jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xibe

Xibe, eller Sibe (mongolsk: ᠰᡞᠪᡝ, kinesisk: 锡伯族, pinyin: Xíbózú), er en etnisk folkegruppe som bor i Xinjiang og Mandsjuria i Folkerepublikken Kina. Folket utgjør en av Kinas 56 offisielt anerkjente etniske grupper.
Xibefolket, som er av mongolsk opprinnelse, levde først nær elvene Nonni og Songhua i det sentrale Mandsjuria. De var en av de ni stammene som Nurhaci beseiret i slaget ved Gure i 1593. Folket utgjorde en viktig forbundsfelle for mandsjuene da de etablerte Qing-dynastiet i Kina i 1644. I samband med at Qianlong-keiseren erobret Dzungaria i 1759 grunnla han en garnison bestående av xibe i Qapqal, sør for elven Ili.
Større delen av de xibener som fortsatt bor i Qapqal taler xibespråket, som regnes som en dialekt av det ellers nesten utdødde mandsjuiske språket. De som tilhører xibefolket i Mandsjuria taler kinesiske dialekter.
Xibespråket har også sin egen xibenske skrift. Den adskiller seg bare i detaljer fra mandsjuisk skrift. De fonetiske tilpasninger ble foretatt i 1940-årene av xibe-intellektuelle som hadde studert i Japan. I Qapqal utkommer en avis på xibensk og i Qapqal og Ürümqi trykkes bøker på xibensk.


== Litteratur ==
Giovanni Stary: On the Tracks of Manchu Culture, 1644-1994: 350 Years after the Conquest of Peking. Wiesbaden: Harrassowitz, 1995.
Chabucha'er Xibo zizhixian gaikuang. Ürümqi: Xinjiang renmin chubanshe, 1986.
Frankfurt Süd stasjon

Frankfurt Süd (opprinnelig Bebraer Bahnhof) er en stasjon i Frankfurt am Main. Den betjenes av fjern-, region- og lokaltrafikk samt undergrunnsbane.


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Frankfurt (Main) Südbahnhof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ludwika Paleta

Ludwika Paleta Paciorek (født 29. november 1978 i Kraków i Polen) er en polsk-meksikansk skuespiller, mest kjent for rollene i de meksikanske tv-seriene Carrusel (1989) og El Abuelo y yo (1992).


== Biografi ==
Ludwika Paleta er datter av Zbigniew Paleta, en kjent polsk musiker og kunstneren Barbara Paciorek Paleta. Hun har to søsken: Facundo Paleta Stevens og Dominika Paleta, som også er en kjent skuespiller i Mexico. Hun har tidligere vært gift med skuespilleren Plutarco Haza.
Hun flyttet sammen med familien sin til Mexico fra Polen da faren hennes, Zbigniew Paleta, fikk et jobb tilbud i Mexico, og de ble så boende der.
Paleta ble først oppdaget da søsteren Dominika Paleta tok henne med på audition (uten foreldrenes tillatelse) til tv-serien Carussel, som i ettertid ble en av Latin-Amerikas mest kjente tv-serier.
Tre år senere fikk hun sin første hovedrolle i tv-serien El abuelo y yo, hvor hun spilte sammen med Gael Garcia.
Paleta tok så en pause fra tv-skjermene og flyttet til Europa for å studere. I 1995–96 var hun tilbake på skjermen i tv-serien Maria la del barrio hvor hun spilte med Thalía.
I 1997–98 fikk hun rollen i tv-serien Huracan sammen med Angelica Rivera og Eduardo Palomo.
Samtidig traff hun skuespilleren Plutarco Haza. De ble gift i år 2000, men ekteparet ble senere skilt.
Paleta tok imot invitasjonen fra Emilio Larrosa til å spille en ny rolle i tv-serien Amigas y rivales i år 2001.
I 2006 fikk hun hovedrollen i serien Duelo de pasiones sammen med Pablo Montero.
I 2007 kom hun med på listen «50 peneste» i den latinamerikanske utgaven av bladet People.
I begynnelsen av 2009 dukket hun opp i musikkvideoen «Aqui Estoy» av Luis Fonsi og David Bisbal, Aleks Syntek og Noel Schajris.
I 2009 spilte hun hovedrollen i tv-serien Los exitosos Perez, en meksikansk versjon av den argentinske serien Los exitosos Pells.


== Filmografi ==


=== Filmer ===


=== Tv-serier ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ludwika Paleta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ludwika Paleta på Internet Movie Database 
(fr) Ludwika Paleta på Allociné 
(en) Ludwika Paleta på AllMovie 
(en) Ludwika Paleta hos The Movie Database 
Ludwika Paleta på Twitter 
Ludwika Paleta en Biosstars International
Laila Beathe Førde

Laila Beathe Førde (født 11. februar 1975 i Bremanger) er en norsk låtskriver, saksofonist og vokalist, mest kjent fra sin tid i bandet Fabel. Bandet gav ut 4 album og ble spellemannsprisnominert i 1997. Hun ble tildelt Statens Kunstnerstipend i 2008/2009.
Laila Beathe Førde har lang erfaring i bransjen, men det var først på Sommarlutt 2012 i forbindelse med Malakoff festivalen på Nordfjordeid, at hun debuterte med eget materiale på norsk.
Bandet besto av: Steinar Krokstad (trommer), Halvor Folgerø (bass), Are Kvamstad (gitar), Dag Øivind Rebnord (tangenter), Ingvill Mundal (kor), Marte Solvåg (kor), Torbjørn Gran (kor) og Martin Husabøe Igland (kor). 
Hun gikk på musikklinjen ved Firda videregående skole fra 1991 og deretter Viken Folkehøgskule før hun utdannet seg ved Musikkonservatoriet i Kristiansand.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Firda videregående skole


== Eksterne lenker ==
(en) Laila Beathe Førde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Laila Beathe Førde på Internet Movie Database 
http://www.lailabband.no
Kane & Lynch: Dead Men

Kane & Lynch: Dead Men er et kooperative tredje-person shooter utviklet av IO Interactive og utgitt av Eidos Interactive for Xbox 360, PlayStation 3 og PC. Mobiltelefonen versjonen er utviklet av Kiloo og publisert av Eidos Mobile. En oppfølger Kane & Lynch 2: Dog Days er planlagt å bli utgitt i august 2010, og en film tilpasning er for tiden i pre-produksjon. Mange mener Kane & Lynch: Dead er en av de mest brutale videospillene noen gang laget.


== Plottet ==
Spillet åpner med en kommentarspor av et brev, adressert til en jente som heter Jenny, som blir skrevet av hennes far, Adam «Kane» Marcus. Kane er ført til dødscellen etter å ha blitt dømt for uaktsomt drap. En annen dødsdømt, James Seth Lynch, avslører for ham at en utbryting snart vil finne sted. Lastebilen de sitter i, blir involvert i en frontkollisjon med en gruppe leiesoldater. De to fraktes til en byggeplass, hvor de blir konfrontert med medlemmer av gjengen The7. To brødre, Kanes tidligere beste venn Carlos, og den stille, sosiopatiske morderen Mute. De beskylder Kane for å ha stjålet penger fra dem, og han får et ultimatium. De krever at Kane bringer de stjålne pengene tilbake innen tre uker, ellers vil hans kone og datter vil bli henrettet.
Kane informerer Lynch om at han ikke stjal pengene, men han vet hvem som gjorde det og hvor pengene er skjult. Kane er bare i stand til å hente halvparten av pengene, men mener å vite hvor den andre halvparten er. Lynch har en forhistorie med voldelige psykoser, og når medisinene hans tar slutt, dreper han gislene som fører til en forfølgelse. Etter å ha ristet av seg politiet, opplyser Kane at de må dra til Tokyo for å hente den andre halvparten av pengene. De går etter Retomoto, en japansk kriminell (som er den som faktisk stjal pengene fra The7) ved å kidnappe datteren hans, Yoko. Ved ett uhell skyter og dreper Lynch Yoko mens han prøver å stoppe henne fra å rømme. Kane, Lynch og The7's innleide soldater må deretter unnslippe Retomoto menn. Kane er rasende på Lynch, men må innse at tiden er ute, og de må returnere til The7 med bare halvparten av pengene.
Kane forsøker å reforhandle med The7. Samtidig avslører Lynch for Kane at han i hemmelighet har gjort en avtale for å få leve, og han får også en stilling i The7. I virkeligheten er avtalen ett falskt løfte fra The7. Kane's bønn om ekstra tid faller for døve ører, brødrene og Carlos reiser til Havana, og etterlater Mute for å henrette Kane og hans familie. Kane's kone blir drept av Mute, som igjen drepes av Kane.


== Eksterne lenker ==
(en) Kane & Lynch: Dead Men på Steam 
(en) Kane & Lynch: Dead Men på GOG.com 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos MobyGames 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos MobyGames 
(en) Kane & Lynch: Dead Men på Internet Movie Database 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos Giant Bomb 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos Internet Game Database 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos GameFAQs 
(en) Kane & Lynch: Dead Men hos GameFAQs
Hatlem

Hatlem er et norsk etternavn fra vestlandet. I 2010 hadde 296 nordmenn etternavnet Hatlem. Dette er en oppgang i antall personer fra 2009.


== Referanser ==
Henriksen

Henriksen er et vanlig etternavn i Norge og Danmark. Per januar 2020 hadde 11 161 personer i Norge etternavnet Henriksen. Dette er en nedgang med 275 personer fra 2009 Navnet er et patronymikon og betyr «sønn av Henrik».
Personer med navnet Henriksen:

Arent M. Henriksen, norsk politiker
Arve Henriksen, norsk jazzmusiker og komponist
Arne Henriksen, norsk arkitekt
Bjarne Henriksen, dansk skuespiller
Cici Henriksen, norsk skuespiller
Eivind Henriksen, norsk friidrettsutøver
Elisabeth Strøm Henriksen, norsk dukkespiller og skuespiller
Gustav Henriksen, norsk skipsreder
Hans Christian Henriksen, norsk skipsreder
Hans Herman Henriksen, norsk tidligere fotballspiller
Henriette Henriksen, norsk tidligere håndballspiller
Jan O. Henriksen, norsk avistegner og illustratør
Jona Henriksen, færøysk politiker
Kai Henriksen, (flere)
Kari Henriksen, norsk politiker
Kari-Anne Henriksen, norsk håndballspiller
Kim Henriksen, norsk tidligere svømmer
Kjell Henriksen, professor i fysikk
Kristian Henriksen, norsk tidligere fotballspiller og trener
Lance Henriksen, amerikansk skuespiller
Levi Henriksen, norsk forfatter, musiker og tidligere journalist
Markus Henriksen, norsk fotballspiller
Martin Henriksen, norsk politiker
Morten Henriksen, norsk musiker og låtskriver
Odd Henriksen, norsk politiker
Petter Henriksen, norsk forlagsmann
Rein Henriksen, norsk jurist og industrileder
René Henriksen, dansk tidligere fotballspiller
Silas Henriksen, norsk danser
Sindre Henriksen, norsk skøyteløper
Stig Frode Henriksen, norsk skuespiller, forfatter og filmprodusent
Sven Henriksen, (flere)
Thomas Henriksen, norsk musiker og plateprodusent
Trond Henriksen, (flere)
Vera Henriksen, norsk forfatter


== Referanser ==
Leken mellom roser

«Leken mellom roser» er en vise skrevet av Erling Stordahl i 1952. Erling Stordahl og Gunnar Engedahl sang den selv inn på plate samme år. Stordahl var kjent for sine sørgmodige viser, og av hans mest kjente kan nevnes «Vesleblakken» og «Vesle Per». Visa «Leken mellom roser» omhandler en mor som sitter og ser på at hennes lille sønn leker i tryggheten i hagen, og hennes ønske er at han alltid måtte være så trygg å få leke mellom rosene. Gutten blir syk og dør, men moren trøster seg som det heter i visa «...tilbake står hun ensom og sørger, men en ting moren visste det ble den siste trøst: Nå kan barnet alltid leke mellom roser». Av nyere innspillinger kan nevnes Rita Engebretsen på Frem fra Glemselen kap.17.
Manuel Olmedo

Manuel Olmedo Villar (født 17. mai 1983 i Sevilla i Spania) er en spansk mellomdistanseløper. Han spesialiserer seg på 800 meter, men har også vunnet EM-medalje på 1500 meter. Han har deltatt i to OL og tre VM for Spania.


== Karriere ==
Olmedo startet sin internasjonale karriere som junior, da han deltok i Junior-VM i friidrett 2000. Han ble slått ut i forsøksheatet under EM i friidrett innendørs 2002, men nådde finalen under Junior-VM 2002, og tok åttendeplass med tiden 1.56,73.
2003-sesongen ble et gjennombrudd for Olmedo som tok femteplass i Europacupen innendørs, og vant bronse på 800 meter under U23-EM i 2003. Han fikk sølv i den spanske mesterskapet dette året, bak Antonio Manuel Reina, og kvalifiserte seg til VM i friidrett 2003. I sitt første VM ble han nummer fire i sitt heat, med tiden 1.47,98, men dette var ikke nok til å kvalifisere seg. Olmedo deltok i OL året etter, men kom igjen kom på fjerdeplass i forsøket, og ble slått ut av konkurransen.
I sin siste konkurranse før seniornivå vant han sølv under U23-EM i 2005. Han nådde 800 m semifinalen i EM i friidrett 2006, men ble slått ut etter at han kom på fjerdeplass i sitt semifinaleheat. Han kvalifiserte seg ikke videre fra kvalifiseringsheatet under EM i friidrett innendørs 2007, men klarte å komme seg til semifinalen i VM i friidrett 2007 i Osaka i Japan, men selv om han løp ned imot sin personlige rekord på 1:45.61 ble det bare femteplass i sitt semifinaleheat, og han nådde ikke finalen. Etter ny personlig rekord med 1:45.13 under Rieti IAAF Grand Prix i Italia ble han invitert til IAAF World Athletics Final 2007, og endte der på sjetteplass. Han kom til semifinalen både under VM i friidrett 2008 og Sommer-OL 2008 i Beijing.
Han hadde sin hittil beste opptreden på seniornivå under EM i friidrett innendørs 2009, der han nådde finalen og endte på femteplass. Han klarte ikke å matche denne prestasjonen i VM 2009, da han ikke fullførte sitt forsøksheat.
Under EM i friidrett 2010 i Barcelona vant han sin første internasjonale medalje som senior, da han fikk bronse på 1500 meter. Han var bare to hundredeler bak Carsten Schlangen som fikk sølv.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manuel Olmedo – Olympedia 
(en) Manuel Olmedo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Manuel Olmedo – World Athletics 
(en) Manuel Olmedo – Diamond League 
(en) Manuel Olmedo – Track and Field Statistics
Tiggeren fra Luossa

«Tiggeren fra Luossa» er opprinnelig en svensk vise skrevet av Dan Andersson. Det er en av hans mest kjente, og har vært mye brukt på plate i Norge, med norsk bearbeidelse av teksten av Arne Riis. Innspillinger som kan nevnes er Gluntan, Bruno Skogmann og Helge Borglund på Frem fra Glemselen kap.17. Melodien er av G. Johansson


== Teksten i norsk bearbeidelse ==
Omkring tiggeren fra Luossa satt alt folket i en ringog ved leirilden hørt de ham sangom sin lengsel sang han hele natten lang.
Det er noen bak om fjellet, bak om blomstene og sangendet er noen bak om fjellet, bak det varme hjertet mitt.Hør hvor noen går og hvisker, går og lokker ømt og ber degkom til oss for denne jorden den er ikke rikedom.
Jeg har lyttet til stillferdige bølgeslag mot stranden,av det ville havets lyder ble jeg skremt,og i tanken har jeg hastet mot det formløse landder de kjære som vi elsker skal bli glemt.
Til en vill og evig lengsel fødtes vi av mødre blekeav fortvilet fødselspine steg vårt første livens bud.Vi ble slengt på fjell og sletter for å tumle rundt og leke,og vi lekte elv og løve, fuglere, tiggere og Gud.
Satt jeg taus ved hennes side, hun hvis hjerte var som mitt,stelte hun med myke hender ømt vårt bo,hørte jeg mitt hjerte rope, det du eier er ei ditt,og jeg førtes bort fra ånden og til ro.
Det jeg elsker det er borte, svunnet hen bak mørke strenderog den vei jeg går er høy og ren og klar,og jeg lokkes midt i larmen til å løfte min henderta all Jorden bort jeg ber om, det vil intet menneske ha.
Følg meg broder bakom fjellet med de stille svale floder,der hvor havet sover langsomt mot den blomsterkledte kløft,på et sted der bak om himmelen finns mitt hjem, der er min moder,midt i gullomspunnet tåke i en rosenkappe rød.
La det svarte salte vannet svale feberhete kinner,la oss være langt fra livet innen morgenrødens glød,denne verden var meg fremmed, en uendelighet av timer,led jeg alltid for min uro der hvor kjærligheten dør.
Ved en stenet stille havstrand står en port av tunge steinerdet finnes hvile der og trette menn får ro.Aldri hørtes slike sanger, aldri lyste slike flammer,han var Tiggeren fra Luossa, får i saligheten bo.
Vi vil skilles

Vi vil skilles er en norsk filmkomedie fra 1952 regissert av Nils R. Müller. Dette var en av flere såkalte ekteskapskomedier på 1950-tallet og var en slags oppfølger til Vi gifter oss (også regissert av Müller). Arne Fjelberg, prest ved Uranienborg kirke, spilte prest i denne filmen. Hovedrollene ble spilt av Randi Kolstad og Espen Skjønberg.


== Handlingsreferat ==
Ola og Bitten gifter seg etter ett veldig kort kjærlighetsforhold. De kjøper hus sammen, men huset er mye dyrere enn de egentlig har råd til. Når Bittens mor oppfordrer Ola til å kjøpe flere dyre møbler til huset deres, blir ting enda verre og det økonomiske ansvaret tynger Ola. Samtidig forsømmer Bitten husarbeidet, og hennes romantiske ideer om ekteskap begynner snart å slå sprekker. Men paret får snart en sønn, Morten, som umiddelbart overtar alt fokus i familien. Bitten går så mye opp i foreldrerollen at hun helt glemmer Ola.


== Mottakelse ==
En kritiker mente at regissøren viste « ... sjelden filmfølelse ... filmen fører norsk
filmproduksjon et skritt videre ... hadde han bare husket litt mer på saksen ... at det er blitt så mange gjentakelser skyldes vel at det er nokså tynt stoff i virkeligheten danner det jo ikke en gang noen virkelig historie».
 I en reprise i 2004 noterte NRK idet man ga fire stjerner: «Ekteskapskomedie nummer to fra Niels R. Müller og hans kone Gaselle. «Klara Klok på Saga,» skrev en bare måtelig fornøyd VG-kritiker og mente at filmekteparets problemer hverken var tragiske eller komiske nok. Men Espen Skjønberg begeistret: «Skjønberg kommer vel til å bli en søkt mann av filmprodusentene etter dette,» antok VG-anmelderen. Og ble knapt gjort til skamme.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vi vil skilles på Internet Movie Database 
(no) Vi vil skilles i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Vi vil skilles hos Filmfront
Den gamle gitar

«Den gamle gitar» er en norsk slager som er å finne på plate fra 1950-tallet og oppover. Melodien er delvis lik den svenske «Den gamla moraklockan», men avviker en del. Av plateinnspillingene til De Syngende Husmødre på Kjent og kjært og Rita Engebretsen på Frem fra Glemselen kap.17 oppgis opphavsmenn som ukjent. Dette er dog neppe en skillingsvise, men en nyere slager.


== Teksten ==
Hjemme i stuen hos mor og hos far,hang der på veggen en gammel gitar.Nå er den borte og ensom jeg går,minner om barndommens tid for meg står.REF: Den gamle gitar, gjør meg så rar,minner om hjemmet og barndommens dar.Hvor jeg enn rar den gamle gitar,klinger så vakkert fra min lugar.
I stormfulle netter så lystig den klangi sorg har den trøstet meg så mang en gang.Nå er den borte og ensom jeg står,drømmer om den og op strengene slår.
Saladins ørn

Saladins ørn er en arabisk form for en strengt stilisert, såkalt flakt ørn. Den er en dominerende del av flere lands riksvåpen. Saladins ørn er gjengitt i gull eller sølv og/eller svart farge. Den bærer på brystet et skjold med det enkelte landets farger og flaggfigurer, og den står på en navneplate med arabisk innskrift.
Navnet Saladins ørn henspiller på den berømte politiske og militære lederen Salahadin Ayyubi  (død 1193 i Damaskus) som bl.a. erobret Jerusalem fra korsfarerne. Han fikk bygd citadellet i Kairo, Egypt,og en framstilling av en ørn er funnet på citadellets vestvegg. Det kan imidlertid reises tvil om ørnen var Saladins eget kjennetegn, bl.a. fordi det ikke er kjent noen ørn i segl, på mynter eller på annet som skriver seg fra Saladin. Gjennom riksvåpnene fra nyere tid, er denne formen for stilisert ørn nå blitt et symbol på de etiske idealer og den historie som Saladin sto for.
Den moderne, grafiske utformingen av Saladins ørn skal ha vært brukt første gang i riksvåpenet til Den forente arabiske republikk i 1958. Senere er Saladins ørn kommet inn i Egypts riksvåpen, Iraks riksvåpen, Libyas tidligere riksvåpen,  Palestinas riksvåpen og Sør-Jemens riksvåpen.
På tilsvarende måte som med Saladins ørn, bruker noen arabiske land en stilisert falk eller hauk som skjoldbærer i sine riksvåpen. Denne fuglen henspiller på den viktige, arabiske Quraysh-stammen, og den finnes nå i riksvåpnene til Syria og Libya.


== Kilder ==
Engelsk wikipedia artikkel: Coat of arms of Egypt
Leo Aryeh Mayer: Saracenic Heraldry, Oxford 1933
Whitney Smith: Flags through the ages and across the world, McGraw-Hill Book Co,Maidenhead 1975, side 47
EM i friidrett 2010 – 100 meter hekk kvinner

Kvinnenes 100 meter hekk under EM i friidrett fant sted den 30. og 31. juli 2010 på Estadi Olímpic Lluís Companys i Barcelona.
Christina Vukicevic representerte Norge og kom på 4.-plass i finalen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Program ==


== Resultater ==


=== Runde 1 ===
Første 3 i hvert heat og de øvrige 4 utøverne med best tid gikk videre til semifinalene.


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


==== Sammendrag ====


=== Semifinaler ===
Første 3 i hvert heat og de øvrige 2 utøverne med best tid gikk videre til finalen.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


==== Sammendrag ====


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Resultater runde 1
Semifinaleresultater
Finaleresultater
Mons Leidvin Takle

Mons Leidvin Takle (født 14. november 1942) er en norsk organist, pianist og komponist.


== Organist ==
Takle har utdannelse fra Musikkonservatoriet i Stavanger og fra Musikkonservatoriet i Oslo, hvor han studerte orgel med Arild Sandvold og piano med Reimar Riefling. Han tok også privattimer i klaverspill med Hans Solum. Han studerte videre i Sverige og USA og har turnert som solist og akkompagnatør både i Norden,  Europa og i USA. Takle var organist i Revheim kirke, Madla, Høyanger kirke, Høyanger, Gand kirke, Sandnes, St. Petri kirke, Stavanger, Hægeland kirke, Øvrebø kirke og Vennesla gamle kirke, Vennesla.
Gjennom årene har han bidratt på en rekke plateproduksjoner. Han har arbeidet som arrangør og produsent og akkompagnatør for Lynor, hvor han også har gitt ut en rekke EP/LP-plater og kassetter.


== Komponist ==
Gjennom årene har det blitt en rekke komposisjoner. Disse har han gitt ut, blant annet på forlaget Cantando.

Norwegian Folktunes Orgel
Festivity Orgel
Våg å leve Orgel
Kirken er et gammelt hus Orgel
Gyldne øyeblikk Piano
Julens melodier Piano
Den store stjerna Vokal Tekst: Trygve Bjerkrheim
Den store kongen Vokal Tekst: Trygve Bjerkrheim
Jul på jord Vokal Tekst: Trygve Bjerkrheim
Ein evig påskedag Vokal
Vår verden Vokal Tekst: Liv NordhaugDen verdenskjente organisten Christopher Herrick har tatt med Takles komposisjoner «Bluestoccata» og «Festmusikk» på sine innspillinger i serien Organ Fireworks. Mons Leidvin Takles orgelmusikk blir nå spilt både i Europa, USA og Asia.


== Diskografi ==
Arioso 2009
Himmelske Perler 2007
Gyldne Øyeblikk 2006
Tro, Håp og Kjærlighet 2005
Julens Melodier 2003
Berøring 2002
Dialog Med Drømmer 2001
Våg å leve
Spill levende 1995
Ny dag 1993


== Eksterne lenker ==
Mons Leidvin Takles hjemmeside
Huang Ji

Huang Ji (forenklet kinesisk: 黄济, tradisjonell kinesisk: 黃濟, pinyin: Huáng Jì, Wade-Giles: Huang Chi, fra Minhou i provinsen Fujian i Kina, fødsels- og dødsår ukjent) var en kinesisk hoffmaler under Mingdynastiet. 


== Litteratur ==
Zhongguo gu dai shu hua jian ding zu (中国古代书画鑑定组). 2000. Zhongguo hui hua quan ji (中国绘画全集). Zhongguo mei shu fen lei quan ji. Beijing: Wenwu chubanshe. Volume 10.