jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2011/12 – Verdenscupfinale

Finale runden av verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2011/12 blir avholdt i Sportforum Hohenschönhausen, Berlin, Tyskland 9.–11. mars 2012.  


== Tidsskjema ==
Tidsskjema for verdenscupfinalehelgen i Berlin.


== Banerekorder ==


== Sammendrag ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Resultater 9. mars, 1. dag ==


== Resultater 10. mars, 2. dag ==


== Resultater 11. mars, 3. dag ==


== Funksjonærer ==
Overdommere var Daniel Cabelduc, Sverige (herrer) og Tapani Potka, Finland (damer)
Startere var Jan Zwier, Nederland og John Magne Eliassen, Norge for herrene og Sebastiaan Zamani, Sverige og Hartmut Weirauch, Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Menyside fra N-S-F.no
(en) Resultatmenyside på ISU - det internasjonale skøyteforbundets sider.
(en) Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2011/12 – Verdenscupfinale – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Resultater på SpeedskatingResults.com
(en) Resultater for Damer og Herrer på The-Sports.org
(nl) Resultatmenyside for WC-finale i Berlin 9.-11. mar 2012 på www.EffeSport.nl.
(en) død lenke] Offisiell invitasjon til verdenscupfinalestevnet i Berlin.
(en) Current qualification status for World Single Distances Championships 2012 – before World Cup finals 9 - 11 March 2012 www.isu.org Compiled by Tron Espeli / Magne Teigen. Besøkt 9. mar 2012.Bilder fra konkurransenBilder fra SpeedskatingPhotos.info/desgphoto.com.
HMS «Lion»

HMS «Lion» var en av 2 slagkryssere i Lion-klassen. Klassen var en forbedring av den tidligere Indefatigable-klassen og hadde større hastighet, tykkere pansring og høyere kaliber på kanonene. Lion-klassen var et svar på den tyske Moltke-klassen som var større en den første britiske slagkrysserklassen Invincible-klassen.
HMS «Lion» fungerte som flaggskip for Grand Fleets slagkryssere gjennom hele første verdenskrig. Hun sank den tyske krysseren SMS «Köln» under slaget ved Helgolandbukten og var Admiral Beattys flaggskip ved Doggerbank og Jylland. Hun ble overført til reserven i 1920 og hugget opp i 1924 som følge av Washington-traktaten.
Polaråret 1920

Polaråret 1920 er en oversikt over hendelser med tilknytning til Arktis eller Antarktis i 1920.


== Ekspedisjoner ==


=== Arktis ===
Maud-ekspedisjonen 1918–25 der Roald Amundsen førte «Maud» gjennom Nordøstpassasjen.
Den fjerde Thule-ekspedisjonen 1919–20 der Knud Rasmussen utforsker Øst-Grønland.


=== Antarktis ===
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1919–20 opererer sju landstasjoner, 6 hvalkokerier og 44 hvalbåter. Fangsten var 5 441 hval.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1920–21 opererer seks landstasjoner, 8 hvalkokerier og 47 hvalbåter. Fangsten var 8 448 hval.
1920–22: Britisk ekspedisjon til Graham Land. Thomas Wyatt Bagshawe og Maxime Charles Lester overvintret ved Waterboat Point.


== Begivenheter og etableringer ==
9. februar – Svalbardtraktaten inngås i Paris.
26. november – Scott Polar Research Institute etableres i Cambridge.
Tønsbergs Hvalfangeri anlegger en landstasjon i Borge Harbour på Signy Island.


== Oppdagelser og vitenskapelige resultater ==


== Fødsler ==
16. mai – Joseph O. Fletcher, amerikansk pilot og polarforsker som landet med fly på Nordpolen i 1952.
6. september – Sigurd Helle, norsk topograf og polarforsker.


== Dødsfall ==
20. februar – Robert Peary, amerikansk oppdager som har blitt kreditert som førstemann til å nå Nordpolen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert K. Headland (2009). A Chronology of Antarctic exploration. London: Quaritch. s. 269–272. ISBN 978-0-9550852-8-4. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk polarhistorie. 1 («Ekspedisjonene»). Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1.
Tuvalsk

Tuvalsk (Te Gagana Tuuvalu) er et polynesisk språk. Det er offisielt språk på Tuvalu, hvor det snakkes av rundt 10 000 mennesker, og snakkes også av ytterligere rundt 3 000 mennesker på Fiji, Kiribati, Nauru og New Zealand.
Tuvalsk har fem vokalfonemer og ti eller elleve konsonantfonemer (avhengig av dialekta). Alle fonemene forekommer som enten korte eller lange, og dette skillet er kontrastivt.


== Eksterne lenker ==
Tuvalsk hos Ethnologue
Handbook of the Language of the Tuvalu Arkivert 14. mai 2011 hos Wayback Machine. av Donald Gilbert Kennedy (1945)
Tangen bruk

Tangen bruk var en industribedrift i Stjørdal i Nord-Trøndelag. Den ble grunnlagt i 1803, og flyttet i 1824 til Tangen på Stjørdalshalsen, hvor det hadde vært teglsteinsverk siden 1700-tallet. Tangen bruk ble snart en hjørnesteinsbedrift på stedet, og beskjeftiget seg med teglsteinsproduksjon, kalkbrenning, tømmerfløting og pottemaking. Handelen nord- og østover gjorde at gjorde at keramikk og andre produkter fra Tangen bruk ble spredt helt til Nordland og Jämtland.
Bedriften ble i 1821 kjøpt av Nicolai Jenssen, og Jenssen-familien drev den videre frem til nedleggelsen ved årsskiftet 1962/1963. Virksomheten var innstilt fra høsten 1961. I 1963 ble fabrikkområdet og alle eiendeler solgt til Stjørdal kommune for 480 000 kroner, og bygningene ble senere revet for å gi plass til Nobø Fabrikker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ingebrigtsen, Dag (1984). Tangen bruk. Kalk- og teglproduksjon, pottemakeri. Arbeidsoppgaver. Stjørdal Museum. 
Lampi, Claes (2014). «Tangen bruk og teglverk (Stjørdal)». Arkivert fra originalen 15. oktober 2015. 
Pettersson, Kjell Erik (red.) (2011). Fra sjøbunn til vakker pottemakerkunst. Stjørdal historielag. 
Tangen Bruk 150 år. Stjørdal. 1947. 
Tangen bruk i Stjørdal gjennem 135 år 1803–1938. Stjørdal. 1938.
He Is Dead, But He Won’t Lie Down

«He Is Dead, But He Won't Lie Down» er en britisk sang skrevet av Michael Carr, William Haines og Jimmy Harper til filmen Looking on the Bright Side (1932), hvor den ble fremført av Gracie Fields. Otto Nielsen skrev i 1966 en norsk tekst med samme tittel.


== Norske versjoner ==
Otto Nielsens versjon ble utløst av at tyske nynazister var på frammarsj under valg i Bayern, og viste ellers til at Hitlers arvegods nå ble forvaltet av herskere i Spania, Portugal, Sør-Afrika, Rhodesia og Kina, og av Ku Klux Klan i USA. Nielsen urframførte visa i Søndagsposten 27. november 1966.I takt med den historiske utviklingen gjorde Nielsen oppdateringer av teksten, den første til et portrettprogram i NRK TV 29. mai 1976, framført av Otto Nielsen selv. Samme år ble denne versjonen gitt ut på plate av Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett. Nye tema var den Sovjetiske invasjonen i Tsjekkoslovakia i 1968 og militærkuppet i Chile i 1973. Aktuelle norske kommentarer gjaldt lektor Olav Hoaas som i 1976 ble dømt for antisemittiske uttalelser, og nynazisten Erik Blücher som i 1975 grunnla partiet Norsk Front.
En siste oppdatering ble gjort i 1982 til Erik Byes TV-serie Lørdagsredaksjonen. Her var referansene til fascistiske diktatorer og til norske nynazister gjort mer generelle. Aktuelle hendelser som ble berørt, var militærjuntaen i El Salvador, Sovjets invasjon i Afghanistan i 1979, ayatollah Khomeinis maktovertakelse i Iran i 1979 og vestens manglende kritikk av en negativ utvikling i NATO-landet Tyrkia. Denne versjonen ble også brukt i forestillingen Store lille Otto på Trøndelag Teater (premiere 6. sep 1982).Otto Nielsen hadde hentet melodien fra UKErevyen i Studentersamfundet i Trondhjem i 1933 uten å kjenne opphavsmannen. Senere krediterte han feilaktig Hoagy Carmichael som komponist.


