jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ordrupgaard

Ordrupgaard er et statseiet kunstmuseum som ligger ved Jægersborg Dyrehave nord for København. Museet inneholder en av Nordeuropas betydeligste samlinger av dansk og fransk kunst fra det 19. og begynnelsen av det 20. århundre. 
Ordrupgaard ble skapt av tidligere direktør for Hafnia, etatsråd Wilhelm Hansen og ektefellen Henny Hansen i årene 1916-1918. Ekteparet hadde kjøpt en stor tomt ved Jægersborg Dyrehave og her oppførte de herskapshuset Ordrupgaard ved 
arkitekt Gotfred Tvede. Samtidig som bygningen ble oppført, ble den store parken anlagt av bygartner Fabricius Hansen.
Ordrupgaard ble innviet med en storslått fest 14. september 1918 og i innvielsestalen erklærte Wilhelm Hansen at han ville testamentere samlingen til den danske stat.


== Samlingen av dansk kunst ==
Den danske gullalder er fyldig representeret med verker av bl.a. C.W. Eckersberg, Christen Købke, J.Th. Lundbye, P.C. Skovgaard og Wilhelm Marstrand. Hovedparten av samlingen vitner imidlertid om Wilhelm Hansens interesse for sin egen samtids kunst representert ved kunstnere som L.A. Ring, Vilhelm Hammershøi, Theodor Philipsen, i tillegg til Fynbomalerne Johannes Larsen, Fritz Syberg og barndomsvennen Peter Hansen.
Wilhelm Hansen kjøpte også inn møbler og kunsthåndverk og hadde særlig interesse for keramikk, lysekroner og møbler utført av Thorvald Bindesbøll.


== Samlingen av fransk kunst ==
Under første verdenskrig konsentrerte Wilhelm Hansen seg om fransk kunst. I perioden fra 1916 til 1918 kjøpte han inn franske malerier, pasteller, tegninger og skulpturer og la dermed grunnlaget for et egentlig kunstmuseum. Wilhelm Hansen ønsket å utbre kjennskapet til fransk 1800-talls kunst i Danmark, og de første kjøp var malerier av Alfred Sisley, Camille Pissarro, Claude Monet og Auguste Renoir. 
Kunstnere som Eugène Delacroix, Théodore Rousseau, Gustave Courbet, Édouard Manet og Paul Gauguin er også representert på Ordrupgaard.
Wilhelm Hansen mottok rådgivning til innkjøp av fransk kunst fra blant andre den franske kunstkritikeren Théodore Duret.


== Fra samlingen på Ordrupgaard ==

		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ordrupgaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilder inni hue

Bilder inni hue er et musikkalbum med Trond Granlund fra 1997.


== Sporliste ==
«Himmelvogna»
«Og sola går ned»
«Det er noe du er»
«Meninga med livet»
«Ballongdekk»
«En morra i mai»
«Sleggene synger»
«Den ensomme ulv»
«Støvler av klapperslangeskinn»
«Plutselig smakte whisky'n salt»
«Riksvei»
«Inn i mystikken»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Trond Granlund - sang, akustisk gitar, munnspill, låtskriver, produsent, miksing
Nils Halleland - gitarer, produsent, tekniker, miksing
Tore Heggelund - gitarer, mandolin
Bill Booth - fele, mandolin
Arnfinn Tørrisen - gitarer
Hans Graasvold - banjo
Geir Stordal - bass
Kyrre Sætran - bass
Bill Troiani - bass
Terje Gewelt - kontrabass
Lasse Hafreager - piano, orgel
Jan Tore Lauritsen - trekkspill, orgel
Gunhild Haugejorden - fløyte
Per Eriksen - trommer
Henning Kvitnes - sang/gitar
Eigil Berg - piano
Robert Skrolsvik - akustisk gitar
Ida Lind - korBjelleklangFrank Øren - vokal
Robert Skrolsvik - vokal
Finn Evensen - vokal
Øystein Skre - vokal
Ole Jørgen Holt Hanssen - vokal


=== Øvrige ===
Mike Hartung - tekniker, miksing
Erling Jørgensen - miksing
Espen Berg - mastering
Mimsy Møller - fotograf
Union Design - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Bilder inni hue på Discogs
Østkantfolk (album)

Østkantfolk er et musikkalbum med Trond Granlund fra 2000.


== Sporliste ==
«Fra hånd til munn»
«Det går bedre nå»
«Blikkenslager Evensen»
«Selma & Klas»
«Den dokka Amy»
«Jovisst»
«Andres sko»
«Gardermobanen»
«Vinden har fortalt»
«Det lyste over Eldorado»
«Vålerenga kjerke»
«Losbylinna»
Randers kunstmuseum

Randers Kunstmuseum – Museet for Dansk Kunst ble grunnlagt i 1891 og inneholder en bred samling av dansk billedkunst fra ca. 1800 til i dag. Randers Kunstmuseum holder til i Randers på Sjælland i Danmark.
Museets samling av dansk og utenlandsk kunst fra 1800-tallet og 1900-tallet består av ca. 4 000 enkeltverker, herav flere hovedverk av C.W. Eckersberg, Vilhelm Kyhn, Michael og Anna Ancher, Christen Købke, Vilhelm Hammershøi, L.A. Ring («Sommerdag ved Roskilde Fjord»), Richard Mortensen og COBRA-kunstnerne.
Museet har landets største samling av verker av bysbarna Sven Dalsgaard og Per Neble. Randers Kunstmuseum byr dessuten på en del utenlandsk kunst fra andre halvdel av 1900-tallet og til i dag og vesentlig nyere verker av kunstnere som Asger Jorn, Kurt Trampedach og Per Kirkeby.
Museet har et samlet utstillingsareal på  1 500  kvadratmeter.


== Eksterne lenker ==
Randers Kunstmuseum
Carlos Boozer

Carlos Austin Boozer, Jr. (født 20. november 1981) er en amerikansk basketballspiller for Los Angeles Lakers i den amerikanske proffserien NBA og USAs herrelandslag i basketball. Boozer ble født i en militærbase i Tyskland, men vokste opp i Alaska. Han er derfor regnet som amerikansk statsborger.


== NBA-karriere ==
Boozer kom til NBA etter å ha blitt draftet fra Duke University, som sammen med North Carolina er regnet som USAs beste skole når det gjelder utvikling av basketballspillere. Boozer ble draftet av Cleveland Cavaliers som nummer 34 totalt, og er trolig en av de mest undervurderte spillerne til å komme til NBA, for så å kjøre det så bra i proffserien. I 2008 vant han gull i OL med landslaget.


=== Tidligere klubber ===


=== Utmerkelser ===


=== Statistikker fra NBA-karrieren ===


==== Tegnforklaring ====


==== Sesongspill ====


==== Sluttspillet ====


== Kilder ==
'«Carlos Boozer». s biografi og statistikker (engelsk). NBA.com. s. 5. Besøkt 10. juli 2010. 


=== Referanser ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Carlos Boozer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Boozer – Olympedia 
(en) Carlos Boozer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carlos Boozer – Alaska Sports Hall of Fame 
(en) Carlos Boozer – FIBA 
(en) Carlos Boozer – eurobasket.com 
(en) Carlos Boozer – Basketball-Reference.com
Mudderslanger

Mudderslanger er en gruppe slanger som er utbredt i Sør-Kina og Sørøst-Asia.
De kan bli opptil 1,3 m lange. Buksiden er lys, mens ryggen er svart eller mørkebrun. I sol skinner skjellene med en sterk irisering, noe som er opphavet til gruppens trivialnavn på mange språk, for eksempel «glansormar» på svensk. Skjellene på hodet er store, og minner om dem hos snoker. Det finnes ingen ytre rester av baklemmene.
Mudderslangene er nattaktive, og ligger mye av tiden i underjordiske ganger. Når de kommer til overflaten, jakter de på øgler, frosker, mus og andre virveldyr. Disse slangene er eggleggende.
Alle mudderslanger hører til slekten Xenopeltis. De ble tidligere regnet til kvelerslangene (Boidae), men er nå plassert i en egen familie, Xenopeltidae. De nærmeste slektningene er spisshodepyton og pytonslanger. Caspar Georg Carl Reinwardt blir ofte angitt som autor for slekten Xenopeltis, men sannsynligvis er Friedrich Boie korrekt.


== Fylogeni ==
Følgende kladogram viser slektskapsforholdene innenfor Alethinophidia ifølge Vidal & Hedges. Den lite kjente sørøstasiatiske slekten Xenophidion er ikke tatt med i denne studien. Afrophidia utenom de avanserte slangene danner en naturlig gruppe som eventuelt kan kalles Henophidia.


== Arter ==
Utbredelsen til de to artene er som følger:

Xenopeltis hainanensis – Kina (Zhejiang, Fujian, Hunan, Jiangxi, Guangdong, Guangxi Zhuang, Hainan) og Vietnam
mudderslange (X. unicolor) – Andamanene, Nikobarene, Burma, Laos, Kambodsja, Kina (Yunnan, Gungadong), Thailand, Vietnam, Malaysia, Filippinene, Singapore, Indonesia (Sumatra, Java, Borneo, Sulawesi)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mudderslanger i Encyclopedia of Life 
(en) Mudderslanger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mudderslanger hos ITIS 
(en) Mudderslanger hos NCBI 
(en) Kategori:Xenopeltis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Xenopeltis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xenopeltis – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Reptile Database - family Xenopeltidae
Austrveg

For det norrøne begrepet om landene i øst, se Austerveg. 
Austrveg var et prosjekt som Vidkun Quislings regjering under andre verdenskrig rettet mot fremtidige norske etableringer og bosetninger i Russland etter den ventede avslutningen av krigen mellom det nasjonalsosialistiske Tyskland og det kommunistiske Sovjetunionen. 


== Bakgrunn og historie ==
Arbeidet startet opp like etter Tysklands angrep på Sovjetunionen 22. juni 1941, som førte til samtaler innad i [[[Vidkun Quislings første regjering|Quisling-regjeringen]] og Nasjonal Samling (NS), Quislings norske nazistparti, om et eget norsk mandatområde i Sovjet. Både «det russiske kontor» i Direktoratet for Spesialorientering og Handelsdepartementets studienevnd for «norsk virksomhet i de besatte østområder» arbeidet med dette formål, før avløseren Austrveg ble opprettet som en selvstendig institusjon i juli 1943.
Det ble lagt flere planer gjennom arbeidet med Austrveg, som først gikk ut på å opprette et norsk protektorat over Kolahalvøya og andre nærliggende områder, for deretter å opprette norske permanente bosettinger i Hviterussland og Ukraina. Et av grunnlagene som skulle rettferdiggjøre disse kravene, var at nordmenn angivelig skulle ha hatt sin opprinnelse fra Russland, i tillegg til den nordiske raseoverlegenhet og Adolf Hitlers ideer om Lebensraum, behovet for utvidet «livsrom» for «den ariske rasen». Institusjonen arbeidet for øvrig også for norsk bedriftsetablering, konsensjonsdrift for jordbruk og eksportmuligheter i øst. De mest sentrale i dette arbeidet fra NS var Finn Sofus Støren (1893–1962), næringsminister Eivind Blehr (1881–1957) og sjef for Finansdepartementet, Frederik Prytz (1878–1945).
Ifølge Norsk krigsleksikon ble det opprettet kontakt med Alfred Rosenbergs Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete  (RMfdbO, «Riksministeriet for de besatte østområdene»), det sivile forvaltningsorganet for tyskokkuperte områder i Sovjetunionen, og deretter Reichssicherheitshauptamt(RSHA, «Hovedkontoret for rikssikkerhet»), overordnet organ for den tyske sikkerhetstjenestens Gestapo, SD og Kripo som alle var underlagt SS. Rivaliseringen mellom naziideologen Rosenberg og SS-sjefen Heinrich Himmler angående administrasjonen av østområdene gjorde at Hitler i januar 1943 valgte å utsette all etterkrigsplanlegging, noe som gjorde at planene fra Austrveg ikke kunne la seg realisere.
Riksarkivet frigjorde i april 2010 flere hundre digitaliserte dokumenter om arbeidet rundt Austrveg, hvor en også finner Quislings utkast «Denkschrift über die russische Frage» («Betenkning om det russiske spørsmål») med korreksjoner og kommentarer, som var forarbeidet til notatet som ble sendt til  Hitler på vårparten 1943.


== Litteratur ==
Ole Kolsrud, Kollaborasjon og imperialisme. Historisk Tidsskrift nummer 3, 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arkivverket.no – Norsk Lebensraum i øst? Autentiske kilder fordelt på fire mapper angående Austrveg.
«Austrveg» hos Norsk krigsleksikon
Jakob Kjeldbjerg

Jakob Kjeldbjerg Jensen (født 21. oktober 1969 i Frederiks) er en dansk tidligere profesjonell fotballspiller som spilte midtstopper i forsvaret til Viborg FF, Silkeborg IF, Chelsea og for det danske landslaget. Han fikk totalt 14 landskamper og representerte Danmark under Sommer-OL 1992.
I 1993 ble han kåret til årets fotballspiller i Danmark sammen med Peter Schmeichel.


== Spillerkarriere ==
Kjeldberg startet sin fotballkarriere hos Viborg FF før han gjennom Holstebro BK i 1987 dro videre til Silkeborg IF i 1988. Han ble utnevnt til kaptein på det danske U21-landslaget som deltok under Sommer-OL 1992 i Barcelona og vant samme år prisen for årets danske U21-spiller. Han fikk videre sin landslagsdebut for Danmark i november 1992 og scoret sitt første og eneste mål i kampen mot USA i januar 1993. I februar 1993 spilte han for Danmark under Artemio Franchi Trophy, hvor han etter kampen fikk positiv omtale for sin mannsoppdekning av Argentinas Diego Maradona.


=== Chelsea ===
I august 1993 dro han fra Silkeborg IF til den engelske klubben Chelsea i en overgangsavtale verdt £485 000, og 80 år etter at Nils Middelboe hadde debutert for klubben i 1913 ble Kjeldberg den andre danske fotballspilleren i Chelsea. Han forble i klubben i fire år, og var blant annet en del av laget som tapte finalen i FA-cupen 1993/94 mot Manchester United. I en kamp mot Millwall i februar 1995 satte han skulderen ut av ledd, som ble den første i en lag rekke skader for Kjeldberg. Han skadet deretter ett leddbånd i kneet og fikk siden problemer med å komme tilbake i form, noe som gjorde at han la opp som fotballspiller i slutten av mai 1997 i en alder av 28 år.


== Etter fotballkarrieren ==
Etter at han la opp som fotballspiller gikk Kjeldberg inn i tv-bransjen. I mai 1998 begynte han som ekspertkommentator i fotballkamper fra Superligaen og Mesterligaen for den danske TV-kanalen TV3. I 2002 var han for øvrig også programleder for den danske versjonen av Robinsonekspedisjonen, og i 2007 ble han programleder for det danske fotballmagasinet Onside.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jakob Kjeldbjerg på Internet Movie Database 
(en) Jakob Kjeldbjerg – Olympedia 
(en) Jakob Kjeldbjerg – Transfermarkt 
(en) Jakob Kjeldbjerg – national-football-teams.com 
(en) Jakob Kjeldbjerg – Soccerbase.com 
(da) Jakob Kjeldbjerg – Dansk Boldspil-Union 
(en) Jakob Kjeldbjerg – FBref
Loi Bakani

Loi Bakani (født 12. august 1963) er en papuansk økonom. Han er sittende sentralbanksjef for Papua Ny-Guineas bank. 
Bakani har en Honors Masters Degree i økonomi fra 1994, fra University of Wollongong i Australia, i tillegg til en bachelorgrad i økonomi fra University of Papua New Guinea ti år tidligere.Han har jobbet i sentralbanken siden 1985, og ble utnevnt til visesentralbanksjef i 2005. Den 9. desember 2009 ble han valgt som sentralbanksjef for en syvårsperiode. Han overtok da for Wilson Kamit. 
Han er gift og har tre barn.


== Referanser ==
Pürevdorzjijn Serdamba

Pürevdorzjijn Serdamba (født 18. april 1985) er en mongolsk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lett fluevekt. Serdambas største internasjonale resultater er en sølvmedalje fra Boksing under Sommer-OL 2008 – Lett fluevekt i Beijing, Kina, og en gullmedalje fra Verdensmesterskapet i 2009 i Milano, Italia. Han representerte Mongolia under Sommer-OL 2008 der han tok sølvet bak Zou Shiming fra Kina.


== Eksterne lenker ==
(en) Pürevdorzjijn Serdamba – Olympedia 
(en) Pürevdorzjijn Serdamba – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pürevdorzjijn Serdamba – BoxRec 
Bio
World 2007
Ford’s Theatre

Ford's Theatre er et teater i Washington, D.C. der Abraham Lincoln ble myrdet i 1865. 
Bygningen var opprinnelig fra 1833 en baptistkirke, men ble omgjort til  teater i 1861. I  1862 ble den rammet av brann, men den ble gjenåpnet året etter.
Det var på Ford's Theatre at president Abraham Lincoln ble offer for et attentat på langfredagen den 14. april 1865, da han satt i statslosjen og så på stykket Our American Cousin; han døde neste dag. Dåden ble utført av den velkjente skuespilleren John Wilkes Booth. Booth, som hadde støttet Sørstatenes konføderasjon, trengte seg  inn i losjen, skjøt Lincoln i hodet, og hoppet så ned på scenen, hvorved han brakk beinet, mens han ropte ut «Sic semper tyrannis». Booth klarte å flykte fra bygningen, men ble fakket kort etter.
Teateret ble senere overtatt av amerikansk militær og ble blant annet arkiv. Bygningen var  arméhistorisk museum årene 1866–1887. Det ble deretter kontor for krigsdepartementet. I 1893 brøt taket sammen, og 22 tjenestemenn omkom og 68 ble skadet; det oppstod da rykter at det hvilte en forbannelse over lokalet. Siden 1970 har det igjen vært teater, og bygningen i seg selv er et nasjonalt minnesmerke.
Schack von Staffeldt

Adolph Wilhelm Schack von Staffeldt (født 28. mars 1769 i Gartz på Rügen i Tyskland, død 26. desember 1826) var en dansk gullalderdikter og amtmann. 
Historien om den tyskfødte Schack von Staffeldt er historien om å komme for sent. Mer presist et år, som var den tiden som gikk fra Adam Gottlob Oehlenschläger ga ut sin diktsamling Digte 1803 (egentlig utgitt ved juletider 1802, men på førsteutgaven står det 1803) til Staffeldt utga sin debutsamling Digte 1804. Der Oehlenschläger ble dyrket og hyllet som nasjonaldikter, kom Staffeldt aldri til å spille den store rollen i samtiden. 
von Staffeldts karriere som dikter varte bare i  fem år og han utga kun to samlinger med dikt. Det er imidlertid ikke bare tiden som utgjør forskjellen på Oehlenschläger og Staffeldt. Der Oehlenschläger var nasjonalromantisk og i sine dikt både imiterte folkevisenes måte å skrive på og brukte emner fra den folkelige overtro, var Staffeldt nyplatonist. Han avskydde motpartens begeistring for oldtiden. Hans dikt behandler splittelsen mellom jorden og det ideelle rike; det er dikterens oppgave å forbinde disse to adskilte enhetene. Han er derved betydelig mer radikal med henblikk på sitt syn på diktningen og dikterens rolle enn Oehlenschläger. 
von Staffeldts morsmål var tysk, men han skrev dikt på dansk. At hans diktning ikke gikk i glemmeboken er takket være blant annet Georg Brandes. I boken Det moderne Gjennembruds Mænd skrev Brandes et essay hvor han redegjorde for de moderne trekk i Staffeldts diktning. 
von Staffeldts dikt Indvielsen er tatt opp i den danske kulturkanonen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adolph Wilhelm Schack von Staffeldt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Schack von Staffeldt på bibliografi.dk
Biografi i Kalliope
Arkiv for dansk litteratur
«Kulturkanonen, Litteratur, Lyrikantologi» (PDF) (dansk). Kulturministeriet. s. 132–133. Arkivert fra originalen (PDF) 23. oktober 2013. Besøkt 29. oktober 2015.
Koralløy

Koralløy er en øy dannet av korallrev, og kan være av typen cay, atoll eller hevet lagune. Typisk blir korallrevene dannet omkring vulkaner i tropiske hav. Når vulkanen blir inaktiv og synker, eller slites ned av erosjon, fortsetter korallene å vokse i de øverste vannlagene som en tidsvannsring av korallrev rundt den tidligere vulkanen. Etterhvert danner de en fullstendig eller delvis ring, en atoll, omkring et grunt havområde, en lagune. Dersom det er et ikke-vulkansk korallrev som hever seg på ett sted, dannes en cay - som mange steder i Florida Keys.
Koraller og polypper kan vokse flere hundre meter i høyden. Dersom sand og materiale fra døde atoller over tid får bygge seg opp, kan det bidra til at sandlaget når over havoverflaten og en ny øy dannes. Dersom palmer eller andre vekster slår rot i sanden vil det over tid dannes rotsystemer og jord som holder på sanden og bidrar til å stabilisere den nye øya. Hvis øya får vokse i høyden på grunn av sandflukt, jordvekst eller landheving, kan lagunen tørrlegges.
Hevingen kan også være et resultat av endring i jordskorpen kombinert med endringer i havnivået, eller ved fornyet vulkansk aktivitet. 
Eksempler på et sammenhengende atoll med en lagune helt oversvømt i form av en mer eller mindre tydelig depresjon i en øy der kysten består av rester fra det gamle korallrevet, er Nauru og Niue. Eksempler av en atoll der lagunen er oversvømt av tidevannet, men tørt deler av tiden, er Aldabraøya og Europaøya.
Eksempel på en vulkansk fjelløy omgitt av korallrev er Bora Bora. Mellom vulkanen og korallsteinen kan det være en depresjon med et sumpområde. Denne typen øy kalles «makatea», et ord av polynesisk opprinnelse. Eksempler er Makatea, Mangaia og Rimatara.
Madison Avenue

Madison Avenue er et nord-sør-gående boulevard i bydelen Manhattan i New York City i USA, med enveiskjørt trafikk i nordgående retning. Den løper fra Madison Square (ved 23. Street) til Madison Avenue Bridge ved 138th Street. Gaten løper gjennom Midtown Manhattan, Upper East Side (med Carnegie Hall), Spanish Harlem og Harlem. Den er oppkalt etter og tar utgangspunkt i Madison Square, som i sin tur er oppkalt etter James Madison, den fjerde president av USA.
Slaget ved Berezina

Slaget ved Berezina (fransk: bataille de la Bérézina; russisk: сражéние на Березинé – srazjenije na Berezine; hviterussisk: бітва на Бярэ́зіне – bitva na Bjarezinje) var et slag under Napoleonskrigene mellom 26. og 29. november 1812. Slaget stod mellom hovedstyrken av La grande armée under Napoleon Bonaparte og tre russiske arméer om et kryssningspunkt over elva Bjarezina.


== Bakgrunn ==
De franske styrkene hadde tapt slaget om Krasnoi to uker tidligere og var i tilbaketrekkning. Vinteren var i full sving, og Napoleon og hans generalstab ønsket å redde så mye som mulig av La grande armée tilbake til Polen. Planen var å krysse elva på isen, men noen dagers mildvær hadde svekket isen slik at den ikke var mulig å krysse til fots. Napoleons ingeniører bygget flere pontongbroer over elva, og de russiske styrkene angrep den allerede svekkede franske hæren.


== Slaget ==
Selve pontongbroen ble var påbegynt dagen før slaget. Mange va ingeniørene frøs ihjel i det kalde vannet. Broen ble omkring 100 meter lang og ganske smal. I løpet av 26. november brøt broa sammen, men den ble reparet og kanonene ble fraktet over for å gi dekningsild fra den vestlige bredden. I løpet av dagen. I løpet av 27. november kom Napoleon og flere av de viktigste armekorpsene over. Corps IX under Marshal Victor forsvarte det østlige brohodet. På kvelden trakk de russiske styrkene seg tilbake
Dagen etter tok mindre organiserte deler av hæren og mange av de sivile følgerene fra marketenteriet seg over. I løpet av dagen brøt det ut panikk, og flere hundre soldater og sivile ble trampet ihjel eller falt av broen og druknet eller frøs ihjel.
Natt til 29. november var alle de organiserte delene av hæren kommet over. General Jean Baptiste Eblé nektet imidlertid å brenne broen slik Napoleon hadde beordret, fordi det stadig kom grupper av franske etternølere. Først på morgenen halv ni ble broen brent, og etterlot tusner av franske soldater og sivile som ble tatt til fange eller masakrert av de russiske styrkene.


== Ettervirkninger ==
Slaget hadde ingen klare vinnere. De franske styrkene klarte å trekke seg tilbake over Bjarezina, men led fryktelige tap. Slaget var usedvanlig blodig, og de franske styrkene mistet 20-30 tusen, og minst like mange sivile fra marketenteriet. De russiske tapene var på rundt 10 tusen. Russerene hadde mulighet til å angripe pontogbua direkte, men valgte å la være. Britiske observatører hadde ivret for en mer aktiv rolle fra russerenes side, men den russiske kommanadanten Kutuzov fortalte den britiske liaisonoffiseren Robert Wilson at de ikke hadde noe ønske om å nedkjempe Napoleon fullstendig, siden britene da ville kunne bli for dominerende på verdensarenaen.


== Se også ==
Beresinalied


== Referanser ==