jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bryce Dallas Howard

Bryce Dallas Howard (født 2. mars 1981 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. Hun er datter til skuespilleren og filminstruktøren Ron Howard. Hun har vært gift med skuespilleren Seth Gabel siden 2006, og de har en sønn sammen, som ble født i 2007.
Som skuespillerinne er hun sett på som en av de mest lovende i sin generasjon. Hun er mest kjent for å ha hatt roller i Spider-Man 3 fra 2007 (som Gwen Stacy, i Terminator Salvation fra 2009 (som Kate Connor og i The Twilight Saga – Eclipse fra 2010 (som Victoria), men har også hatt hovedroller i filmer som The Village fra 2004 og Manderlay fra 2005.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bryce Dallas Howard på Internet Movie Database 
(sv) Bryce Dallas Howard i Svensk Filmdatabas 
(da) Bryce Dallas Howard på Filmdatabasen 
(da) Bryce Dallas Howard på danskfilmogtv.dk 
(da) Bryce Dallas Howard på Scope 
(fr) Bryce Dallas Howard på Allociné 
(en) Bryce Dallas Howard på AllMovie 
(en) Bryce Dallas Howard hos Rotten Tomatoes 
(en) Bryce Dallas Howard hos The Movie Database 
(en) Bryce Dallas Howard hos Internet Broadway Database 
AskMen.com profil
Edmir Asani

Edmir Asani (født 23. april 1985 i Skopje i Republikken Makedonia) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for Skedsmo Fotballklubb etter å sist ha spilt for Ullensaker/Kisa i perioden 20015 til 2016. Han har tidligere spilt for Ullensaker/Kisa,  Eidsvold Turn, Valdres Fotballklubb, Raufoss Fotball, Lillestrøm Sportsklubb, Bonner SC, Borussia Mönchengladbach og Grindvoll.
I sesongen 2010 var Asani den mestspillende spiller for Hamarkameratene. Han startet samtlige kamper i 2. divisjon, avdeling 4 uten å bli byttet ut. Han skåret det avgjørende målet mot Senja i 6. serierunde. Han ble ikke tilbudt ny kontrakt av Hamarkameratene ved sesongslutt 2013 og forlot derfor klubben. Han skrev deretter under på en kontrakt med Ullensaker/Kisa i april 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edmir Asan – Transfermarkt 
(en) Edmir Asan – Soccerway 
Spillerprofil hos Fotball.no
Spillerprofil hos NIFS.no
Svartelva

Svartelva kan vise til blant annet:

Svartelva (Hedmark), elv i Stange, Løten og Hamar kommuner
Svartelva (Gjerstad), elv i Gjerstad kommune
Svartelva (Bodø), elv i Bodø kommune
Svartelva (Sunndal), elv i Sunndal kommune
Svartelva (Kvalsund), elv i Hammerfest kommune
Svartelva (Tysfjord), elv i Tysfjord kommune
Svartelva (Stjørdal), elv i Stjørdal kommune
Svartelva (Namdalseid), elv i Namdalseid kommune
Svartelva (Indre Fosen), elv i Indre Fosen kommune
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 200 meter ryggsvømming menn

Øvelsen 200 meter ryggsvømming menn ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 13. og 14. august i Budapest, Ungarn.


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Finaleresultater
Harald Layton

Harald Layton (født 22. februar 1957) er en norsk forfatter og har utgitt 4 bøker. Den første boken, Kald morgen om "Lance II " forliser  2005  fikk gode anmeldelser med terningkast 6. Stolt historie fra en støvete perm  2010. Vassdalen ulykken : Den siste dagen  2015. Denne boka ble gitt ut på eget forlag i Gratangen :  Layton Forlag. Den fikk også svært gode anmeldelser og har blitt meget godt mottatt. Den 4.boka : Kald morgen 2.utgave "Lance II" forliser kom ut høsten 2020 med flere kapitler fra første bok. Harald Layton er fra Gratangen i Troms og bor også i småland i Sverige samt i Gran Canaria - Spania.
Road House

Road House har flere betydninger:

Road House, en am. film fra 1989 med Patrick Swayze
Roadhouse 66, en film fra 1984 med Willem Dafoe
Road House, a film noir fra 1948 regissert av Jean Negulesco
Roadhouse, et britisk band
Road House (1989)

Road House er en amerikansk actionthriller fra 1989 regissert av Rowdy Herrington. Filmen handler om en atletisk filosofistudent som jobber som vakt på en voldelig nattklubb i en småby i Missouri. Ting blir alvorlig når han kommer i konflikt med byens mektigste person. Hovedrollen spilles av Patrick Swayze, mens sentrale biroller spilles av Kelly Lynch, Sam Elliott og Ben Gazzara.
Road House ble relativt dårlig mottatt av anmelderne, men ble en moderat publikumssuksess. 
I 2006 kom en oppfølger: Road House 2: Last Call, som gikk rett på video.


== Handling ==
James Dalton er en tidligere filosofistudent med sans for zenbuddhisme som blir hyret til å rydde opp i en voldelig nattklubb i en småby i Missouri. Dalton kommer raskt i konflikt med Brad Wesley, som er byens mektigste og rikeste person. Han blir i tillegg romantisk involvert med byens kvinnelige lege, Dr. Elizabeth Clay.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Filmen innbrakte $30 millioner på amerikanske kinoer og havnet dermed på en 40.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1989.Produksjonskostnadene var på mellom $10 og $15 millioner.


=== Filmkritikerne ===
Filmen ble relativt dårlig mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles av at den kun har fått 38 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner og skrev følgende: «"Road House" exists right on the edge between the "good-bad movie" and the merely bad. I hesitate to recommend it, because so much depends on the ironic vision of the viewer. This is not a good movie».Både Dagbladet og VG gav den terningkast en, mens Dagsavisen gav den to.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Road House på Internet Movie Database 
(no) Road House hos Filmfront 
(sv) Road House i Svensk Filmdatabas 
(da) Road House i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Road House på Allociné 
(nl) Road House på MovieMeter 
(en) Road House på AllMovie 
(en) Road House på Turner Classic Movies 
(en) Road House på Rotten Tomatoes 
(en) Road House på Metacritic
Songs from the Sparkle Lounge

Songs from the Sparkle Lounge er det tiende studioalbumet fra det britiske hard rock-bandet Def Leppard, utgitt i april 2008. Det var bandets første album med nyskrevet materiale siden albumet X fra 2002.


== Sporliste ==
«Go» – 3:21 (Collen, Elliott)
«Nine Lives» – 3:32 (Collen, Elliott, McGraw, Savage)
«C'mon C'mon» – 4:09 (Savage)
«Love» – 4:18 (Savage)
«Tomorrow» – 3:35 (Collen)
«Cruise Control» – 3:04 (Campbell)
«Hallucinate» – 3:17 (Collen)
«Only the Good Die Young» – 3:34 (Campbell)
«Bad Actress» – 3:04 (Elliott)
«Come Undone» – 3:33 (Elliott)
«Gotta Let It Go» – 3:55 (Campbell)


== Besetning ==
Joe Elliott, vokal
Rick Savage, bass, bakgrunnsvokal, gitar
Rick Allen, trommer, bakgrunnsvokal
Phil Collen, gitarer, bakgrunnsvokal
Vivian Campbell, gitarer, bakgrunnsvokal


=== Andre medvirkende ===
Tim McGraw, vokal på «Nine Lives»


== Eksterne lenker ==
(en) Songs from the Sparkle Lounge på Discogs 
(en) Songs from the Sparkle Lounge på MusicBrainz 
(en) Songs from the Sparkle Lounge på Spotify 
(en) Songs from the Sparkle Lounge på AllMusic
Harald Heide-Steen jr. (album)

Harald Heide-Steen jr. er et musikkalbum med Harald Heide-Steen jr., utgitt i 1978.


