Bibio

Bibio er en slekt av myggene (Nematocera), som sammen med  fluene,  utgjør tovingene (Diptera). Den er typeslekten i familien hårmygg (Bibionidae). De er fra 3 mm. til ca. 15 mm, de fleste er under 10 mm lange. Det er 13 nålevende arter i Norge, dessuten én som sannsynligvis er utdødd. I verden er det ca. 200 nålevende arter.


== Utseende ==

Små til middelsstore (3–15 mm), kraftig bygde mygg med korte antenner, disse er kortere enn hodet. Hannene er vanligvis svarte bortsett fra at beina kan være lysere, hunnene ikke sjelden brunlige eller rødlige. Fasettøynene er store hos hannene og dekker hele hodets overside (holoptiske øyne), hos hunnene er de mye mindre og bredt adskilte i pannen. Oppe på hodet sitter det tre punktøyne (ocelli) på en lav knøl. Særlig hos hannene har fasettøynene ofte tette, ganske lange, oppstående hår som sitter festet mellom fasettene. Antennene er stav- til trådformede og består av seks til tolv mer eller mindre sylindriske ledd. Antennen mangler lange hår. Palpene er vanligvis fem-leddete og omtrent så lange som antennene. Munndelene er av varierende lengde og ender i et puteformet sugeorgan (labellum). 
Midtkroppen (thorax) er kraftig sklerotisert (hard), ryggen («scutum») høyt hvelvet, scutellum ganske lite, men oppstående. Hele kroppen kan være kledt med lange hår, særlig hos hannene. Beina er kraftige og middels lange Framlårene er brede og noe flate, framleggene (protibiae) er fortykkede og ender i en kraftig pigg, dessuten med en mer eller mindre skarp spore på innersiden. Framføttene er ganske sterkt forlengede. Mellom- og bakbeina er vanligvis mer eller mindre fortykkede.
Vingene er forholdsvis store og brede med få men tydelige årer som danner et karakteristisk mønster (se tegningen). De er gjerne røykfargede, men har sjelden fargetegninger, bortsett fra at det mørke vingemerket (pterostigma) gjerne er tydelig. Hunnens vinger er ofte mørkere enn hannens. Bakkroppen er ganske slank hos hannen med lange hår på sidene, hos hunnen er den mye tykkere og mindre hårete.

Larvene er avlange, sylindriske, mer eller mindre pølseformede uten bein eller vorteføtter. Hodekapselen er markert, rund og blank og kan ikke trekkes inn i kroppen. På farge er de hvite, gulaktige, brunlige eller grå. Munndelene er korte og kraftige med jekselaktige mandibler. Kroppen er kledt med harde, mikroskopiske skjell som ofte bærer pigger og gjør at overflaten blir ru. Dessuten har de fleste en rekke fingeraktige utvekster som overflatisk kan ligne på pigger, men der er ganske myke, typisk har de 22 slike på hvert kroppsledd. På det bakerste kroppsleddet er det en stor spirakel (åndehull) som hos denne slekten er delt i to (hos Pleciinae er den udelt, hos slekten Dilophus vanligvis delt i tre).
Puppene ligger fritt i et kammer i jorden, ikke omgitt av noen slags kokong. De er hvitaktige på farge bortsett fra fasettøynene som blir rødbrune før klekkingen. De fleste av det voksne insektets deler er gjenkjennelige på puppen.


== Levevis ==
De fleste artene finnes i åpne habitater, som gressenger, dyrket mark, fjellområder og heier, men det er også noen arter som lever i skog. Larvene lever i strølaget på bakken der de spiser råtnende plantemateriale, noen ganger også røtter. Hunnene legger alle sine egg (100-4000, avhengig av hunnens størrelse) i et utgravd hulrom i bakken, og dør like etterpå. Larvene fra ett eggkull holder sammen gjennom larvetiden, og danner dermed tette ansamlinger. Larvetiden er gjerne ett år, men kan strekke seg over minst to år i kalde områder med kort vekstsesong. Enkelte arter, særlig hagehårmygg (Bibio hortulanus), kan gjøre en god del skade på dyrket mark, grønnsaker og plener om den er tallrik. En annen art som er kjent for spektakulære masseforekomster er russeflue (Bibio pomonae), men denne forekommer sjelden på dyrket mark så den gjør neppe økonomisk skade. På den andre siden er larvene et viktig element i jordbunnens økosystem og bidrar til nedbrytingen av plantedeler ved å tygge opp døde planter. De kan også finnes i gammel husdyrgjødsel. 
De voksne myggene lever bare kort tid - hos arten enghårmygg (Bibio johannis) omtrent tre dager. Noen arter tar ikke næring til seg som voksne, andre, særlig hunnene, besøker blomster og tar til seg nektar og pollen. Hannene danner svermer, hos noen arter like over bakken, hos andre i opptil 10 meters høyde, og griper hunner som flyr gjennom svermen for å pare seg med dem. Myggene er nokså trege og lar seg ikke så lett jage bort, så noen ganger oppleves de som plagsomme ved masseforekomster. De biter imidlertid ikke og oppsøker heller ikke mennesker. Da de kan være svart tallrike og dessuten lette å fange kan de være en viktig matkilde for insektetende fugler, edderkopper, maur og andre rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt over hele Jorda, av større landområder utenfor Polområdene mangler den bare på New Zealand. Den går også langt mot nord og er kjent fra Novaja Semlja og Baffin Island. De fleste artene holder til på den nordlige halvkulen. Slekten er sjelden i lavlandet i tropene, men finnes i høyereliggende områder. De kan gå nokså høyt opp i fjellene og er funnet 5300 meter over havet i Himalaya, ca. 1700 meter over havet i Sør-Norge.


== Fossile arter ==
Denne slekten er kjent fra fossiler tilbake til tidlig tertiær. Det er beskrevet tallrike (ca. 130) fossile Bibio-arter, særlig fra Europa, men det er sannsynlig at mange av navnene er synonymer - det fossile hårmygg-materialet bør revideres.


== Systematisk inndeling ==
Det er funnet 14 arter i Norge, en av dem er sannsynligvis utdødd. I tillegg til disse er det navngitt ca. 130 arter fra fossiler, men det er uvisst hvor mange av disse som er reelle.

Orden tovinger (Diptera)
Gruppe mygg (Nematocera)
Familien hårmygg (Bibionidae)
Underfamilie Bibioninae
Slekt Bibio Geoffroy, 1762
Arter som forekommer i Norge :
Stor høsthårmygg, Bibio clavipes Meigen, 1818 Vanlig i Norge nord til Troms / Finnmark. Flyvetid om høsten. Vanlig i store deler av Europa og i Asia.
Svartvinget hårmygg, Bibio ferruginatus (Linnaeus, 1767) Bare noen få funn i Norge, fra Oslo-området.  Flygetid i mai-juni.
Enghårmygg, Bibio johannis (Linnaeus, 1767) Funnet i Rogaland og ved Oslofjorden ved kysten og i tilknytning til jordbruksområder. Lever på gressenger. Flygetiden er tidlig i april-mai.
Bibio lanigerus Meigen, 1818 Funnet et par ganger ved Oslofjorden og i Rogaland. Flyr tidlig på våren.
Liten høsthårmygg, Bibio longipes Loew, 1864 (=Bibio lepidus Loew, 1871) Funnet i Vestfold, Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane og i Nord-Trøndelag. Flyr i september-oktober.
Markusflue, Bibio marci (Linnaeus, 1758) Ligner mye på den vanlige Bibio pomonae, men har helt svarte bein. Flyr i mai. Sjelden i Norge, funnet nær sjøen (strandlinjen) i Vestfold og Ytre Telemark, og nylig også i Stranda på Sunnmøre. Vanligere sør i Europa og finnes helt nord i Afrika.
Liten skogshårmygg, Bibio nigriventris Haliday, 1833 En av de vanligste artene i Norge, finnes fra kysten og opp i miderste alpine sone. Flygetiden er fra mai til juni., noe senere i nord. Opptrer sjeldnere med masseutbrudd enn mange andre arter.
Russeflue,Bibio pomonae (Fabricius, 1775) En stor art, svart kropp og helt røde bein. Vanlig i hele landet og sørover i Europa, unttatt helt i sør. Lever i løvskog med bjørk, særlig i det subalpine området Flygetid juli-september. .
Høyfjellshårmygg, Bibio siebkei Mik, 1887 En fjellart i Sør-Norge, men kan finnes ned til kystlinjen helt nord i landet. Flyr i juli-august.
Stor skogshårmygg, Bibio varipes Meigen, 1830 Lever langs kysten, fra Østfold til Møre og Romsdal, men ikke oppe i fjellet, eller i innlandet.  Flygetiden er i mai-juni.
Dverghårmygg, Bibio lautaretensis Villeneuve, 1925 Bare to funn i Norge, fra Voss og Hol (Buskerud). Lever i fjellet ved eller over tregrensen.
Gulvinget hårmygg, Bibio brunnipes (Fabricius, 1794) Funnet i hele Norge fra fjellet (boreoalpin sone). Flygetiden er juli-august.
Bibio fulvicollis Gimmerthal, 1842 Noen få funn i eldre tid fra Sør-Norge, ingen siden 1944. Det finnes en del eldre funn og det ser ut til at arten var langt mer vanlig for hundre år siden. Det ser ikke ut til at det finnes nyere funn av denne arten fra andre land heller, så den kan kanskje være utdødd.
Brunvinget hårmygg, Bibio rufipes (Zetterstedt, 1838) Lever i fjellet i hele Norge, men er sjeldnere enn Bibio brunnipes. Flygetiden er i august, men kan starte tidligere eller vare lengre.
Andre europeiske arter Bibio anglicus Verrall, 1869
Bibio elmoi Papp, 1982 - bare på Kanariøyene
Bibio femoralis Meigen, 1838
Bibio fulviventris Meigen, 1818 - usikkert hva denne er
Bibio gineri Gil Collado, 1932 - Spania
Bibio graecus Duda, 1930 - Hellas
Bibio handlirschi Duda, 1930
Hagehårmygg, Bibio hortulanus (Linnaeus, 1758) – ikke i Norge. Vanlig lenger sør i Europa, kan gjøre en del skade.
Bibio laufferi Strobl, 1906- Spania
Bibio leucopterus (Meigen, 1804)
Bibio macer Loew, 1871 - Romania
Bibio picinitarsis Brullé, 1832 - Italia, usikkert hva denne er
Bibio reticulatus Loew, 1846
Bibio sardocyrneus Haenni, 2009 - Sardinia
Bibio strobli Duda, 1930 - Østerrike
Bibio venosus (Meigen, 1804)
Bibio villosus Meigen, 1818 - Tyskland
Andre arter fra den palearktiske sone
Bibio acerbus Yang & Luo, 1989
Bibio acutifidus Yang & Luo, 1989
Bibio adjunctus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio aduncatus Luo & Yang
Bibio ainoi Hardy & Takahashi, 1960
Bibio amnon Skartveit & Kaplan, 1996
Bibio amputonervis Hardy & Takahashi, 1960
Bibio aneuretus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio baciliformis Luo & Yang
Bibio biconcavus Yang & Luo, 1989
Bibio bimaculatus Luo & Yang
Bibio caucasicus Duda, 1930
Bibio claviantenna Yang & Luo, 1989
Bibio consanguineus Loew, 1869
Bibio crassinodus Yang & Luo, 1989
Bibio cuneatus Yang & Luo, 1989
Bibio deceptus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio dipetalus Yang & Luo, 1989
Bibio discalis Brunetti, 1911
Bibio echinulatus Yang & Luo, 1989
Bibio flavifemoralis Luo & Yang
Bibio flavihalter Hardy & Takahashi, 1960
Bibio flavitarsalis Luo & Yang
Bibio fulvicrus Duda, 1930
Bibio funianus Yang & Cheng, 1997
Bibio furcillatus Loew, 1871
Bibio fuscopiceous Luo & Yang
Bibio gangliiger Luo & Yang
Bibio gracilipalpis Hardy & Takahashi, 1960
Bibio hebeiensis Luo & Yang 
Bibio holomaurus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio hordeiphagus Yang & Luo, 1987
Bibio jilinensis Luo & Yang
Bibio jinggangensis Luo & Yang
Bibio longipalpus Yang & Cheng, 1997
Bibio matsumurai Okada, 1938
Bibio medianus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio metaclavipes Hardy & Takahasi, 1960
Bibio montanus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio nigerrimus Duda, 1930
Bibio nigriclavipes Hardy & Takahashi, 1930
Bibio nigripilosus Duda, 1930
Bibio obscuripennis De Meijere, 1904
Bibio obuncus Hardy & Takahashi, 1960
Bibio omani Hardy & Takahashi, 1960
Bibio parvispinalis Luo & Yang
Bibio petilitarsalis Luo & Yang, 1988
Bibio pseudoclavipes Okada, 1938
Bibio rufiventris (Duda, 1930)
Bibio shaanxiensis Yang & Luo, 1989
Bibio simulans Hardy & Takahashi, 1960
Bibio sinensis Ôuchi, 1940
Bibio singularis Hardy & Takahashi, 1960
Bibio tenebrosus Coquillett, 1898
Bibio turcmenicus Duda, 1930
Bibio variicolor Yang & Luo, 1989
Bibio vuanus Yang & Cheng, 1997
Bibio xizangensis Yang & Luo, 1987
Nordamerikanske arter (i tillegg til de holarktiske bio brunnipes, liten høsthårmygg B. longipes, brunvinget hårmygg B. rufipes og høyfjellshårmygg B. siebkei) Bibio abbreviatus Loew, 1864
Bibio albipennis Say, 1823
Bibio alexandri James, 1936
Bibio alienus McAtee, 1923
Bibio articulatus Say, 1823
Bibio atripilosus James, 1936
Bibio autumnalis Fitzgerald, 1996
Bibio carri Curran, 1927
Bibio cognatus Hardy, 1937
Bibio femoratus Wiedemann, 1828
Bibio fluginatus Hardy, 1937
Bibio flukei Hardy, 1937
Bibio holtii McAtee, 1921
Bibio lobatus Hardy, 1937
Bibio necotus Hardy, 1937
Bibio nigritus Curran, 1924
Bibio palliatus McAtee, 1922
Bibio pingreensis James, 1936
Bibio rufithorax Wiedemann, 1828
Bibio sierrae Hardy, 1960
Bibio similis James, 1936
Bibio slossonae Cockerell, 1909
Bibio striatipes Walker, 1848
Bibio tenellus Hardy, 1937
Bibio townesi Hardy, 1945
Bibio tristis Williston, 1893
Bibio utahensis Hardy, 1937
Bibio velcidus Hardy, 1937
Bibio velorum McAtee, 1923
Bibio vestitus Walker, 1848
Bibio xanthopus Wiedemann, 1828
Afrikanske arter:Bibio afer Loew, 1854
Bibio birudis Walker, 1860
Bibio brachiatus Rondani, 1864
Bibio breviceps Loew, 1866
Bibio brevicruris Hardy, 1950
Bibio caffer Loew, 1866
Bibio kenyaensis Hardy, 1950
Bibio longifrons Macquart, 1838
Bibio longirostris Rondani, 1864
Bibio melanogaster Wiedemann, 1821
Bibio pruinosus Hardy, 1950
Bibio pyrrhonotus Speiser, 1910
Bibio turneri Edwards, 1925
Bibio upembensis Hardy, 1952
Sørøst-Asia og Oseania:,Bibio ablusus Hardy, 1965
Bibio aequalis Brunetti, 1912
Bibio affiniproximus Hardy, 1965
Bibio anposis Hardy, 1968
Bibio approximatus Brunetti, 1911
Bibio aquilus Hardy, 1967
Bibio araeosceles Hardy, 1967
Bibio bicolor Walker, 1848
Bibio brevicalcar Edwards, 1928
Bibio brunettii Hardy, 1973
Bibio capitaneus Hardy, 1965
Bibio collaripes Brunetti, 1926
Bibio defectus Brunetti, 1911
Bibio depressus de Meijere, 1924
Bibio discalis Brunetti, 1911
Bibio flavicans Edwards, 1928
Bibio flavissimus Brunetti, 1925
Bibio flavohirtus Brunetti, 1912
Bibio formocianus Okada, 1938
Bibio fuscitibia Brunetti, 1911
Bibio hennigi Hardy, 1952
Bibio hortulanoides Brunetti, 1911
Bibio illaudatus Hardy, 1961 - Vanuatu
Bibio imitator Walker, 1834 - eneste art i Australia
Bibio nepalensis Hardy, 1967
Bibio nigripennis Brunetti, 1913
Bibio obediens Osten Sacken, 1881
Bibio pallidohirtus Brunetti, 1925
Bibio plecioides Osten Sacken, 1881
Bibio proximus Brunetti, 1911
Bibio rubicundus van der Wulp, 1884
Bibio rufifemur Brunetti, 1911
Bibio scaber Edwards, 1928
Bibio scaurus Hardy, 1965
Bibio sillemi Duda, 1935
Bibio sumatranus de Meijere, 1924
Bibio totonigrum Hardy, 1965
Bibio xuthopteron Hardy, 1968
Neotropiske arter:,Bibio atrigigas Fitzgerald, 1997
Bibio borisi Fitzgerald, 1997
Bibio chelostylus Fitzgerald, 1997
Bibio chiapensis Fitzgerald, 1997
Bibio criorhinus Bellardi, 1859
Bibio fuligineus Bellardi, 1859
Bibio intermedius Rondani, 1850
Bibio nudioculatus Macquart, 1847
Bibio oreonanus Fitzgerald, 1997
Bibio piceus Bellardi, 1859
Bibio subaequalis Rondani, 1868
Bibio superfluus Schiner, 1868 - også i Nord-Amerika
Bibio vicinus Arribalzaga, 1878
Bibio wulpi Hardy, 1953
Bibio xeronastes Fitzgerald, 1997


== Referanser ==


== Kilder ==
Skartveit, J.  1995. Distribution and flightperiods of Bibio Geoffroy, 1762 species (Diptera, Bibionidae) in Norway. Fauna Norv. B 42 (2),  side 83.
Skartveit, J. 2004. Nordiske hårmygg (Bibionidae). Larver og imagines. Norske Insekttabeller nr. 17, utgitt av Norsk Entomologisk Forening


== Eksterne lenker ==
(en) Bibio – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Bibio i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bibio hos Artsdatabanken 
(sv) Bibio hos Dyntaxa 
(en) Bibio hos Fauna Europaea 
(en) Bibio hos Fossilworks 
(en) Bibio hos ITIS 
(en) Bibio hos NCBI 
(en) Kategori:Bibio – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bibio – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bibio – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norske Insekttabeller nr 17 – Hårmygg (PDF)
Tree of Life - Bibionomorpha, (Diptera) (engelskspråklig)