jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brachysiderus

Brachysiderus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 20-30 millimeter), kraftige, gulbrune eller rødbrune, blanke hornbiller. Hannene har tre horn i pannen, det midterste er forholdsvis langt, oppoverbøyd og kløvet i spissen, på hver side av dette en kortere pigg, disse trekkene mangler hos hunnene som bare har korte, knotte-lignende horn i pannen. Hos noen arter mangler det lange hornet i midten. Pronotum er gulbrunt eller rødbrunt, ofte med mørkere midtparti, dekkvingene gulbrune med svarte flekker ved skuldrene og ved bakkanten (dette gjelder i alle fall den best kjente arten B. quadrimaculatus).


== Utbredelse ==
Gruppen finnes bare i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Brachysiderus Waterhouse, 1881
Underslekten Brachysiderus (i snever forstand)
Brachysiderus quadrimaculatus Waterhouse, 1881
Underslekten Minisiderus Endrödi, 1970
Brachysiderus benjamini Abadie, 2014
Brachysiderus bertolossiorum Abadie, Godinho & Koike, 2016
Brachysiderus elyanae Dechambre, 2009
Brachysiderus goyanus Ohaus, 1930
Brachysiderus martinae Abadie, 2010
Brachysiderus matogrossensis Ohaus, 1930
Brachysiderus mielkeorum Grossi & Grossi, 2005
Brachysiderus minicola Ohaus, 1930
Brachysiderus paranaensis Arrow, 1902


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Brachysiderus i Encyclopedia of Life 
(en) Brachysiderus i Global Biodiversity Information Facility 
Brachysiderus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Brachysiderus quadrimaculatus
Frederik Klem

Frederik Johannes Gottfried (Gottfred) Klem (født 3. oktober 1823 i København, død 1. januar 1895 i Christiania) var en dansk fotograf som virket i Norge, en av pionerene innen portrettfotografiet. Han var student ved Det Kongelige Danske Kunstakademi og gikk samtidig i lære ved Den kongelige Porcelainsfabrik. Han gikk også i lære hos fotograf Jens Petersen i København.
Etter å ha deltatt som sekondløytnant i den første slesvigske krig kom Klem til Frederikshald i Norge til slektningen Ole Rasch. Etter relativt kort tid åpnet han fotoatelier i byen og giftet seg senere med Raschs datter Kirsten Henriette. I 1865 solgte han atelieret og flyttet tilbake til København, hvor han trådte inn som kompanjong med Jens Petersen. Samme år ble han medlem i Den photographiske Forening, Danmarks første fotografiske forening. Men han ble ikke lenge i Danmark, og var tilbake i Norge allerede året etter da han åpnet atelier i Christiania i Universitetsgaten 6. Han overtok samtidig Carl Christian Wischmanns plater.
Klem var med på å stifte Det fotografiske Selskab i Christiania i 1882 og var nestformann i foreningen. Dette var den første organiseringen av norske fotografer.
Frederik Klem drev fotovirksomheten sin frem til 1891 da Gustav Borgen overtok atelieret og drev det videre under navnet Fr. Klems Eftfg.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Kilder ==
(no) Frederik Klem i Fotografregisteret.
(da) Frederik Klem på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Roger Erlandsen: Pas nu paa! Nu tar jeg fra hullet!, forlaget Inter-View, 2000, side 187 og 213-214, ISBN 82-91780-02-1
Lycomedes

Lycomedes er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 20-30 millimeter), kraftige, brunlige hornbiller. Kroppen er kledt med gulgrå bestøvning og blir derfor ganske matt. Hannene har et båndaktig, oppoverbøyd horn i pannen som danner en klype mot et rett oppstående horn midt på fremkanten av pronotum. Hornet i pannen er kløvd i spissen. Hunnen har pronotum grovt og kraftig punktert, men mangler horn.


== Levevis ==
Disse artene finnes helst i litt høyereliggende (1000-2000 meter over havet) tropiske skoger langs Andesfjellene. Larvene lever i strølaget på bakken. De voksne billene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Gruppen finnes bare i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Lycomedes Brême, 1844 – 8 arter
Lycomedes bubeniki Milani, 2017
Lycomedes buckleyi Waterhouse, 1880
Lycomedes burmeisteri Waterhouse, 1880
Lycomedes enigmaticus Neita-Moreno & Ratcliffe, 2019
Lycomedes hirtipes Arrow, 1902
Lycomedes lydiae Arnaud, 2012
Lycomedes ohausi Arrow, 1908
Lycomedes ramosus Arrow, 1902
Lycomedes reichei Brême, 1844
Lycomedes salazari Pardo-Locarno, Villalobos-Moreno & Stechauner, 2015
Lycomedes velutipes Arrow, 1902


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Milani, L. (2017) Sinopsi del genere Lycomedes Breme con ridescrizione di Lycomedes ohausi Arrow maschio, descrizione di Lycomedes ohausi Arrow femmina e di una nuova specie dall'Ecuador. Giornale Italiano di Entomologia 14(62):755-774.


== Eksterne lenker ==
(en) Lycomedes i Encyclopedia of Life 
(en) Lycomedes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lycomedes hos NCBI 
Lycomedes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Lycomedes buckleyi, hann
Musikkåret 1800

Musikkåret 1800 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1800.


== Hendelser ==
16. januar – Luigi Cherubinis opera, Les Deux Journées ("Vannbærerne"), uroppføres i Paris på Salle Feydeau.
16. september –  François-Adrien Boïeldieus opera, Le calife de Bagdad, åpner på Paris' Salle Favart.


== Klassisk musikk ==
Ludwig van Beethoven – Symfoni nr. 1 (Beethoven)
Ludwig van Beethoven – Pianokonsert nr. 3 (Beethoven)Pianokonsert nr. 10 (komponert; første gang spilt offentlig i 1803)


== Opera ==
Luigi Cherubini – Les deux journées
William Reeve – Paul and Virginia


== Fødsler ==
1. januar – Johann Kulik, tsjekkisk luttmaker (død 1872)
14. januar – Ludwig von Köchel, østerriksk musikkforsker og komponist (død 1877)
17. mars – Charles Luke Lennox, arving til en bank, pianist (død 1815)
4. november – Eduard Brendler, svensktysk komponist  (død 1831)


== Dødsfall ==
7. mai – Niccolò Piccinni, italiensk komponist (født 1728)
6. juni – Margareta Sofia Lagerqvist, svensk operasanger (født 1771)
10. juni – Johann Abraham Peter Schulz, tysk komponist (født 1747)
3. august – Carl Friedrich Christian Fasch, tysk cembalist og komponist (født 1736)
26. september – William Billings, Amerikas første store komponist (født 1746)
Johann Christian Fischer, tysk komponist (født 1733)
		
		


== Referanser ==
Colacus

Colacus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).


== Utseende ==
Middelsstore (19–25 millimeter), ganske kraftige, svarte hornbiller, dekkvingene kan være gulbrune eller rødbrune. Hannen har ganske korte knøler i pannen. Pronotum er kraftig og tett punktert, dekkvingene litt glinsende.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til disse billene, som lever i tørre områder i middels til stor høyde over havet. De voksne er aktive flygere.


== Utbredelse ==
Slekten finnes bare i det nordøstlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Colacus Ohaus, 1910 – 3 arter
Colacus bicolor Ohaus, 1910
Colacus morio Ohaus, 1910 (synonym Colacus endroedii Martínez, 1987)
Colacus moroni Neita-Moreno, 2015


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Jhon César Neita-Moreno (2015) Revisión del género Colacus Ohaus (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae: Agaocephalini). Dugesiana 22(2): 187-199. [1]


== Eksterne lenker ==
Bilde av Colacus bicolor
(en) Colacus i Encyclopedia of Life 
(en) Colacus i Global Biodiversity Information Facility 
Colacus – detaljert informasjon på Wikispecies
Antodon

Antodon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor (25-33 millimeter), kraftig, blank, brungul hornbille. Dekkvingene er kraftig punktert med mørke punktgroper. Hannen har et oppoverkrummet horn i pannen, dette er kløvd i spissen.
Pronotum er fint punktert og sparsomt kledt med fine, gulaktige hår.


== Utbredelse ==
Arten finnes i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Antodon Brême, 1844 - bare én art:
Antodon goryi (Laporte de Castelnau, 1832)


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Antodon i Encyclopedia of Life 
(en) Antodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Antodon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antodon – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av en hann
Gnathogolofa

Gnathogolofa er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, noe blank hornbille uten påfallende horn på hodet, hannen har en kort pigg. Pronotum er gulrødt med et trekantet, svart felt ved forkanten, scutellum gulrødt, dekkvingene mørkbrune. Pronotum mangler horn, men har en skarp forhøyning ved forkanten. Beina er røde.


== Utbredelse ==
Arten finnes i Sør-Amerika, i alle fall i Ecuador.


== Systematisk inndeling ==
Navnet Gnathogolofa unicolor forekommer i litteraturen, men dette beror trolig på en forveksling med arten Golofa unicolor, som tilhører en annen gruppe av hornbiller.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Gnathogolofa Arrow, 1914 - bare én art:
Gnathogolofa bicolor (Ohaus, 1910)


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathogolofa bicolor i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathogolofa bicolor i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathogolofa bicolor – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Ludwig von Köchel

Ludwig Alois Ferdinand Ritter von Köchel (født 14. januar 1800 i Stein, død 3. juni 1877 i Wien) var musikkforsker, forfatter, komponist, botaniker og utgiver. Han er mest kjent for sin katalog over Mozarts verker og de "KV-numre" som de er kjent under (KV står for Köchel-Verzeichnis).
Han studerte juss i Wien og var i 15 år mentor for erkehertug Karl av Østerrikes barn. 
Köchel ble av den grunn slått til ridder. En gavmild økonomisk avtale gjorde det mulig for ham å tilbringe resten av sitt liv som en privat vitenskapsmann. Det var blant hans samtidige stor respekt for hans forskning i Nord-Afrika, på Den iberiske halvøy, i Storbritannia, ved Nordkapp og i Russland.
Foruten botanikk interesserte Köchel seg for geologi og mineralogi. I tillegg elskede han musikk og var medlem av Mozarteum Salzburg.
I 1862 utga han Köchelkatalogen, en kronologisk og tematisk oversikt over Mozarts verker. Der var ikke tidligere laget kataloger av det omfang Köchelkatalogen hadde. Den bygger på en veldokumentert forskning av Mozarts verker, men er blitt revidert adskillige ganger. Man henviser ofte til Mozarts verker ved å bruke Köchelnummeret. For eksempel har Symfoni nr. 41 (Jupitersymfonien) KV 551.
Köchel delte inn Mozarts verker i 24 kategorier, som ble brukt av Breitkopf, da de utga den første komplette utgaven av Mozarts verker i årene fra 1877 til 1905, en oppgave som delvis ble finansiert av Köchel selv.
Köchel katalogiserte også verkene til Johann Fux.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verker av Ludwig von Köchel i Prosjekt Gutenberg
(en) Fritt tilgjengelige noter av Ludwig von Köchel i International Music Score Library Project
Horridocalia

Horridocalia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske stor (31-44 millimeter) og bred, brunsvart hornbille med gulbrune dekkvinger. Oversiden er tett og kraftig punktert. Hannen har et mer eller mindre langt, i spissen kløvet horn i pannen, og et bredt framspring på pronotum. Som vanlig hos hornbiller har den allometrisk vekst, slik at disse karakterene er mest framtredende hos store hanner. Pronotum er hvelvet og blankt, svært tett og kraftig punktert. Dekkvingene er hvelvede, dekket med brungul bestøvning, med rader av grove punkter. Beina er korte og kraftige, i alle fall delvis kledt med gule skjell. Hunnen mangler hornet på hodet og framspringet på pronotum, pronotum har dessuten en lengdefure.


== Utbredelse ==
Arten finnes i Sør-Amerika (Colombia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
Slekten Horridocalia Endrödi, 1974 - bare én art:
Horridocalia delislei Endrödi, 1974


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Pardo-Locarno, L.C, Grossi, P.C. & Rohringer, R.S. (2014) El escarabajo rinoceronte Horridocalia delislei Endrödi, 1974 en Colombia: Nuevos registros, redescripción del macho y descripción de la hembra (Coleoptera, Scarabaeoidea, Dynastinae). Bol. Cient. Mus. Hist. Nat. Univ. Caldas 18: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Horridocalia delislei i Encyclopedia of Life 
(en) Horridocalia delislei i Global Biodiversity Information Facility 
Horridocalia delislei – detaljert informasjon på Wikispecies
Peltonotus

Peltonotus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middels store (gjerne 15-20 millimeter), noe blanke, kraftige skarabider. Slekten mangler horn eller knøler på hodet og ser ikke påfallende ut som hornbiller. På farge er de brunlige til svarte. Hannene kan kjennes på at det ytterste fotleddet og klørne på framføttene er sterkt forstørret.


== Levevis ==
Artene lever i skogsområder. De voksne billene finnes gjerne på blomstene av planter i myrkonglefamilien (Araceae) 


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sørøst-Asia, med særlig mange arter på Borneo og Sumatra.


== Systematisk inndeling ==
Slekten blir noen ganger plassert i gruppen praktskarabider (Rutelinae).

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Peltonotus Burmeister , 1847
Peltonotus adelphosimilis Jameson & Wada, 2004
Peltonotus animus Jameson & Wada, 2009
Peltonotus brunnipennis Benderitter, 1934
Peltonotus cybele Jameson & Wada, 2009
Peltonotus deltomentum Jameson & Wada, 2004
Peltonotus favonius Jameson & Wada, 2009
Peltonotus fujiokai Jameson & Wada, 2004
Peltonotus gracilipodus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus karubei Muramoto, 2000
Peltonotus kyojinus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus malayensis Arrow, 1910
Peltonotus morio Burmeister, 1847
Peltonotus mushiyanus Jameson & Wada, 2009
Peltonotus nasutus Arrow, 1910
Peltonotus nethis Jameson & Wada, 2004
Peltonotus podocrassus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus pruinosus Arrow, 1910
Peltonotus rubripennis Miyake & Yamaya, 1994
Peltonotus silvanus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus similis Arrow, 1931
Peltonotus sisyrus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus suehirogarus Jameson & Wada, 2004
Peltonotus talangensis Jameson & Jakl, 2010
Peltonotus tigerus Jameson & Wada, 2009
Peltonotus vittatus Arrow, 1910


== Referanser ==


== Kilder ==
Jameson, M.L. og A. Drumont (2013) Aroid scarabs in the genus Peltonotus Burmeister (Coleoptera, Scarabaeidae, Dynastinae): key to species and new distributional data. ZooKeys 320: 63-95. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Peltonotus i Encyclopedia of Life 
(en) Peltonotus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Peltonotus hos NCBI 
(en) Kategori:Peltonotus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Peltonotus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Bilde av Peltonotus morio
Ole Harbitz

Ole Harbitz (født 5. august 1950 i Drammen) er norsk sivilingeniør og tidligere direktør i Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet (DSA). Han tiltrådte stillingen som direktør i 1992. Harbitz er utdannet sivilingeniør fra Norges tekniske høgskole (NTH) i 1975 med fagene teknisk fysikk, biofysikk og medisinsk teknologi. Han tok doktorgrad i fysikalsk biokjemi ved NTH i 1980. I 1995 gikk han hovedkurset ved Forsvarets høgskole.  
Harbitz var stipendiat ved lungeavdelingen på Regionsykehuset i Trondheim 1975–1979 og han jobbet som forsker ved Norsk institutt for næringsmiddelforskning 1979–1986. Han var ansatt i næringsmiddelseksjonen i Helsedirektoratet 1986–1988 og i Statens næringsmiddeltilsyn (SNT) 1988–1990. I 1990 tiltrådte han som avdelingsdirektør i SNT, Avdeling for kjemi og toksikologi, før han i 1992 ble direktør ved Statens institutt for strålehygiene, i dag DSA. Harbitz var faglig redaktør for boka Radioaktiv forurensning – betydning for landbruk, miljø og befolkning, som ble gitt ut på Landbruksforlaget i 1999.


== Verv ==
Harbitz hadde i mange år en rekke verv nasjonalt og internasjonalt knyttet til stillingen som DSA-direktør. Som direktør var han leder for Kriseutvalget for atomberedskap og han var medlem av universitetsstyret ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet på Ås. Videre satt han i styret for Framsenteret og han har vært medlem av International Nuclear Safety Advisory Group (INSAG), et rådgivende utvalg for generaldirektøren i Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA). Harbitz var leder for den frivillige sammenslutningen Heads of European Radiological protection Competent Authorities (HERCA) i tre år (2009–2011).
Videre var han medlem av Wistutvalget, en departementsoppnevnt arbeidsgruppe på området strålemedisin, 1995–1996. Han var også medlem av et regjeringsoppnevnt granskningsutvalg som gjennomgikk det offentliges håndtering av kreft hos ansatte og studenter ved Norges lærerhøgskole i Trondheim/Den allmennvitenskapelige høgskolen (Rosenborgsaken), 2006–2007 (NoU 2007:9).


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Harbitz på Internet Movie Database 
(no) Statens strålevern - offisielt nettsted
NM i mangekamp 2013

NM i mangekamp 2013 var en del av NM i friidrett 2013, og ble arrangert som et eget mesterskap på Bislett stadion i Oslo, 19. og 20. mai 2013 av IL i BUL.  
Det ble konkurrert i tikamp for menn og sjukamp for kvinner. 


== Resultater, senior ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Resultater, junior ==


=== Menn ===
Karsten Warholm stilte i 8-kamp utenfor konkurranse, for å greie kvalifiseringskravet til ungdoms-VM i friidrett 2013. Han greide dette kravet, og vant også åttekampen i ungdoms-VM.


=== Kvinner ===


== Resultater, ungdom ==


=== Gutter 17 år ===


=== Gutter 16 år ===


=== Gutter 15 år (9-kamp) ===


=== Jenter 17 år ===


=== Jenter 16 år ===


=== Jenter 15 år ===


== Resultater, veteran ==


=== Herrer 45-49 år ===
Gundersen fikk flest poeng på 400 meter (468), der han løp på 1:04,54. 


=== Herrer 50-54 år ===
Torsvik fikk flest poeng på 100 meter (576), der han løp på 13,77.


=== Herrer 65-69 år ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultat NM og UM i mangekamp på www.bul.no
Resultatliste Arkivert 6. februar 2016 hos Wayback Machine. .xls-dokument hos IL i BUL
Musikkåret 1801

Musikkåret 1801 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1801.


== Hendelser ==
Joseph Haydn fullfører sitt oratorium, Årstidene
Ludwig van Beethovens ballett, Die Geschöpfe des Prometheus har premiere i Wiens Burgtheater (28. mars)
Utgivelsen av Introduction to the Art of Playing on the Piano Forte av Muzio Clementi.


== Klassisk musikk ==
Ludwig van Beethoven – Fiolinsonate nr. 5; Sonate nr. 12, Måneskinnssonaten fullføres
John Marsh – Symfoni nr. 30 i E-moll
Pavel Vranický – Ballet Das Urteil des Paris


== Opera ==
Étienne Méhul - L'irato
Johan Rudolf Zumsteeg – Das Pfauenfest


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Music in 1801 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chalepides

Chalepides er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (10-15 millimeter), glatte, blankt svarte skarabider. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken. Bein og antenner er temmelig korte.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene har et halv-akvatisk levevis og lever på vannplanter, blant annet det problematiske ugresset vannhyasint (Eichhornia crassipes).


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Chalepides Casey, 1915
Chalepides alliaceus (Burmeister, 1847)
Chalepides anomalus Martínez, 1978
Chalepides barbatus (Fabricius, 1781)
Chalepides carinatus Joly & Escalona, 2002
Chalepides comes Prell, 1936
Chalepides dilatatus (Mannerheim, 1829)
Chalepides eucephalus (Casey, 1915)
Chalepides euhirtus Prokofiev, 2012
Chalepides fuliginosus (Burmeister, 1847)
Chalepides howdenorum Joly & Escalona, 2002
Chalepides hydrophiloides (Burmeister, 1847)
Chalepides luridus (Burmeister, 1847)
Chalepides narcissus Martínez, 1978
Chalepides osunai Joly & Escalona, 2002
Chalepides unicolor (Endrödi, 1963)
Arter inntil nylig regnet til denne slekten, nå overført til Dyscinetus:
Chalepides dytiscoides (Arrow, 1911)
Chalepides paradytis Ponchel & Dechambre, 2003


== Eksterne lenker ==
(en) Chalepides i Encyclopedia of Life 
(en) Chalepides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Chalepides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chalepides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Bilder av Chalepides barbatus