jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tour of Norway 2012

Tour of Norway 2012, offisielt Glava Tour 2012, var den andre utgaven av Tour of Norway. Rittets hovedsponsor var Glava, derfor ble rittet ofte omtalt som Glava Tour. Nordmannen Edvald Boasson Hagen vant rittet sammenlagt foran australske Simon Clarke og norske Lars Petter Nordhaug. Dette var første gang et ritt med kategori 2.1 ble arrangert på norsk jord.


== Lagene ==
Følgende lag stilte til start 16. mai:


== Etappene ==


== Trøyene ==


== Resultater ==


== Startliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glava Tour 2012 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tour of Norway 2012 - ProCyclingStats 
(en) Tour of Norway 2012 – Cycling Archives 
Offisielle tidtakerresultater – VotreCourse
Periskoprifle

Periskopriflen var et skytevåpen i bruk under første verdenskrig. Det bestod av en standard rifle med en støtteordning laget av planker, et periskop til å sikte med og en hyssing rundt avtrekkeren. Dette gjorde at man kunne avfyre våpenet uten å stikke hodet over kanten av skyttergraven.
Periskopriflen oppfunnet av sersjant William Beech som var byggeplassleder i det sivile liv. Under første verdenskrig vervet han seg til 2nd Battalion NSW i Australian Imperial Force ved krigsutbruddet. I mai 1915 ble han sendt til Gallipoli der han opplevde en fastlåst skyttergravskrig. Det var under disse forholdene han oppfant periskopriflen.Periskopriflene var mindre effektive enn å avfyre de på vanlig måte, men var betraktelig tryggere å bruke.


== Se også ==
CornerShot
Krummlauf
M.95 Loopgraafgeweer


== Referanser ==
Wittensee

Wittensee (dansk: Vittensø) er en innsjø i Schleswig-Holstein i Tyskland. Den har et areal på 9,9 km² og ligger 3,8 meter over havet. Ved sjøen ligger landsbyene Groß Wittensee, Klein Wittensee og Bünsdorf. 


== Eksterne lenker ==
Tourismus am Wittensee (tysk)
Bistensee

Bistensee (dansk: Bistensø) er en innsjø i Schleswig-Holstein i Tyskland. Den har et areal på 1,45 km² og ligger 12 meter over havet. Sjøen har utløp mot vest gjennom elva Sorge. Like øst for Bistensee ligger den større innsjøen Wittensee.


== Referanser ==
Norges beste fighter

Norges beste fighter er en norsk TV-sendt talentkonkurranse innen kampsport som ble sendt på Viasat 4 i 2012. I dette programmet konkurrerte norske kamsportsutøvere i Mixed martial arts (MMA) for å vinne tittelen «Norges beste fighter». Det ble kåret en mannlig og en kvinnelig vinner.
Programmet ble innspilt i Thailand og hadde sendestart 27. februar 2012. 
Idrettsutøvere innen forskjellige kampsportgrener deltok i serien. Det ble brukt svenske MMA amatørregler, hvor det blant annet ikke er tillatt med knær og albuer mot hodet og slag mot ryggrad og bakhode. Det ble kjempet i to vektklasser, 55 kg og 75 kg, henholdsvis syv kvinner og åtte menn. To og to utøvere møtes i kamper på 2 x 5 minutter, hvor en ble kåret som vinner, og den som tapte ble sendt hjem til Norge. Deltakerne ble først delt opp i grønt og blått lag, og da det var åtte igjen (fire av hvert kjønn) ble lagene oppløst og resten av konkurransen kjørt som turnering. Det ble holdt en konkurranse, hvor vinneren bestemte hvem han/hun skulle møte i den ene semifinalen, og dermed også hvem som møttes i den andre semifinalen.  
Den som sto igjen til slutt i hver klasse vant tittelen «Norges beste fighter». Førstepremien var 250 000 kroner pluss en proffkontrakt på 12 måneder med management- og promotorselskapet SEG, inklusiv proffkamp i «Rumble of the Kings» i Stockholm i november 2012.


