et av stadionene som ble benyttet under Copa América 2011, og åpningskampen ble holdt her 1. juli 2011. Forut for Copa América 2011 ble stadionet stengt for å ombygges til kun sitteplasser, og for å bygge et nytt tak som skal dekke alle setene. Stadionet ble offisielt gjenåpnet 17. februar 2011, og den første kampen ble spilt seks dager senere, en Copa Libertadores-kamp mellom Estudiantes og det colombianske laget Deportes Tolima.


== Eksterne lenker ==
Estadio Ciudad de La Plata
Estadio Mario Alberto Kempes

Estadio Mario Alberto Kempes (tidligere også kalt Estadio Córdoba, Estadio Olímpico de Córdoba og Estadio Olímpico Chateau Carreras) er et stadion i Chateau Carreras-strøket i byen Córdoba i Argentina. Det er oppkalt etter den argentinske tidligere landslagsspilleren Mario Kempes.
Stadionet ble bygget i 1976 som en arena for VM i fotball i Argentina i 1978. Arenaen hadde opprinnelig en tilskuerkapasitet på 46 083 (24 883 sitteplasser og 21 200 ståplasser), men etter en større ombygging forut for Copa América 2011 er dette økt til 57 000, kun sitteplasser.
Banen brukes av de tre klubbene Belgrano, Instituto og Talleres, som alle har egne hjemmebaner, men som til store og viktige kamper foretrekker den langt større og mer komfortable Estadio Mario Alberto Kempes.


== Eksterne lenker ==
(en) Estadio Córdoba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons