jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
To Rome with Love (film)

To Rome with Love er en amerikansk romantisk komedie fra 2012. Filmen er skrevet og regissert av Woody Allen, og har blant andre Allen, Jesse Eisenberg, Elliot Page, Penélope Cruz og Alec Baldwin i rollene.
Filmen hadde premiere 29. juni 2012 i Norge.


== Handling ==
Satt i den romantiske byen Roma. Filmen følger fire forskjellige historier som ikke har noe med hverandre å gjøre.


== Medvirkende ==
Antonio Albanese i rollen som Luca Salta
Woody Allen i rollen som Jerry
Fabio Armiliato i rollen som Giancarlo
Alec Baldwin i rollen som John
Roberto Benigni i rollen som Leopoldo
Penélope Cruz i rollen som Anna
Judy Davis i rollen som Phyllis
Jesse Eisenberg i rollen som Jack
Greta Gerwig i rollen som Sally
Lino Guanciale i rollen som Leonardo
Alessandra Mastronardi i rollen som Milly
Simona Caparrini i rollen som tante Giovanna
Ornella Muti i rollen som Pia Fusari
Elliot Page i rollen som Monica (kreditert som Ellen Page)
Flavio Parenti i rollen som Michelangelo
Alison Pill i rollen som Hayley
Riccardo Scamarcio i rollen som Hotel Thief
Alessandro Tiberi i rollen som Antonio
Marta Zoffoli i rollen som Marisa Raguso


== Trivia ==
Noomi Rapace ble vurdert for å spille rollen som gikk til Penélope Cruz.
Aaron Johnson og Robert Pattinson gjorde begge auditions for en rolle.
Woody Allen spilte i sin første film på seks år. Forrige gang han gjorde en innsats foran kamera var i Scoop (2006).


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) To Rome with Love på Internet Movie Database 
(no) To Rome with Love hos Filmfront 
(sv) To Rome with Love i Svensk Filmdatabas 
(da) To Rome with Love i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) To Rome with Love på Allociné 
(nl) To Rome with Love på MovieMeter 
(en) To Rome with Love på AllMovie 
(en) To Rome with Love på Turner Classic Movies 
(en) To Rome with Love på Rotten Tomatoes 
(en) To Rome with Love på Metacritic
Contakt

Contakt er et musikkalbum med Madcon, utgitt den 22. juni 2012. Dette er Madcons første norskspråklige plate.


== Sporliste ==
«Jaget» - med Chirag
«Snu deg rundt» - med Kaveh
«Kjører på» - med Timbuktu
«Frank Murdah» - med Admiral P og Nico D
«Sjokk» - med Envy
«Villdyr» - med Jesse Jones og OnklP
«Fåkke fly bort» - med Maria Mena
«Ha deg bort» - med Dreamon
«Paff»
«Nordlyset»
«Flus»
«OiOiOi» - med Pumba
«Hold min hånd»
«Sire som det er» - med Lyset
«Vi flyr»
«Vålenga» - med Lars Erik Blokkhus
«Hummer & kavviar» - med Vinni
«Sug'n da» - med Chirag - Bonus
«Å lø» - Bonus
«Fest på Smestad Vest» med Tina & Bettina - Bonus, (Offisiell musikk fra filmen Tina & Bettina)


== Eksterne lenker ==
(en) Contakt på Discogs 
(en) Contakt på Discogs 
(en) Contakt på MusicBrainz
Eliteserien i ishockey for junior U-20

Eliteserien i ishockey for junior U-20 er en aldersbestemt ishockeyliga i Norge for 20-åringer og nedover til u18 og er administreres av Norges Ishockeyforbund. Vinneren av seriespillet blir seriemester, mens vinneren av sluttspillet ble norgesmester og blir samtidig tildelt Kongepokalen.