== Om programmet ==
Den ble tildelt fagprisen i beste klipp/redigering (Marta Sæverud) under Gullruten 2012.
VG Nett sendte noen pre-episoder før seriestart, med introduksjon av deltakerne.


== Deltakere ==
Da Daniel Nordås trakk seg grunnet sykdom kom Alexander Jacobsen tilbake i konkurransen, selv om han ble slått ut opprinnelig på 5.-plass


== Dommer / Trenere ==
Narve Læret – dommer
Tor Olav Hauge – trener, grønt lag
Eirik Digre – trener, blått lag
Daniel Sørensen – gjestetrener


== Kamper ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges beste fighter hos Viasat 4
Geraldton (Vest-Australia)

Geraldton er en by i delstaten Vest-Australia i Australia. Byen ligger rundt 424 kilometer nord for delstatshovedstaden Perth. De viktigste næringsveiene i byen er gruvedrift, fiske, landbruk og turisme.


== Historikk ==
Det er bevis på at det har eksistert innfødte mennesker på vestkysten av Australia i minst 40 000 år, men det er uklart når de første innfødte først kom og bodde i områdene rundt Geraldton. Aboriginene i områdene rundt var kjent som «yamatji-folket» eller «wajarri-folket». Aboriginene ga støtte til de første europeiske nybyggerne i området ved å hjelpe dem med å finne faste vannkilder, og arbeidet siden i saue- og fiskeindustrien.
Selv om mange europeiske oppdagere besøkte Houtman Abrolhos rundt 60 kilometer vest for Geraldton på 1600- og 1700-tallet finnes det ingen bevis for besøk i området som i dag er Geraldton. Den første europeiske oppdageren i området var George Grey i 1839. Et tiår senere reiste oppdageren Augustus Gregory igjennom området. Han fant forekomster med bly ved Murchison-elva og gruven som ble bygget senere ble kalt Geraldine. Byen fikk navnet Geraldton i 1850. Både navnet på gruven som navnet på byen er oppkalt etter guvernør Charles Fitzgerald.


== Nærliggende ==
Nord for Geraldton ligger byen Northampton og den selverklærte mikrostaten Hutt River Province.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Geraldton, Western Australia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Burhan Ġalyun

Burhān Ġalyūn (arabisk: برهان غليون; fransk: Burhan Ghalioun; født 1945 i Syria) er en syrisk-fransk statsviter og professor i politisk sosiologi ved Université Paris III Sorbonne-Nouvelle som fra 29. august 2011 til 9. juni 2012 var formann for opposisjonelle syriske nasjonalråd, opprettet i protest mot Baššār al-ʾAsads styre under opprøret i Syria i 2011.
Muḥammad Basindawa

Muḥammad Salīm Bāsindawa (arabisk: محمد سليم باسندوة; født 4. april 1935 i Aden, Sør-Jemen) er en jemenittisk politiker som fra 2011 til 2014 var Jemens statsminister. Han var utenriksminister fra 1993 til 1994. Basindawa var medlem av Den allmenne folkekongressen, landets viktigste parti, men meldte seg ut på begynnelsen av 2000-tallet for å bli med i opposisjonen mot president ʿAlī ʿAbdullāh Ṣāliḥ som en uavhengig politiker.Etter at opprøret i Jemen i 2011 hadde vart i flere måneder ble Bāsindawa nominert av opposisjonen til å lede den første regjeringen etter president Ṣāliḥ hadde blitt styrtet. 27. november ble han utnevnt til statsminister av visepresident ʿAbd Rabbuh Manṣūr Hādī.


== Referanser ==
Olav Støylen

Olav Støylen (født 9. september 1941) var den siste lederen av Kjemisk Forbund før sammenslåingen med Industri Energi. Han er bosatt i Oslo.
Støylen har yrkeserfaring som sjømann, fisker og aluminiumsarbeider ved Hydros aluminiumsverk på Karmøy.


== Verv ==
Leder og diverse, tillitsverv i Alnor Kjemiske fagforening, Karmøy. Forbundssekretær fra 1973, nestformann fra 1982 (valgt som påtroppende på landsmøte i 1980 og som leder i Kjemisk Forbund fra 1995, valgt på landsmøte i 1992 til å etterfølge Arthur Svensson når han gikk av med pensjon.Medlem næringspolitiske utvalg i Industri Energi, Nordisk kjemisk solidaritetsutvalg, styreleder industriarbeidermuseet på Rjukan. 


== Referanser ==
Sirdaryo

Sirdaryo, også skrevet Syrdarya, (usbekisk: Sirdaryo / Сирдарё; russisk: Сырдарья) er en by i Usbekistan, ved elva Syr-Darja.


== Eksterne lenker ==
(en) Sirdaryo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sydfynske Øhav

Sydfynske Øhav eller Fynske Øhav er betegnelsen for det grunne farvannet sør for Fyn, hvor det ligger mer enn 55 øyer, småøyer og holmer. Området strekker seg fra Helnæsbugten i vest over de sydfynske alper ved Korinth og Kirkeby til Lundeborg til Langeland i øst. Fyns skjærgård, som geologisk betegnes som et druknet morenelandskap, strekker seg over et areal på ca. 480 km².
Skjærgården er et stort, oversvømmet istidslandskap, der kun de høyeste bakkene stikker opp over vannet. Skjærgården er formet av isen, som gled inn over området for 17 000 år siden. Isen kom fra sydøst, og derfor har mange av øyene hovedform i retningen sydøst-nordvest. Området har mildt klima året rundt, som er en del av årsaken til det mangfoldige plante- og dyrelivet. Det er mange sjeldne planter på strandengene, og mange fugler oppholder seg og yngler i skjærgården.
Det er foreslått å gjøre skjærgården til dansk nasjonalpark på grunn av den helt spesielle naturen. Området er utpreget som internasjonalt naturbeskyttelsesområde.


== Eksterne lenker ==
Naturturisme I/S' side om Det Sydfynske Øhav
Portalen til Det Sydfynske Øhav
Øhavets øer
Historier om livet i Det sydfynske Øhav
Helene Kleppestø

Helene Birkeland Kleppestø (født 1991 kommer fra Haugesund) er en norsk organisasjonskvinne. Hun har vært leder i Humanistisk Ungdom, ungdomsorganisasjonen til Human-Etisk Forbund, i perioden 2011-2013. Tidligere har hun sittet i Humanistisk Ungdoms sentralstyre.
Hun har fagbrev som restaurantkokk.


== Referanser ==
Helnæsbugten

Helnæsbugten er et farvann i Fyns skjærgård, som avgrenses av øya Helnæs mot vest, Agernæs mot nordvest og Fyns kyst mot nord, øst og sør. Mot nord ligger Brunshuse, mot sør Bøjden, mens Faldsled ligger mot øst. Omtrent midt i bukta ligger Illum. Bukta dekker et areal på rundt 50 km².
Thorsminde

Thorsminde (eller Torsminde) ligger i det nordlige Vestjylland i Danmark og er en fiskeriby med 404 fastboende innbyggere (2011). Den ligger omtrent midt på landtangen som skiller Nissum Fjord og Nordsjøen. Byen ligger i Sønder Nissum Sogn og er en del av Holstebro kommune i Region Midtjylland. Tidligere tilhørte Thorsminde Ulfborg-Vemb kommune.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
H. A. Olsen: "Analyse af den morfologiske udvikling på strandplanet nord for indsejlingen til Torsminde havn 1947-85" (Geografisk Tidsskrift, Bind 86; 1986)
Borgerforeningens hjemmeside
Thorsminde Fiskerihavn
Thorsminde Strandingsmuseum
Spring Energy

Spring Energy Norway AS var et uavhengig norsk oljeselskap med fokus på letevirksomhet på norsk kontinentalsokkel. Administrerende direktør var Roar Tessem og hovedkontoret lå i Oslo. Selskapet hadde i 2011 en portefølje på 26 lisenser, 2 av dem som operatør. Selskapet hadde 29 ansatte ved utgangen av 2010.


== Historie ==
Spring Energy ble grunnlagt i 2007 med HitecVision som hovedinvestor. Samme år ble selskapet prekvalifisert som rettighetshaver på norsk sokkel, og året etter prekvalifisert som operatør. I 2009 gjorde selskapet et funn på Grosbeak-prospektet i Nordsjøen, PL 378, og i 2010 gjorde selskapet funn på Beta-prospektet (Nordsjøen), PL 375, og Maria-prospektet (Norskehavet), PL 475 BS. I 2010 solgte  selskapet sine andeler i PL 378, PL 375 og PL 551 til Talisman for 114,5 millioner amerikanske dollar (674,8 millioner kroner). Samme år ble selskapets 10% andel i Stirby-prospektet, PL 341, solgt til GDF SUEZ for 21 millioner kroner.
I desember 2012 ble det kjent at det britiske selskapet Tullow Oil kjøpte Spring Energy for i overkant av 2,1 milliarder norske kroner.


== Utmerkelser ==
2009: Gullkronen i kategorien «Newcomer of the year» av Rystad Energy.
2010: Gullkronen i kategorien «Business developer of the year» av Rystad Energy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Spring Energy
Odd I-ekspedisjonen

Odd I-ekspedisjonen var en forskningsekspedisjon til Antarktis i 1927 som ble utrustet av hvalfangstrederen Lars Christensen fra Sandefjord. Ekspedisjonsfartøyet, hvalbåten «Odd I», ble ført av Anton S. Anderssen, mens Eyvind Tofte var vitenskapelig leder for ekspedisjonen.
«Odd I», tilhørende A/S Odds flytende kokeri «Pythia», forlot Sør-Georgia i begynnelsen av januar 1927 med kurs mot Sør-Shetlandsøyene. Den 7. og 8. januar passerte de to store isfjell, begge et par hundre kilometer lange og 40 meter høye. Tofte antok at dette måtte være de største isfjell som noensinne var observert, og at de stammet fra kalving av isbarrieren i Weddellhavet. Fra Deceptionøya gikk ferden videre til Det antarktiske arkipel, og fra Anvers Island ble kursen satt videre mot Peter I Øy. Det ble foretatt rekognosering etter hval i Bellingshausenhavet, men med nedslående resultat. De ankom Peter I Øy 17. januar 1927, men pakkis forhindret det som ville ha blitt den første ilandstigningen på øya. De seilte imidlertid rundt øya og foretok kartlaggeing og fotografering fra fartøyet. Den 22. januar var de tilbake ved Deceptionøya.Odd I-ekspedisjonen var den første av en rekke på ni vitenskapelige ekspedisjoner til Antarktis som ble finansiert av Lars Christensen. I perioden 1927–31 ble det gjennomført fire ekspedisjoner med polarskuta «Norvegia», og fra 1931–37 fire ekspedisjoner med MT «Thorshavn». Disse var direkte medvirkende til Norges anneksjon av Peter I Øy, Bouvetøya og Dronning Maud Land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjon om ekspedisjonen Norsk polarhistorie
MS «Rogaland» (1978)

MS «Rogaland» er et lasteskip bygget ved Fosen Mekaniske Verksteder AS som byggenummer 21. Det ble levert til Det Stavangerske Dampskibsselskap i juni 1978. Forlenget i 1981. Solgt til Stillehavsøya Tahiti der det fremdeles er aktiv pr. 2011


== Historie ==
1978: juli: Levert til  Det Stavangerske Dampskibsselskap som «Rogaland»
1981: Forlenget til 80,40 m x 14,59m  x 4,49m. Ny tonnasje: 635 brt
1991: desember: Overført til K/S Tananger A/S ved Rederiet Harald Sætre A/S i Bergen
2001: juli: Solgt til Compagnie Française Maritime de Tahiti i Papeete i Fransk Polynesia. Omdøpt «Taporo VII»
2014: Fremdeles i fart.


