jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Haraldstårnet

Haraldstårnet ble bygd på Ullandhaug i Stavanger i 1895. Det var Stavanger Turistforening som fikk reist tårnet for å gi turgåere et utfartsmål, og for å minnes rikssamlingen i 872.Det hele startet med at turistforeningen bygget en veg for 4-hjulskjøretøyer opp til toppen. Den var ferdig i 1892, og det ble besluttet å gi fri grunn til et utsiktshus. Så i 1894, etter at ingen hadde reflektert på tilbudet, foretok styret i foreningen planeringsarbeider på toppen av haugen. Forslag til paviljong eller hus ble utarbeidet og anbud innhentet. Endelig, i 1895 er bygget reist etter arkitekt Hartvig Sverdrup Eckhoffs forslag. Byggeomkostningene kom på 3600 kroner. Året etter tok sogneprest Jonas Dahl initiativ til utsmykning av tårnet og 1930 kroner ble samlet inn. I 1899 ble tårnet overført til Stavanger kommune. Det ble for dyrt å drive tårnet. Etter at kommunen overtok ble det drevet restaurant i noen år av Bondeungdomslaget.
En populær gjenstand var orienteringsskiven som ble satt opp i 1923. Den ble senere satt opp på Ullandhaugtårnet. En lignende skive ble satt opp på Byhaugen. Den står fremdeles. På klare dager kan en bruke skiven og finne topper milevis innover i Ryfylkeheiene.
I tillegg til god utsikt, bød Haraldstårnet på et interiør i dragestil med maleriske fremstillinger av slaget ved Hafrsfjord. Steinene som før sto oppe i tårnet, men som i dag står på bakken, kommer fra Nord-Talgje i Ryfylke. De 16 minnesteinene har navn på vikingtidssteder i Rogaland, på dem som gjorde seg gjeldende i slaget, og senere berømte personer fra regionen, slik som Erling Skjalgsson.En del kjente personer har vært oppe i tårnet, blant andre Arne Garborg, Kong Oscar II og Kong Haakon VII. Tyskerne ødela en del av tårnet under andre verdenskrig. Tårnet ble revet i 1963.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==
Brian Hubert Robertson

Brian Hubert Robertson, 1. baron Robertson av Oakridge, (født 22. juli 1896 i London, død 29. april 1974 samme sted) var en britisk offiser.
Brian Robertson deltok som offiser i den britiske armé både under den første og den andre verdenskrig. Etter avslutningen av den andre verdenskrigen var han fra 1945 til 1947 medlem av det allierte kontrollrådet og fra 1947 til 1948 sjef for British Army of the Rhine. Deretter var han høykommissær i den allierte høykommisjon i Tyskland. I denne posisjon deltok han i etableringen av Forbundsrepublikken Tyskland gjennom overleveringen av Frankfurtdokumentene. Han hadde deretter flere militære kommandoopdrag, blant annet som guvernør for Suezkanalen.
I 1933 ble Robertson utnevnt til baronett og i 1961 opphøyet i høyadelsstanden som baron Robertson av Oakridge. Robertson var storkorsridder av fire britiske ordener: Order of the Bath, Order of the British Empire, Order of St. Michael and St. George og Royal Victorian Order. Han mottok Distinguished Service Order og Military Cross.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brian Hubert Robertson hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Brian Hubert Robertson hos The Peerage
Sture Lagerwall

Sture Lagerwall (født 13. desember 1908 i Stockholm, død 1. november 1964 i Malmö) var en svensk skuespiller, regissør og teaterdirektør. 


== Filmografi (i utvalg) ==
1960 – Djevelens øye (Djävulens öga)
1957 – Med glorien på snei (Med glorian på sned)
1953 – Tåkenatten (I dimma dold)
1950 – Den vita katten
1948 – Banketten
1948 – Loffe som milionær (Loffe som miljonär)
1946 – Onsdagsvenninnen (Onsdagsväninnan)
1946 – Kjærlighet og utforrenn (Kärlek och störtlopp)
1945 – Resan bort
1944 – Kejsarn av Portugallien
1941 – Lasse-Maja
1939 – Vi två
1939 – Filmen om Emelie Högqvist
1938 – Karriär
1938 – Kamrater i vapenrocken
1937 – Häxnatten
1936 – Eventyret (Äventyret)
1931 – Markurells i Wadköping


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sture Lagerwall på Internet Movie Database 
(sv) Sture Lagerwall i Svensk Filmdatabas 
(da) Sture Lagerwall på Filmdatabasen 
(da) Sture Lagerwall på danskefilm.dk 
(da) Sture Lagerwall på danskfilmogtv.dk 
(da) Sture Lagerwall på Scope 
(en) Sture Lagerwall på AllMovie 
(en) Sture Lagerwall hos The Movie Database
Gabriel Jars

Gabriel Antoine Jars (født 26. januar 1732, død 20. august 1769) var en fransk bergverksmann og ingeniør, mest kjent for sine reiser i Europa for å studere bergverksdrift. Jars reiste også i skandinavia i 1766 og besøkte blant annet Moss Jernverk som han uttalte seg rosende om.


== Bibliografi ==
Voyages metall, tre bind, utgitt 1774-1781


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Gabriel Jars, fra nettstedet minrec.org (engelsk)
Ljusterö kirke

Ljusterö kirke (svensk: Ljusterö kyrka) er en hvimalt åttekantet trekirke ved Mellansjö inntil Kyrksjøen midt på Ljusterö, cirka tre kilometer fra ferjeleiet. Ljusterö tilhører fra 1997 Ljusterö-Kulla församling.
Mot øst, direkte i tilslutning til kirken, ligger en gulmalt prestegård som ble oppført i 1870. På andre siden landeveien ligger en kirkeskole. Kirken med kirkegård omgis av en tørrsteinmur fra 1750-tallet.


== Kirkebygget ==
Kirken ble bygget i årene 1751-1755 som erstatning for det opprinnelige kapell som ble oppført på 1500-tallet som da hadde et frittstående klokkestøpul. Kapell, klokkestøpul og prestegård finnes angitt på kart fra 1726 og 1733 etablert av Johan Nessner. Kirken fikk sitt nåværende utseende ved en større ombygging i 1894 med Hjalmar Kumlien (1837–1897) som arkitekt, da også kirketårnet ble reist som erstatning for den tidligere frittstående klokkestøpulen. I sin nåværende form har kirken en åttekantet planform med tresidig kor i øst. Nord for koret finnes en vidt sakristi og ved kirkens vestre side finnes et våpenhus. Overfor våpenhuset er det et kirketårn med taklanterne og tårnspir med et kors på toppen. Kirken har en stamme av liggende tømmer og hviler på en sokkel av sprengt gråstein.


== Inventar ==
Døpefonten med utskåret tre er levert i 1927 av Libraria.
Nåværende orgel med elleve stemmer er bygget i 1928 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Den tilhørende orgelfasaden er bygget i 1847 etter tegninger av arkitekt Carl-Gustaf Blom-Carlsson.
Prekestolen kom til ved renoveringen i 1894.
Et votivskip ble skjenket til kirken i 1954.


== Bildegalleri ==
Interiørbilder fra Stockholms läns museum:

		
		


== Eksterne lenker ==
Ljusterö kyrka, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Tekst: Lisa Sundström, Foto: Mattias Ek
Riksantikvarieämbetets bebyggelseregister - Ljusterö kyrka (Not: RAÄ angir feil arkitekt).
Li Guangbi

Li Guangbi (kinesisk: 李光弼, født 708 i Chaoyang i dagens Liaoning i Kina, død 15. august 764), eller Prins Wumu av Linhuai (臨淮武穆王), var en jiedushi og general i Tang-dynastiets tid i Kina. Han var av khitansk avstamning. Hans innsats var viktig for nedkjempelsen av An Lushan-opprøret.


== Referanser ==
Khitansk

Khitansk, eller kitansk (khitansk: Khitai, khitansk stor skrift: , khitansk liten skrift: , tradisjonell kinesisk: 契丹語, qìdānyǔ), også kjent som liao, er et utdødd språk som ble snakket fra det 4. århundre e.Kr. frem til omkring 1243. Khitansk ble snakket av khitanerne i det nordøstlige Kina, innenfor det som idag er provinsene Liaoning og Jilin, sør for den historiske regionen Mandsjuria. Fra 1124 ble det også snakket i den sentralasiatiske regionen Turkestan i det nåværende Kasakhstan.
Khitansk var nært beslektet med de mongolske språk, og blir, sammen med tabgachisk, klassifisert som et paramongolsk språk. Dette er språk med flere mongolske trekk; de er likevel såpass forskjellige fra historisk kjente mongolske språk til at de ikke kan være en direkte forgjenger til dem. De antas imidlertid å ha en felles forgjenger med protomongolsk.Khitansk var det offisielle språket til Liao-dynastiet (907–1125) og Kara-Khitan (1124–1218). Khitansk ble skrevet ved hjelp av to forskjellige skriftsystemer som er kjent som khitansk stor skrift og khitansk liten skrift. Den lille skriften var en stavelsesskrift. Etter Liao-dynastiets fall, ble den brukt av de tungusisktalende jursjenerne til å skrive jursjensk helt til jursenerne i 1191 fikk sin egen skrift under Jindynastiet (1115–1234). Den store skriften var logografisk liksom kinesisk skrift. Denne skriften ble også brukt av stammen tuoba til å skrive tabgachisk.


== Vokabular ==


=== Årstider ===


=== Tall ===


=== Dyr ===


=== Retninger ===


=== Tid ===


=== Personlige relasjoner ===


=== Stammeadministrasjon ===


=== Grunnleggende verb ===


=== Naturlige objekter ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Janhunen, Juha (2003). The Mongolic Languages. Routledge, 11. september 2003. ISBN 978-0-7-007-1133-8. ISBN 0-7007-1133-3.
Aġlabidene

Aġlabidene (arabisk: الأغالبة; al-Aġālibah eller بنو الأغلب; Banū al-Aġlab) var et dynasti av ʾamīrer fra den arabiske stammen Banū Tamīm som hersket over Ifrīqiya under Abbasid-kalifens nominelle overherredømme. Aġlabidene styrte i omtrent ett århundre før de ble styrtet av fatimidene. 


== Aġlabid-ʾamīrer ==

Ibrahīm I ibn al-Aġlab (800-812)
ʿAbd Allāh I ibn Ibrahīm  (812-817)
Ziyādat Allāh I ibn Ibrahīm (817-838)
Abū ʿIqāl al-Aġlab ibn Ibrahīm(838-841)
Abū ʿAbbās Muḥammad I (841-856)
Abū Ibrāhīm Aḥmad ibn Muḥammad ibn al-Aġlab (856-863)
Ziyādat Allāh II ibn Muḥammad (863)
Abū al-Ġarānīq Muḥammad II ibn Aḥmad; (863-875)
Aḥmad ibn Muḥammad ibn al-Aġlab ibn Ibrāhīm ibn al-Aġlab Abū Isḥāq (875-902)
Abū l-ʿAbbās ʿAbd Allāh II (902-903)
Abū Muḍar Ziyādat Allāh III ibn ʿAbd Allāh (903-909)
On the Sunny Side of the Rockies

«On the Sunny Side of the Rockies» er en amerikansk countrysang, skrevet av Roy Ingraham og Harry Tobias. 
Den ble første gang fremført av Smith Ballew i spillefilmen Roll Along Cowboy fra 1937. Ballew spilte også inn sangen 23. november 1937 på 78-platen Decca 1666A.Sangens jeg-person tok farvel med sin elskede på fjellenes solfylte side.


== Andre versjoner ==
Jimmie Davis. Utgitt på 78-platen Decca 5902 i desember 1940
Slim Whitman. Utgitt på LP-platen Love Song of the Waterfall (Imperial 12277) i 1965


== Norsk versjon ==
Peter Coob (Jens Book-Jenssen) har skrevet en norsk tekst. Den har tittelen «Kom til de blåe fjell».


=== Innspilling ===
Haugers ensemble med refr. sang Steinar Jøraandstad. Utgitt på 78-platen Odeon 180983 D-3469


== Referanser ==
Ifranidene

Ifranidene (arabisk: الإفرنيون; al-Ifraniyūn eller بنو يفرن; Banū Yafrin) var en berbersk stamme og dynasti som spilte en viktig rolle i det førislamske og tidlige islamske Nord-Afrika. Tilimsān i dagens Algerie var hovedstaden i dynastiet fra 790 til 1066.
Thomas Keller-medaljen

Thomas Keller-medaljen er en utmerkelse som blir gitt av det internasjonale roforbundet for en fremragende internasjonal karriere i idretten roing. Det er den høyeste heder i roing og blir tildelt til hver utøver innen 5 år etter han/hun har trukket seg fra idretten. Den anerkjenner en eksepsjonell rokarriere i tillegg til mønstergyldig sportsånd.
Den har fått navn etter Thomas Keller som var presidenten for det internasjonale roforbundet fra 1958 til sin død i 1989.


== Tidligere mottakere ==
Jüri Jaanson

Jüri Jaanson (født 14. oktober 1965 i Tartu) er en estisk tidligere roer, som er den mestvinnende estiske roeren gjennom tidene. Han har fem medaljer fra VM i roing, hvorav én gullmedalje fra VM i 1990.
14 år etter VM-gullet sitt i singelsculler i Tasmania vant han sølv på samme distanse ved sommer-OL 2004 i Athen, i en alder av 38 år. Ved sommer-OL 2008 i Beijing vant han nok et OL-sølv, denne gangen i dobbelsculler sammen med Tõnu Endrekson. I 2007 ble han den eldste roeren noen sinne som vant et world cup-regatta, da han vant en regatta i Amsterdam 41 år gammel.
Jaanson er én av tre roere som har deltatt i seks OL, de andre er Elisabeta Oleniuc Lipă og James Tomkins. Lesley Thompson fra Canada som er styrmann har deltatt i sju OL.
Den 18. november 2010 kunngjorde at han avsluttet sin karriere, og i juli 2011 ble han tildelt Thomas Keller-medaljen, som er den høyeste anerkjennelsen man kan få innen roing.


== Meritter ==


=== Olympiske leker ===
1988 Seoul – 8.-plass, singelsculler
1992 Barcelona – 5.-plass, singelsculler
1996 Atlanta – 18.-plass, singelsculler
2000 Sydney – 6.-plass, singelsculler
2004 Athen –  singelsculler
2008 Beijing –  dobbelsculler (sammen med Tõnu Endrekson)


=== VM i roing ===
1989 Bled, Jugoslavia –  singelsculler
1990 Tasmania, Australia –  singelsculler
1991 Wien, Østerrike – 12.-plass, singelsculler
1995 Tammerfors, Finland –  singelsculler
1997 Aiguebelette, Frankrike – 13.-plass, singelsculler
1998 Köln, Tyskland – 14.-plass, singelsculler
1999 St. Catharines, Canada – 7.-plass, singelsculler
2001 Luzern, Sveits – 7.-plass, singelsculler
2003 Milano, Italia – 7.-plass, singelsculler
2005 Gifu, Japan –  dobbeltfirer (sammen med Andrei Jämsä, Tõnu Endrekson og Leonid Gulov)
2007 München, Tyskland –  dobbelsculler (sammen med Tõnu Endrekson)


=== EM i roing ===
2008 Athen, Hellas –   dobbeltfirer (sammen med Tõnu Endrekson, Andrei Jämsä og Allar Raja)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jüri Jaanson – Olympedia 
(en) Jüri Jaanson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jüri Jaanson – FISA 
World Rowing Magazine - Jueri Jansson - Estonia's rowing royalty, but don't mention his age!
Iakoba Italeli

Iakoba Taeia Italeli er en tuvalsk politiker. Han var generalguvernør i Tuvalu fra 16. april 2010 til 22. august 2019.
Italeli har tidligere vært riksadvokat, parlamentsmedlem, utdannings- og idrettsminister, samt helseminister. I det som ble beskrevet som en konstitusjonell krise avsatte Italeli den 1. august 2013 landets statsminister Willy Telavi. Dette kom som svar på Telavis planer om å avsette generalguvernøren.I 2019 trakk Italeli seg som generalguvernør for å kunne stille til valg.Italeli er storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han er dermed adlet og har rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.


== Referanser ==
Heinrich Jacob Goldschmidt

Heinrich Jacob Goldschmidt (født 4. desember 1857 i Praha, død 20. september 1937 i Oslo) var en prisbelønt østerrikskfødt norsk kjemiker.


== Familie ==
Heinrich Goldschmidt var sønn av fabrikant Salomon Goldschmidt (1823-1902) og Julie von Portheim. Han giftet seg i 1887 med Amelie Kochne (1864-1929). Deres sønn Victor Moritz Goldschmidt ble professor ved Universitetet i Oslo i likhet med sin far. Goldschmidt gikk med pensjon i 1929 samme år som han ble enkemann. Sønnen Victor var da professor i Göttingen. De flyttet dit sammen, tok med seg den norske husholdersken og kjøpte hus. Etter tiltagende antisemittisme etter Hitlers maktovertakelse i 1933 forlot de Tyskland i 1935 og reiste tilbake til Norge. Emigranter fikk bare ta med seg 10 mark ut av landet. I 1942 skulle Victor deporteres til Auschwitz sammen med de andre norske jødene og ble uventet sluppet fri da han var på vei om bord i DS «Donau». Han flyktet deretter til Sverige.


== Akademisk karriere ==

Etter doktorgraden i 1881 på avhandlingen Über die Darstellung und Oxydation der Sebacinsäure sowie über einige neue Derivate der Glutarsäure var han professor i Zürich, Amsterdam og Heidelberg. I  1901 kom han til Kjemisk institutt (UiO) for å overta professoratet i  kjemi etter Peter Waage, hvori David Hercules Tornøe hadde sittet midlertidig fra 1899. Hans sønn Victor Goldschmidt (1888–1947) var også kjemiprofessor samme sted 1914–29.
Odd Hassel var elev av Goldschmidt. Både far og sønn Goldschmidt hadde stor betydning for Hassel.Heinrich pensjonerte seg i 1929 og Ellen Gleditsch overtok professoratet. Han flyttet med sønnen til Göttingen hvor de bodde til 1935 da de returnerte til Norge.


== Verv og utmerkelser ==

Han ble innvalgt som medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi
I årene 1921-1929 var han styremedlem i Videnskapsakademiet
Medlem av styret for Varekrigsfondet
Medlem av styret for Pasteurlegatet
Æresmedlem av Chemische Gesellschaft Heidelberg
Medlem av det danske Videnskabernes Selskab
I 1911 ble han slått til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for vitenskapelig fortjenste
I 1924 ble han tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning


== Referanser ==
Hakeem Olajuwon

Hakeem Abdul Olajuwon (født 21. januar 1963 i Lagos, Nigeria) er en tidligere nigeriansk-amerikansk profesjonell basketballspiller. Fra 1984 til 2002, spilte han i centerposisjon i NBA for Houston Rockets og Toronto Raptors. Han ledet Rockets til to strake NBA-titler i 1994 og 1995. I 2008 ble han tatt opp i Naismith Memorial Basketball Hall of Fame. Oppført som 2,13 m høy er Olajuwon regnet som en av de aller beste centrene gjennom tidene.
Født i Lagos, Nigeria reiste Olajuwon fra sitt hjemland for å spille for University of Houston under trener Guy Lewis. I sin collegekarriere for Cougars, som universitetslaget heter, var de blant annet tre ganger blant de beste fire i sluttspillet. Den gangen uttalte han fornavnet sitt Akeem. Olajuwon ble draftet av Houston Rockets som førstevalg totalt i NBA draftet i 1984, en draft som inkluderte navn som Michael Jordan, Charles Barkley og John Stockton.
Olajuwon reiste til Houston Rockets og fikk kallenavnet «Akeem the Dream» på grunn av hans grasiøse opptreden både på og utenfor banen. Han kombinerte med den 2,24 m høye Ralph Sampson og dannet duoen kalt «Twin Towers». De to ledet Rockets til NBA-finalen, hvor de tapte over seks kamper mot Boston Celtics. Etterpå ble Sampson byttet til Warriors i 1988, og Olajuwon ble Rockets ubeskrevne leder. Han ledet ligaen i returer to ganger (1989, 1990) og for blokker tre ganger (1990, 1991, 1993). 
Oppfostret som muslim, ble Olajuwon mer opptatt av troen i denne perioden og skiftet stavelsen av navnet sitt fra Akeem til Hakeem. Til tross for at han nesten ble byttet vekk i en kontraktsstrid før 1992-92 sesongen, ble han hos laget. I 1993-94 ble han den eneste spilleren i NBA historien som vant NBA MVP, Defensive Player of the Year og Finals MVP-awards i samme sesongen. Hans Rockets vant to strake mesterskap mot New York Knicks og Shaquille O'Neals Orlando Magic. I 1996 spilte Olajuwon for USAs gullvinnende OL-lag, og ble valgt som en av NBAs 50 beste spillere gjennom tidene. 
Han endte sin karriere som ligaens beste blokker gjennom tidene, med 3 830.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hakeem Olajuwon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hakeem Olajuwon på Internet Movie Database 
(en) Hakeem Olajuwon hos The Movie Database 
(de) Hakeem Olajuwon – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hakeem Olajuwon – Olympedia 
(en) Hakeem Olajuwon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hakeem Olajuwon – FIBA 
(en) Hakeem Olajuwon – eurobasket.com 
(en) Hakeem Olajuwon – Basketball-Reference.com 
(en) Hakeem Olajuwon på Twitter 
(en) Hakeem Olajuwon på Instagram
Vjekoslav Bevanda

Vjekoslav Bevanda (født 13. mai 1956 i Mostar) er en bosnisk politiker for det bosnisk-kroatiske partiet Hrvatska demokratska zajednica Bosne i Hercegovine (HDZ BiH). Bevanda var formann for ministerrådet statsminister i Bosnia-Hercegovina fra 2012 til 2015. Han tiltrådte statsministerposisjonen 12. januar 2012.Bevanda ble i 1979 utdannet økonom. Han arbeidet deretter fly- og våpenprodusentfirmaet Soko i Mostar, men gikk i 1990 over i banksektoren, der han har vært aktiv både i Mostar, Zagreb, Split og Sarajevo. Fra 2007 til 2010 var Bevanda finansminister i Føderasjonen Bosnia-Hercegovina.


== Referanser ==
Belgia under Vinter-OL for ungdom 2012

Belgia under Vinter-OL for ungdom 2012. Belgia sendte 7 deltakere og 9 ledere/trenere til Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, Østerrike som ble arrangert i perioden 13. til 22. januar 2012. Deltakerne var fordelt over 5 idretter; alpint, ishockey, snøbrett, kunstløp og hurtigløp på skøyter. Philippe Preat, en tidligere belgisk triatlet vil være hovedleder for den belgiske troppen.


== Medaljer ==


=== Medaljevinnerne ===


== Resultater ==


=== Alpint ===

Belgia har kvalifisert en gutt i alpint.


=== Kunstløp ===

Belgia har kvalifisert en jente og en gutt i kunstløp.


=== Ishockey ===

Belgia har kvalifisert en jente i ishockey.


=== Hurtigløp på skøyter ===

Belgia har kvalifisert en jente i hurtigløp på skøyter.


=== Snøbrett ===

Belgia har kvalifisert to gutter på snøbrett.


== Deltagere ==


== Referanser ==
Ryan Nugent-Hopkins

Ryan Nugent-Hopkins (født 12. april 1993 i Burnaby i Britisk Columbia) er en canadisk ishockeyspiller som for øyeblikket spiller for Edmonton Oilers i National Hockey League. Han ble valgt først i første runde av Edmonton Oilers i NHL Entry Draft 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ryan Nugent-Hopkins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ryan Nugent-Hopkins – National Hockey League (NHL) 
(en) Ryan Nugent-Hopkins – Eurohockey.com 
(en) Ryan Nugent-Hopkins – Hockeydb.com 
(en) Ryan Nugent-Hopkins – Hockey-Reference.com 
(en) Ryan Nugent-Hopkins – Eliteprospects.com
Lesnaja (St. Petersburgs metro)

Lesnaja (russisk: Лесная, ordrett «Skogen») er en undergrunnsstasjon på Kirovsko-Vyborgskaja-linjen i St. Petersburgs metro.
Stasjonen ble åpnet 22. april 1975 som ledd i utbyggingen av strekningen Plosjtsjad Lenina-Lesnaja. Stasjonen er oppkalt etter gata Lesnoj prospekt («Skoggata»), som i gamle dager var preget av trehusbebyggelse.
Som flertallet av St. Petersburgs undergrunnsstasjoner, ligger også Lesnaja på relativt stort dyp, 64 meter under bakken. Mens de første undergrunnsstasjonene i St. Petersburg ble bygget som pylonstasjoner for å best motstå belastningen ovenfra, er Lesnaja en pilarstasjon.


== Eksterne lenker ==
(en) Lesnaya metrostation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
William John Macquorn Rankine

William John Macquorn Rankine (født 5. juli 1820 i Edinburgh, død 24. desember 1872 i Glasgow) var en skotsk fysiker. Han hjalp å gi retning til kunsten av moderne konstruksjon og maskinteknikk på rasjonelle systematisere de mange ideer og arbeidsvaner som hadde utviklet seg gjennom praksis. Fra 1840 studerte han de termodynamiske lover.


== Se også ==
Termodynamikk


== Referanser ==
Regjeringens kriseråd

Regjeringens kriseråd (Kriserådet) er det øverste administrative koordineringsorganet på departementsnivå, og er opprettet for å styrke den sentrale koordineringen under nasjonale kriser. Rådet består sentrale embedsmenn og ble etablert i 2005 etter tsunamien i Indiahavet i 2004.
Kriserådet har som hovedfunksjon å bidra til sentral krisehåndtering ved å:

sikre strategiske vurderinger
vurdere spørsmål om lederdepartement
sikre koordinering av tiltak som iverksettes av ulike sektorer
sikre koordinert informasjon til publikum, media og andre
påse at spørsmål som krever politisk avklaring raskt legges frem for departementenes politiske ledelse eller regjeringen, herunder avklaring av fullmakter og budsjett.Kriserådets sammensetning, funksjon og oppgaver er nærmere beskrevet i samfunnssikkerhetsinstruksen.


== Medlemmer ==
Rådet har fem faste medlemmer:

regjeringsråden ved Statsministerens kontor
utenriksråden i Utenriksdepartementet
departementsråden i Justis- og beredskapsdepartementet
departementsråden i Forsvarsdepartementet
departementsråden i Helse- og omsorgsdepartementetRådet kan ved behov utvides med alle de øvrige departementene. Representanter for underliggende virksomheter og særskilte kompetansemiljøer deltar ved behov.
Alle departementene kan ta initiativ til innkalling av Kriserådet. Møtene ledes av lederdepartementet. Dersom lederdepartement ikke er besluttet, ledes rådet av Justis- og beredskapsdepartementet.


== Se også ==
Regjeringens sikkerhetsutvalg
Kriseutvalget for beredskap mot biologiske hendelser
Kriseutvalget for atomberedskap


== Referanser ==