== Se også ==
Liste over ishockeyligaer
1. divisjon ishockey for herrer
2. divisjon ishockey for herrer


== Eksterne lenker ==
[1] på Norges Ishockeyforbunds nettsider
Planetvandring

Planetvandringer oppstår når en planet eller andre satellitter rundt en stjerne vekselvirker med en skive av gass eller planetesimaler, noe som fører til en endring i satellittenes baneparametere, spesielt store halvakse. Den generelt aksepterte teorien for planetdannelser fra en protoplanetarisk skive sier at slike planeter ikke kan dannes så nær sine stjerner på grunn av at det ikke er tilstrekkelig masse ved så lave radier og temperaturen er for høy til at stein- eller is-planetesimaler kan dannes.
Det har også blitt klart at planeter med terrestrisk masse kan være gjenstand for en rask vandring innover hvis de dannes mens gasskiven fremdeles finnes. Dette kan påvirke dannelsen av kjernene i kjermpeplanetene (som har masser i størrelsesorden 10 ganger jordens), hvis disse planetene dannes via kjerneakkresjonsmekanismer. Planetvandringer er den mest sannsynlige forklaringen på hot Jupitere, eksoplaneter med jovianske masser og baner på kun et par dager.


== Kilder ==
Goldreich, P.; Tremaine, S. 1979, Astrophysical Journal, 233, 857
Lin, D. N. C.; Papaloizou, J. 1979, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 186, 799
Zdenka Rusova

Zdenka Rusova (født 21. juli 1939 i Praha) er en norsk grafiker og tegner. Hun ble født i Tsjekkia, men har vært bosatt i Norge fra 1970.
Zdenka Rusova ble utdannet på 1950 og 60-tallet, ved Statens kunstindustrihøyskole i Praha. Hun har eksamen som cand.mag. ved Universitetet i Oslo.
Mellom 1981 og 1985 var hun førsteamanuensis i grafikk ved Statens kunstakademi i Oslo, deretter hadde hun samme stilling ved Vestlandets kunstakademi i Bergen fra 1985 til 1987. Fra 1987 til 1995 hadde hun et profesorat i grafikk ved Statens Kunstakademi i Oslo. I perioden 1989 til 1992 var hun rektor samme sted. Zdenka Rusova er innkjøpt til flere samlinger og museer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Zdenka Rusova collection - Henie Onstad Kunstsenter
Now You See Me

Now You See Me er en amerikansk thriller fra 2013. Filmen er regissert av Louis Leterrier, og har Jesse Eisenberg, Mark Ruffalo, Woody Harrelson, Isla Fisher, Dave Franco, Mélanie Laurent, Morgan Freeman og Michael Caine i hovedrollene.


== Om filmen ==
Filmen hadde norsk premiere 26. juli 2013.


== Handling ==
FBI-agenten Dylan Rhodes (Ruffalo) og Interpol-detektiven Alma Dray (Laurent) prøver å spore opp et team av illusjonister, kjent som The Four Horsemen, bestående av Daniel Atlas (Eisenberg), Merritt McKinney (Harrelson), Henley Reeves (Fisher) og Jack Wilder (Franco). Disse illusjonistene gjennomfører bankran under forestillingene sine og deretter gir pengene de stjeler til sitt publikum. Det ser umulig ut å avsløre dem, selv med innsikten til illusjonistavsløreren Thaddeus Bradley (Freeman). Men når Four Horsemen raner bankkontoen til millionæren Arthur Tressler (Caine), begynner etterforskerne å mistenke at ranene kun er en distraksjon for et større komplott. Deres største problem er at de aldri kan være helt sikre på hva som er sant og hva som bare er en illusjon.


== Rolleliste ==
Jesse Eisenberg i rollen som J. Daniel Atlas
Mark Ruffalo i rollen som Dylan Rhodes
Woody Harrelson i rollen som Merritt McKinney
Isla Fisher i rollen som Henley Reeves
Dave Franco i rollen som Jack Wilder
Mélanie Laurent i rollen som Alma Dray
Morgan Freeman i rollen som Thaddeus Bradley
Michael Caine i rollen som Arthur Tressler
Michael Kelly i rollen som Agent Fuller
Common i rollen som Evans
David Warshofsky i rollen som Cowan
José Garcia i rollen som Etienne Forcier
Jessica Lindsey i rollen som Hermia
Caitriona Balfe i rollen som Jasmine Tressler
Conan O'Brien i rollen som seg selv
Han Soto i rollen som Mobile Command Leader
Elias Koteas i en ukredittert rolle


== Trivia ==
Jake Gyllenhaal ble tilbudt rollen som Dylan Hobbs, men avslo.
Philip Seymour Hoffman, Jim Carrey, Hugh Grant, Sacha Baron Cohen og Colin Firth var blant skuespillerne som var tiltenkt hovedrollene før det ble bestemt at det skulle brukes et yngre skuespillerensemble.
Olivia Wilde ble tilbudt en rolle.
Amanda Seyfried og Andrea Riseborough ble vurdert for rollen som Isla Fisher fikk.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Now You See Me på Internet Movie Database 
(no) Now You See Me hos Filmfront 
(sv) Now You See Me i Svensk Filmdatabas 
(da) Now You See Me i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Now You See Me på Allociné 
(nl) Now You See Me på MovieMeter 
(en) Now You See Me på AllMovie 
(en) Now You See Me på Turner Classic Movies 
(en) Now You See Me på Rotten Tomatoes 
(en) Now You See Me på Metacritic
Lørdagskveld (Vestnorge-album)

Lørdagskveld er et musikkalbum med Vestnorge, utgitt den 18. mai 2012. 


== Sporliste ==
«Ingen cowboy»
«Tusen mil»
«Månestråle»
«Lørdagskveld»
«Gratulerte likevel»
«Ingen blir glemt»
«Om det bare kunne regne» (med Hanne Mette Gunnarsrud)
«Det gylne 70-tall»
«Natta er så vakker»
«Dans med meg»
«Hvor sover du i natt»
«Neste gang du kommer»
«En god nummer to»
«Før du går»


== Medvirkende ==
VestnorgeØyvind Eikre - vokal, gitar
Trond Ihle - vokal, keyboard
Svein Løvold - gitar, kor
Pål Amdam - trommer, kor
Lars Reidar Lillestøl - bass, korAndre medvirkendeHanne Mette Gunnarsrud - Vokal på «Om det bare kunne regne»
Bjørn Bakkan - Trekkspill på «Ingen cowboy» og «Lørdagskveld»
Janne Linn Myren - Kor på «Ingen cowboy»


== Eksterne lenker ==
(en) Lørdagskveld på Discogs 
(en) Lørdagskveld på Spotify 
(no) Lørdagskveld på Rockipedia
DDR-Oberliga

DDR-Oberliga var det øverste nivået i ishockey i Øst-Tyskland. Fra 1949 til 1990.


== lagene ==


=== 1970-1990 ===
SG Dynamo Weißwasser
SC Dynamo Berlin


=== intil 1970 ===
SG Dynamo Weißwasser
SC Dynamo Berlin
TSC Berlin
Empor Rostock
Turbine Erfurt
ASK Crimmitschau
Einheit Dresden
SC Karl-Marx-Stadt
SG Frankenhausen * ble BSG Zwickau in 1955 og SC Karl-Marx-Stadt in 1956.
SG Apolda
SG Schierke
SG Grün Weiß Pankow


== tidligere vinnere ==
1949 SG Frankenhausen
1950 SG Frankenhausen
1951 Ostglas Weißwasser
1952 Chemie Weißwasser
1953 Chemie Weißwasser
1954 Dynamo Weißwasser
1955 Dynamo Weißwasser
1956 Dynamo Weißwasser
1957 Dynamo Weißwasser
1958 Dynamo Weißwasser
1959 Dynamo Weißwasser
1960 Dynamo Weißwasser
1961 Dynamo Weißwasser
1962 Dynamo Weißwasser
1963 Dynamo Weißwasser
1964 Dynamo Weißwasser
1965 Dynamo Weißwasser
1966 Dynamo Berlin
1967 Dynamo Berlin
1968 Dynamo Berlin
1969 Dynamo Weißwasser
1970 Dynamo Weißwasser
1971 Dynamo Weißwasser
1972 Dynamo Weißwasser
1973 Dynamo Weißwasser
1974 Dynamo Weißwasser
1975 Dynamo Weißwasser
1976 Dynamo Berlin
1977 Dynamo Berlin
1978 Dynamo Berlin
1979 Dynamo Berlin
1980 Dynamo Berlin
1981 Dynamo Weißwasser
1982 Dynamo Berlin
1983 Dynamo Berlin
1984 Dynamo Berlin
1985 Dynamo Berlin
1986 Dynamo Berlin
1987 Dynamo Berlin
1988 Dynamo Berlin
1989 Dynamo Weißwasser
1990 Dynamo Weißwasser
Johann Hinrich Gossler

Johann Hinrich Gossler (født 18. august 1738 i Hamburg, død 31. august 1790 samme sted) var en tysk bankier og eier av Berenberg Bank, Tysklands eldste eksisterende bank. Han ble medeier i banken i 1769 gjennom å gifte seg med Elisabeth Berenberg (1749–1822), eneste datter og arving etter Johann Berenberg (1718–1772). Banken ble året etter hans død omdøpt til Joh. Berenberg, Gossler & Co.


== Liv og virke ==
Gosslers far hadde kjøpt embedet som herreskjenk, som gjorde ham til seremonimester i Hamburgs råd, for 10 600 mark. Johann Hinrich Gossler begynte som lærling i handels- og bankhuset Berenberg, og etter en syvårig læretid arbeidet han for et handelshus i Cádiz i noen år. I 1768 dro han tilbake til Hamburg, der han giftet seg med Elisabeth Berenberg. Hennes familie, Berenberg, kom som flyktninger fra Antwerpen til Hamburg, der de etablerte Berenberg Bank i 1590, avla eden som storborgere i 1684, giftet seg med andre ledende hanseatfamilier (ofte av nederlandsk oppinnelse) og var medlemmer av byens råd (senere kalt senat) på 1700-tallet.
Berenberg-familien døde ut i mannslinjen med Elisabeth Berenberg i 1822, men navnet og banken er ført videre gjennom Gossler-familien. I 1788 tok Gossler opp svigersønnen Ludwig Erdwin Seyler (1758–1836), gift med hans eldste datter Anna Henriette Gossler (1771–1836), som medeier i firmaet, og etter hans død i 1790 ble Seyler firmaets leder.Johann Hinrich Gossler var far til senator og bankier Johann Heinrich Gossler (II) (1775–1842) og farfar til senator og førsteborgermester Hermann Gossler (1802–1877) og bankier Johann Heinrich Gossler (III) (1805–1879). Eldste søster av sistnevnte, Emilie Gossler (1799-1875), ble i Hamburg gift i 1818 med Johannes Amsinck (1792-1879), sønn av Wilhelm Amsinck, borgermester i Hamburg, og Elisabeth Schuback, hvis bror, Johannes Schuback til Wittmold, ble gift i 1802 med Charlotte Dorothea baronesse Pechler von Löwenbach (1772-1856), som 2. gang ble gift i 1825 med nok en borgermester av Hamburg, Martin Garlieb Sillem (1769-1835), hvis mor, Johanna Margaretha Sche(e)le (1728-1805), 
atter var en borgermesterdatter, nemlig datter av Martin Lucas Schele (1683-1751), 1733 borgermester og ved Andersons død i 1743 eldste borgermester og «Generalissimus».
Johann Heinrich Gossler (III) var far til bankier Johann Berenberg Gossler (1839–1913). I 1880 fikk familien tildelt navnet Berenberg-Gossler av Hamburgs senat, og ble adlet i Preussen i 1888 og tildelt en friherretittel i 1910, knyttet til besittelsen av familiens fideikommiss.
Friherre Johann von Berenberg-Gossler var bl.a. far til senator og ambassadør i Italia John von Berenberg-Gossler (1866–1943). Johann Hinrich Gosslers barnebarn Henriette Seyler (1805–75) var gift med den norske industrimannen Benjamin Wegner, som har etterkommere i familiene Wegner, Paus (der navnet (Anna) Henriette er oppkalt til våre dager) og Nørregaard.
I Hamburg var Gossler/Berenberg-Gossler-familien en av en liten gruppe familier kalt hanseater som gjennom juridiske privilegier utgjorde byens øverste sjikt til 1918, sammen med familier som Amsinck, Jauch, Parish med flere.


== Referanser ==
Solitary Man

Solitary Man er en amerikansk dramakomedie fra 2009. Filmen er skrevet og regissert av Brian Koppelman, medregissert av David Levien, og har blant andre Michael Douglas i hovedrollen.


== Handling ==
Ben Kalmen (Michael Douglas) er på vei mot slutten; han har hjerteproblemer, han er nylig skilt fra sin kone Nancy (Susan Sarandon), han har mistet en formue etter å ha svindlet til seg ekstra penger i sin egen bilbusiness, og han har sex med så mange kvinner som mulig - jo yngre, jo bedre. Hans nåværende kjæreste Jordon (Mary-Louise Parker) er valgt fordi faren hennes kan hjelpe ham med å få seg et nytt bilfirma. Når han blir spurt om å kjøre Jordons 18 år gamle datter Allyson (Imogen Poots) til college, begynner nye problemer. Han forfører henne og sårer henne deretter hardt, og det skaper nye problemer for både kjærlighet, økonomi og hans forhold til familien. Ben blir omsider tvunget til å prøve å gå i seg selv.


== Rolleliste ==
Michael Douglas i rollen som Ben Kalmen
Susan Sarandon i rollen som Nancy Kalmen
Danny DeVito i rollen som Jimmy Merino
Mary-Louise Parker i rollen som Jordon Karsch
Jenna Fischer i rollen som Susan Porter
Imogen Poots i rollen som Allyson Karsch
Jesse Eisenberg i rollen som Daniel Cheston
Richard Schiff i rollen som Steve Heller
Jake Richard Siciliano i rollen som Scotty
David Costabile i rollen som Gary Porter
Ben Shenkman i rollen som Peter Hartofilias
Anastasia Griffith i rollen som Carol Salomonde
Alex Kaluzhsky i rollen som Ted Loof


== Eksterne lenker ==
(en) Solitary Man på Internet Movie Database 
(no) Solitary Man hos Filmfront 
(sv) Solitary Man i Svensk Filmdatabas 
(da) Solitary Man i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Solitary Man på Allociné 
(en) Solitary Man på AllMovie 
(en) Solitary Man på Turner Classic Movies 
(en) Solitary Man på Rotten Tomatoes 
(en) Solitary Man på Metacritic 
(en) Solitary Man på Box Office Mojo
Hermann Gossler

Hermann Gossler (født 21. august 1802 i Hamburg, død 10. mai 1877) var politiker i den suverene byrepublikken Hamburg.
Han var advokat, senator (1842–1877) og førsteborgermester (1874) (statsoverhode og regjeringssjef) i byrepublikken. Han var dessuten andreborgermester i 1870, 1871 og 1873. Han tilhørte det hanseatiske bankierdynastiet Berenberg/Gossler, og var sønn av senator og bankier Johann Heinrich Gossler (1775–1842), medeier i Berenberg Bank, og sønnesønn av Johann Hinrich Gossler. Han ble utdannet jurist ved Universitetet i Heidelberg, og jobbet som advokat i Hamburg fra 1826 til 1837.
Datteren Emilie (Emmy) Helene Gossler (1838–1910) var gift med bankieren Georg Heinrich Kaemmerer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Deutsches Geschlechterbuch Band 19, (Hamburgischer Band 2), Hamburg 1911, S.29
Ehsan Hadadi

Ehsan Hadadi (også skrevet Haddadi, Persisk: احسان حدادی ) (født 20. januar 1985 i Teheran) er en iransk diskoskaster, og Irans første friidrettsutøver med medaljer fra VM og OL. Under Sommer-OL 2012 vant han sølv, og fulgte dermed opp sin bronsemedalje fra VM i 2011. Hans personbeste er 69,32 meter fra et stevne i Tallinn, Estland i 2008. Resultatet er gjeldende asiatisk rekord per juli 2012.
Hadadi ble verdensmester under Junior-VM i friidrett i Grosseto, 2004. I 2005 vant han Asiamesterskapet i friidrett. Han har siden vunnet asiamesterskapet i 2007, 2009 og 2011.
Etter rekordkastet i 2008 var han regnet som en av medaljekandidatene til OL 2008, men han ble nummer 17 med 61,34 meter, og nådde ikke finalen. Hadadi mente at skader var grunnen til det svake resultatet.Hadadi ble historisk da han som første iraner ble medaljevinner i et VM i friidrett, med bronse under VM i friidrett 2011 i Daegu. Under Sommer-OL 2012 i London 2012 ble han nok en gang historisk med sølvmedalje. Han åpnet med sitt bestekast på 68,18, og ledet til 5. omgang da tyske Robert Harting kastet magre ni centimeter lenger for gull. Hadadi svarte umiddelbart i sitt femte forsøk, og TV-bildene viste et kast som gikk tydelig forbi Hartings lederkast, men i utkastet var Hadadi oppå kastringen med foten og kastet ble underkjent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ehsan Hadadi – Olympics.com 
(en) Ehsan Hadadi – Olympic.org 
(en) Ehsan Hadadi – Olympedia 
(en) Ehsan Hadadi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ehsan Hadadi – World Athletics 
(en) Ehsan Hadadi – Diamond League 
(en) Ehsan Hadadi – Track and Field Statistics 
Hjemmeside
David Riesman

David Riesman (født 22. september 1909 i Philadelphia i Pennsylvania, død 10. mai 2002 i Binghamton i New York) var en amerikansk sosiolog. Han er mest kjent for verket The Lonely Crowd fra 1950, en sosiologisk studie av konformitet i det moderne amerikanske samfunnet.
Han var sønn av tyskfødte David Riesman, professor i medisin ved University of Pennsylvania. Han var således av jødisk herkomst, men ble etterhvert unitarisk kristen. Som student var Riesman i begynnelsen mest interessert i biokjemi, men tok bachelorgrad i rettsvitenskap ved Harvard Law School i 1934, og fungerte som redaktør i tidsskriftet Harvard Law Review. Riesman var assistent for høyesterettsdommer Louis Dembitz Brandeis 1935–1936, foreleser ved University at Buffalo Law School 1937–1941, assistent for aktoren på Manhattan 1942–1943 og en tid mellomleder i Sperry Gyroscope Co. i New York.Etter den andre verdenskrig søkte Riesman en akademisk karrière, og fattet interesse for sosiologi. Til tross for at han manglet annen utdannelse enn den juridiske, ble han gjesteforeleser ved University of Chicago i 1946, og ble professor ved samme universitet tre år senere. I 1958 ble han professor i samfunnsvitenskap ved Harvard University, hvor han ble professor emeritus i 1980.Som mange andre i begynnelsen av 1950-årene var han påvirket av nyfreudiansk tenkning. Riesman studerte særlig sosialkarakterer, og utviklet en teori om personlighet i historiske epoker, det vil si sosialkarakterer typisk for jordbruks-, industri- og informasjonssamfunn. Med hjelp fra Nathan Glazer og Reuel Denney utgav han i 1950 verket The Lonely Crowd: A Study of the Changing American Character, som særlig omhandlet den urbane middelklassen. Verket regnes som en banebrytende studie av den amerikanske karakteren, og i 1977 hadde boken solgt i over en million eksemplarer. I USA ble «the lonely crowd» et mye brukt uttrykk for det moderne bysamfunnet der individet følte seg fremmedgjort.Riesman var libertarianer i sosiale spørsmål, pasifist og kritisk til mccarthyismen, men mente at studentopprøret i 1960-årene gikk for langt i å kritisere det etablerte samfunnet. Han var aktivt medlem i American Friends Service Committee.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riesman, David, Glazer, Nathan; Denney, Reuel (1985). Det ensomme massemenneske (dansk) (2 utg.). København: Gyldendal. ISBN 87-00-81576-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Oversatt av Henning Gottlieb]
Johann Anton Leisewitz

Johann Anton Leisewitz (født 9. mai 1752 i Hannover, død 10. september 1806 i Braunschweig) var en tysk dikter og jurist, og en sentral skikkelse i Sturm und Drang-perioden. Han er mest kjent for sitt skuespill Julius von Tarent.
Han studerte ved universitetet i Göttingen fra 1770 og ble knyttet til den indre kretsen av diktere kalt Göttinger Hainbund, som bestod av bl.a. Stolberg og Voss, og bidro med to dikt til Göttinger Musenalmanach fra 1775. In 1775, i Braunschweig, og senere i Berlin og Weimar, stiftet han bekjentskap med og ble etterhvert venn med Eschenburg, Moses Mendelssohn, Lessing, Nicolai, Herder og Goethe. Hans eneste fullførte skuespill, Julius von Tarent (1776), ble skrevet i Lessings stil. Skuespillet var et av Friedrich Schillers favoritter og ble mye oppført i Tyskland. Julius von Tarent er et av Sturm und Drang-epokens mest karakteristiske; motiver, striden mellom to brødre og kvinnen som elskes av begge, ble bygget videre på av Klinger og Schiller, som i betydelig grad var påvirket av Leisewitz. 
Leisewitz døde som geheimejustisråd i Braunschweig.
Han ble gift med Sophie Marie Katharina Seyler (1762–1833) i Hamburg i 1781. Hun var datter av den sveitsiskfødte teaterdirektøren Abel Seyler og vokste opp hos onkelen, naturforskeren og hoffapotekeren Johann Gerhard Reinhard Andreae i Hannover, som bl.a. var en venn av Benjamin Franklin. Sophies bror var bankieren Ludwig Erdwin Seyler (1758–1836), medeier og sjef for Berenberg Bank og inngiftet i bankierdynastiet Berenberg/Gossler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Anton Leisewitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johann Anton Leisewitz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Miljøpakke Trondheim

Miljøpakken er en plan for utbygging av samferdsel i Trondheim. Miljøpakken er et samarbeid mellom Trondheim kommune, Statens vegvesen og Trøndelag fylkeskommune. Miljøpakkens prosjekter omfatter veiutbygging (bl.a. ny Sluppen bru og ny E6 Jaktøyen–Tonstad), kollektivtrafikk, trafikksikkerhet, miljø (bl.a. bedring av bymiljøet og tiltak mot trafikkstøy) og sykkel (bygge ut sykkelveinettet i og rundt byen). Midlene som kreves inn fordeles 50/50 mellom veiutbygging og andre tiltak. Trondheim kommune og Trøndelag fylkeskommune inngikk i 2009 en avtale med Samferdselsdepartementet knyttet til pakken. Avtalen gir fylket midler fra belønningsordningen for bedre kollektivtransport og mindre bilbruk i byområdene for å få flere til å velge buss framfor privatbil. Pakken ble foreslått og vedtatt i 2009. Arbeidet med Miljøpakken startet for alvor i 2010 og skal pågå til 2025.


== Finansiering ==

Den totale rammen på Miljøpakken er 9,656 mrd. Av dette dekkes 6,642 mrd av bompenger, mens det legges opp til at staten dekker 1,730 mrd. Det resterende beløpet dekkes av lokale midler, ekstra fylkesvegmidler og midler fra belønningsordningen.


== Mål ==
Planens mål oppsummeres med at «Miljøpakken for transport i Trondheim skal gi bedre hovedvegnett, kollektivtilbud og bedre forholdene for de som går og sykler. Gjennom en rekke tiltak skal byen oppnå lavere klimautslipp, kortere bilkøer og mindre trafikkstøy.» Planen har ellers ti mer konkrete mål:

CO2-utslipp fra transport reduseres med minst 20 % innen 2018
Andelen reiser med privatbil reduseres fra 58 % til 50 %
Et helhetlig gang- og sykkelvegnett skal på plass
Framkommelighet for kollektivtransport bedres
Alle nasjonale forskrifter for lokale bymiljø ivaretas
Antall personer som plages av trafikkstøy reduseres med 15 %
80 % av nye boliger skal bygges innenfor eksisterende tettstedsstruktur, og 60 % av nye arbeidsintensive arbeidsplasser skal bygges innenfor de sentrale byområder
Klimautslipp fra transport i kommunens virksomhet reduseres med 40 %
Kommunen skal jobbe for at andre private og offentlige aktører gjennomfører tilsvarende tiltak
Antall trafikkulykker reduseres med minst 20 %


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miljøpakkens nettside