== Litteratur ==
Flåtelister, Skipet.no


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7525360 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Rogaland» (1978) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
«Taporo VII», Shipspotting.com
Vestjylland

Vestjylland er det vanlige navnet for den vestlige delen av Jylland, omtrent tilsvarende Thy, Mors, Salling og det gamle Ringkjøbing amt og Ribe Amt, samt eventuelt Fjends og de nordvestlige deler av det gamle Vejle Amt. Den nordligste del kalles også Nordvestjylland, den sydlige Sydvestjylland, og den mellomste delen er identisk med Hardsyssel. En stor del av Vestjylland faller sammen med det historiske Ribe Stift.
Det vestlige Sønderjylland (Vestslesvig) regnes som regel ikke med til Vestjylland.


== Utstrekning og historie ==
Der er ingen fast grense for hvor langt Vestjylland strekker seg mod øst. Tradisjonelt regner man hele området inn til den jyske højderyg eller hovedvej 13 for Vestjylland. Her går et relativt skarpt skille mellom det flate Vestjylland med sandjord, heder og store avstander, og det bratte Østjylland med skog, større jorder og større befolkningstetthet. Geografien avspeiler seg også kulturhistorisk i landbrukets driftsformer, eiedomsformene (selveiende bønder i vest) og den vestjyske dialekten (med foranstilt artikkel æ. Det vestjyske dialektområde omfatter også Sydøstjylland syd for Horsens Fjord.
Skillet mellom Vest- og Østjylland har tradisjonelt været skarpt i befolkningens bevissthet. På grunn av forskjellene i dialekt og sinnelag har mange, f.eks. folkeminnesamleren Evald Tang Kristensen, regnet vest- og østjyder for to forskjellige folk.Under Frederik 8.'s reise i Vest- og Nordjylland i 1908 ankom kongetoget til Vejen østfra, og den lokale sognepresten, pastor Richter sa blant annet følgende:

Her ved Inngangsporten til Vestjylland byr vi vårt Kongepar det første vestjydske velkommen. Forholdene her i Vestjylland er meget forandrede i den siste Menneskealder, ved den store Kulturspredning og store Folkeblanding, men tross alt dette har Vestjyden bevart sitt særpræg: Utholdenhet og Trofasthet.
Først i de seneste årtier er navnet Midtjylland blitt alminnelig brukt om de østlige delene av Vestjylland og noen deler av Østjylland.
Sydjylland er en annen nyere betegnelse, som dekker over det sydlige Vestjylland samt den sydlige delen av Østjylland.
Betegnelsene overlapper til dels hverandre, fordi vi har at Thy og Mors hører til både Nordjylland og Vestjylland, Sydvestjylland er en del av både Vestjylland og Sydjylland. Et belte i det midt-vestlige Jylland, som omtrent omfatter Karup, Herning, Ikast, Brande og Grindsted, inngår både fra gammel tid i Vestjylland og i det nyere begrep Midtjylland.


== Administrativ inndeling ==


=== Amter og regioner ===
Det sentrale Vestjylland hører i dag under Region Midtjylland, mens den nordligste delen hører til Region Nordjylland og den sydligste til Region Syddanmark.
Fra 1970 til 2006 omfattet Vestjylland hele Ringkjøbing amt og Ribe Amt, den vestlige halvdel av Viborg Amt og et randområde av Vejle Amt.
Før 1970 svarte Vestjylland til Thisted Amt, Ringkøbing Amt og deler av Viborg Amt og Vejle Amt.


=== Folketingskrets ===
Siden 2007 har de gamle amtskretsene vært avløst av nye storkretser ved valg til Folketinget. Den nye Vestjyllands Storkreds omfatter også et par kretser øst for den jyske højderyg.


== Referanser ==
Alfons Verplaetse

Alfons Remi Emiel «Fons» Verplaetse (født 19. februar 1930 i Zulte i Øst-Flandern i Belgia, død 15. oktober 2020 i Bonheiden) var en belgisk økonom som var sentralbanksjef i Belgias nasjonalbank (Nationale Bank van Belgie) fra 1989 til 1999. Som sentralbanksjef var han en av arkitektene bak devalueringen av den belgiske francen i 1982 og hadde en sentral rolle under innføringen av euroen i 1999.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alfons Verplaetse var sønn av Leon-Achiel Verplaetse og hans hustru Alida Baert. Han vokste opp i Zulte i Flandern. Han ble i 1951 uteksaminert fra Katholieke Universiteit Leuven med lisensiat innen handel.


=== Tidlig karriere ===
Verplaetse ble ansatt i forskningsavdelingen i sentralbanken i 1953. Han giftet seg i 1954, og fikk fem barn.
På grunn av sin økonomikunnskap ble han i 1981 visestabssjef i statsminister Wilfried Martens' regjering og ble senere som leder for økonomiembetet. Han var sammen med Jacques van Ypersele de Strihou sentral i den økonomiske politikken som ble lagt etter devalueringen på 8,5% i februar 1982.


=== Sentralbanksjef ===
I 1985 ble han direktør i sentralbanken, og visesentralbanksjef i 1988. Da Jean Godeaux gikk av som sentralbanksjef i 1989 overtok Verplaetse som sentralbanksjef. I 1990 fikk han knyttet den belgiske francen til den tyske marken, for å stabilisere Belgias økonomi. Sammen med blant andre Guy Quaden, som da var direktør i sentralbanken, ble Belgias pengepolitikk også reformert, for å forberede innføringen av euroen.Eurosamarbeidet preget hele hans periode som sentralbanksjef, og han var den første belgiske sentralbanksjefen som hadde plass i styret i Det europeiske monetære institutt, forløperen til Den europeiske sentralbanken (ESB), og ESBs råd. Belgia var også en av grunnleggerne av Det europeiske sentralbanksystem i 1998.
Verplaetse nådde pensjonsalderen på 67 år i 1997, men fikk forlenget sin periode til 1999 for å sikre den tredje og siste fasen av Den økonomiske og monetære union, som innebar innføringen av euro som felles valuta. Den 1. januar 1999 ble euroen innført i Belgia.


=== Senere år ===
Etter at han ble pensjonist har han bl.a. vært rådgiver for Kongos sentralbank. Han ble utnevnt til burggraaf (vicomte) i 1999.Verplaetse døde av covid-19 den 15. oktober 2020 i en alder av 90 år.


== Litteratur ==
Erik Verreet og Johan van Overtveldt: Fons Verplaetse, de meester van het herstel. Zellik, 1991.
Valery Janssens: De beheerders van ons geld. Negentien gouverneurs van de Nationale Bank van België. Tielt, 1997, s. 253-270.
Johan van Overtveld:, Fons Verplaetse, de peetvader. Roeselare, 1999.
État présent de la noblesse belge (2013), s. 502-504 [med foto av Verplaetse].


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Belgias nasjonalbank - lfons Verplaetse (1989-1999)
MT «Berge Edda» (1962)

MT «Berge Edda» var et tankskip bygget ved Rosenberg Verft som byggenummer 177. Det ble levert til rederiet Sigval Bergesen d.y.  i januar 1962. Satt inn i kontrakt med Esso for frakt av olje. Omdøpt til «Potomac» i 1966, et navn hun beholdt til hun ble hugget i 1978.


== «Berge Edda» ==
1961: 7. oktober: Sjøsatt ved Rosenberg Mek. Verksted, Stavanger
1962: 16. januar: Gikk prøvetur og senere overlevert til Sig. Bergesen d.y. & Co., Stavanger


== «Potomac» ==
1966: 11. desember: Solgt til Navigation International Corporation, Liberia. Omdøpt «Potomac»
1978: 4. august: Opphuggingen startet ved Yi Ho Steel Enterprise Corporation, Kaohsiung, Taiwan


== Kilder ==
«Berge Edda» www.sjohistorie.no


== Eksterne lenker ==
(en) MT «Berge Edda» (1962) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
«Berge Edda» www.shipspotting.com
Tom Ikimi

Tom Ikimi (født 10. april 1944 i Igueben, Nigeria) er en nigeriansk diplomat og politiker. Ikimi var utenriksminister i Nigeria mellom 1995 og 1998 for den militære regjeringen til Sani Abacha. Ikimi ble erstattet som utenriksminister like etter at Abacha døde av et hjerteinfarkt i juni 1998. Ikimi ble etterfulgt av Ignatius Olisemeka som utenriksminister.


== Eksterne lenker ==
Biography on his official website
Høyholmen

Høyholmen ligger i Austertana i Tana. Dette er en del av området som utgjør Norges lengste sandstrand. Høyholmen har 7 km av denne stranda.
Holme er egentlig en misvisende betegnelse, da Høyholmen går ut fra fastlandet, som en halvøy. Høyholmen er et kjent sted for fugletittere.


== Referanser ==
Liberal Alliances Ungdom

Liberal Alliances Ungdom (LAU) er ungdomsorganisasjonen til Liberal Alliance i Danmark. Organisasjonen baserer sin politikk på «liberale verdier, herunder frihet, privat initiativ og en begrenset statsmakt.» Organisasjonen ble stiftet som Ung Alliance den 21. februar 2008, og skiftet til sitt nåværende navn, i forbindelse med moderpartiets navnebytte, den 31. januar 2009.


== Formenn ==
Benjamin Dickow 2008–2009
Emil Lykke Jensen 2009–2011
Sasha Renate Bermann 2011–2012
Rasmus Brygger 2012–2014
Alex Vanopslagh 2014–2016
Stefan Roy Frederiksen 2016–2017
Søren Nielsen 2017–2018
Carl Andersen 2018–d.d.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sule Lamido

Sule Lamido (født 30. august 1948) fungerte som utenriksminister i Nigeria fra 1999 til 2003. Lamido ble valgt til guvernør i delstaten Jigawa i april 2007, og han ble gjenvalgt som guvernør den 26. april 2011. Han ble fengslet i 1998 av regimet til Sani Abacha etter at han kritiserte Abachas plan om å hevde seg som president. Etter Abachas uvende død av hjerteinfarkt i 1998 ble Olusegun Obasanjo utnevnt som president, og han innsatte Lamido som utenriksminister i juni 1999.
Otto Rode

Otto Frederik Waldemar Rode (født 18. desember 1842 i Gjerpen, død 4. august 1911 i Kristiania) var en norsk gårdbruker og politiker (H). Han møtte som stortingsmann for Buskerud amt i 1902.


== Liv og virke ==
Han ble født på Gjerpen prestegård som sønn av sogneprest og stortingsmann Frederik Rode og hustru Anne Lovise Holter. En eldre bror var sogneprest og stortingsmann Carl Theodor Rode. På farssiden tilhørte de embedsmannsslekten Rode.Otto Rode giftet seg med Valborg Sofie Rotnes fra Nes på Romerike, og de fikk fire barn.

I 1864 fikk han skjøte på gården Grette i Lier, som han kjøpte av Frogner prestegård. Han fornyet bygningsmassen, ryddet gjengrodde jorder, og kjøpte tilleggsjord. Han hadde en lengre jordbruksutdannelse og ble regnet som en foregangsmann i jordbruket idet han opparbeidet Grette til et mønsterbruk med 500 mål innmark. Han hadde en rekke verv i kommunalt styre og i jordbrukets organisasjoner, blant annet som styremedlem i Buskerud amts landhusholdningsselskap (Buskerud landbruksselskap), medlem av representantskapet i Det Kongelige Selskap for Norges Vel og direktør (styremedlem) ved Norges Banks avdeling i Drammen.Fra og med forfatningsstriden på 1880-tallet var Otto Rode, Olaus Færden, Ole Larsen Skattebøl og Bernhard Kjekstad blant de ledende høyremennene i Buskerud amt. Rode var suppleant (varamann) til Stortinget fra Buskerud amt 1901–1906, og møtte for Bernhard Tandberg i 1902. Rode satt i Stortingets veikomité.Han døde under et opphold hos en slektning i Kristiania i 1911, og ble gravlagt fra Frogner kirke i Lier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Otto Rode hos Norsk senter for forskningsdata