jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gesine Schwan

Gesine Marianne Schwan (født 22. mai 1943 i Berlin) er en tysk statsviter og medlem av Sozialdemokratische Partei Deutschlands. I 2004 og 2009 var hun kandidat til embedet som Forbundspresident, men tapte begge ganger i første valgomgang mot Horst Köhler. Gesine Schwan er president ved Humbold-Viadrina School of Governance ved Humboldt-Universität zu Berlin. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Gesine Schwan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gesine Schwan på Internet Movie Database 
Gesine Schwan på Twitter 
Gesine Schwan på Facebook
Konrad Jarausch

Konrad Hugo Jarausch (født 14. august 1941 i Magdeburg) er en tysk-amerikansk samtidshistoriker og en tidligere direktør ved Zentrums für Zeithistorische Forschung i Potsdam. 


== Referanser ==
Eckhard Jesse

Eckhard Jesse (født 26. juli 1948 i Wurzen) er en tysk statsviter. Jesse er professor ved Politische Systeme, Politische Institutionen ved Technische Universität Chemnitz. 


== Referanser ==
Stefan Wolle

Stefan Wolle (født 22. oktober 1950 i Halle i Land Sachsen-Anhalt, DDR) er en tysk historiker som har spesialisert seg på Den tyske demokratiske republikk. 


== Referanser ==
Edwyn Alexander-Sinclair

Edwyn Alexander-Sinclair (født i 1865 på Malta, død 13. november 1945) var en offiser i den britiske marinen som deltok under den første verdenskrig og støttet esterne under den estiske uavhengighetskrigen mot Russland. Han kommanderte også China Station.
Alexander-Sinclair er for ettertiden mest kjent for å ha oppdaget den tyske flåten og for å ha løsnet det aller første skuddet under Jyllandsslaget under den første verdenskrig, og for senere å ha ledet en skvadron britiske kryssere i Østersjøen i 1918 og 1919 for å støtte uavhengigheten til Estland og Latvia.


== Liv og virke ==


=== Tislig karriere ===
Alexander-Sinclair i begynte i det britiske Royal Navy som kadett i 1879 i en alder av fjorten år og ble forfremmet til fenrik i 1891.. Han ble løytnant i 1890 og ble kapteinløytnant i 1909. Alexander-Sinclair hadde to kommandoer til havs, på destroyer HMS Albatross fra februar 1902 til januar 1904, og deretter på fartøyet HMS Surprise frem til 1905. Alexander-Sinclair ble forfremmet til orlogskaptein i 1905, før han ble utnevnt til kommandør for Royal Naval College som ligger i Osborne, England, en posisjon han hadde frem til 1908.


=== Første verdenskrig ===
I 1914, ved utbruddet av den første verdenskrig, var Alexander-Sinclair stasjonert som kaptein på dreadnought HMS Temeraire, før han gikk ombord på HMS Galatea fra 1915 som kommandør. Det var derfra han meldte enemy in sight og løsnet det aller første skuddet mot den tyske flåte under Jyllandsslaget i 1916.
Alexander-Sinclair ble forfremmet til kontreadmiral i 1917. I november 1918 fikk Alexander-Sinclair æren av å lede hele overgivelsen til den tyske flåten til en interneringsleir i Scapa Flow.


=== Mellomkrigstiden ===
I desember 1918 skulle Alexander-Sinclairs lede den sjette skvadron som ble sendt til Østersjøen, på anmodning fra den estiske regjeringen, å ta del i den estiske uavhengighetskrigen mot Russland. Storbritannia leverte til sammen 6500 rifler, 200 maskingevær og to feltkanoner til Estland. Den britiske skvadronen fanget også to russiske jagere, Spartak og Avtroil, og ga dem til Estland, som omdøpte skipene til Vambola og Lennuk.Alexander-Sinclair var så fra 1920 til 1922 admiral-superintendent for Portsmouth Dockyard, fra 1922 til 1924 som viseadmiral sjeffor 1. slagskvadron i Atlantic Fleet, fra 1925 til 1926 kommandant for China Station, og så, fra forfremmelsen til admiral fra 1927 til 1930 øverstkommanderende for The Nore.
Alexander-Sinclair pensjonerte seg så fra den britiske marinen i 1930.


== Utmerkelser ==
Alexander-Sinclair ble tildelt utmerkelsene Order of the Bath (KCB) og Royal Victorian Order (MVO), samt 3. klasse med sverd av den russiske Sankt Vladimirs orden.


== Referanser ==
Wolfgang Wippermann

Wolfgang Wippermann (født 29. januar 1945 i Wesermünde i provinsen Hannover, Fristaten Preussen, død 3. januar 2021) var en tysk historiker. 


== Referanser ==
Fra himlen høyt jeg kommer her

«Fra himlen høyt jeg kommer her» (tysk originaltittel: Vom Himmel hoch, da komm ich her) er en julesang av Martin Luther som det er laget flere kjente bearbeidelser over, for eksempel Johann Sebastian Bachs Einige canonische Veränderungen.


== Historie ==
Martin Luther skrev sanger til alle kirkelige høytider, tilsammen over tretti i tallet. «Vom Himmel hoch» diktet han angivelig til sine egne barn for julekvelden 1535. Først brukte han den folkemelodien Ich komm’ aus fremden Landen her, men komponerte senere koralmelodien som nå brukes. Denne melodien kom på trykk første gang i 1539. I 1555 ble de lagt til et forklarende innlededningsvers skrevet av Valentin Triller.
Christian Fürchtegott Gellert brukte Luthers melodi da han i 1755 skrev salmen Dies ist der Tag, den Gott gemacht.


== Luthers originaltekst ==
Originalteksten er en fri framstilling av Juleevangeliet Luk 2,8–18 i form av et krybbespill med fordelte roller. I de fem første versene henvender den forkynnende engelen seg til hyrdene, og dermed pars pro toto til alle troende. I de andre versene oppfordres hyrdene om å gå til krybba for å hylle den nyfødte frelseren.
Det innledende verset er av Valentin Triller (1555)


== Bearbeidelser ==
Kanoniske variasjoner over julesangen «Fra himlen høyt jeg kommer her» BWV 769 av Johann Sebastian Bach
Vom Himmel hoch, kantate av Felix Mendelssohn Bartholdy
Vom Himmel hoch (Dies ist der Tag, den Gott gemacht). I Choral-Improvisationen für Orgel, op. 65 av Sigfrid Karg-Elert
Vom Himmel hoch, da komm ich her. I Dreißig kleine Choralvorspiele zu den gebräuchlichsten Chorälen, op. 135a  av Max Reger
Choralvariationen über das Weihnachtslied „Vom Himmel hoch, da komm ich her“ für Chor und Orchester nach J. S. Bach (1955/56) av Igor Stravinskij
Festpreludium over «Fra himlen høyt» Ess-dur og Festpreludium over «Fra himlen høyt» C-dur av Fridthjov Anderssen


== Litteratur ==
Franz Xaver Erni, Heinz Alexander Erni: Stille Nacht, Heilige Nacht. Die schönsten Weihnachtslieder. Herder, Freiburg 2002, ISBN 3-451-27859-6.
Ingeborg Weber-Kellermann: Das Buch der Weihnachtslieder. 11. oplag. Schott, Mainz 2004, ISBN 3-254-08213-3.


== Eksterne lenker ==
Liedtext und Midi-Hörprobe
Informationen der EKD
BWV 769 — Kanoniske variasjoner over Vom Himmel hoch, da komm' ich her: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Christopher Cradock

Christopher Cradock (født 2. juli 1862 i Hartforth, Richmond, North Yorkshire, død 1. november 1914) var en britisk admiral. Han hadde et rykte for stor tapperhet i den britiske marinen.


== Biografi ==
Cradock begynte i den britiske Royal Navy som kadett i 1875 da han var tretten år gammel. Hans første tjenesteoppdrag i den britiske marinen var ved Mediterranean Fleet i Middelhavet. I 1900 reiste Cradock til Kina under bokseropprøret der han kommanderte han en blanding av britiske, tyske og japanske sjøfolk under erobringen av Takufortene og Cradock mottok den prøyssiske Kroneordenen med sverd som resultat.Cradock ble forfremmet til kontreadmiral i den britiske marinen i 1910. Cradock var involvert i redning av passasjerene og mannskapet ombord på SS Delhi i desember 1911. Han ble tildelt den britiske Royal Victorian Order i 1912. Cradock var også forfatter av tre bøker, Sporting Notes i the Far East (1889), Wrinkles in Seamanship (1894), og Whispers from the Fleet (1907) som inneholdt råd for britiske sjøoffiserer. Cradock giftet seg aldri, men hadde en hund som fulgte med ham på nesten alle hans reiser til havs.
Ved utbruddet av den første verdenskrig, i august 1914 ble Cradock beordret til å forfølge og ødelegge hele admiral Maximilian von Spee sin flåte av tyske kryssere. Cradock sin flåte var vesentlig svakere enn Spee sin flåte, og besto hovedsakelig av eldre fartøy bemannet med nesten utelukkende uerfarent mannskap. Cradock oppdaget Spee sine styrker like utenfor Chile og han bestemte seg for å gå til angrep. I den resulterende slaget ved Coronel, ble Cradock sine skip HMS «Good Hope» og HMS «Monmouth» senket med hele mannskapet, inkludert Cradock.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Good Hope Sunk». The Times (40689). 7. november 1914. s. 9. 
«The late Admiral Cradock». The Times (40696). 14. november 1914. s. 11. 
Robert Massie (2004). Castles of steel: Britain, Germany and the winning of the Great War at sea. London: Jonathan Cape. ISBN 0-224-04092-8. 
Arthur Marder (1961–1970). From the Dreadnought to Scapa Flow (5 Vols). London: Oxford University Press.
Vidkunn

Vidkunn og Vidkun er norske mannsnavn med opprinnelse i det norrøne ordet víðkunnr, «berømt». Navnene er sjeldne og har aldri vært blant de mest bruke.


== Etymologi ==
Vidkunn har opprinnelse i det norrøne ordet víðkunnr, «berømt». Víðkunnr var den norrøne formen av navnet. Vidkun er en variant av navnet og Víðkunnur er den islandske formen av navnet.
Widukind er et tilsynelatende relatert saksisk navn, med dette er dannet av gammelhøytyske witu, «skog», og chind, «barn».


== Utbredelse ==
Navnet er svært sjeldent, og har aldri hatt stor popularitet. Den norrøne formen av navnet er kjent brukt i Norge rundt 1100-tallet. De moderne formene av navnet er kjent brukt fra 1868 (Vidkun) og 1883 (Vidkunn).
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Vidkunn og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Vidkunn Jonsson (før 1095–1139), norsk lendmann
Vidkunn Erlingsson (ca. 1255–1302), norsk lendmann og ridder
Vidkun Quisling (1887–1945), norsk politiker og krigsforræder
Vidkunn Hveding (1921–2001), norsk sivilingeniør og politiker
Vidkunn Haugli (1939-), norsk politiker


== Annet ==
Sportsklubben Vidkun (nedlagt 2002), idrettslag fra Bjarkøy


== Referanser ==
Elizabeth Gilbert

Elizabeth Gilbert (født 18. juli 1969 i Waterbury, Connecticut) er en amerikansk forfatter. Hun er særlig kjent for memoarboka Spis, elsk, lev (Eat. Pray. Love) fra  2006.


== Spis, elsk, lev ==
Spis, elsk, lev – en personlig reise gjennom Italia, India og Indonesia, som kom på norsk i 2009, ble et fenomen i USA etter gjentatte anbefalinger fra Oprah Winfrey og over fem millioner solgte eksemplarer. Boka forteller den sanne historien om Elizabeth Gilberts personlige livskrise og selvopptatte jakt på lidenskap, nytelse og meningen med livet; angstfylt og deprimert bryter Gilbert tvert med sitt ytre sett perfekte liv med flott mann og spennende jobb, legger ut på en reise til Italia, India og Indonesia og finner omsider lykken med en ny mann.
Spis, elsk, lev ble filmatisert i 2010 med Julia Roberts i rollen som Gilbert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Elizabeth Gilbert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elizabeth Gilbert på Internet Movie Database 
(en) Elizabeth Gilbert hos The Movie Database 
(en) Elizabeth Gilbert på Twitter 
(en) Elizabeth Gilbert på Facebook
Stensjön (Tyresta)

Stensjön i Tyresta nationalpark er en høyt beliggende innsjø i kommunene Tyresö og Haninge i landskapet Södermanland i Sverige. Innsjøen er relativt dyp, med steinete og bratte bredder, med unntak av en mindre bukt som ligger på Haninge-siden. Omkringliggende skogområder ble ødelagt i den store skogbrannen som herjet området i 1999.
Stensjön inngår i Åvaån-vassdraget, og uløpet skjer via Lanan, som egentlig er en oppdemmet vik som leder til en damsluse overfor Nedre dammen. Ved Nedre Dammen ligger Stensjödal, som er en bygning fra 1700-tallet, da det var både kvern og sag her, foruten uthus og boliger. Elven renner videre forbi Åvas kvernruiner, og en gammel bro hvor Åvavägen tidligere krysset elven. Åvaån slynger seg gjennom et vakkert kulturlandskap med beiteenger og slåtteenger fram til byggefeltet Åva, hvor den til slutt munner ut i Åvaviken og Østersjøen.
Stensjöns tilløp kommer fra, foruten avvanning fra den omkringliggende skogen, fra Löpanträsk i vest og fra Mörtsjön i nord. En nordvestlig tilløp kommer også fra Årsjöbäcken som går fra Årsjön. På det stupbratte berget nord for innsjøen, ligger fortidsborgen Stensjöborg. Det er gjort funn av flere boplasser fra Steinalderen på bergene rundt hele innsjøen.


== Bilder ==

		


== Kilder ==
Stensjön, Åva Fiskeriverket
Tisnaren

Tisnaren er en innsjø som ligger på grensen mellom landskapene Östergötland og Södermanland i Sverige. Innsjøen ligger 44 meter over havet, og har et overflateareal på 39 km². Innsjøen deles av kommunene Finspång, Katrineholm og Vingåker. Tisnaren dreneres via Forsaån til Viren, og inngår i vassdraget. Innsjøens omgivelser består av kupert og lite tilgjengelig terreng. Ingen større tettsteder ligger i nærheten av innsjøen. Tisenö er største øy i innsjøen, og har fastboende befolkning.
I 1910-15 ble Tisnare kanal bygd for å forenkle frakt av gods til jernbanestasjonen Ändebol, som ligger på Södermanlandssiden av landskapsgrensen.
Föreningen Rädda Tisnaren har som hovedformål å verne om Tisnaren og tilstøtende elver.


== Referanser ==
Tornbergssjön

Tornbergssjön er en liten innsjø i den delen av Hanveden som ligger i Haninge kommune på Södertörn, sør for Stockholm, og innenfor det svenske landskapet Södermanland.
Innsjøen ligger i Natura 2000-området Hanveden som omfatter, utenom Tornbergssjön og myren Odonrumpan vest for innsjøen, også innsjøene Svartsjön, Trehörningen og Långsjön, samt myren Storflagen, som ligger lengre øst. Natura 2000-området Hanveden utgjør kun en liten del av det relativt store skogområdet Hanveden, som ligger i kommunene Haninge og Huddinge.
På sørsiden av Tornbergssjön, som for det meste er omgitt av mose, ligger det en klippe som er egnet som rasteplass. Sörmlandsleden passerer der, og fører videre opp til Tornberget, som er Södertörns og hele Stockholms läns høyeste punkt, med 111 meter over havet, ca 300 meter nordøst for Tornbersgssjön. Ved toppen av Tornberget passerer også Tornbergsslingan, som er en turløype i Paradisets naturreservat.
Vil man nå Tornbergssjön, kan man gjøre det fra torpet Paradiset, hvor det er parkering; derfra er det ca to og en halv times gange langs Sörmlandsledens Nynäshamns-gren til toppen av Tornberget, og noen hundre meter til langs samme løype, fram til innsjøen.
Lewis Bayly

Lewis Bayly (født 28. september 1857 i Woolwich, død 16. mai 1938 i London, England) var en britisk admiral under første verdenskrig.
Bayly sluttet seg til den britiske marinen som kadett i 1870 da han var tretten år gammel. Bayly tjenestegjorde ombord på HMS Agincourt under den anglo-egyptiske krigen i 1882. Bayly giftet seg i 1892 med Yves Henrietta Stella, datter av Henry Annesley Voysey. Bayly foreleste ved Royal Navy War College mellom 1908 og 1911. Før utbruddet av den første verdenskrig ble Bayly gitt kommandoen over den første britiske Battle Cruiser Squadron, en posisjon han hadde frem til 1912. I 1915 ble Bayly valgt til president for Royal Naval College i Greenwich. Bayly pensjonerte seg fra den britiske marinen i 1919 og han døde i London i 1938, da han var 81 år gammel.


== Referanser ==
Jeffrey DeMunn

Jeffrey DeMunn (født 25. april 1947 i Buffalo, New York) er en amerikansk skuespiller på teater, film og TV. 
DeMunn ble uteksaminert fra Union College med en Bachelor of Arts i engelsk språk. Han flyttet til England tidlig på 1970-tallet og han fikk en del skuespiller-trening ved Old Vic Theatre. Da DeMunn kom tilbake til USA, utførte han flere produksjoner i regi av Royal Shakespeare Company. DeMunn var også med i flere off-Broadway-produksjoner, inkludert Bent, Modigliani og A Midsummer Night's Dream. DeMunn også deltatt i produksjoner for å utvikle skuespill ved Eugene O'Neill Theater Center. Nylig spilte han i Death of a Salesman ved Old Globe Theater i San Diego. I 1995 vant DeMunn en CableACE Award for beste mannlige birolle i en film eller miniserie for hans rolle som seriemorderen Andrei Chikatilo i filmen Citizen X på HBO. I april 2010 fikk DeMunn rollen som Dale Horvath i regissør Frank Darabont sin TV-tilpasning av tegneserien The Walking Dead.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeffrey DeMunn på Internet Movie Database 
(sv) Jeffrey DeMunn i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeffrey DeMunn på Scope 
(fr) Jeffrey DeMunn på Allociné 
(en) Jeffrey DeMunn på AllMovie 
(en) Jeffrey DeMunn hos Turner Classic Movies 
(en) Jeffrey DeMunn hos The Movie Database 
(en) Jeffrey DeMunn hos Internet Broadway Database
Jeremy Suarez

Jeremy Steven Suarez (født 6. juli 1990 i Burbank, California) er en amerikansk skuespiller.
Suarez er kanskje mest kjent for sin hovedrolle i Jordan Thomkins og som Bernie Macs nevø på The Bernie Mac Show. Hans første store filmrolle var i 1996 med filmen Jerry Maguire, hvor han spilte rollen som Tyson Tidwell, sønn av Cuba Gooding Jr. sin karakter Rod Tidwell. Suarec hadde en ukreditert rolle i TV-serien Sister, Sister i 1996, i sesong fire. Surez ga stemmen till Koda i Disney sin film Min bror bjørnen fra 2005 og han gjentok denne rollen i oppfølgeren. Suarez var gjesteskuespiller i TV-seriene Chicago Hope og King of the Hill.


== Eksterne lenker ==
(en) Jeremy Suarez på Internet Movie Database 
(sv) Jeremy Suarez i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeremy Suarez på Filmdatabasen 
(fr) Jeremy Suarez på Allociné 
(en) Jeremy Suarez på AllMovie 
(en) Jeremy Suarez hos The Movie Database
Arkivportalen

Arkivportalen er en norsk søketjeneste på tvers av de enkelte arkivinstitusjonenes egne kataloger. På Arkivportalen finnes informasjon om hvilke historiske arkiver og dokumenter som befinner seg i det mangfoldet av arkiver som finnes i Norge.
Løsningen ble etablert i 2010 og antallet kataloger fra de ulike institusjoner er ikke komplett.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Svein Inge Buhaug

Svein Inge Buhaug (født 3. januar 1970 i Øvre Årdal) er en norsk friidrettsutøver. Som aktiv utøver har han representert klubbene IL Jotun, IL i BUL, Gjesdal IL, og SK Vidar. Han har en lang rekke medaljer fra norske mesterskap og har også representert Norge i internasjonale konkurranser og mesterskap. Han har deltatt i VM og nordisk mesterskap i terrengløp, i EM og VM motbakkeløp, og VM i halvmaraton.
Han er bosatt på Jevnaker og medlem av Jevnaker Idrettsforening.


== Referanser ==
Boutigny-Prouais

Boutigny-Prouais er en kommune i departementet Eure-et-Loir i regionen Centre-Val de Loire i det nordvestlige Frankrike. Befolkningen er på rundt 1600 innbyggere.
Kommunen består idag av de kjøpstedene Boutigny-sur-Opton og Prouais, samt de 14 grendene Allemand, Bauchéne, Beauterne, Bouchemont, Buchelet, Cloches, Dannemarie, La Musse, Le Bois-des-Près, Le Mesnil-sur -Opton, Les Joncs, Saint-Projét, Rosay og Saussay, og dekker et areal på 32,5 km².


== Lokalisering ==
Kommunen er geografisk plassert i krysningspunktet mellom de franske regionene Ile-de-France, Nedre Normandie og Centre-Val de Loire, kun 60 km vest for hovedstaden Paris. Den ligger mellom byene Houdan og Dreux, på grensen mellom departementene Eure-et-Loir og Yvelines.


== Historie ==
Stedsnavnene Boutigny (Boteneium) og Prouais (Proeis) har blitt sporet tilbake til det ellevte århundre i offentlige arkiver i Eure-et-Loir departementet, men arbeidsverktøy som har blitt utgravt ved bredden av elven Opton og i Musse grenden kan dateres tilbake til forhistorisk tid og bekrefter at området har vært okkupert av menn siden antikken.
Historien til de to tidligere kommunene er knyttet til hendelser i historien, med felles tragedier og ødeleggelser forårsaket av invasjoner, epidemier, sult, krig og klimaforhold.
Fra det nittende århundre har kommunegrensene endret seg. I 1846, etter ordre fra kong Louis Philippe, ble kommunen Saint-Projét med grendene Le Mesnil-sur-Opton og Dannemarie forenet med Boutigny. I 1972 ble kommunene Prouais og Boutigny slått sammen og fikk navnet Boutigny-Proauis. Boutigny-Prouais gikk i 1998 inn i det interkommunale kommunefellesskapet i Houdan-regionen (Communauté de communes du pays houdanais.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Boutigny-Prouais – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Un-Magritt Nordseth

Un-Magritt Nordseth (født 5. oktober 1961 i Trondheim) er en norsk koreograf og danser som fra 1. august 2010 ansatt som kunstnerisk leder ved Dansens Hus i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Un-Magritt Nordseth hos Sceneweb
Fan Zhongyan

Fan Zhongyan (kinesisk: 范仲淹, pinyin: Fàn Zhòngyān; født 989 i Wuxian (吳縣) i Suzhou i det som i dag er provinsen Jiangsu i Kina, død 19. juli 1052)  var en kinesisk politiker og forfatter under Songdynastiet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Fan Zhongyan kam fra engamilie som tilbakeførte sitt slektstre til keiser Yao, keiser Ku og keiser Huang, som var (legendariske) kinesiske oldtidskeisere, det kan være en historisk bak de svært gtitt utbroderte skildringene av deres liv. Keiser Yao var ifølge denne historieskriving femteledds direkte etterfølger av keiser Huang (eller Den gule keiser), og annen sønn av keiser Ku.


=== Embedsmannskarriere ===
I en alder av 26 slo Fan Zhongyan inn på sin embedsmannskarriere. Først virket han i Xinghua, der han fikk bygget bølgebrytere for å hindre at bølgene eroderte elvestrendene.
I årene 1034-36 katalogiserte han det keiserlige bibliotek, sammen med Ouyang Xiu.
I krigen mot tangutene (Det vestlige Xia) (1040–1044) ble han utnevnt til stedfortredende militærmandarin i Shaanxi og fikk i 1041 i oppdrag å organisere provinsens forsvar.
Fredsavtalen av 1044 ble i Songdynastiet betraktet som Fan Zhongyans bedrift, selv om den også stipulerte at de måtte ut med høye tributtytelser i silke, sølv og te. 
Etter krigsslutt ble han visekansler og gikk inn for mange reformmer på forskjellige politiske områder.


=== Reformene under Fan ===
Fan Zhongyan gjennomførte et tipunkts reformprogram, som blant andre gjaldet skattestystemet og den kinesiske embedsmannseksamen. Han innledet dermed «Qinli-tidens nye politikk», som innebar sosiale endringer på trass i konservative krefters motstand. Men sammenlignet med Wang Anshis radikale reformprogram noe senere, innebar Fans reformer snarere mer beskjedne forbedringer av de allerede eksisterende instituasjoner.


=== Litterære verk ===
Fan Zhongyans mest kjente verk er hans Essay om Yueyang-tårnet (Yuèyáng Lóu Jí).
Dessuten skrev han mange ci-dikt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi