jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Harold Burrough

Harold Martin Burrough (født 4. juli 1889 i Herefordshire, død 22. oktober 1977 i Hindhead) var en britisk marineoffiser. Han var admiral i Royal Navy og nestsjef for marinens stab under den andre verdenskrig. Han ble høyt dekorert for sin militære innsats.


== Liv og virke ==


=== Tidlig karriere ===
Han ble født som den tiende sønnen av pastor Charles Burrough og hans hustru Georgina Long. Burrough begynte sin karriere som marinkadett i 1903 etter å ha vært student ved St Edward's School ved University of Oxford. Han var første gang i krigshandlinger under den første verdenskrig som kanonoffiser om bord i krysseren HMS «Southampton» da han deltok i Jyllandsslaget i 1916. Han ble senere gjort til kommandant av femte jagerflotiljen i 1935 og av HMS «Excellent» («fregatt av stein», marinens festning på land) i nærheten av Portsmouth i 1937. I 1939 ble han forfremmet til assisterende sjef for marinens stab.


=== Andre verdenskrig ===
I 1943 ble han belønnet med Distinguished Service Order etter et vellykket angrep mot de norske øyene Vågsøy og Måløy i Sogn og Fjordane den 27. desember 1941 hvor ni av fiendens skip ble senket av den britiske marinen og av luftvåpenet, og garnisonene ble utslettet av militære styrker. Burrough tjenestegjorde for staben i to år fram til 1942. I juli i dette året ble han gitt kommandoen over eskortestyrken for Operasjon Pidestall, hvor oppdraget var å frakte kritisk nødvendige forsyninger til Malta. Deretter ble han gitt kommandoen over de allierte marinestyrkene i angrepet på Alger under Operasjon Torch foruten også dirigere landgangen i nordvestlige Afrika.
Etter at han ble utnevnt til kommanderende flaggoffiser for Gibraltar og Middelhavet i 1943, etterfulgte han admiral Bertram Ramsay som de alliertes øverstkommanderende i marinen, ekspedisjonsstyrken (ANFX), som følge av Ramsays død i en flyulykke. I planleggingen av de alliertes maritime strategier og operasjoner arbeidet han nært med den amerikanske generalen Dwight D. Eisenhower under krigens siste år og var en av de som signerte dokumentene for Nazi-Tysklands overgivelse den 7. mai 1945 ved Reims i Frankrike.
Han ble værende som marinekommandant i okkupasjonen av Tyskland etter krigen, hvor blant hans oppgaver var opprettelsen av en tysk minerydder-administrasjon (GMSA). Han ble deretter øverstkommanderende av Nore ved munningen av Themsen i 1946. Han gikk av i 1949, adlet som æresridder av Bath (GCB) det samme året. Burrough ble også tildelt Order of the British Empire.


== Familie ==
Burrough giftet seg i 1914 med Nellie Wills, datter av C.W Outhit av Halifax i Nova Scotia i Canada. De fikk to sønner og tre døtre. Hans kone døde i 1972, etter 58 års ekteskap. Burrough døde fem år senere i oktober 1977 i Hindhead i Surrey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harold Burrough – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harold Burrough på Internet Movie Database 
(en) Harold Burrough hos The Peerage 
(en) German Surrender Documents of World War II
(en) Royal Navy (RN) Officers 1939-1945
Charlottenborg Forårsudstilling

Charlottenborg Forårsudstilling er en årlig tilbakevendende kunstutstilling i Charlottenborgs Udstillingsbygning Kunsthal Charlottenborg. Utstillingen har vært avholdt siden 1857 og startet som en utstilling som skulle presentere nye verker av danske kunstnere.


== Litteratur ==
Anneli Fuchs, Emma Salling, Malene West Hansen (red.), Charlottenborg Forårsudstilling 150 år, Charlottenborg 2007. ISBN 978-87-991901-0-2


== Eksterne lenker ==
Charlottenborg Fonden om Forårsudstillingen Arkivert 1. januar 2009 hos Wayback Machine.
Kunsthal Charlottenborg
Trelleborg (Slagelse)

Trelleborg er et borganlegg  fra vikingtiden, og ligger på en landtunge mellom elvene Tudeå og Vårbyå, ca. tre kilometer vest for Slagelse på Sjælland, Danmark. Trelleborg er dendrokronologisk datert til vinteren i år 980/81. Den ble betraktet som et militært anlegg og var en sterk befestet borg som kunne inneholde mange mennesker. 
Borgen består av en hovedborg og en forborg. Hovedborgen er omgitt av en sirkulær ringvoll av jord, 163 m i indre diameter, 17 m bred og fem meter høy. Mot landsiden går en 17 m bred og fem meter dyp grav. I ringvollen er fire åpninger, en til hver himmelretning. Fra åpningene går det to trelagte veier tvers gjennom anlegget og deler det i fire like deler. I hver fjerdedel har det ligget en karré av fire trebygninger omkring en lukket gårdsplass. Bygningene har vært avlange med svakt buede langvegger, ca. 30 meter lange, med inngang i begge gavlene og to innganger på hver side midt på. Utenfor ringvollen på landsiden er en forborg med 15 bygninger ordnet radiært mot ringvollen, og omgitt av en ytre voll. Disse bygningene likner de i hovedanlegget, men er noe kortere. 
Øst for borgen er gravplassen. I alt er det funnet 135 graver, samtlige under flat mark. En av disse var en massegrav med ti skjeletter. De fleste begravde var menn, men det finnes også et innslag av kvinner og barn. 
Borgen ble arkeologisk undersøkt i årene 1934-42. Nye undersøkelser ble gjort i 2008, da det bl.a ble funnet et treskjold. Det er første gang man har funnet et helt treskjold i Danmark. Skjoldet er ca. 80 cm i diameter, med et karakteristisk hull i midten der skjoldbulen har sittet. Skjoldet er datert til vikingtiden, til borgens bruksperiode i slutten av 900-tallet.
Gjenstandene er utstilt på Nationalmuseet i København. Trelleborg var det første anlegget av sitt slag som ble undersøkt, senere er det funnet tre andre i Danmark, og muligens et tilsvarende anlegg i Skåne. Etter det første anlegget kalles de gjerne trelleborger eller vikingtidsborger.


== Se også ==
Museet ved Trelleborg


== Eksterne lenker ==
Vikingborgen Trelleborgs offisielle nettside.
Yāska

Yāska (devanagari: यास्क)  var en indisk sanskrit-grammatiker som gikk forut for Pāṇini (4. århundre f.Kr.) og som antas å ha vært aktiv i det 5. eller 6. århundre f.Kr. Han er forfatteren av Nirukta, en teknisk avhandling om etymologi, ordklasser og semantikk. Han fulgte etter grammatikeren Śākaṭāyana, som nevnes i teksten.
Nirukta forklarer hvordan enkelte ord har sine meninger, spesielt i lys av Vedaene. Teksten inneholder et system av regler for å danne ord fra røtter og affikser, og et vokabular med irregulære ord. Den dannet basis for senere leksikon og ordbøker. Nirukta består av tre deler: (1) Naighantuka, som er en samling synonymer, (2) Naigama, som er en samling med ord som er spesifikk for Vedaene, og (3) Daivata, ord som er relatert til guder og ofringer.
Nirukta var en av de seks vedangaer som var obligatorisk blant lærde i sanskrit i det gamle India.
Zhushan (Shiyan)

Zhushan (kinesisk: 竹山县; pinyin: Zhúshān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shiyan i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 450 637 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Yunxi (Shiyan)

Yunxi (kinesisk: 郧西县; pinyin: Yúnxī Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shiyan i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 507 724 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Dongfeng Motor Corporation

Dongfeng Motor Corporation (kinesisk: 东风汽车公司, pinyin: Dōngfēng Qichē Gōngsī, eller DFM, Dong Feng Motors) er en kinesisk produsent av kjøretøyer. Den er særlig kjent for sine lastebiler; Dongfeng er verdens tredje største lastebilmerke (2010). 
Firmaet ble grunnlagt i 1969. Navnet betyr østavind, inspirert av den nasjonale kommunistiske hymnen Østen er rød (Dōngfāng Hóng).
Bilene produseres særlig i Shiyan i provinsen Hubei i Kina.
Elbilen Voyah Free selges i Norge fra 2022.


== Kilder ==
French Firm Plans Truck Venture
findarticles.com


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Dongfeng Motor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anthony J. Drexel Biddle

Anthony Joseph Drexel Biddle (født 1. oktober 1874 i Philadelphia i Pennsylvania, død 27. mai 1948 i Philadelphia i Pennsylvania), også kjent som Anthony Joseph Drexel Biddle Senior, var mannen hvorpå boken My Philadelphia Father samt teaterstykket og filmen The Happiest Millionaire var basert. Han var stipendiat ved American Geographical Society og var kjent for å være en eksentrisk herremann viss formue tillot ham å forfølge sine interesser for teater, selvutgivende forfatterskap, friidret og kristendom på fulltid samt å holde alligatorer som husdyr. Han dannet organisasjonen «Athletic Christianity» som etterhvert har kommet opp i cirka 300 000 medlemmer over hele verden. En artikkel fra 1955 i Sports Illustrated omtalte ham som «boksings største amatør» så vel som en «viktig faktor i reetablering av boksing som en lovlig og på den tiden, ærverdig sport».Biddle var en offiser i United States Marine Corps og deltok under begge verdenskrigene. Han var en ekspert på kamper på nært hold og forfatter av boken av Do or Die: A Manual on individuel Combat, en bok om forskjellige kamp-metoder, blant annet med kniver og tomme hender som eneste hjelpemidler. Han giftet seg med Cordelia Rundell Bradley som han fikk en datter og sønner sammen med.


== Referanser ==
Jacob Aars-Rynning

Jacob Aars-Rynning (født 29. oktober 1907 i Lier, død 30. mars 1975) var en norsk jurist som i november 1972 ble utnevnt av den franske og vesttyske regjering til 1. senatspresident i den internasjonalt etablerte og sammensatte Høyesterett for de tyske erstatningsoppgjør. Dette var en rett som holdt til i Herford, Westfalen fra 1949 til 1984. Retten dømte i stridigheter mellom personer som var blitt fratatt sine eiendeler mellom 30. januar 1933 og 8. mai 1945. Han hadde allerede fra 1958 vært rettspresident ved samme rett, utnevnt av den britiske og vesttyske regjering. Han var også dommer i internasjonale tvister.
Han ble student i 1926 og cand.jur. i 1931. Deretter hadde han kandidattjeneste ved Aker sorenskriverembete før han fra 1933 var dommerfullmektig. I 1936 fikk han jobb som sekretær i Justisdepartementet. Etter et år med studier i folkerett og sjørett i England i 1937 kom han tilbake til Oslo og ble dommerfullmektig i Oslo skifterett fra 1938.
Etter krigen ble han kontorsjef for den norske delegasjonen til United Maritime Authority i London og fra 1946 til 1949 avdelingssjef for The Norwegian Shipping and Trade Mission (Nortraship) i London. Samtidig var han også sjef for Norwegian National Office i London og norsk representant i UN War Crimes Commission. I 1949 ble han byråsjef i Justisdepartementet, og i 1951 lagdommer i Eidsivating.
Jacob Aars-Rynning var bidragsyter til den internasjonale domssamlingen Law Reports of Trials of War Criminals. Han var også medarbeider i The Norway Year Book og han utarbeidet den engelske versjon av Domstolene og rettspleien i Norge.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1974 side 171
Hvem er Hvem 1973 side 618


== Eksterne lenker ==
Hvem er Hvem 1973 hos runeberg.org
Lapsi

Lapsi (lat. «de frafalne») er en betegnelse for kristne som (som regel i forbindelse med forfølgelse av kristne i romertiden) frafalt sin tro. Begrepet er i slekt med det greske apostat. 
Etter måte frafallet ble gjennomført ble Lapsi inndelt i tre grupper:

sacrificati – de som frembar offergaver til andre guder
thurificati – de som frembar virak foran statuer av andre guder
libellatici – de som erklærte skriftlig ovenfor den romerske statsmakten at de frembar ofre, uten nødvendigvis å ha gjort detDet var et problem for den tidlige kirken hvordan man skulle behandle lapsi. I Hermas' hyrde ble frafallet erklært til en alvorlig synd som måtte føre til evig bot og ekskommunikasjon. Tilgivelse for det kunne bare bli gitt av gud, ikke gjennom mennesker. Denne harde linjen tok også, under den decianske kristenforfølgelsene, den romerske motpaven Novatian. Han hadde stilt mot pave Kornelius siden han syntes at Kornelius var for moderat i det spørsmålet. Hvordan man skulle håndtere lapsi forble kontroversiell i de følgende år og holdt på å splitte kirken, særlig i den vestlige delen av romerriket. Problemet mistet sin betydning etter kristendommens legalisering under keiser Konstantin.
Pat Metheny Groups diskografi

Pat Metheny Groups diskografi viser en kronologisk oversikt over utgivelsene fra den amerikanske jazzgruppen Pat Metheny Group siden deres oppstart i 1977. Deres første album, med samme navn som gruppen selv kom i 1978 og deres hittil seneste studioutgivelse, The Way Up, kom i 2005. Flere av gruppens utgivelser har mottatt priser, og deres album fra 1997, kalt Imaginary Day mottok to Grammy Awards.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===


=== Konsertalbum ===


=== Filmmusikk ===


=== Samlealbum ===


=== Singler ===


== Se også ==
Pat Methenys diskografi
Lyle Mays' diskografi
Steve Rodbys diskografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Tilgivelse

Tilgivelse (alternativ også: forlatelse) er et nøkkelbegrep i kristendommen og telles også som en menneskelig dyd.
En særskilt, offisiell form for tilgivelse er benådning.
Et beslektet begrep er forsoning.
Evnen og beredskap til tilgivelse ble regnet som kongelig dyd og blir i dag ansett som et kjennetegn for en avansert sivilisasjon.
I mange grunnlover er muligheten til benåding av nedfelt.
Tilgivelse spiller en stor rolle i de fleste religioner.
Villigheten til tilgivelse er oftest ansett som vei til å avslutte konflikter, et annet aspekt kan være gjenopprettelse av forholdet til gud etter synd. 

For mange personlig religiøse mennesker, - samt mennesker som ikke er fullt så personlig religiøse, - dreier begrepet seg også om å finne en personlig ro i forhold til en ugjerning som har rammet dem.
Kilde 1:
– Hva skal til for at du tilgir Lance?
(http://www.vg.no/sport/sykkel/doping/armstrong-kritiker-lance-driver-taktisk-spill/a/23597040/
kilde 2:
Har tilgitt farens drapsmann
http://www.nrk.no/dokumentar/har-tilgitt-farens-drapsmann-1.11305469
kilde 3:
- Klunglands enke tilgir Schumann
http://www.vg.no/nyheter/innenriks/nokas-ranet/klunglands-enke-tilgir-schumann/a/508803/
Hasseröder

Hasseröder er et tysk ølmerke fra Wernigerode i Harz. Bryggeriet ble grunnlagt i 1872 og het da zum Auerhahn (Auerhahn: storfugl eller tiur) og tiuren er fremdeles del av varemerket. Siden ble navnet endret og oppkalt etter landsbyen Hasserode som idag er en bydel i Wernigerode.
Bryggeriet eies av Gilde Brauerei i Hannover og er den tredje største produsent av Premium-pils i Tyskland.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside til Hasseröder-Brauerei
Harald Winter-Hjelm

Harald Prydz Winter-Hjelm (født 19. mars 1914 i Drøbak, død 15. desember 2003) var en norsk statstjenestemann. Han var direktør for Statens bygge- og eiendomsdirektorat fra 1972 til 1982.
Winter-Hjelm ble i 1937 cand. jur. Han arbeidet først ved politiet i Oslo og ble dommerfullmektig i 1939. Deretter begynte han i Finansdepartementet, der han var sekretær fra 1941 og ble byråsjef i 1946. Han gikk så over til Statens bygge- og eiendomsdirektorat. Winter-Hjelm var avdelingsdirektør før han ble direktoratets direktør i 1972. 


== Referanser ==
Ingebrigt Solum

Ingebrigt Solum (1919–1996) var en norsk offiser i Hæren.
Solum tok i 1937 examen artium ved Hamar katedralskole. Han fullførte i 1938 befalsskolen for Kavaleriet og i 1939 handelsgymnaset. Han arbeidet som lærer ved Otto Treiders Handelsskole. 
Etter Tysklands angrep på Norge 9. april 1940 deltok han i kampene mot invasjonsstyrkene. Han arbeidet som bokholder i et reklamebyrå og gikk senere under andre verdenskrig med i motstandsbevegelsen. Han var instruktør i Milorg, før han i 1943 kom over til Sverige. I Sverige var Solum blant annet befalsinstruktør.Etter verdenskrigen gjennomførte Solum Krigsskolen 1945–1946 og gjennomgikk kurs ved Fort Benning i USA. I 1946 ble han hovedlærer ved Skyte- og vinterskolen for infanteriet. I 1947 ble han forfremmet til kaptein og i 1948 ble han skolens nestkommanderende. Solum ble  major i 1953. Fra 1957 til 1960 var Solum avdelingssjef i Hærens overkommando, fra 1958 som oberstløytnant. I 1958 var Solum også sjef for den norsk-danske DANOR-bataljonen i Gaza. Fra 1960 til 1964 var han sjef for Krigsskolen. Han ble utnevnt til oberst i 1964 og sjef for Finnmark landforsvar. I 1967 ble han utnevnt til generalinspektør for infanteriet og 1967-1968 gikk han ved NATO Defence College. Solum ble i 1971 utnevnt til generalmajor og ble sjef for Distriktskommando Sørlandet. Han ble kommandant på Fredriksten festning i 1976, en stilling han hadde til 1982.Solum mottok Deltagermedaljen med rosett, var ridder av 1. grad av Dannebrogordenen, mottok 3. klasse av den tunisiske Republikkens orden (Tunisia) og det østerrikske Ærestegnet for fortjenester. Han hadde også FN-medaljen for UNEF I. 


== Referanser ==
Codex Basilensis

Codex Basilensis er et håndskrevet pergament-manuskript fra 700-tallet, og er en del av en gresk nye testamentet.
Det inneholder de fire evangeliene  (bare deler av det). Det inneholder 318 bladene (23 x 16,5 cm). Teksten er skrevet i en kolonne per side, med 24 linjer per side.Manuskriptet er oppbevart ved Universität Basel (AN III 12) i Basel.


== Se også ==
Codex Bezae


== Referanser ==


== Bibliografi ==
F. Wisse, Family E and the Profile Method, Biblica 51, (1970), pp. 67-75.


== Eksterne lenker ==
(en) Codex Basilensis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
R. Waltz, Codex Basilensis E (07): at the Encyclopedia of Textual Criticism
Hermas hyrden

Hermas hyrden er en tekst som ble skrevet rundt 140 og ble lest under gudstjenester til langt opp i 400-tallet. Forfatteren antas å være Hermas, en tidligere slave, bror til pave Pius I, og ikke Hermas som er nevnt av Paulus i Romerbrevet (Rom 16,14). Hermas blir regnet som en av kirkefedrene.  
Teksten var ganske viktig i kirkens tidlige fase og av noen ansett som kanonisk, blant annet av Ireneus av Lyon og Tertullianus; den var også inkludert i Codex Sinaiticus. Senere ble den derimot helt klart tilordnet apokryfene. Den er også viktig for forskningen av oldkirken siden kildematerialet fra første halvdel av 200-tallet er svært sparsomt. 
Hyrden består av fem visjoner av Hermas, som blir etterfulgt av 12 bud og 10 lignelser. Et gjentatt bilde i teksten er bygging av et tårn som parabel for guds opprettelse av kirken. Skriften spiller en særskilt rolle i utvikling av læren om bot som sakrament, altså skriftemålet. 
Hyrden ble skrevet på gresk, det dominerende språket i den kristen menigheten i Roma på denne tiden. En latinsk versjon ble laget kort tid etter, men det er omstridt om det var samme forfatter som det greske original. Bare den latinske versjonen er overlevert fullstendig.  


== Eksterne lenker ==
The Pastor of Hermas (engelsk)
Joseph Benedict Chifley

Joseph Benedict Chifley (født 22. september 1885 i Bathurst, New South Wales, død 13. juni 1951) var en australsk politiker og den 16. statsministeren i Australia like etter den andre verdenskrig. 
Blant hans prestasjoner mens han satt i regjering var etterkrigstidens innvandringsordning under Arthur Calwell, etablering av australske statsborgerskap i 1949, de store forbedringene i forskjellige sosiale tjenester, utvidelsen av universitetsutdanning, innføring av gratis behandling på sykehus og opprettelsen av den australske Security Intelligence Organisasjon (ASIO). En av de få vellykkede folkeavstemninger for å endre den australske grunnloven fant sted i løpet av hans periode som statsminister.
Chifley var sønn av en smed av irsk katolsk avstamming. Han var en av fire brødre og ble for det meste oppdratt av bestefaren, som mistet alle sine sparepengene i bank-ulykken i 1892. Chifley adopterte bestefarens skepsis til de private bankene i tidlig alder. Han ble utdannet ved forskjellige romersk-katolske skoler i Bathurst, og han sluttet seg til New South Wales Railways.
Ben Chifley utdannet seg til lokomotivfører. Han var aktivt medlem av Arbeiderpartiet. I 1914 giftet han seg med Elizabeth Mackenzie. Mackenzie var en sterk presbyteriansk, og paret utvekslet ekteskapsløfter i en presbyteriansk kirke. Chifley forble en praktiserende katolikk, men hans ekteskap med en ikke-katolsk gjorde at han fikk en god del kritikk fra visse katolske kretser. I 1917 var han en av lederne av en langvarig streik, noe som resulterte i en avvisning. Han ble gjeninnsatt av Jack Lang New South Wales Ap regjering i 1920. Han representerte sin fagforening før industrielle domstoler og lærte seg industrielle lov.
Chifley ble utnevnt til finansminister i 1940, og året etter ble han kasserer (finansminister) i John Curtins regjering. Chifley var den statsråden som Curtin stolte aller mest på, og han kontrollerte det meste av Australias innenrikspolitikk samtidig som Curtin var opptatt av krigsinnsatsen. Han ledet den massive økningen i offentlige utgifter og skatter som kom som følge av krigen, og han innførte et regime av økonomisk regulering som gjorde ham svært upopulær hos næringslivet og i media. 
Da John Curtin døde i juli 1945, ble Forde ny statsminister, men Chifley beseiret ham i den neste avstemning og erstattet ham bare seks dager senere. Da krigen tok slutt gjenoppstod det normale politiske liv, og Chifley møtte Robert Menzies i valget for 1946 i valget, noe som Chifley lett vant. I etterkrigsårene, vedlikeholdt Chifley de fleste av de økonomiske kontroller fra krigstiden, inkludert den svært upopulære rasjoneringen av bensin. Han gjorde dette dels for å hjelpe Storbritannia i deres økonomiske vanskeligheter som de fikk som følge av verdenskrigen.


== Referanser ==
Kaustisksoda

Kaustisksoda er et musikkalbum med Folk & Røvere, utgitt i 1998. Albumet lå fem uker på VG-lista og endte med 27.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Cowboy&indianer»
«Prozac»
«Bris»
«Banemester Khan»
«Fru Hagen»
«Sommer+vinter»
«Imorgen»
«Kaustisksoda»
«Splitterpine»
«FotiHouse»


== Eksterne lenker ==
(en) Kaustisksoda på Discogs
Eduardo Lonardi

Eduardo Lonardi (født 15. september 1896 i Buenos Aires, død 22. mars 1956 samme sted) var de facto president i Argentina i 1955. Han satt i embedet i en kort periode før han ble erstattet av en annen president i et nytt kupp.
Lonardi var en katolsk nasjonalistisk og tok over ledelsen av militærjuntaen Revolución Libertadora, som styrtet den tidligere presidenten Juan Perón i et kupp den 16. september 1955. Hans forsonende tilnærming ble ansett for alt for myk av den liberale fraksjonen av de væpnede militære styrkene i Argentina, som avsatte ham mindre enn to måneder etter at han ble innsatt som de-facto president. Lonardi ble dermed erstattet av Pedro Aramburu. 
Lonardi ble utnevnt til militærattaché i Santiago de Chile i løpet av presidentperioden til Ramón Castillo, men kort tid etterpå ble han erklært som «persona non grata» av den chilenske staten på grunn av anklager om spionasje.


== Referanser ==