== Sporliste ==
«Innledning I»
«En vennskapsvisitt»
«5,4, 5,4, 5,2, 6,0, 5,2»
«En matreserve»
«Påtrengende teater»
«Han brant sin båt»
«I fredens tjeneste I»
«Trudelutt I»
«Innledning II»
«Om sikkerhet i luften»
«Kordirigenten»
«Besøk på fabrikken»
«Utvidet reservasjonsrett»
«I fredens tjeneste II»
«17. mai er vi så gla' i»
«Trudelutt II»
Jurij Titov

Jurij Jevlampijevisj Titov (russisk: Юрий Евлампиевич Титов; født 27. november 1935 i Omsk i Sibir) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Titov ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Japan og Finland. Han vant også tre medaljer individuelt, sølv i svingstang og bronse i sprang og mangekamp.
Fire år senere, under Sommer-OL 1960 i Roma vant han to sølv- og en bronsemedalje og under Sommer-OL 1964 i Tokyo ytterligere to sølvmedaljer.
Han ble verdensmester i turn fire ganger, i sprang og i lagkonkurransen  under Verdensmesterskapet i turn 1958 i Moskva og i mangekamp og ringer under VM 1962 i Praha.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i turn, mangekamp  Sovjetunionen
1956  Melbourne -  Sølv i turn, svingstang  Sovjetunionen
1960  Roma -  Sølv i turn, frittstående  Sovjetunionen
1960  Roma -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Sølv i turn, svingstang  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Sovjetunionen
1956  Melbourne -  Bronse i turn, mangekamp  Sovjetunionen
1956  Melbourne -  Sølv i turn, sprang  Sovjetunionen
1960  Roma -  Bronse i turn, mangekamp  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1958  Moskva  Gull i turn, sprang
1958  Moskva  Gull i turn, lagkonkurranse
1962  Praha  Gull i turn, ringer
1962  Praha  Gull i turn, mangekamp
1962  Praha  Sølv i turn, lagkonkurranse
1958  Moskva  Bronse i turn, frittstående
1958  Moskva  Bronse i turn, ringer
1958  Moskva  Bronse i turn, skranke
1958  Moskva  Bronse i turn, mangekamp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jurij Titov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jurij Titov – Olympedia 
(en) Jurij Titov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jurij Titov – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Jurij Titov – FIG 
(en) Jurij Titov – Gymn Forum
The Way Life Goes

The Way Life Goes er et musikkalbum med Øivind Elgenes, utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Turn Good Living On»
«The Way Life Goes»
«New Break to Dawn»
«Ain't Nobodies Business»
«Hanging On»
«Sometimes Bad Wathers the Best»
«Where Have All the Cowboys Gone»
«A Rollercoaster Ride»
«Civilized Blues»
«Get It Done»
«Get Over It and Into It»
«I»
Key Resolve

Key Resolve er en årlig militærøvelse der Sør-Korea og USA øver på et tenkt angrep på Sør-Korea fra Nord-Korea. Øvelsen het tidligere RSOI (Reception, Staging, Onward Movement, Integration) og før det igjen Team Spirit). Øvelsen er en kommandopostøvelse (CPX) som gjennomføres mellom februar og april hvert år og fokuserer på USAs støtte og forsvar av Sør-Korea. I tillegg blir soldater fra andre avdelinger i USAs hær i andre land flyttet til Koreahalvøya for å øve på militære manøvrer. Disse samkjøres med tilsvarende manøvrer fra Sør-Koreas side.
RSOI-doktrinen beskrives i en detaljert feltmanualen.På samme måte som ved den årlige øvelsen Ulchi Freedom Guardian (UFG) kritiserer nordkoreanske myndigheter at de avholdes med beskyldninger om krigshisseri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asian-Pacific Area Network
(en) KR/FE is routine defensive readiness exercise, 6. mars 2009, USFK press release
(en) North strongly protests new Key Resolve joint exercises, 9. mars 2010, JoongAng Daily
(en) Offisielle bilder: 2006, 2007, 2008, 2009
Reidar – The Album

Reidar – The Album er et musikkalbum med Øivind Blunck under navnet Reidar som var en av hans mest populære figurer på 1980-tallet, utgitt i 1988. 


== Sporliste ==
«Pat, du er kuul»
«Har du lurt en lærer»
«I Love You Mutter'n»
«Løp pressa i gang»
«Grøten er stor»
«Elsker deg»
«I Remember You»
«Reidar reiser snart»
«Sku' tru vi var i Afrika»
«Kjekk»
«Deppa i dag»
«Pat, du er kuul» (Extended disco versjon)


== Eksterne lenker ==
Reidar – The Album på Reidarwiki.com
Rock of Ages: The Definitive Collection

Rock of Ages: The Definitive Collection er et samlealbum fra det britiske hard rock-bandet Def Leppard, utgitt i mai 2005 i USA og i januar 2008 i Europa. Albumet er omtrent identisk med samlealbumet Best of Def Leppard, men med enkelte justeringer for det amerikanske markedet. Rock of Ages kom på 10.-plass på Billboard 200.Albumet oppsummerer bandets historie fra 1979 til 2004 med sanger fra samtlige av bandets album, inkludert en smakebit fra det neste albumet, Yeah!, med coverlåten «No Matter What», skrevet av Peter Ham og først spilt inn av Badfinger. 


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Pour Some Sugar On Me» – 4:25
«Photograph» – 4:08
«Love Bites» – 5:47
«Let's Get Rocked» – 4:56
«Two Steps Behind» – 4:20
«Animal» – 4:04
«Heaven Is» – 3:34
«Foolin'» – 4:34
«Rocket» – 4:07
«When Love & Hate Collide» – 4:18
«Armageddon It» – 5:22
«Have You Ever Needed Someone So Bad» – 5:19
«Rock Of Ages» – 4:08
«Hysteria» – 5:55
«Miss You In A Heartbeat» – 4:04
«Bringin' On The Heartbreak» – 4:34
«Switch 625» – 3:04


=== CD 2 ===
«Rock Rock ('Till You Drop)» – 3:55
«Let It Go» – 4:44
«High 'n' Dry (Saturday Night)» – 3:26
«Too Late for Love» – 4:27
«No Matter What» – 2:53
«Promises» – 3:59
«Mirror, Mirror (Look Into My Eyes)» – 4:34
«Women» – 5:42
«Another Hit and Run» – 4:58
«Slang» – 2:37
«Stand Up (Kick Love Into Motion)» – 4:26
«Rock Brigade» – 3:08
«Now» – 3:59
«Paper Sun» – 4:42
«Work It Out» – 4:45
«Die Hard the Hunter» – 6:17
«Wasted» – 3:48
«Billy's Got a Gun» – 5:00


== Personell ==
Joe Elliott, vokal
Rick Savage, bass
Rick Allen, trommer
Phil Collen, gitar
Steve Clark, gitar
Vivian Campbell, gitar
Pete Willis, gitar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rock of Ages: The Definitive Collection på Discogs 
(en) Rock of Ages: The Definitive Collection på MusicBrainz 
(en) Rock of Ages: The Definitive Collection på Spotify 
(en) Rock of Ages: The Definitive Collection på AllMusic
Hopp 78–83

Hopp 78–83 er en samleplate med Jahn Teigen, utgitt i 1983. Albumet lå fem uker på VG-lista og endte med 14.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Bli bra igjen» – Come Back to Me (Shuki Levy/Deborah Shelton/Herodes Falsk), (Klar dag/instamatik)
«Jeg gi'kke opp» – I'll Give It Up (James Hollingworth/Herodes Falsk), (Jeg gi'kke opp/Ingenting er evig/Ruth's vals)
«Ha ha he he ho (De gærne har'e godt)» (Prima Vera), (Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt))
«Sala Palmer» (Jahn Teigen/Falsk), (En dags pause)
«Claudius» (Teigen/Falsk), (Mil etter mil/Claudius/I natt er jeg din)
«Når jeg kommer diiit» (Teigen/Falsk/Tom Mathisen), (Fisle Narrepanne i Tyrol)
«Du skulle sagt ifra» (Teigen/Falsk), (Mentalkrem)
«Ja» (Teigen/Falsk), (Mentalkrem)
«Do re mi» (Teigen/Anita Skorgan/Falsk), (Do-re-mi)
«Livets lek» (Teigen/Falsk), (Klar dag/instamatik)
«Mil etter mil» (Kai Eide), (Mil etter mil/Claudius/I natt er jeg din)
«Naboen» – Drivin' My Life Away (Eddie Rabbitt/Even Stevens/David Malloy: Norsk tekst: Prima Vera), (Den 5te)
«Min første kjærlighet» (Teigen/Tore Syvertsen/Falsk), (En dags pause)
«En dags pause» (Teigen/Falsk), (En dags pause)
«Instamatik» (Teigen/Skorgan/Falsk), (Klar dag/instamatik)
«Adieu» (Teigen/Skorgan/Falsk), (Klar dag/instamatik)
Frank Noon

Frank Noon er en britisk trommeslager, mest kjent for sitt kortvarige samarbeide med hard rock-bandet Def Leppard. Han var bare hentet inn som en midlertidig løsning under innspillingen av EP-en The Def Leppard E.P. i 1979, og ble erstattet av Rick Allen straks etter at innspillingene var over. Han spilte også i bandene Di'Anno, The Next Band, Wild Fire, Wild Horses, Stampede, Waysted, Crazy Lesbians og Atomic Mass.


== Diskografi ==
Med The Next Band

1978 Four By Three EPMed Def Leppard

1979 The Def Leppard E.P.Med Bernie Tormé And The Electric Gypsies

1982 Shoorah ShoorahMed Waysted

1983 VicesMed Di'Anno

2005 Live from London (DVD)


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Noon på Discogs 
(en) Frank Noon på MusicBrainz
Tony Kenning

Tony Kenning er en britisk trommeslager, mest kjent som originalmedlem av hard rock-bandet Def Leppard. Kenning var sammen med blant andre Joe Elliott, Pete Willis og Rick Savage medlem av bandet Atomic Mass, som senere skiftet navn til Def Leppard. Han spilte i Def Leppard frem til november 1978, da Frank Noon tok over som midlertidig erstatter under innspillingen av EP-en The Def Leppard E.P..
Boris Tsjaklin

Boris Anfijanovisj Tsjaklin russisk: Борис Анфиянович Шахлин (født 27. januar 1932, død 30. mai 2008 i Kiev i Ukraina) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Tsjaklin ble olympisk mester i turn to ganger under sommer-OL 1956 i Melbourne. Han vant konkurransen i bøylehest og han var også med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Japan og Finland.
Fire år senere, under Sommer-OL 1960 i Roma vant han fire gull, to sølv- og en bronsemedalje. Han ble olympisk mester i mangekamp, bøylehest, hopp og skranke.
Tsjaklin vant sin sjuende og siste olympiske tittel under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Gull i svingstang og sølv i mangekamp og lagkonkurransen.
Han ble verdensmester i turn seks ganger, i lagkonkurransen under Verdensmesterskapet i turn 1954 i Roma og i mangekamp, bøylehest, svingstang, skranke og i lagkonkurransen under VM 1958 i Moskva.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i turn, bøylehest  Sovjetunionen
1956  Melbourne -  Gull i turn, lagkonkurranse  Sovjetunionen
1960  Roma -  Gull i turn, mangekamp  Sovjetunionen
1960  Roma -  Gull i turn, bøylehest  Sovjetunionen
1960  Roma -  Gull i turn, hopp  Sovjetunionen
1960  Roma -  Gull i turn, skranke  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Gull i turn, svingstang  Sovjetunionen
1960  Roma -  Sølv i turn, ringer  Sovjetunionen
1960  Roma -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Sølv i turn, mangekamp  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Sovjetunionen
1960  Roma -  Bronse i turn, skranke  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Bronse i turn, ringer  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1954  Moskva  Gull i turn, lagkonkurranse
1958  Moskva  Gull i turn, mangekamp
1958  Moskva  Gull i turn, bøylehest
1958  Moskva  Gull i turn, skranke
1958  Moskva  Gull i turn, svingstang
1958  Moskva  Gull i turn, lagkonkurranse
1954  Roma  Sølv i turn, skranke
1962  Praha  Sølv i turn, ringer
1962  Praha  Sølv i turn, skranke
1962  Praha  Sølv i turn, bøylehest
1962  Praha  Sølv i turn, lagkonkurranse
1966  Dortmund  Sølv i turn, lagkonkurranse
1962  Praha  Bronse i turn, mangekamp
1962  Praha  Bronse i turn, sprnag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Boris Tsjaklin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Boris Tsjaklin – Olympics.com 
(en) Boris Tsjaklin – Olympic.org 
(en) Boris Tsjaklin – Olympedia 
(en) Boris Tsjaklin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Tsjaklin – FIG 
(en) Boris Tsjaklin – Gymn Forum
VM i terrengsykling 1995

VM i terrengsykling 1995 ble arrangert 23-24. september 1995 i Kirchzarten, Tyskland. 


== Rundbane ==
Søndag, 24. september 1995


=== Menn ===
Bart Brentjens (NED) 52.8 km in 2:26:19
Miguel Martinez (FRA) @3:09
Jan Eric Ostergaard (DEN) @4:41
Tinker Juarez (USA) @7:53
Rune Høydahl (NOR) @8:04
Marcel Arntz (NED) @8:12
Christophe Dupouey (FRA) @8:38
Dario Yoli (ITA) @8:53
Beat Wabel (SUI) @9:35
Fabrizio Margon (ITA) @10:09


=== Kvinner ===
Alison Sydor (CAN) 34.4 km in 1:59:32
Silvia Furst (SUI) @1:04
Chantal Daucourt (SUI) @1:49
Annabella Stropparo (ITA) @3:13
Sophie Hosotte (FRA) @3:58
Lesley Tomlinson (CAN) @4:15
Susan De Mattei (USA) @4:17
Eva Orosova (SLO) @4:26
Juliana Furtado (USA) @4:47
M. Paola Turcutto (ITA) @5:15


== Utfor ==
Lørdag 23. september 1995


=== Menn ===
Nicolas Vouilloz (FRA) 5:57
Francois Gachet (FRA) 6:00
Mike King (USA) 6:07
Tomas Misser (ESP) 6:10
Scott Sharples (AUS) 6:11
Christian Taillefer (FRA) 6:12
Morten Jemtegaard (NOR) 6:13.00
Christian Lemmerz (GER) 6:13.03
Jurgen Beneke (GER) 6:13.69
Rob Warner (GBR) 6:13.78


=== Kvinner ===
Leigh Donovan (USA) 6:37
Mercedes Gonzales (ESP) 6:46
Giovanna Bonazzi (ITA) 6:52
Missy Giove (USA) 6:54
Brigitta Kasper (SUI) 6:57.07
Kim Sonier (USA) 6:57.94
Katja Repo (FIN) 6:58
Regina Stiefl (GER) 7:00.29
Marla Streb (USA) 7:00.99
Sophie Kempf (FRA) 7:03


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Asbjørn Rydland

Asbjørn Rydland (født 27. februar 1976) er en norsk forfatter. Han debuterte i 2010 med den nynorske fantasy-romanen Drakeguten. I 2012 vant han Nynorsk barnelitteraturpris 2011 for oppfølgeren Med eld i hjartet. Serien om Drakeguten ble tildelt Fabelprisen i 2012.
Rydland har i mange år vært aktiv i det norske laivmiljøet, og settingen i serien om Drakeguten er den samme som er blitt brukt i en serie laiver på Østlandet.
I 2017 ga han ut Galderstjerna, som ifølge forlaget Samlaget var første bind i hans nye fantasy-serie Vegandi. Året etter kom oppfølgeren Draumsende.


== Bibliografi ==


=== Drakeguten-serien ===
2010 – Drakeguten (ISBN 9788252177435)
2011 – Med eld i hjartet (ISBN 9788252178555)
2012 – Mørkemanaren (ISBN 9788252181760)
2014 – Kampen om Kervad
2015 - Fredlaus


=== Vegandi-serien ===
2017 – Galderstjerna (ISBN 9788252192155)
2018 – Draumsende


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Asbjørn Rydland i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
VeiskilleWiki - en wiki dedikert til settingen i bøkene om Drakeguten.
Sergej Salnikov

Sergej Sergejevitsj Salnikov /russisk: Сергей Сергеевич Сальников; født 13. september 1925 i Krasnodar, død 9. mai 1984 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller og senere trener som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og VM 1958 i Sverige.
Salnikov ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Salnikov debuterte på landslaget 8. september 1954 mot Sverige. Han spilte 20 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1958 og scoret elleve mål.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne –  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Salnikov – Olympedia 
(en) Sergej Salnikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sergej Salnikov – FIFA 
(fr) Sergej Salnikov – LÉquipe 
(en) Sergej Salnikov – Transfermarkt 
(en) Sergej Salnikov – Transfermarkt (manager) 
(en) Sergej Salnikov – national-football-teams.com 
(en) Sergej Salnikov – WorldFootball.net 
(en) Sergej Salnikov – FootballDatabase.eu 
(en) Sergej Salnikov – EU-Football.info
Choi Byung-koo

Choi Byung-koo (født 1954) er en sørkoreansk diplomat. Han var Sør-Koreas ambassadør til Norge 2007–2010, og kom fra stillingen som dosent i diplomati ved Korea-universitetet i Seoul da han overtok etter Kim Young-seok. I 2010 tiltrådte Choi som Sør-Koreas ambassadør til Brunei.
Choi ble i 2010 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Referanser ==
Berger Glassverk

Berger Glassverk var en bedrift beliggende ved Hurdalssjøen, i drift fra 1857 til 1872.
I 1852 kjøpte firmaet Tostrup & Mathiesen gården Berger i sørenden av Hurdalssjøen. Det ble oppført et stort dampsagbruk på gården, og i 1857 ble det også anlagt et glassverk. Glassverket brukte avfall fra saga til å fyre med. I folketelling 1865 er det ved Berger Glassverk registrert 98 bosatte fordelt på 20 husholdninger. Hyttemester var Nils Hansen Hetty som kom fra Hurdal Glassverk, og som senere ble mester ved Hafslund Glassverk.
Glassverket produserte vindusglass, flasker og blant annet ble det produsert vannkarafler til bruk i jernbanevogner. I aftenposten 9.august 1869 reklameres det for "Hvidt vinduesglas i forskjellige kvaliteter af enkelt, halvanden og dobbel tykkelse fra Berger Glasværk anbefales til billiger priser. Berger Glasmagasin, Christiania, H.I. Jacobsen". Det reklameres også for vindusglass fra Berger i Trondheim, Bergen og Tromsø  I 1871 reklamerer H.I.Jacobsen at vindusglas fra Berger er "anerkendt ikke her alene, men ogsaa i utlandet som et udmerket smukt og godt produkt"  så glass fra Berger ble også eksportert utenlands.
Glassverket ble lagt ned i 1872 og allerede samme vinter annonseres det i Aftenposten for 2de enetages arbeiderboliger med 8 oppvarmede rom til salgs for bortkjøring på inneværende vinterføre.Frem til verket ble det anlagt en hestetrukket jernbanelinje fra Dal stasjon kalt bergerlinna, denne ble lagt ned i 1895.I Mathiesen Eidsvoll Værks samlinger i Krutthuset på Eidsvoll er det bevart en del produksjonsutstyr og produkter fra Berger Glassverk. Blant de kjente produktene er en kjegleformet flaske i klart glass med proveniens fra Nannestad i samlingene til Norsk Folkemuseum. I tillegg finnes en del brune ølflasker merket "Berger" under bunnen.


== Referanser ==