jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hus (genealogi)

Hus er innen genealogi (og tildels også innen adelsrett og familierett) et begrep med omtrent samme betydning som slekt, dvs. personer som nedstammer i mannslinjen (agnatisk) fra samme person. Begrepet er særlig brukt om fyrstelig genealogi (fyrstehus, kongehus) og adelsgenealogi, men har også vært brukt om høyborgerlige og andre prominente slekter.
Særlig for fyrstelige og adelige slekter gjelder at tilhørighet til huset kan være regulert av en del særlige regler, i en del tilfeller av en egen huslov. F.eks. kan samtykke til ekteskap fra slektens hovedmann være et vilkår for at arvingene regnes som dynastiske (medlemmer av huset). Det kan være krav til likebyrdige ekteskap.
F.eks. er huset Oldenburg navnet på det fyrstehuset (fyrsteslekten) som har regjert i Danmark og Norge det meste av tiden siden 1448/1450.
Begrepet hus er hentet fra bygningstypen hus og er brukt i en billedlig forstand.
Bené Efrájim

Bené Efrájim (hebraisk בְּנֵי אֶפְרַֽיִם [bə'nē ef'rajim] («barn av Efraim»), også kalt for telugujøder ettersom de snakker telugu, er en liten gruppe med jøder som hovedsakelig bor i Kottareddipalem, en landsby utenfor Guntur i Andhra Pradesh i India, ikke langt fra deltaet til elven Krishna. Totalt er det rundt 350 stykker.Bené Efràjim-jødene hevder å spore deres jødiske skikker tilbake til tidligere tider, og deres historie har åpenbare fellestrekk med den til Bené Menashe-jødene i de nordøstlige indiske statene Mizoram og Manipur: Baptistiske misjonærer kom til dem på begynnelsen av 1800-tallet og konverterte dem til kristendommen. Siden 1981 har rundt 50 familier rundt Kottareddipalem og Ongole (hovedstaden i Prakasham-distriktet) lært seg jødedommen og hebraisk språk. De har deretter arbeidet for at andre jødiske samfunn i andre deler av verden skal anerkjenne dem som jøder. På grunn av at hebraisk språk er nylig blitt tatt i bruk og på grunn av den sterke vektleggingen å benytte hebraisk også som daglig språk, og ikke bare i liturgien, har hebraisk ikke hatt noe større innflytelse på morsmålet telugu og har således heller medført dannelsen av noe form dialekt som «jødetelugu» slik som har skjedd med andre jødiske grupper diaspora. 
Opp gjennom årene har flere rabbinere fra andre jødiske samfunn besøkt Bené Efrájim-gruppen, men de har ennå ikke sett seg i stand til å godkjenne dette samfunnet på det viset som har skjedd med Bené Menashe-jødene.I 1992 ble den første synagogen åpnet Kottareddipalem, kalt for «Huset til Yakobs barn», grunnlagt av den tidligere kristne predikanten Shmuel Yakobi som konverterte til jødedommen på 1980-tallet etter en reise til «Jerusalem». Yakobi grunnla også et uavhengig åpent universitet som tilbød brevkurs i Tora og hebraiske studier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Life with the Bene Ephraim, ved Bonita Nathan Sussman og Gerald Sussman
Next Year In Mumbai : The Blog
Qin Jiushao

Qin Jiushao (tradisjonell kinesisk: 秦九韶, forenklet kinesisk: 秦九韶, pinyin: Qín Jiǔshào, Wade-Giles: Ch’in Chiu-Shao, stilnavn: Daogu (道古), født ca. 1201 i Ziyang i Sichuan i Kina, død 1261) var ein kinesisk matematiker. Han kom fra en embedsmannsfamilie som stammet fra Shandong.
Han skrev i 1247 verket Matematikkens ni deler (Shushu Jiuzhang) som beskjeftiget seg blant annet med matematiske ligninger. Verket er kjent for å formulere det såkalte kinesiske restteorem. 
Innen geometrien introduserte han en ny metode i kinesisk matematikk, «Qin Jiushaos formel», for å regne ut arealet i en triangel med kjent lengde på de tre sidene. Dette er en formel som i vestlig matematikk er kjent som Herons formel.
Han er også en av dem som har fått æren av å introdusere tegnet  for null i kinesisk matematikk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ulrich Libbrecht: Chinese mathematics in the thirteenth century. The Shu-shu chiu chang of Ch’in Chiu-shao. Cambridge (Mass,), London, MIT Press, 1973.
Ulrich Libbrecht: Ch’in Chiu-shao // Sung Biographies/ Ed. by H.Franke. Wiesbaden, 1976. Bd. I, s. 231—234.
Ho Peng-Yoke: Biografi i Dictionary of Scientific Biography, New York 1970—1990.
I-Chen Chang, P. Muller: «The Ancient Chinese Pearl in number theory — the Chinese remainder theorem», i International Journal of Mathematical Education in Science and Technology, Volume 11, Issue 4, 1980, ss. 545—556
Beser

Beser (betser; Bosor, «sterk») var en by i oldtidens Israel, som lå i ørkenområdet øst for Jordanelven. Dens nøyaktige lokalisering er ikke kjent, men var lokalisert i området til Rubens stamme: Den ble gjort til en levittby og en av landets seks tilfluktsbyer (som en person skyldig av mannsdrap kunne flykte til for å unngå blodhevn).Et av de forslagene for identifisering av byen er Bozrah, en oldtidsby som ligger i sørlige Jordan, på samme sted som dagens Bouseira. Et annet forslag er Besheir.


== Referanser ==
Baguirmi

Baguirmi var en stat som vokste frem sørøst for Kanem-Bornu på 1500-tallet. 
Under Abdullah IV (1568–1598) ble islam innført og riket ble et sultanat. Hovedstaden Massenya ble med tiden setet for en domstol.
I 1893 ble riket erobret av Rabih az-Zubayr. Opprøret ble slått ned av franske styrker, og Baguirmis oppnådde da status som fransk protektorat. Baguirmi har fortsatt status som et tradisjonelt høvdingskap overfor Tsjads administrative myndigheter.


== Referanser ==
Pilt-Ola

Ole Olsen Songesand (født 1779, død 1858), kjent som Pilt-Ola, var en norsk eventyrer, driftekar, kremmer,  handelsmann, sildetilvirker, oppfinner, fabrikkeier og kirke-eier fra Songesand i Lysefjorden i Ryfylke. Han vokste opp som husmannssønn på gården Bakken i Lysefjorden. 


== Vandrer ==
Han er blant annet kjent for å ha gått til Finnmark til fots for å kjøpe tamrein som han tok med seg tilbake til Ryfylke. Disse dyrene er trolig opphavet til villreinstammen i Setesdal-Ryfylke. For å verne reinen brukte han gift for å utrydde ulven i Sør-Norge, noe han langt på vei klarte.
I 1825 bestemte han seg for å gå til Amerika: Han begynte å gå østover, og sies å ha kommet til Bering-stredet før han snudde. Turen tok 7,5 år


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Bjørndal: Han Ola Pilt i kvernhuset sat : Vorlandsviso : eit kvernhusminne frå Sund, 1959.
Bernhard Lund: Den mangfoldige Ole Songesand gikk gjennom Russland til Korea, 1968.
Bjørn Arild Ersland: Pilt-Ola som vegvisar for Lysefjorden, 2010.
Ingvar Molaug: En liten minnevandring gjennom Sangesandgata, Stavanger Aftenblad, 31.8.1963.
Jon Moe: Pilt-Ola : dokumentarisk roman, 1972.
Kjell Espedal: Kremmaren frå Lysefjorden : Ole Olson Sangesand : "Pilt Ola", 1995.
Magdalene Thoresen: Die Sonne des Siljethals ; Pilt Ola : zwei Erzählungen, 1902.
Tor Inge Jøssang: Pilt-Ola 150 år - I år blir støvet blåst av ein av Norges store kjendisar på 1800-talet, Pilt Ola, Stavanger Aftenblad, 24.1.2008


== Eksterne lenker ==
Om Pilt-Ola ved www.pilt-ola.no
Charlotta Höglund

Charlotta Höglund (født 9. oktober 1968 i Lerum i Västra Götalands län) er en svensk kunstmaler. Hun er utdannet ved Skånska målarskolan i Malmö og Folkuniversitetets kunstlinje i Helsingborg.
Höglund har først og fremst blitt inspirert av sin faren sin, kunstneren Ebbe Höglund. Hun har bodd i Paris i noen år i flere omganger og også i Nederland. Hennes verk malt med akrylfarger karakteriseres av en surrealistisk følelse og en behagelig drømmeaktig atmosfære. De består ofte av figurer, ansikter, masker og trapper. Fargene er varma. Höglund er også en dyktig tegner. Hennes malerier og tegninger har blitt stilt ut blant annet ved Liljevalchs i Stockholm, Carrousel du Louvre i Paris og i Skåne på Krapperups slott, Galleri Svenshög og Landskrona Konsthall.


== Eksterne lenker ==
Charlotta Höglunds nettside
Ortonormal

Ortonormal benyttes innen geometri om to vektorer som står vinkelrett på hverandre og samtidig har lengde lik med en. Betegnes de ved u og v der  |u| = |v| = 1, vil derfor indreproduktet u ⋅ v = 0.
Andreas Martin Corneliussen

Andreas Martin Corneliussen (født 15. juni 1852, død 13. november 1916) var en norsk skolemann, teolog og forfatter. Han var utdannet cand.theol. og var en periode medeier av Nissens Pikeskole. Han var også forfatter av en lang rekke lærebøker brukt i det norske skoleverket fra 1880-tallet og inn på 1960-tallet. Sammen med sin kollega og medeier av Nissens Pikeskole Bernhard Cathrinus Pauss utgav han leseboken Læsebok i morsmaalet (1907–1916), en revidert utgave av leseboken Pauss hadde utgitt med Hartvig Lassen fra 1884.
Andreas Corneliussen var far til kontreadmiral og forsvarssjef Elias Corneliussen. Andreas Martin Corneliussen var sønn av cand.theol., skolemann og kirkeverge i Christiania Elias Corneliussen (1818–1880) og Petra Louise Aabel. Han var sønnesønn av stortingsrepresentant Anders Corneliussen og dattersønn av Peter Pavels Aabel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nils A. Ytreberg, Nissens pikeskole 1849–1949, 1949
Maja Lise Rønneberg Rygg, Hartvig Nissens skole 150 år 1849–1999, 1999
Hartvig Munthe, Provst P. Aabel og hustru født Leigh og deres efterkommere, 1906
Anders Sköld

Anders Sköld (født 1968) er en svensk kunstner. Han maler med oljefarger og benytter ofte motiver med tilknytning til havet i sine malerier.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Koordinatvektor

En koordinatvektor er et ordnet sett av tall som definerer et punkt i et koordinatsystem. Det eneste kravet til en koordinatvektor er at det må være like mange tall i vektoren, elementer, som antall akser i koordinatsystemet, dimensjoner. Legg merke til at koordinatvektoren ikke trenger å ha noen geometrisk tolkning, ettersom koordinatsystemet selv ikke trenger å ha noe med geometri å gjøre. Denne forstanden er vanlig innen numerikk og dataterminologi, hvor ordet "vektor" brukes om en rekkefølge av tall.
Dette står i kontrast til en geometrisk vektor, også kalt koordinatfri vektor, som er definert utfra sin lengde og retning i et rom, uavhengig av koordinatsystem. Først når koordinatsystemets orientering i rommet er definert, oppstår sammenhengen mellom geometriske vektorer og koordinatvektorer.


== Matematisk notasjon ==
Innen lineær algebra kan elementene i koordinatvektorer skrives enten bortover eller nedover, noe som er to forskjellige datatyper, som kalles henholdsvis radvektorer og kolonnevektorer. Variabler som er koordinatvektorer skrives med feit skrift i maskinskrift og understrek i håndskrift. For geometriske vektorer, derimot, tegnes en høyrevendt pil over variabelnavnet.
Charles Whiting

Charles Whiting (født 18. desember 1926 i York, England, død 24. juli 2007) var en britisk forfatter og militærhistoriker som skrev om lag 350 romaner og andre bøker. Whiting brukte både sitt eget navn og en lang rekke pseudonymer, inkludert Duncan Harding, John Kerrigan, Klaus Konrad og Leo Kessler.
Whiting var elev ved videregående skole i Nunthorpe fram til han forlot skolen i en alder av 16 år for å verve seg til den britiske hæren, ved å lyve om sin alder. I en alder av 18 år var Whiting blitt sersjant og utstasjonert i Frankrike, Nederland, Belgia og Tyskland i de siste stadier av den andre verdenskrig. Mens han fremdeles var i militæret, observerte Whiting flere konflikter mellom de høyest rangerte britiske og amerikanske generalene som Whiting skrev mye om i hans senere år. Etter krigen bosatte Whiting seg i Tyskland, der han fullførte brevkurs og undervise i engelsk før han ble innmakulert ved Leeds University der han studerte historie og tysk språk.
Whiting holdt en rekke jobber som blant annet som oversetter for en tysk kjemisk fabrikk, korrespondent for avisen The Times og som skribent for flere ulike magasiner som blant annet International Review for Linguistics og for magasinet Playboy. Hans første roman The Frat Wagon ble publisert i 1954. Whiting ble tildelt George Dowty Prize under en litteraturfestival i 1956. Premien finansierte Whitings studietur til Nord-Amerika der han inngikk en kontrakt med Maryland University. I tillegg til å skrive sine romaner, hans ukentlige pedagogiske spalter og arbeid med foredragsvirksomhet var han også en fruktbar og populær militær historiker som utviklet en nisje i markedet for å skrive om andre verdenskrig.
En av hans mest kjente sakprosabøker er York Blitz (også utgitt som Fire Over York) om den tyske bombingen av byen York i april 1942 mens hans mest kontroversielle er Hemingway Goes To War, om (mis)dådene til den amerikanske forfatteren Ernest Hemingway under den andre verdenskrig. Den ble utgitt i 2008. Hans siste tittel under Kessler-navnet var Desperate Glory, foruten også hans første roman: The Frat Wagon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nekrolog i The Times
Bøker skrevet av Charles Whiting, publisert av Pen and Sword Books Ltd
www.charleswhiting.net
(en) Verk av eller om Charles Whiting i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Aurtunnelen

Aurtunnelen er en veitunnel i Aure kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 359. Den er 151 meter lang. 


== Se også ==
AursundbruaVeitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Aurtunnelen på Google StreetView
Skiphamntunnelen

Skiphamntunnelen er en veitunnel i Aure kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 680. Den er 111 meter lang. 


== Se også ==
Valatunnelen
SmalsundbruaVeitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge
Valatunnelen

Valatunnelen er en veitunnel i Aure kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 680. Den er 303 meter lang. 


== Se også ==
Skiphamntunnelen
AursundbruaVeitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge
Soleimsundbrua

Soleimsundbrua er ei Fritt frambygg-bro i Aure kommune i Møre og Romsdal. Brua forbinder Gullstein med Tustna. Den ble åpnet 1. juli 1978. Brua er ca. 340 meter lang. Den er en del av fylkesvei 680.


== Se også ==
ImarsundbruaListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bilder av brua
Nosara

Nosara er en landsby og et distrikt i kantonen Nicoya i Guanacaste i Costa Rica. Distriktet Nosara hadde 4912 innbyggere i 2011.Nosara har en fin sandstrand langs stillehavskysten, hvor det ligger flere hoteller, mens selve landsbyen befinner seg 5 km fra kysten. Stranda er om lag 3 kilometer lang, og har lysebrun sand. Lengst i sør, ved Punta Nosara, er det en klippeformasjon. I nord skiller klippene Concavas Nosara fra Ostional. Rett bak disse klippene ligger vannet Laguna División.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Playa Nosara hos Playas de Costa Rica
Manzanillo (Talamanca)

Manzanillo er ei lita bygd ved Det karibiske hav sørøst i Costa Rica, nær grensa til Panama. Den tilhører distriktet Sixaola i kantonen Talamanca i provinsen Limón. Manzanillo har flotte sandstrender og en 5,5 km lang kyststi hvor man kan observere en rekke dyre- og fuglearter i kystregnskogen. 200 meter utafor kysten er det et stort korallrev. Manzanillo er et populært turistmål, og de fleste besøkende kommer på dagsturer fra nærliggende Puerto Vieja og Cahuita.
Jacó

Jacó er en by ved stillehavskysten vest i Costa Rica. Den utgjør et distrikt i kantonen Garabito i provinsen Puntarenas. Det er et av de mest besøkte og mest utbygde turistmåla i landet, og er kjent for sine gode surfeforhold.
Distriktet Jacó, som omfatter mer enn selve byen, hadde 11 685 innbyggere i 2011. Byen har utvikla seg svært raskt på 2000-tallet. Til sammenligning hadde den bare 2 519 innbyggere i 1990.VM i surfing 2010 ble arrangert i Jacó og Playa Hermosa, som ligger 5 km lenger sør.


== Bilder ==


== Referanser ==
Junquillal

Junquillal er ei bygd ved stillehavskysten på Nicoyahalvøya nordvest i Costa Rica. Den har to strender: Playa Junquillal i nord og Playa Venado i sør. Playa Junquillal er en 2 km lang, grå sandstrand, hvor det hekker skilpadder fra juli til november. I bygda er det flere mindre hoteller og restauranter.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om Junquillal
Hans Martin Sutermeister

Hans Martin Sutermeister (født 29. september 1894 i Schlossrued (Aargau), død 4. mai 1977 i Basel) var en sveitsisk lege, forfatter og aktivist mot justismord. Sutermeister er kjent for å ha skrevet Summa Iniuria, Schiller als Arzt og Zwischen zwei Welten (autobiografi).


== Biografi ==
Sutermeisters bror er den sveitsiske komponisten Heinrich Sutermeister (1910–1995). Han studerte medisin ved Universitetet i Basel og an fikk sin doktorgrad i 1941. I de følgende årene utga han bøker om neopositivisme: Nomen atque omen, Von Tanz, Musik und andern schönen Dingen, Psychologie und Weltanschauung og hans selvbiografisk fiksjon Zwischen zwei Welten.Han sluttet seg til Ring of Independents (LdU, politiske parti); han begynte sin karriere som en venstreorientert politiker. Han ble valgt som Gemeinderat for Bern i 1967. I løpet av denne tiden han kritisert den danske Lille Røde Bog For Skoleelever; hans politiske posisjon var uklar. Det er derfor han ikke ble ikke gjenvalgt i 1971.Han var aktivist mot justismord fordi han hjalp Pierre Jaccoud, Maria Popescu, Walter Gross og Robert Willi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gwladys Gilliéron (2010). Strafbefehlsverfahren und plea bargaining als Quelle von Fehlurteilen. Zürich: Schulthess Juristische Medien. ISBN 978-3-7255-6021-9. Liselotte Lüscher (1997). Geschichte der Schulreform in der Stadt Bern von 1968 bis 1988: Eine Analyse des Vorgehens und der Widerstände. Bern: Peter Lang AG. ISBN 978-3906754673. Gerhard Mauz (1965). Schuldig, weil wir keinen anderen haben: SPIEGEL-Reporter Gerhard Mauz über die Fehlurteilsjäger Hans Martin Sutermeister und Gustav Adolf Neumann. In: Der Spiegel, 18, 28. 04. 1965.Anton Schaller (2012). Zwischen zwei Welten: Erinnerung an den Landesring oder was eine kleine Novelle bewirken kann. Seniorweb.ch


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Martin Sutermeister – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hans Martin Sutermeister på Internet Movie Database
Fløksand

Fløksand er en grend i Meland kommune i Nordhordland. I bygden bor det rundt 100 fastboende. Den ligger ved et friluftsomårde og har kommunenes eneste golfbane. Man har funnet spor etter bosetting på Fløksand tilbake til omtrent 2300 f.kr. I 1861 ble det også funnet en grav fra jernalderen i bygden.


== Eksterne lenker ==
Fløksand Grendelag med litt informasjon om bygden.
Skagen44

Skagen44 AS er et norsk oljeselskap grunnlagt i 2006 med fokus på letevirksomhet på norsk sokkel. Selskapet har sitt kontor i Stavanger. Administrerende direktør er Arne B. Larsen og styreleder er Kåre Tjønneland. I januar 2012 hadde selskapet 15 lisenser hvorav fire ble tildelt i TFO 2011.


== Historie ==
Skagen44 AS ble grunnlagt den 27. mai 2006 på basen av konsulentfirmaet Future Exploration AS som jobbet innen geologiske og geofysiske tjenester. Bak Skagen44 sto Arne B. Larsen, Børge Rosland og Oskar Fjeld. I 2007 ble selskapet prekvalifisert som rettighetshaver på norsk sokkel og i 2008 som operatør. I 2011 skaffet selskapet ytterligere kapital gjennom en emisjon.


== Virksomhet ==
Selskapets forretningsstrategi er å ha fokus på letefasen fram til innlevering av PUD til myndighetene. Selskapet åpner likevel å involvere seg i produksjonsfasen når mulighetne oppstår. 
I midten av januar 2012 hadde selskapet totalt 15 produksjonslisenser i sin portefølje, hvorav 4 av disse ble tildelt i TFO 2011. Selskapet hadde per januar 2012 boret 2 brønner. PL 482 «Skaugumåsen» ble boret i september 2011. Det ble funnet 1 million standard kubikkmeter oljeekvivalenter, men dette ble ansett som for lite til å være kommersielt interessant. PL 559  «Phoenix» ble boret i september 2011 men ble meldt tørr.


== Annet ==
Selskapets navn refererer til selskapets kontoradresse: Skagen 44 i Stavanger. Det er ingen forbindelse mellom Skagen44 og Skagen Fondene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Skagen44
Max Gradel

Max-Alian Gradel (født 30. november 1987) er en ivoriansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Sivasspor.I november 2010 blei Max Gradel tatt inn i landslagstroppen til Elfenbenskysten, og der debuterte han 5. juni 2011. Den 30. april 2011 blei Max Gradel kåret både av fansen og av spillerne til årets spiller i sin tidligere klubb Leeds United FC.
Den 4. august 2015 meldte Gradel overgang fra AS Saint-Étienne til AFC Bournemouth, hvor han også var på utlån tilbake i 2007/2008-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Gradel – Olympedia 
(en) Max Gradel – FIFA 
(en) Max Gradel – UEFA 
(fr) Max Gradel – Ligue de Football Professionnel 
(en) Max Gradel – Transfermarkt 
(en) Max Gradel – national-football-teams.com 
(en) Max Gradel – WorldFootball.net 
(en) Max Gradel – Soccerbase.com 
(en) Max Gradel – FootballDatabase.eu 
(en) Max Gradel – Soccerway
HMS «Philomel»

HMS «Philomel» var en Pearl-klasse krysser, hun var det sjette skipet med samme navn. Hun tjenestegjorde i Royal Navy fra kommandoen ble heist i 1890 til hun ble overført til New Zealand Naval Forces i 1914. Hun tjenestegjorde i Royal New Zealand Navy frem til 1947.
I 1896 tok hun del i den anglo-zanzibarske krigen som var historiens korteste krig.


== Overført til New Zealand ==
I 1913 besluttet Admiralitetet å låne bort HMS «Philomel» til New Zeland som ett skoleskip for det nydannede New Zealand Naval Forces som da var en underavdeling av Royal Navy. Da newzealandsk kommando ble heist var hun New Zealands første krigsskip.


== Første verdenskrig ==
Etter at første verdenskrig brøt ut i august 1914 fungerte hun som eskorte for newzealandske styrker som var sendt for å besette Tysk Samoa. Hun eskortete senere New Zealand Expeditionary Force til Vest-Australia.


== Depot- og skoleskip ==
I 1917 vendte Philomel tilbake til New Zealand, 28 år gammel var hun nå et av Royal Navys eldste skip. Hun ble derfor gjort om til skoleskip.
Da New Zealand Division of the Royal Navy ble etablert i mars 1921 ble Philomel gjort om til rekruttskole og fortøyd ved marinebasen i Devonport utenfor Auckland. Da Royal New Zealand Navy ble etablert i oktober 1941 skiftet den navn til HMNZS «Philomel».
Kommando ble strøket i januar 1947. Etter at viktige deler hadde blitt fjernet ble hun tauet til Coromandel og senket 6. august 1949. Hovedbasen til Royal New Zealand Navy i Davonport har navnet HMNZS  «Philomel» etter skipet.


== Kilder ==
HMNZS Philomel: The cradle of the Royal New Zealand Navy, artikkel i Naval Historical Review, mars 1983.


== Eksterne lenker ==
(en) Pearl class cruiser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons