jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Irlam

Irlam er en forstad til distriktet Salford i Stor-Manchester, historisk en del av Lancashire. Den ligger på et flatt område på sørsiden av motorveien M62 og på nordbredden av Manchesters skipskanal; 10, 8 km vest-sørvest av Salford, 12,2 km vest-sørvest av Manchester, og 13,4 km øst-nordøst av Warrington. Irlam utgjør en sammenhengende byområde med Cadishead i sørvest, og er adskilt fra Flixton distriktet Trafford av Manchesters skipskanal. Hovedveien som går gjennom Irlam og knytter den til Cadishead og Eccles er A57. Det er også jernbanestasjon i Irlam som knytter den til distriktet. Ved folketellingen i 2001 hadde Irlam en befolkning på 18 504 innbyggere, noe som hadde økt til 19 933 innbyggere ved 2011.


== Beskrivelse ==

Irlam var i middelalderen kjent som Irwellham og var et utenforliggende område av Chat Moss, et stort myr- og torvområde som strakte seg langs elven Irwell. Det ble gjort arbeid på 1800-tallet for drenere store deler av Chat Moss for at jernbanen mellom Liverpool og Manchester kunne bli fullført i 1829. Irlam var imidlertid bare en liten landsby fram til jernbanen Cheshire Lines ble bygget og Irlam jernbanestasjon ble åpnet i 1873. I 1984 ble Irwell regulert slik at dens vann ble forent med Manchesters skipskanal, noe som stimulerte vekst i Irlam som en innenlandshavn. Irlams urbane distrikt ble etablert samme år og ble deretter styrt av sitt eget distriksråd, inntil distriktet ble nedlagt i 1974 og innlemmet i det nye bydistriktet Salford.
Gjennom en stor del av 1900-tallet var stålproduksjonen ved Lancashire Steel Corporation (senere British Steel) den dominerende virksomheten i Irlam. Rasjonalisering og konsentrasjon av stålproduksjonen til færre, men større stålverk medførte at innen 1979 hadde all stålproduksjon i Irlam opphørt. Det tidligere stålverket er i dag Northbank Industrial Estate, hvor de fleste arbeidsplassene i byen fortsatt finnes. En stor del av innbyggerne er dog pendlere til virksomheter andre steder i Stor-Manchester.

Den nordlige halvparten av Irlam er fortsatt ubebygd, og er den største jordbruksområdet innen Stor-Manchester. Den sørlige delen består hovedsakelig av boligområder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cooper, Glynis (2005): Salford: An Illustrated History. The Breedon Books Publishing Company. ISBN 1-85983-455-8.


== Eksterne lenker ==
(en) Irlam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historiske fotos og diskusjon om Irlam
Disney’s Animal Kingdom

Disney's Animal Kingdom (til daglig bare kalt Animal Kingdom) er en kombinert fornøyelsespark og dyrehage i Disneyworld i Florida. 
Parken åpnet 22. april 1998. Med sine 2 km² er den nesten fem ganger så stor som Magic Kingdom, og er også den største Disney-parken i verden. Her finnes både raske og rolige attraksjoner, i tillegg til over 1 700 dyr fra mer enn 250 arter.Tema for parken er dyr som lever i dag, dyr som er utryddet (f.eks. dinosaurer) og dyr fra eventyr og legender (f.eks. drager). En av parkens mest kjente attraksjoner er Kilimanjaro Safaris, som tar gjestene med på en afrikansk safari. Gjestene sitter i åpne busser som kjører gjennom safaridelen av parken, hvor det er mulig å komme ganske nær mange av dyrene. Turen varer i 18 og et halvt minutt, men det er ikke et eneste gjerde å se i løpet av turen. Dyrene befinner seg i innhegninger slik at rovdyr og byttedyr aldri har mulighet til å møte hverandre, men disse gjerdene er godt skjult for å ligne mest mulig på en virkelig safari. 


== Temaer ==
Parken er delt inn i syv soner med hvert sitt tema:

Oasis
Discovery Island
Camp Minnie-Mickey
Africa
Asia
Rafiki's Planet Watch
DinoLand U.S.A.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Disney's Animal Kingdom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gassasundet

Gassasundet er et sund mellom Bømlo og Spyssøya i Bømlo kommune. Spissøybrua går over sundet. Sundet går mellom Bømlafjorden i sør og Sagvågsfjorden i nord. Dybden varierer mellom 3-4 meter og 10-15 meter.
På Bømlo-siden av sundet har fylkesvei 542 en forgrening ut til Trekantsambandet. Stedet er derfor et viktig transportknutepunkt på Bømlo. Her møtes alle busslinjene mellom Moster, Svortland og Føyno/ Stord. Krysset har derfor et busstopp med parkeringsplass, dette har også betegnelsen Gassasundet.
Kommuner i departementet Aveyron

Dette er en liste over de 304 kommunene i departementet Aveyron i regionen Occitanie i Frankrike. Per 1. januar 2021 er antall kommuner redusert til 285.

(CAR) Communauté d'agglomération du Grand Rodez, dannet i 2000.
Gowy

Gowy er ei elv i Cheshire, England og ei sideelv til Mersey. Den er totalt rundt 32 kilometer lang.
Elva har utspring i den vestre delen av Cheshire, i åsene ved Peckforton Castle og landsbyen Peckforton, svært nær kilden til elva Weaver. Mens Weaver til å begynne med renner sørover renner Gowy mot nord, og danner dalen som også benyttes av Shropshire Union Canal. Elva renner like øst for Chester og passerer gjennom en omvendt hevert under Manchester Ship Canal før den munner ut i Mersey ved Stanlow-raffineriet rundt 3 kilometer øst for Ellesmere Port. Elvas lengde har økt gjennom århundrene etterhvert som landområder er blitt innvunnet gjennom drenering av sumpene i området.

Elva er svært populær blant fiskere og er også hjemsted for flere sjeldne insekter. På den nederste strekningen har elva de siste tiårene vært påvirket av forurensing, noe som delvis skyldes oljeraffineriet ved Stanlow og også de nærliggende motorveiene M53 og M56. Miljøgrupper har utarbeidet forslag til opprenskning i området og gjenoppbygging av fiskebestanden. 
Mellom veien A5117 og motorveien M56 ligger «Gowy Marshes», et torvmyr-område med fuktig gressland og beitemarker. Dette 1,6 km² store området, som er eid av Shell UK, er blitt etablert som et naturreservat.
Tellinger gjennomført av Environment Agency viser at Gowys bestand av ål har holdt seg godt oppe til tross for den massive nedgangen i ålebestanden over hele Europa. Årsakene til dette er uklare, men lokal fiskere har foreslått at ålen i Gowy muligens ikke følger det normale vandringsmønsteret på grunn av elvas delvis innelukkede tilstand som følge av systemet hvor elva føres under skipskanalen i en slags vannlås eller omvendt hevert.
Det lå tidligere opptil 20 vannmøller langs elva. I dag er det bare noen få tilbake: Bates Mill og Walk Mill er begge på private hender, mens Bunbury Mill og Trafford Mill eies av vann- og avløpsselskapet United Utilities plc. Bunbury Mill er åpen for almenheten i sommermånedene, mens Trafford Mill er under utvikling til å bli et museum.


== Eksterne lenker ==
(en) River Gowy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Teateråret 1899

Teateråret 1899 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1899.


== Hendelser ==
Albert Ranft knytter Stora Teatern i Göteborg til sitt teaterimperium.


== Utmerkelser ==


== Nye drama ==
Minna or, The Ruined Family from Downtown av Leon Kobrin
Når vi døde vågner av Henrik Ibsen


== Årets oppsetninger ==
7. mai – Aftenrøde basert på Knut Hamsuns skuespill med samme tittel, ble satt opp på Den Nationale Scene.
1. september – Mester Gert Westphaler var en en teateroppsetting basert på en enakts komedie med samme tittel av Ludvig Holberg. Det ble satt opp på Nationaltheatret med Olaf Mørch Hansson som regissør.
21. oktober – Over Ævne I var en en teateroppsetting basert på skuespillet med samme tittel av Bjørnstjerne Bjørnson. Det hadde norgespremiere på Nationaltheatret med Bjørn Bjørnson som regissør.
23. november – Over Ævne II var en en teateroppsetting basert på skuespillet med samme tittel av Bjørnstjerne Bjørnson. Det hadde norgespremiere på Nationaltheatret med Bjørn Bjørnson som regissør.
Gustaf Vasa av August Strindberg settes opp på Svenska Teatern og får suksess, mens hans øvrige historiske dramaer mottas kjølig av publikum..
August Strindbergs skuespill Erik XIV uroppføres på Svenska Teatern i Stockholm.
August Strindbergs skuespill Brott och brott uroppføres på Dramatiska Teatern i Stockholm.
P A Rosenbergs skuespill Dönviks prästgård uroppføres på Dagmarteatret i København
Onkel Vanja av Anton Tsjekhov har uroppføres på Moskva kunstnerteater.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==
Douglas Macmillan

Douglas Macmillan (født 10. august 1884 i Castle Cary i Somerset i England, død 9. januar 1969) var en britisk embedsmann og offiser.
Douglas var den syvende av åtte barn til William Macmillan (1844–1911) og hans kone Emily (1843–1937). Han ble utdannet ved Sexey's School, Bruton mellom 1894 og 1897, ved Quaker Sidcot School i Winscombe (1897—1901), og deretter ved studerte han ved det litterære og vitenskapelige instituttet i London fra 1901. Macmillan gikk etter å ha gjort ferdig studietiden, inn i embetsverket i London i 1902 og han arbeidet innen ulike departementer, som Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet. Han ensjonere seg som stabsoffiser i 1945.
Da Douglas' far døde av kreft i 1911, etterlot dette et dypt inntrykk på Macmillan, og året etter grunnla han en komitee for forebygging og lindring av kreft. The National Health Service hadde ennå ikke blitt etablert i Storbritannia, og registreringen av sykepleiere ble ikke innført før i 1919. Offentlig helse hadde ennå å blitt en viktig prioritering for den britiske befolkningen.
Macmillan ønsket å lage boliger for kreftpasienter over hele landet, der oppmerksomhet til kreftpasienter kunne bli tilbudt gratis eller til en lav pris, avhengig av omstendighetene. Et panel av frivillige sykepleiere kunne stå parat for å ivareta kreftsyke pasienter i deres egne hjem. Denne organisasjonen har siden blomstret og er kjent under navnet Macmillan Cancer Support.
Douglas Macmillan var vegetarianer. I 1909 skrev han et åpent brev til alle kristne med tittelen «Should we kill?» som oppfordret alle ortodokse kristne til å vurdere å begynne med vegetarisme i stedet for å spise kjøtt. Han ble tildelt Order of the British Empire for hans mange tjenester for Storbritannia.
Ilija Monte Radlovic

Ilija «Elijah» Monte Radlovic (født 5. juli 1914, død 26. august 2000) var en britisk offiser og forfatter.Radlovic var født i Montenegro. Etter å ha studert juss ved Universitetet i Beograd og ved Universitetet i Cambridge forsøkte han seg på en karriere innenfor journalistikk, hvor han arbeidet hovedsakelig for Reuters.


== Bibliografi (utvalg) ==
Tito's republic (1948)
Etiquette and Protocol A Handbook of Conduct in American and Inernational Circles (1957)


== Referanser ==
Gordon Bastian

Gordon Love Bastian (født 30. mars 1902 i Glamorgan i Wales, død november 1987) var en teknisk offiser i den britiske handelsflåten under den andre verdenskrigen.
Den 12. mars 1942 var Bastian førstemaskinist på SS «Empire Bowman» da skipet seilte ut fra Freetown i Sierra Leone som en del av Convoy SL 126, og var planlagt å ankomme til Liverpool i begynnelsen av april 1942. Den 30. mars 1942 ble skipet torpedert av U-404 i Atlanterhavet nesten 787 km nordvest for Kapp Finisterre. Med stor personlig risiko og fare for sitt eget liv, reddet Bastian to besetningsmedlemmer fra det synkende skipet. På grunn av dette ble han ble tildelt Albertmedaljen for livredning, den 17. august 1943.Bastian ble tildelt Albertmedaljen for livredning for å ha risikert sitt eget liv for å redde to andre medlemmer av mannskapet på skipet SS «Empire Bowman» etter at denne båten ble torpedert av en tysk ubåt, den 31. mars 1943. I 1971 ble han tildelt medaljen George Cross, som er den høyeste medaljen som kan deles ut av Storbritannia for sivil tapperhet og kan også deles ut til medlemmer av de britiske væpnede styrker som har utført modige handlinger i møte med fienden. Bastian ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire, den 1. januar 1942.
Kort tid etter å ha mottatt sine medaljer, ble Bastian invalidisert fra den britiske handelsflåten som følge av skadene på lungene hans som følge av røyken han ble tvunget til å inhalerte under redningsaksjonen på SS «Empire».I 1947 bosatte han seg i Montréal i Canada. Han døde i Canada i november 1987, i en alder av 82 år. Han etterlot seg sin kone, Mary, og deres sønn og datter.


== Referanser ==
Cirencester

Cirencester er en by i Gloucestershire i England, 150 km nordvest fra London. Den ligger ved elven Churn, en sideelv til Themsen, og er den største byen i Cotswolds. I Cirencester befinner seg det kjente Royal Agricultural College, den eldste høyskolen for landbruk i den engelskspråklige verden. I romersk tid het Cirenchester Corinium og var andre største byen etter Londinium, dagens London. Et museum med en stor samling, Corinium Museum, dokumenterer denne tiden.


== Historie ==
Den lokale keltiske stammen Dobunni var navngiver for den romerske borgen Corinium Dobunnorum som ble etablert rundt 50 e.Kr. Når grensen for det romerske Britannia ble flyttet nordover ble det til en romersk civitas. Tre viktige romerske veier møttes i Cirencester, deriblant Fosse Way fra Lindum (Lincoln) til Aquae Sulis (Bath). Rundt slutten av 200-tallet fikk Cirencester en bymur som omsluttet cirka én km², noe som gjorde den til den andre største byen i datidens romerske provins. I 312 ble den hovedstad for provinsen Britannia Prima. Byen hadde et forum, en basilika og et amfiteater, sistnevnte ligger i dag i byens periferi og har vært gjenstand for utgravinger på 1800-tallet og 1960-tallet.
Etter romersk tid har byen fortsatt hatt en viss betydning. Et slag mellom regionale konger fant sted her i 628. I middelalderen var striden mellom byens borgere og klosteret om den lokale makten fremtredende. Siden 1100-tallet ville borgerne at Cirencester ble en borough med lokal administrasjonsrett og plass i parlamentet, mens abbeden hadde Lord of the Manor tittelen fra kongen. Etter 1538 gikk rettigheten over til en lokal adelsmann uten at borgernes krav ble innfridd. 
Ull, veving og handel med ullstoffer har, sannsynligvis siden romersk tid, vært kilden til byens forholdsvise rikdom.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cirencester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byadministrasjonens hjemmeside
Corinium Museum Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine. hjemmeside
Side om Cirencester amfiteater
Robert Stromberg

Robert Stromberg (født 1965) er en amerikansk Oscar-vinnende art director og spesialeffektmaker.
Stromberg begynte å jobbe med «matte painting» på slutten av 80-tallet. Han begynte i spesialeffektfirmaet Illusion Arts, Inc., og mens han jobbet der ble han belønnet med to Emmy-priser for visuelle effekter for sitt arbeid på Star Trek: The Next Generation og Star Trek: Voyager. Han fikk også en Emmy i samme kategori for John Adams (2008).
Han har jobbet som art director på Avatar (2009) og Alice i Eventyrland (2010). Han ble nominert til og vant Oscar for beste artistiske produksjon for begge filmene.


== Priser og nominasjoner ==


=== Oscar ===


==== Oscar for beste artistiske produksjon ====
Nominert: Alice i Eventyrland
Vant: Avatar (2009)


==== Oscar for beste visuelle effekter ====
Nominert: Master and Commander: The Far Side of the World (2003)


=== BAFTA ===


==== BAFTA for beste artistiske produksjon ====
Nominert: Alice i Eventyrland
Vant: Avatar (2009)


==== BAFTA for beste visuelle effekter ====
Nominert: Master and Commander: The Far Side of the World (2003)


=== Emmy ===


==== Emmy for beste visuelle effekter ====
Nominert: John Adams (2008)
Vant: Star Trek: Voyager (1995)
Nominert: Fatherland (1995)
Vant: Star Trek: The Next Generation (1991)
Nominert: Star Trek: The Next Generation (1990)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Stromberg på Internet Movie Database 
(sv) Robert Stromberg i Svensk Filmdatabas 
(da) Robert Stromberg på Filmdatabasen 
(da) Robert Stromberg på Scope 
(fr) Robert Stromberg på Allociné 
(en) Robert Stromberg på AllMovie 
(en) Robert Stromberg hos The Movie Database
Eventyrgarden Huso

Huso Lodge ligger i Hemsedal ca. 822 moh. Her er et gammelt hallingtun med 10 bygninger og Gjestehuset. Heimstølen har blant annet flere rekonstruerte bygninger.


== Historikk ==
Huso var fra 1600-tallet en husmannsplass som utviklet seg til å bli en typisk fjellgard. På 1800-1900 tallet fødde gården tre generasjoner med det den og utmarka kunne produsere. Mekkel Huso var den siste bonden på gården. Per Herbrand Rustberggard overtok gården av sin slektning og satset på griseproduksjon og turisme. Sønnen Torbjørn Rustberggaard overtok i 1985, og utviklet turistgården videre med flere utbygginger. August 2019 tok sønnen Bjørn Rustberggaard over gjestegården.


== Husotunet ==
Tunet består av 5 bygningsgrupper med forskjellige funksjoner.

Hallingtunet har 10 gamle tømmerbygninger som danner et gammelt hallingtun med utstyr og inventar. Her er også hallingstuene Brudestugu og Gildestugu.
Gjestehuset. Restaurert, utsmykket sveitserhus i dragestil.
Storhytta Vognstallen.
Godshuset fra Gol stasjon som nå brukes til bondens marked.
Fjøs og driftsbygninger er bygget om til leiligheter.


== Heimstølen ==
Stølen ligger 3,5 km fra Husotunet. Her er følgende bygninger:

Høvdinghallen er et tidsriktig langhus. I vikingtiden var Høvdinghallen sete for viktige begivenheter og sammenkomster.
Trolldomen er en fantasibygning med inspirasjon fra nøkken og vikingtiden.
Storhyttene Storestugu, Kongsseteren og Vikinghuset ligger også på Heimstølen.
To tjern blir brukt til fisking og padling. En stor gapahuk for tilbereding av mat.


== Eksterne lenker ==
Bedriftens nettsted
Adrian Beers

Adrian Beers (født 6. januar 1916 i Glasgow, død 8. april 2004 i London) var en britisk bassist og professor ved Royal College of Music og Royal Northern College of Music. 
Beers var rektor ved Philharmonia Orchestra og English Chamber Orchestra, og han var en kjent kammermusiker. Han studerte ved Bellahouston Academy der han lærte å spille på instrumenter som cello, piano og kontrabass sammen med hans far som også var bassist. Han ble like etter andre verdenskrig medlem av det nystartede Philharmonia Orchestra. Han spilte sammen med dem frem til 1963, og han til tilbake til dette orkesteret i 2002. Han spilte også i Goldsbrough Orchestra, som senere byttet navn til Chamber Orchestra (ECO). Han spilte også i Melos Ensemble. 
Beers ble utnevnt til medlem av den britiske Order of the British Empire i 1990 for sin innsats for britisk musikk. Hans lange diskografi inneholder mange kjente innspillinger som han har utført sammen med kjente og populære musikere som f.eks. Raymond Leppard, Vivaldis Laudate Pueri og Charles Mackerras.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrian Beers på Internet Movie Database 
(en) Adrian Beers på Discogs 
(en) Adrian Beers på MusicBrainz 
(en) Adrian Beers på AllMusic
Alan Caillou

Alan Samuel Lyle-Smythe, bedre kjent under forfatternavnet Alan Caillou, (født 9. november 1914 i England, død 1. oktober 2006 i Sedona i Arizona i USA) var en britisk forfatter, skuespiller, manusforfatter, soldat, politimann og profesjonell jeger.


== Liv ==
Fra 1936 til utbruddet av den andre verdenskrig i 1939 var Lyle-Smythe utstasjonert i det britiske Palestina-mandatet i Midtøsten der han lærte seg det arabiske språket. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire i juni 1938. Han giftet seg med kjæresten, Aliza Sverdova, i 1939, og han studerte deretter skuespill og teater mellom 1939 og 1941.
I januar 1940 ble Lyle-Smyth innrullert i Royal Army Service Corps. På grunn av sine språklige ferdigheter i arabisk ble han stasjonert i Nord-Afrika der han ble tatt til fange, fengslet og truet med henrettelse. Han klarte å flykte fra fangenskapet og ble med i de britiske styrkene ved Salerno. Han ble deretter utstasjonert sammen med partisaner i Jugoslavia. Han skrev om sine opplevelser i boken The World of Six Feet Square som ble utgitt i 1954. Han ble forfremmet til kaptein og han ble tildelt Military Cross i 1944.Etter krigen vendte Lyle-Smythe tilbake til Midtøsten i 1946 og ble der til 1947 før han tjenestegjorde som polititjenestemann i det britisk okkuperte italienske Somaliland fra 1947 til 1952. I løpet av disse årene skrev han boken Sheba Sleep her. Lyle-Smith reiste til Canada hvor han jobbet som jeger og han ble skuespiller på kanadisk fjernsyn.