=== Innspillinger ===
Otto Nielsen på singel (versjon 1, Nor-Disc 1966, NOR 143)
Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett på LP-en Riv ned gjerdene (versjon 2, NorDisc ‎1976, NorLP 302)
Helle Ottesen, Jakob Margido Esp og Svein Wickstrøm på kassetten Store lille Otto (versjon 3, Plateselskapet A/S 1984, GHK 5).


=== I bokform (utvalg) ===
(Samtlige tre versjoner er tilgjengelige i digitalisert form hos Nasjonalbiblioteket, jf. referansene under.)

Otto Nielsen: Søndagsposten (versjon 1, Cappelen 1967) 
Sanger mot strømmen (versjon 2, Sosialistisk opplysningsforbund 1977) 
Norsk visebok, norske vise- og sangtradisjoner gjennom 500 år (versjon 3, Aventura 1993) 


=== TV-opptak ===
(Opptak tilgjengelige via nrk.no, følg direktelenkene i teksten.)

Otto Nielsen i Smilende penner, NRK 29. mai 1976, versjon 2 (Opptak gjort på scenen i Studentersamfundet i Trondhjem.)
Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett i Flimra, NRK 14. desember 1976, versjon 2.
Lars Klevstrand i Ballade, NRK 24. juni 1978, versjon 2.
Otto Nielsen i Lørdagsredaksjonen, NRK 16. januar 1982, versjon 3.
Helle ottesen, Jakob Margido Esp og Svein Wickstrøm i Store lille Otto, NRK 19. mai 1984, versjon 3.


== Referanser ==
Ellsworth Mountains

Ellsworth Mountains er den høyeste fjellkjeden i Antarktis og består av en om lag 350 kilometer lang og 50 kilometer bred rekke av fjell i en nord-sør-konfigurasjon på vestsiden av Ronne isbrem i Marie Byrd Land i Vest-Antarktis. Fjellkjeden deles av Minnesotabreen i den nordlige Sentinel Range og den sørlige Heritage Range. Den førstnevnte er den desidert høyeste og spektakulære med Vinson Massif (4 892 moh.) som det høyeste punktet på kontinentet.


== Historie ==
Fjellene ble oppdaget 23. november 1935 av Lincoln Ellsworth under en trans-antarktisk flygning fra Dundee Island til Rossbarrieren. Han ga kjeden det beskrivende navnet Sentinel Range.Ellsworth Mountains ble kartlagt i detalj mellom 1958 og 1966 av USGS basert på landundersøkelser og flyfotografier tatt av U.S. Navy. Da det ble klart at fjellene besto av to atskilte kjeder, begrenset US-ACAN navnet Sentinel Range til den nordlige delen og ga den sørlige delen navnet Heritage Range, samtidig som hele gruppen av fjell ble gitt oppdagerens navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ellsworth Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eystein Knutzon

Eystein Withammer Knutzon (født 24. mars 1898 i Svelvik, død 17. mai 1956) var provisorfarmasøyt og NS-oppnevnt ordfører i Arendal fra januar 1943 til januar 1945.
Knutzon var sønn av apoteker Karl Johan Ludvig Knutzon og Henny Johanne Lovise Tonsberg, og han flyttet sammen med familien til Arendal som barn. Giftet seg med Astrid J. Kollstad (1899–1947). Både han og kona er begravet på Johanneskirkegården i Porsgrunn.
Knutzon var apoteker ved Svaneapoteket i Arendal, hvor hans far tidligere var innehaver. Da Knutzon var medlem av Nasjonal Samling fra november 1941 og ordfører i Arendal under andre verdenskrig fra februar 1943 til januar 1945, ble han suspendert som apoteker i 1945. Han ble året etter framdømt retten til å inneha offentlig tjeneste. Han ble i det norske landssvikoppgjøret idømt to års fengsel og 100 000 kr i inndragelse og bøter.


== Se også ==
Liste over ordførere i Arendal


== Referanser ==


== Litteratur ==
Agderposten 9. mars 1946 – «To år for ordfører Eystein Knutzon»
Ødegaard, Nils Kristian: Svaneapoteket i Arendal 125 år: 1870-1995, 1995
Zenana

Zenana er i Sør-Asia den del av en bygning som er reservert for kvinner. Det var også her yngre barn holdt til. I palasser kunne det være snakk om en hel zenanafløy. Menn og gjester holdt til i en annen del av boligen, kalt mardana.


== Referanser ==
Jeg drepte!

Jeg drepte er en norsk film, regissert av Toralf Sandø. Den hadde premiere 27. august 1942.


== Handling ==
En lege opererer en mannlig pasient. Under narkosen avslører mannen at han har et forhold med legens hustru. Etter operasjonen tilstøter det komplikasjoner, mannen dør og legen er overbevist om at det er han som har drept mannen. For å få ham til å bli kvitt tvangstankene bestemmer sykehuset at han skal utføre en liknende operasjon og lykkes med den. Ettersom en ikke våger å risikere noen av de vanlige pasientene stiller legens hustru opp, uten at han får vite hvem han opererer.


== Rolleliste ==


== Filmmusikk ==
Filmens gjennomgangstema bar tittelen «Min egen sang». Melodien var komponert av Jolly Kramer-Johansen, og teksten var skrevet av Arne Paasche Aasen. Sangen ble spilt inn av Kramer Johansens Filmorkester med Ivar Cederholm som vokalist. Innspillingen fant sted i Oslo i november 1942, og sangen ble utgitt på 78-plate av plateselskapet Columbia, med referansen Columbia GN 836.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeg drepte! på Internet Movie Database 
(no) Jeg drepte! i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Jeg drepte! hos Filmfront 
(sv) Jeg drepte! i Svensk Filmdatabas
Japan under OL

Japan deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1912 i Stockholm. De har deltatt i alle påfølgende sommerleker unntatt Sommer-OL 1948 i London, da de var utestengt på grunn av andre verdenskrig, og Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet. Japan deltok første gang i vinterlekene under Vinter-OL 1928 i St. Moritz.


== Japan som arrangør ==
Japan har arrangert OL fire ganger:

Sommer-OL 1964 i Tokyo
Vinter-OL 1972 i Sapporo
Vinter-OL 1998 i Nagano
Sommer-OL 2020 i Tokyo


== Medaljeoversikter ==


== Eksterne lenker ==
Japans OL-statistikk på Olympedia.org
Japans OL-statistikk på Arkivert 29. juli 2008 hos Wayback Machine. Sports-reference.com
Cupidesthes

Cupidesthes er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 28-40 millimeter), mer eller mindre brunlige sommerfugler. Vingenes overside kan være hvit (hunner), gulbrun (hunner) til mørkbrun (begge kjønn), eller svart med blålig metallglans (hanner). Undersiden er lyst brunlig.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene lever i regnskog. Forøvrig er biologien deres nokså ukjent.


