jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jiangpinghe-demningen

Jiangpinghe-demningen er en demning med et vannkraftverk under bygging i elva Loushui i provinsen Hubei i det sørlige Kina. Anlegget bygges nær Zouma i Hefeng fylke, prefekturet Enshi. 
Ved samme elv ligger Linxihe-demningen og Jiangya-demningen, i naboprovinsen Hunan. Arbeidet med anlegget ble startet opp i 2005 og skal være ferdig i 2011. Dette er en såkalt steinfyllingsdam. Ved igangsettelse får vannkraftverket en kapasitet på 500 MW. Årsproduksjonen blir på ca 1,005 tWh.
Demningen er en betongdekket steinfyllingsdam (CFRD) som er 221 meter høy og 414 meter lang.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Jiangpinghe HPP. HYDROCHINA ZHONGNAN ENGINEERING CORPORATION. 24. mars 2010. Besøkt 8. januar 2011.
China's highest CFRD's – China Comittee on Large Dams (Chincold). Besøkt 10. januar 2012.
Adam Hiorth

Adam Hiorth kan bl. a. henvise til:

Adam Hiorth (forretningsmann)
Adam Hiorth (forfatter)
Adam Hiorth (romanfigur)
Yinpan-demningen

Yinpan-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging på elva Wujiang i  Chongqing-provinsen i det sentrale Kina. Arbeidet med demningen er under utførelse og kraftverket vil få en produksjonskapasitet på 600 MW.
Anlegget får 4 turbiner a 150 MW hver.


== Eksterne lenker ==
Nils Darbo

Nils Darbo (født 1. oktober 1926 i Øvre Eiker, død 10. mars 1991) var en norsk gårdbruker og pressemann.
Han fullførte høyere almenskole i 1943, gymnas i 1944 og handelsskole i 1945. En tid var han formann i Øvre Eiker Unge Høyre, formann i Buskerud Unge Høyre og medlem av Unge Høyres landsstyre. Darbo var gårdbruker fra 1944, reisesekretær i Unge Høyre 1959–1961, informasjonssekretær og politisk sekretær i Høyre 1962–1963, redaktør i Buskerud Bygdeblad 1967–1968, redaktør og utgiver av Eiker-Nytt 1969–1972 og journalist i Laagendalsposten fra 1972.


== Referanser ==
Adam Hiorth (forfatter)

Adam Hiorth (født 5. januar 1879 i Spydeberg, død 20. desember 1961) var en norsk jurist og forfatter. Han var sønn av Fredrik Wilhelm Hiorth og sønnesønn av forretningsmannen Adam Hiorth.
Adam Hiorth ble cand.jur i 1904, og virket som høyesterettsadvokat i Oslo fra 1914 til 1954. Ved siden av sitt virke som jurist skrev han humoristiske tekster for teater og revy, og han hadde også tekster på trykk. I 1912-utgaven av humorårboken Humør hadde han tre «studenterviser» med, og dessuten en parodi på Henrik Ibsens kjente dikt Borte! med innledningsstrofene De sidste gæster vi fulgte til grinden;/farvellets rester tog nattevinden. Adam Hiorths parodi Borte lyder:

De sidste Asparges
jeg putted i Maven.
Andægtig bares
de ind ifra Haven.Hvor Dufte søde
nys steg fra Retten,
i tifold Øde
laa nu Assietten.Det var en Feststund
i Vaaren den forte.
Det var en Rest kun.
- Og nu er den borte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Adam Hiorth i Scenewebarkivet
(no) Adam Hiorth hos Nationaltheatret 
(no) Om juristen og forfatteren Adam Hiorth i Store norske leksikon
Josef Schulz-myten

Josef-Schulz-myten er en myte om den tyske soldaten Josef Schulz som under den tyske besettelsen av Jugoslavia i den andre verdenskrig, angivelig ble skutt av andre tyske soldater da han vegret seg for å delta i henrettelsen av gisler. Denne myten er viden kjent i Jugoslavia, der to filmer er spilt inn om denne angivelige heltedåden. I 2009 ble en gate i Smederevska Palanka i Serbia oppkalt etter Josef Schulz. I byen Kragujevac finner en et minnesmerke over Josef Schulz. Allerede på 1970-tallet ble det gjennomført arkivstudier som viste at Josef Schulz ble meldt drept allerede dagen før gislene ble skutt.


== Henrettelse av angivelige partisaner ==
En tysk eksekusjonspelotong henrettet 16 jugoslaver som angivelig var partisaner, sørøst for Beograd i Smederevska Palanka den 20. juli 1941. Da likene ble utgravd etter krigen, minnes et øyenvitne at restene av militærutrustningen som tilskrives en eller annen tysk soldat, ble funnet sammen med et identitetsmerke, men at merket seinere gikk tapt.Zvonimr Janković, et jugoslavisk øyenvitne, har bekreftet at han så en tysk offiser som på en rasende måte kranglet med en tysk soldat uten insignier på sin uniform.


== Motstridende konklusjoner ==
Josef Schulz skal ha vært en Wehrmachtsgefreiter fra Wuppertal innrullert i 714. infanteridivisjon. Den 20. juli 1941 skal han i Smederevska Palanka i Jugoslavia ha vegret seg for å delta i henrettelsen av 16 partisaner. Derved skal han selv ha blitt skutt. I realiteten ble Schulz drept dagen før i et partisanoverfall.Som belegg for påstanden om denne henrettelsen grunnet ordrenekt foreligger et foto. Dette viser en rekke menn som alle er bakbundet og med bind for øynene. Foran disse står tre tyske soldater, to med gevær. Øyensynlig har ikke den tredje noe gevær, heller ikke hjelm eller uniformsbelte, og han står noe nærmere gislene. Broren til Schulz, Walter, er blant dem som hevder at bildet viser Josef Schulz som slutter seg til gislene.


== Kunst ==
Hendelsen er skildret av den norske maleren Vebjørn Sand og vist i Sands eget galleri i New York i oktober 2011.


== Litteratur ==
Martens, Michale: Heldensuche, geschichte vom Soldaten, der nicht töten wolte, Paul Solnay Verlag 2011


== Referanser ==
Harald Stormoen (skuespiller)

Harald Stormoen (født 8. september 1872 i Nord-Odal, død 14. november 1937 i Oslo) var en norsk skuespiller og teaterinstruktør. I sin samtid var han ansett som en av de fremste blant norske teaterfolk. Han skrev også humoristiske tekster som blant annet kom på trykk i årboken Humør.
Stormoen slo igjennom i 1896 ved Harald Ottos norske teaterselskap i USA som Seladon Andrisen i Storken av Hans Aanrud. På Centralteatret befestet han sin stilling som en utmerket karakterskuespiller som Engstrand i Henrik Ibsens Gengangere og Ressman i Gunnar Heibergs Balkongen. 
Stormoen var ved Nationaltheatret 1899–1918, 1921–1928, 1935–1937 og tilhørte på denne tiden hovedkreftene. På Det Nye Teater 1928–1935 var han den sentrale kunstneriske kraften og her ble geheimerådet i Gerhart Hauptmanns Før solnedgang og professoren i Leonid Andrejevs Tanken høydepunkter i hans karriere.
Stormoens fremste rolleskildringer var eldre menn i samtidige teaterstykker, en rolletype som passet hans realistiske fantasi. Innen dette området spente hans begavelse fra komedieroller som Lundestad i Ibsens De unges forbund til tragiske skildringer som kapteinen i August Strindbergs Dødsdansen. Det sies at Stormoen hadde en enestående evne til å skildre onde krefter i sinnet. Han hadde også et stort Ibsen-repertoar.
Stormoen var halvbror av Hans Stormoen og først gift med Inga Bjørnson, senere med Alfhild Stormoen.


== Filmografi ==
1926 – Glomdalsbruden
1927 – Troll-elgen
1932 – Prinsessen som ingen kunne målbinde
1932 – En glad gutt


== Utmerkelser og hedersbevisninger ==
Harald Stormoen ble tildelt St. Olavs Orden av 1. klasse i 1932.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utdypningsartikkel om Harald Stormoen i Store norske leksikon
(en) Harald Stormoen på Internet Movie Database 
(no) Harald Stormoen hos Sceneweb 
(da) Harald Stormoen på Filmdatabasen 
(fr) Harald Stormoen på Allociné 
(en) Harald Stormoen hos The Movie Database
Money Can’t Buy (EP)

Money Can't Buy var en invitasjon-konsert til støtte for Kylie Minogues musikkalbum Body Language på Hammersmith Apollo i London i England. 
Denne hendelsen kostet en million pund og billetter var ikke tilgjengelig for salg. Konserten ble senere utgitt på DVD under tittelen Body Language Live.


== Extended Play ==
En begrenset EP ble senere utgitt den 10. februar 2004 og fulgte gratis med ved kjøp av Body Language.


== Sporliste ==
«Can't Get You Out of My Head» (live) – 7:02
«Slow» (live) – 3:24
«Red Blooded Woman» (live) – 4:22
Kalasiris

Kalasiris var en sid, ettersittende kjole av nesten gjennomsiktig lintøy som ble båret av kvinner i det gamle Egypt, både i hoffet og overklassen, blant bønder og håndverkere. Kjolen utviklet seg til en enkel kjortel eller tunika som også ble brukt av menn, da gjerne utenpå schenti, egypternes hvite lendeklede, og under en tynn skulderkappe.


== Historikk ==

På grunn av det varme klimaet gikk egypterne kledt luftig og lett. Den oldegyptiske sivilisasjonen var for øvrig svært tradisjonstro og konservativ, og klesdraktene forandret seg ganske lite gjennom den to tusen år lange historien fra Det gamle riket (ca. 2700–2000 f.Kr.) til Det nye riket (ca. 1500–750 f.Kr.). I motsetning til figursydde jakker, kjortler og bukser i Persia, India og Kina, ble klærne til de gamle egypterne, som grekernes og romernes, stort sett drapert omkring kroppen. De besto hovedsakelig av skjørt og lette kapper som ble knytt sammen eller holdt på plass av belter, krager og dusker. Plissering oppstod i Egypts tredje blomstringstid, Det nye riket, ca. 1580-950 f.Kr. Også andre plagg ble gradvis mer forseggjort. Under Det mellomste riket ca. 2065-1660 f.Kr. utviklet det seg sakte, men sikkert en kappe som man bar over skuldrene, samlet i en knute på brystet og brukte sammen med skjørtet. Drakten besto etterhvert av flere plagg som endret størrelse og drapering og ble båret sammen eller over hverandre. Det gjelder også kalasiris. Lin var det vanligste materialet, gjerne vevd til et fint, nesten gjennomsiktig tøy.

		
		


== Se også ==
Schenti, gammelegyptisk lendeklede
Klaft, gammelegyptisk hodetørkle


== Eksterne lenker ==
(en) Kalasiris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om kalasiris og annen oldegyptisk klesmote (på engelsk)
Om kalasiris og annen oldegyptisk klesmote (på engelsk)
Om egyptiske kleskikker og annet (på spansk)
Landkreis Münster

Landkreis Münster var en krets i Regierungsbezirk Münster i Tyskland. Kretsen ble opprettet i 1815 og var en del av provinsen Westfalen frem til 1946. Fra 1947 til 1974 var den  en del av den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Kretshovedstaden var Münster, og kjennemerke for motorkjøretøy var MS. 
Landkreis Münster ble oppløst den 1. januar 1975 gjennom Münster/Hamm-Gesetz.
Ugandas regioner

Uganda er inndelt i fire regioner.

Central (rød)
Eastern (grønn)
Northern (gul)
Western (blå)


== Se også ==
Ugandas distrikter
ISO 3166-2:UG
Zambias provinser

Zambia er inndelt i ti provinser.


== Se også ==
Zambias distrikter
ISO 3166-2:ZM


== Referanser ==
Djiboutis regioner

Djibouti er delt inn i fem regioner og én by.


== Se også ==
Djiboutis distrikter
ISO 3166-2:DJ
Isselburg

Isselburg er en by og en kommune i Münsterland i den nordvestlige delen av den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen tilhører Kreis Borken i Regierungsbezirk Münster. Byen har 11 196 innbyggere (31. desember 2010). 


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Isselburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lesothos distrikter

Lesotho er inndelt i ti distrikter. Hvert av distriktene ledes av en distriktsadministrator. Det administrative senteret i distriktene kalles camptowns.
I 1910 ble det opprettet ti distrikter. Senere ble Butha-Buthe utskilt fra Leribe og Mokhotlong fra Qacha's Nek. Thaba-Tseka ble opprettet i 1980.


== Se også ==
ISO 3166-2:LS


== Referanser ==
Brisbane (California)

Brisbane er en liten by i fylket San Mateo County i California. Byen ligger nord i fylket, og grenser i nord til San Francisco, og i sør til byen South San Francisco.
Bebyggelsen i området ble innledet i 1908, etter at Southern Pacific Railroad året før anla en ny jernbanelinje øst for byens område for å få en raskere og mer direkte transportlinje til San Francisco. Jernbaneselskapet hadde store utviklingsplaner i området, men disse stoppet opp som følge av Panikken i 1907. Først under første verdenskrig ble utviklingsplanene videreført.
Byen ble opprinnelig kalt Visitacion City, men fikk dagens navn i 1920-årene.
Byen har i dag en rekke industrivirksomheter, og er også en sovekommune for San Francisco.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Brisbane, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johann Baptist Hoessel

Johann Baptist Hoessel (død efter 1824) var en tysk etser og kobberstikker. Han arbeidet med den til sin tid moderne akvatintetsning-teknikken.
I 1799 ble han ansatt av kobberstikk-selskapet Chalkographische Gesellschaft i Dessau. Allerede i 1806 gikk selskapet konkurs. Efter dette skal Hoessel enten ha reist til Russland eller England.
Rundt 1810 slo han seg ned i Altenburg. Han skal også ha arbeidet i Weimar. Rundt 1814 dro han til Berlin, hvor han i 1816 og 1822 stilte ut sine verker ved Königlich Preußischen Akademie der Künste. I Berlin skal han også ha undervist den unge maleren Friedrich Wilhelm Delkeskamp (1794–1872) i kobberstikkunsten.


== Litteratur ==
Johann Baptist Hoessel. I: Ulrich Thieme, Felix Becker m. fl.: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Bind 17, E. A. Seemann, Leipzig 1924, s. 223
Frimand Pløsen

Frimand Pløsen er en fiktiv figur skapt av Kjell Aukrust. Pløsen var redaktør for avisspalten Våre Duster og senere redaktør for avisa Flåklypa Tidende. Kjell Aukrust introduserte Pløsen i Mannskapsavisas avisspalte Våre Duster, og overførte figuren senere til den fiktive avisen Flåklypa Tidende.Frimand Pløsen er også en av rollefigurene i filmene Solan og Ludvig – Jul i Flåklypa, Solan og Ludvig - Herfra til Flåklypa og Månelyst i Flåklypa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aukrust.no
Karl Kuntz

Karl Kuntz (født 28. juli 1770 i Mannheim; død 8. september 1830 in Karlsruhe) var en tysk maler og etser.
Kuntz gikk i starten av sin karriere i lære hos Jakob Rönger og Domenico Quaglio. Senere utdannet han seg i Nord-Italia innenfor landskaps- og dyremaleri. Senere besøkte han gallerier i Dresden, München og Berlin, hvor han fordypet seg særlig innenfor Paulus Potters kunstverk. 
I 1829 ble han galleridirektør i Karlsruhe, hvor han døde den 8. september 1830. Hans sønner Rudolf og Ludwig var også malere.


== Akvatintsverk ==
Die pissende Kuh, efter Paulus Potter
Hirtenfamilie mit ruhendem Vieh, efter J. G. Roos
Die Verstoßung Hagars, efter Claude Lorrain
Der Rheinfall bei Schaffhausen
Ansichten von Mannheim, Baden-Baden, Heidelberg und dem Heidelberger Schloss


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) v. B.: «Kuntz, Carl». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 397.
Melvind Snerken

Melvind Snerken (født 8. mai 1945) er en fiktiv figur skapt av Kjell Aukrust. 
Snerken var korrekturleser og journalist for avisspalten Våre Duster og senere korrekturleser og journalist for avisa Flåklypa Tidende. Kjell Aukrust introduserte Snerken i Mannskapsavisas avisspalte Våre Duster, og overførte karakteren senere til den fiktive avisen Flåklypa Tidende.Melvind Snerken var en av rollefigurene i filmen Solan og Ludvig – Jul i Flåklypa.


== Referanser ==
Johann Joseph Langenhöffel

Johann Joseph Friedrich Langenhöffel (født 1750 i Düsseldorf; død 31. desember 1807 i Wien) var en tysk maler, tegner, etser og kobberstikker.
Efter sin utdannelse ved Kunstakademie Düsseldorf spesialiserte Langenhöffel seg på radering av italienske mesterverk. Senere arbeidet han for prinsen Vilhelm V av Oranien i Den Haag. I 1782 ble han kurpfalz-bayersk hoffmaler i Mannheim. Fra 1795 til 1799 arbeidet han som teknisk direktør for kobberstikkselskapet Chalkographische Gesellschaft zu Dessau. Mot slutten av sin karriere var han direktør ved Akademie der bildenden Künste Wien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johann Joseph Langenhöffel. I: Ulrich Thieme, Felix Becker m. fl.: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Bind XXII, E. A. Seemann, Leipzig 1928, s. 333–334.
Müller, Friedrich: «Langenhöffel, Johann Joseph». I: Die Künstler aller Zeiten und Völker oder Leben und Werke der berühmtesten Baumeister, Bildhauer, Maler ..., 1860, s. 552.
(de) Weiß, Karl: «Langenhöffel, Johann Josef». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 670.
Wurzbach, Constantin von: «Langenhöffel, Johann Joseph». I:  Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich, bd. 14, s. 107, Wien 1865.


== Eksterne lenker ==
Maleriet «Auguste Wilhelmine, erste Gemahlin von König Max I. von Bayern»
Maleriet «Der schlafende Ganymed mit dem Adler», 1802
Johan Almkvist

Johan Reinhold Almkvist (født 3. juli 1869, død 9. desember 1945) var en svensk lege. 
Almkvist ble doktor i medisin i 1903, og var poliklinikklege ved Sankt Görans sjukhus fra 1903 til 1908. I perioden 1908 til 1911 var han overlege ved Eira sykehus, og siden overlege ved S:t Görans sjukhus fra 1911. Han ble dosent i syfilidologi i 1912, og professor ved Karolinska Institutet i 1913. Almkvist forfattet et stort antall vitenskapelige skrifter, hovedsakelig innen syfilidologi, serologi og dermatologi.
Johan Almkvist var nevøen til språkforskeren Herman Napoleon Almkvist.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund, 1929
Bill Callahan

William Rahr «Bill» Callahan (født 3. juni 1966 i Silver Spring i Maryland) er en amerikansk musiker og låtskriver også kjent under artistnavnet Smog. Callahan bor nå i Austin i Texas.


== Diskografi ==


=== Som Smog ===
Sewn to the Sky (1990)
Forgotten Foundation (1992)
Julius Caesar (1993)
Wild Love (1995)
The Doctor Came at Dawn (1996)
Red Apple Falls (1997)
Knock Knock (1999)
Dongs of Sevotion (2000)
Rain on Lens (2001)
Accumulation: None (2002)
Supper (2003)
A River Ain't Too Much to Love (2005)


=== Som Bill Callahan ===
Woke on a Whaleheart  (2007)
Sometimes I Wish We Were an Eagle (2009)
Rough Travel for a Rare Thing (2010)
Apocalypse (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bill Callahan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Callahan på Internet Movie Database 
(en) Bill Callahan hos The Movie Database 
(en) Bill Callahan på Apple Music 
(en) Bill Callahan på Discogs 
(en) Bill Callahan på Discogs 
(en) Bill Callahan på MusicBrainz 
(en) Bill Callahan på MusicBrainz 
(en) Bill Callahan på Spotify 
(en) Bill Callahan på Songkick 
(en) Bill Callahan på Last.fm 
(en) Bill Callahan på Last.fm 
(en) Bill Callahan på AllMusic 
(en) Bill Callahan på AllMusic 
Bill Callahan på Facebook 
Bill Callahan på Myspace
Plantecelle

Planteceller er eukaryote celler og utgjør den minste bestanddelen i vev hos organismer i planteriket. Planteceller skiller seg fra andre eukaryote celler i dyreriket ved at de har en cellevegg som består av cellulose, hemicellulose og pektin. Celleveggen ligger utenpå cellemembranen og er viktig for å gi plantecellene form og beskyttelse. 
Dyreceller, soppceller og planteceller har alle sammen cellekjerne, endoplasmatisk retikulum, golgiapparat, cytoskjelett og mitokondrier. Dyreceller og soppceller har lysosomer og sentrioler, mens soppceller og planteceller har cellevegg og vakuole. Det er bare planteceller som har kloroplaster.Planteceller danner cellevev. De forskjellige typene vev kan deles inn i kategoriene hudvev, grunnvev (inkludert styrkevev) og ledningsvev avhengig av funksjonen de har. Nye planteceller dannes ved celledeling i et cellevev som kalles meristemer.


== Cellevegg ==
Celleveggen er en relativt fast struktur som avgrenser og gir form til de aller fleste planteceller. Celleveggen omslutter cellene og beskytter dem fra omgivelsene og fra et indre trykk som følger av vakoulens vannopptak. Cellen bruker mye energi på å produsere stoffene som cellene bruker for å lage cellevegger.


== Vakuole ==
Vakuolen er en stor membranomsluttet og væskefylt blære som fyller store deler av plantecellen. Den inneholder vann, næringsstoffer og en rekke enzymer som kan bryte ned store molekyler. Vakuolen har dermed noe av den samme rollen som lysosomer har i dyreceller. Vakuolen opprettholder også riktig trykk inne i plantecellen. Enkelte dyreceller og soppceller har også vakuoler, men disse er ofte mindre enn hos planteceller og har andre roller enn en vakuole i planteceller.


== Kloroplaster ==
Kloroplaster finnes kun hos organismer som driver fotosyntese. I fotosyntesen omdannes karbondioksid og vann til glukose og oksygen ved å benytte energi fra lys eller sol. Kloroplaster består av en stor membransekk, og inne i denne membransekken er det mange små membransekker stablet oppå hverandre. I membranen til disse stablene finnes molekylet klorofyll som fanger energien fra sola. Det er også klorofyll som gjør at plantene er grønne. Kloroplaster finnes derfor kun i de grønne delene av planten, og ikke i for eksempel plantens røtter.


== Referanser ==
Robert Joensen

Robert Joensen (født 28. august 1912 i Klaksvík, død 19. mai 1997 samme sted) var en færøysk folkelivsgransker og lyriker. Han spilte dessuten en viktig rolle i Klaksvíks offentlige liv.


== Liv og virke ==
Etter folkeskolen begynte han å arbeide i sin gudfar J.F. Kjølbros handels- og rederivirksomhet i Klaksvík. Som 18-åring drog Joensen til Danmark for å gå gymnaset og studere teologi. Da Danmark ble hærtatt av Tyskland i april 1940, oppholdt Joensen seg på Færøyene. Han fikk derfor ikke fullført studiene. I 1941 fikk han stillingen som kontorsjef i Klaksvíkar kommuna. Han gikk av med pensjon i 1982.Joensen hadde en sterk interesse færøysk historie og folkeliv. Han skrev en rekke bøker og artikler innenfor disse fagområdene, noen av dem også prisbelønt, foruten en mengde lyrikk. Han ble tildelt litteraturprisen M.A. Jacobsens Heiðursløn for faglitteratur i 1968.Han var medlem av Lagtinget for Norðoyar, valgt for Fólkaflokkurin, fra 1943 til 1945, styremedlem ved sykehuset i Klaksvík fra 1951 til 1971 og medlem av kommunens ligningsnemnd og skolenemnd. I 1943 var han med på å stifte kystfiskerlaget i Klaksvík, som han var sekretær for i 31 år.Joensen ble tildelt Haakon VIIs Frihetskors i 1946 og utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1974. Han ble medlem av Føroya Fróðskaparfelag, korresponderende medlem av Kungliga Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur i 1983 og æresdoktor i etnologi ved Fróðskaparsetur Føroya i 1990.


== Bibliografi ==
1942 – Klaksvíkar bygd í søgu.
1946 – Útróður 1845–1945.
1958 – Royvið.
1959 – Bøleiðin.
1960 – Greivabitin.
1961 – Glaða og brenna vita.
1962 – Grindaboð í Havn.
1968 – Býta seyð og fletta.
1972 – Vambarkonan.
1974 – Høgtíðir og veitsluhald á vetri.
1979 – Fåreavl på Færøerne.
1979 – Minnismyndir og søgubrot 1.
1981 – Forn føroysk boðsending.
1983 – Ymiskt um seyð og av seyði.
1986 – Knassar eru tit.
1989 – Glaðingarstøð í Føroyum.
1990 – Minnismyndir og søgubrot 2.


== Referanser ==
Første armé (Bulgaria)

Den bulgarske første armé (bulgarsk: Първа българска армия) er et tidligere forband i den bulgarske hæren.
Arméen var en feltarmé som var operativ under Bulgarias deltagelse i Balkankrigene (1912 til 1913), Første verdenskrig (1915 til 1918) og Andre verdenskrig (1941 til 1945).
Øverstkommanderende for Første armé da Bulgaria gikk med i den første verdenskrig var generalløytnant Kliment Bojadzjiev. Arméen var én av tre bulgarske feltarméer som ble mobilisert under krigen, og denne og Annen armé tok her del i kampene mot Serbia.
Richard Hartis

Richard Hartis (født 16. september 1967 i Nordøst-England, England) er en engelsk fotballtrener. Han er i dag keepertrener i Leeds under Uwe Røsler. Han var tidligere trener i Molde under Ole Gunnar Solskjær, hvor han bidro til at klubben vant to seriemesterskap og ett norgesmesterskap.Han vokste opp i Nordøst-England og ble tatt med av faren på alle hjemmekampene til Sunderland i sesongen 1972–73, som det året vant FA-cupen. Da han var fire døde den 14 år gamle storebroren hans av skader etter å ha fått en ball i bakhodet. Som 19-åring spilte Richard Hartis fotball med Mark Ferguson, Alex Fergusons sønn.Hartis har aldri vært profesjonell fotballspiller. I tiden 1987–1990 jobbet han som keepertrener for ungdommer i Sheffield United. Deretter fulgte seks år med studier og trenerjobb i Pennsylvania i USA, før han returnerte til England hvor han var innom Leeds United og Leicester City før han i 1997 ble keepertrener i Manchester Uniteds ungdomsavdeling under Alex Ferguson. I 2008 ble han innlemmet i støtteapparatet til førstelaget.Han har blitt kjent for sitt konkluderende «well done» til journalister.


== Referanser ==