== Forfatterskap ==
Han skrev sin første roman, Rogue's Gambit, i 1955 under sitt psevdonym Caillou, et av dekknavnene fra krigen. Etter at han flyttet fra Vancouver til Hollywood, skrev han manus og opptrådte dessuten som skuespiller i TV-showene Daktari, The Man From U.N.C.L.E. (inkludert manus for «The Bow-Wow Affair» fra 1965), Thriller, Daniel Boone og Quark hvor han spilte «The Head».
Han skrev rundt 52 thrillere, utgitt som pocketbøker, under sitt eget navn og sitt psevdonym som Alex Webb om slike helter som Cabot Cain, oberst Matthew Tobin, Mike Benasque, Ian Quayle og Josh Dekker. Han skrev fortellinger for magasiner og også bøker under kvinnelige psevdonymer.Flere av hans romaner ble filmatisert, blant annet Rampage med Robert Mitchum i 1963, som var basert på hans egne erfaringer med storviltjakt. I Assault on Agathon med Nico Manardos i rollen som Cabot Cain, skrev Caillou også manuset for filmen. The Cheetahs som ble filmatisert i 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Caillou på Internet Movie Database 
(da) Alan Caillou på Filmdatabasen 
(en) Alan Caillou hos The Movie Database 
Alan Caillou hos Fiction books
Bøker av Alan Caillou i Open Library hos Internet Archive
Teateråret 1900

Teateråret 1900 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1900.


== Hendelser ==
15. september – Aarhus Teater innvies.
Albert Ranft knytter Södra teatern i Stockholm til sitt teaterimperium.


== Utmerkelser ==


== Nye drama ==
Emma Gad – Dydens belønning
James Herne — Sag Harbor
George Bernard Shaw — Captain Brassbound's Conversion
Arthur Schnitzler  —  Reigen


== Årets oppsettinger ==


=== Danmark ===
Gustav Esmanns skuespill Alexander den store uroppføres på Folketeatret– i København, den kom som roman i 1907 og film i 1917


=== Italia ===
14. januar – Giacomo Puccinis opera "Tosca" uroppføres ved Teatro Constantzi i Roma, Italia.


=== Norge ===


=== Sverige ===
19. november – August Strindbergs Till Damaskus uroppføres på Dramaten med blant andre August Palme og Harriet Bosse. August Palme spiller "Den okände" og Harriet Bosse spiller "Damen".
Emil Norlanders revy Den förgyllda lergöken har premiere på Victoria-teatern i Stockholm
August Strindbergs teaterstykke Brott och brott uroppføres på Dramatiska Teatern i Stockholm


=== Tyskland ===
26. januar – Når vi døde vågner av Henrik Ibsen har urpremiere på Königliches Hoftheater i Stuttgart.


== Fødsler ==
6. februar – Rudolf Värnlund, svensk forfatter, dramatiker og manusforfatter (død 1945)
2. april – Roberto Arlt, argentinsk journalist, forfatter og dramatiker (død 1942)
5. september – Leif Enger, norsk skuespiller (død 1977)
23 desember – Marie Bell, fransk skuespiller og teaterinstruktør (død 1985)


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Rukwasjøen

Rukwasjøen er en alkalisk innsjø sørvest i Tanzania, på grensa mellom regionene Rukwa og Mbeya. Den ligger mellom Tanganyikasjøen i nordvest/vest og Malawisjøen i sørvest, og tilhører samme riftforgreining som disse. Innsjøens størrelse har variert veldig med årene, på grunn av varierende tilløp. Innsjøen har i dag et areal på omtrent 2 600 km². Nesten halvparten av parken ligger i Uwanda viltreservat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Rukwa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Avisåret 1900

Avisåret 1900 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1900.


== Hendelser ==


== Etableringer ==
Daily Express, en politisk konservativ avis, etableres av Arthur Pearson.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen etableres.
Avisen Iskra etableres av russiske sosialistiske emigranter i Leipzig.
Kronen Zeitung, som i dag er en av Østerrikes største aviser, etableres.
Rakkestad Avis etableres.


== Nedleggelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
…

		


== Referanser ==
Børvatnet

Børvatnet (pitesamisk: Burrdo, lulesamisk: Burddo) er en innsjø i Bodø kommune i Nordland. En mye brukt turistforeningsløype opp mot Lurfjellhytta går rundt Børvatnet, og har sitt utgangspunkt i nordenden av vatnet.


== Referanser ==