== Utbredelse ==
Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Artene er listet alfabetisk.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stamme Lycaenesthini
slekt Cupidesthes Aurivillius, 1895
Cupidesthes albida (Aurivillius, 1923)
Cupidesthes arescopa Bethune-Baker, 1910
Cupidesthes caerulea Jackson, 1966
Cupidesthes cuprifascia Joicey & Talbot, 1921
Cupidesthes eliasi Congdon, Kielland & Collins, 1998
Cupidesthes jacksoni Stempffer, 1969
Cupidesthes leonina (Bethune-Baker, 1903)
Cupidesthes lithas (Druce, 1890)
Cupidesthes mimetica (Druce, 1910)
Cupidesthes minor Joicey & Talbot, 1921
Cupidesthes paludicola (Holland, 1891)
Cupidesthes paralithas Bethune-Baker, 1926
Cupidesthes pugusei Collins & Larsen, 2005
Cupidesthes robusta Aurivillius, 1895
Cupidesthes salvatoris Belcastri & Larsen, 2005
Cupidesthes thyrsis (Kirby, 1878)
Cupidesthes vidua Talbot, 1929
Cupidesthes voltae (Sharpe, 1890)
Cupidesthes ysobelae Jackson, 1966


== Kilder ==
Butterflies of Africa – Cupidesthes lithas [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Cupidesthes i Encyclopedia of Life 
(en) Cupidesthes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cupidesthes hos NCBI 
(en) Kategori:Cupidesthes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cupidesthes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler – Glansvinger
Brower, Andrew V. Z. 2007. Cupidesthes i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Polyommatinae
Jemen under OL

Jemen deltok første gang som forent nasjon i olympiske leker under Sommer-OL 1992 i Sydney og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. Før 1992 deltok Nord-Jemen og Sør-Jemen med separate tropper. De har aldri deltatt i vinterlekene. Jemen har aldri vunnet noen medalje.


== Medaljeoversikter ==


=== Nord-Jemen og Sør-Jemen ===


== Eksterne lenker ==
Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
Nord-Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
Sør-Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
Jemens OL-statistikk Arkivert 14. februar 2009 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Nord-Jemens OL-statistikk Arkivert 17. desember 2008 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Sør-Jemens OL-statistikk Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Neurellipes

Neurellipes er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Ganske små (vingespenn 20-25 millimeter), mørke sommerfugler. Hannenes overside er mørkbrun med oransje eller blåaktige flekker på forvingen.


== Levevis ==
Artene lever i skog.


== Utbredelse ==
Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Slekten Neurellipes blir ofte regnet som en underslekt av Anthene. Artene er listet alfabetisk.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stamme Lycaenesthini
slekt Neurellipes Bethune-Baker, 1910
Neurellipes aequatorialis Stempffer, 1962
Neurellipes chryseostictus (Bethune-Baker, 1910)
Neurellipes fulvus Stempffer, 1962
Neurellipes gemmifera (Neave, 1910)
Neurellipes likouala Stempffer, 1962
Neurellipes lusones (Hewitson, 1874)
Neurellipes meander Plötz, 1880
Neurellipes staudingeri (Grose-Smith & Kirby, 1894)


== Eksterne lenker ==
(en) Neurellipes i Encyclopedia of Life 
(en) Neurellipes i Global Biodiversity Information Facility 
Neurellipes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler – Glansvinger
Brower, Andrew V. Z. 2007. Neurellipes i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Polyommatinae
De amerikanske Jomfruøyer under OL

De amerikanske Jomfruøyer deltok i olympiske leker første gang i Sommer-OL 1968, og har siden deltatt i alle sommerlekene unntatt Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet. De har deltatt i totalt sju vinterleker med første deltakelse i Vinter-OL 1984 i Sarajevo, men deltok ikke i Vinter-OL 2006 i Torino og Vinter-OL 2010 i Vancouver. De amerikanske Jomfruøyers hittil eneste medalje ble vunnet av Peter Holmberg i seiling, finnjolle i Sommer-OL 1988 i Seoul.


== Medaljeoversikter ==


== Eksterne lenker ==
De amerikanske Jomfruøyers OL-statistikk på Olympedia.org
De amerikanske Jomfruøyers OL-statistikk Arkivert 1. april 2017 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Neurypexina

Neurypexina er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små, mørkt brunlige sommerfugler. Ulikt de fleste andre blåvinger har oversiden svarte flekker.
Undersiden er kontrastrikt farget, mørkbrun med hvite tverrstriper.


== Levevis ==
Artene lever i skog.


== Utbredelse ==
Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Slekten Neurypexina blir ofte regnet som en underslekt av Anthene. Artene er listet alfabetisk.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stamme Lycaenesthini
slekt Neurypexina Bethune-Baker, 1910
Neurypexina kalinzu (Stempffer, 1950)
Neurypexina lamprocles (Hewitson, 1878)
Neurypexina lyzanius (Hewitson, 1874)
Neurypexina quadricaudata (Bethune-Baker, 1926)


== Eksterne lenker ==
(en) Neurypexina i Encyclopedia of Life 
(en) Neurypexina i Global Biodiversity Information Facility 
Norges sommerfugler – Glansvinger
Brower, Andrew V. Z. 2007. Neurypexina i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Polyommatinae
Bilde av Neurypexina lyzanius
Candalidini

Candalidini er en delgruppe som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små sommerfugler (vingespenn 20-35 millimeter) uten stjerter på bakvingene. Oversiden hos hannene er gjerne skinnende metallisk grønn eller blå, hunnene er brunlige. Undersiden er lyst gråbrun med litt utydelige flekker.


== Levevis ==
Larvene kan leve på en rekke ulike planter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stamme Candalidini
slekt Candalides Hübner, 1819 – 27 arter
slekt Nesolycaena Waterhouse & Turner, 1905 – 4 arter
Zetona delospila (Waterhouse, 1903)


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Candalidini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Candalidini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler – Glansvinger
Brower, Andrew V. Z. 2007. Polyommatinae in The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Polyommatinae
Jordan under OL

Jordan deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1980 i Moskva, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har aldri deltatt i vinterlekene. Jordan vant sin første medalje under Sommer-OL 2016 da Ahmad Abughaush vant gull i Taekwondo.


== Medaljeoversikt ==


== Eksterne lenker ==
Jordans OL-statistikk på Olympedia.org
Jordans OL-statistikk Arkivert 5. oktober 2011 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Candalides

Candalides er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små sommerfugler (vingespenn 20-35 millimeter) uten stjerter på bakvingene. Oversiden hos hannene er gjerne skinnende metallisk grønn eller blå, hunnene er brunlige. Undersiden er lyst gråbrun med litt utydelige flekker.


== Levevis ==
Larvene kan leve på en lang rekke ulike planter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stamme Candalidini
slekt Candalides Hübner, 1819
Candalides absimilis (C. Felder, 1862)
Candalides acasta (Cox, 1873)
Candalides afretta Parsosn, 1986
Candalides ardosiacea (Tite, 1963)
Candalides biaka (Tite, 1963)
Candalides coerulea (Röber, 1886)
Candalides consimilis Waterhouse, 1942
Candalides cuprea (Röber, 1886)
Candalides cyprotus (Olliff, 1886)
Candalides erinus (Fabricius, 1775)
Candalides geminus Edwards & Kerr, 1978
Candalides gilberti Waterhouse, 1903
Candalides grandissima Bethune-Baker, 1908
Candalides heathi (Cox, 1873)
Candalides helenita (Semper, 1879)
Candalides hyacinthina (Semper, 1879)
Candalides lamia (Grose-Smith, 1897)
Candalides limbata (Tite, 1963)
Candalides margarita (Semper, 1879)
Candalides meforensis (Tite, 1963)
Candalides neurapacuna Bethune-Baker, 1908
Candalides pruina Druce, 1904
Candalides riuensis (Tite, 1963)
Candalides silicea (Grose-Smith, 1894)
Candalides tringa (Grose-Smith, 1894)
Candalides viriditincta (Tite, 1963)
Candalides xanthospilos (Hübner, 1817)


== Eksterne lenker ==
(en) Candalides i Encyclopedia of Life 
(en) Candalides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Candalides hos NCBI 
(en) Kategori:Candalides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Candalides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges sommerfugler – Glansvinger
Brower, Andrew V. Z. 2007. Candalides i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Polyommatinae