jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Østlandske skipsassuranseforening

Østlandske Skipsassuranceforening ble opprettet den 22. november 1866. Dette var i en tid da forsikringsvesenet generelt begynte å gjøre seg mer gjeldende, både i forbindelse med forsikring av eiendommer, løsøre og innen skipsfart. For sjøfartsbyen Tønsberg samlet de første selvstendige forsikringsselskapene seg om skipsfartsnæringen. Innenfor denne forsikringsgrenen hadde man lenge måtte ty til utenlandske selskaper. 
Det var den veldige veksten i seilskutefarten som ga grobunn for Østlandske Skipsassuranceforening i Tønsberg. Fra starten av hadde man 109 skip inntegnet. Blant stifterne av assuranseforeningen var A.B. Bull, Laurentius Foyn, Svend Foyn, L. Hofgaard og Thorvald I. Røed. Foreningens forsikringssum for egen regning, som i 1868 utgjorde vel 700 000 spesidaler, var i 1880 steget til ca. 6 millioner kroner. 
Foreningen nådde sitt høydepunkt i 1884, med en assuransesum på 7 ¼ millioner kroner. Etter det året gikk det nedover med virksomheten. I 1893 lød forsikringssummen på ca. 3 ¼ million kroner. Det ble derfor samme år foreslått å avvikle foreningen. Årsaken til nedgangen var økonomiske tap som følge av mange totalforlis. Forslaget om avvikling skulle finne sted på ekstraordinær generalforsamling den 18. desember 1893. Selve avviklingstidspunktet er ukjent, men ut ifra siste forhandlingsprotokoll, antas dette å være i 1897. 


== Litteratur ==
Johnsen, Albert Oscar: Tønsbergs historie


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Østlandske skipsassuranseforening på Arkivportalen
Hvalfangstens Arbeidsgiverforening

Hvalfangstens Arbeidsgiverforening ble stiftet i 1936. Formålet med foreningen var å sørge for samarbeid mellom medlemmene og megle i konflikter med arbeiderne eller deres organisasjoner. I tillegg ville medlemmene av foreningen stå sterkere på markedet imot utenlandske konkurrenter.
Foreningen ble betydningsfull ved at de fikk overført ansvaret for lønnsforhandlinger fra Hvalfangerforeningen. Alle de norske selskapene som drev fangst i Sydishavet støttet opp om Hvalfangstens Arbeidsgiverforening, og det var også mulig for utenlandske selskaper som benyttet norsk arbeidskraft å bli medlemmer. På den andre siden av forhandlingsbordet samarbeidet sjømannsorganisasjonene med britiske fagforeninger for å øve press mot arbeidsgiverne.
I 1936 var Hvalfangstens Arbeidsgiverforening part i det som skulle bli den første «moderne» tariffavtale innen hvalfangsten. Den andre parten i forhandlingene var de tre sjømannsorganisasjonene – Det norske maskinistforbund (Maskinistforbundet), Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (Landsorganisasjonen i Norge) og Norsk Sjømannsforbund (Sjømannsforbundet), Norsk Styrmandsforening (Norsk Sjøoffisersforbund). Etter dette ble det innført en mer enhetlig lønnsdannelse.
Hvalfangstens Arbeidsgiverforening hadde kontor i Hvalfangstens Hus i Sandefjord. Her var Torger Moe formann de to første årene, etterfulgt av H. Winge Sørensen og Frithjof Bettum, som satt frem til foreningen ble nedlagt i 1970.


== Litteratur ==
Joh. N. Tønnessen: Den moderne hvalfangsts historie. Oslo 1969.
Trond Helge Torsvik

Trond Helge Torsvik (født 12. oktober 1957) er en norsk professor i geofysikk ved Universitetet i Oslo. Han ledet 2013-2016 Centre for Earth Evolution and Dynamics - CEED som er et Senter for fremragende forskning (SFF). I 2015 mottok Torsvik utmerkelsen Leopold von Buch-plaketten for fremragende vitenskapelig bidrag til vår forståelse av geodynamikk. Prisen deles ut av German Geological Society. I 2016 mottok han også utmerkelsen The Arthur Holmes Medal & Honorary Membership fra EGU (European Geophysical Union).


== Utdanning ==
Torsvik mottok phd ved Universitetet i Bergen i 1985. Etter dette ble han ansatt som forsker ved Universitetet i Bergen og senere NGU, avbrutt av perioder som: gjesteforeleser ved University of Michigan i 1993-1994 og gjesteforeleser ved Universitetet i Lund i 1999-2001. Fra 2007 har han vært professor ved Universitetet i Oslo under forskningssenteret Physics of Geological Processes (PGP). Han ble adjungert professor i 2004 ved Universitetet i Witwatersrand i Sør-Afrika.


=== Ulike medlemskap ===
Han ble medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1993, Det Norske Videnskaps-Akademi i 1996, American Geophysical Union i 1999, Academia Europaea i 2005 og Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab i 2008. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Trond Helge Torsvik, fra UIO
Oued Massa

Massa er en elv som strekker seg fra Barrage Youssef Ben Tachfine i Antiatlas-fjellene og ut i havet ved Sidi Rbat i Marokko.
Det er alltid vann i elva og hele dalen er grønn. I området ved elvemunningen ble Souss-Massa nasjonalpark opprettet i 1991. Siden området dekker både innlandet og kysten finnes det mange reptiler, amfibier og fuglearter her, bl.a. over halvparten av verdens bestand av skallet ibis. Ibis er en storkefugl, og er å se i sommermånedene. Det finnes ca. 250 fugler og ca. 40 par hekker her. Om vinteren kan man også se rosa flamingoer, taffelender som ikke drar lenger syd enn til Massa, sothøner som overvintrer, og fiskeørn kan en fra mars til september se ved munningen av elva.
Av pattedyr finnes det gaseller, egyptisk mungo, rev og villsvin.


== Kilder ==
«Important Bird and Biodiversity Areas (IBAs): MA083 Parc National de Souss-Massa and Aglou». BirdLife International. Besøkt 15. desember 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Oued Massa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Niels Jørgen Conradi

Niels Jørgen Conradi (født 28. november 1776 i Halden, død 1835) var en norsk apoteker.
Løveapoteket i Tønsberg ble startet i 1732 av Nicolai Lintz, og siden overdratt til hans nevø K.R. Henne. I 1803 ble apoteket kjøpt av Niels Jørgen Conradi, som hadde søkt og fått bevilling til å nedsette seg som apoteker i byen. Året etter giftet han seg med Helene Christine Henne og ekteparet fikk 12 barn. Niels Jørgen Conradi var født i Halden 28. november i 1776. Fjorten år gammel fikk han læreplass ved apoteket i Trondheim, senere ved Elefantapoteket i Kristiania og kunne etter avtjent prøvetid avlegge sin farmasøytiske kandidateksamen i København.
Begynnelsen av 1800-tallet var en periode preget av økonomiske nedgangstider og Conradi fikk merke dette. Konkurranse fra apotekene i Larvik og Holmestrand, samt stor forsørgelsesbyrde hjemme, førte til at Conradi kom i økonomisk uføre og situasjonen ble ytterligere forverret da apotekergården ble totalskadet av brann i 1822. Først seks år senere var apotekergården gjenoppført med rommelige lokaler for privatbolig, apotekerutsalg og laboratorium. Materialet viser forøvrig at apoteket betjente kunder fra hele fylket og leverte medisiner til fattigvesenet blant annet i Tønsberg, Våle, Ramnes, Nøtterøy og Andebu. 
Til apotekergården hørte egen urtehage, for urter var grunnlaget i mange av apotekerens oppskrifter, og botanikk var en del av farmakologistudiet. Men det kunne imidlertid være behov for å supplere utvalget av urter og krydderier, noe som fremgår av apotekerens bestillinger på kjente krydderier og urter som ingefær, lakrisrot, pomeranskall, pepper, stjerneanis og rot fra legestokkrose.
Gjentatte ganger måtte Conradi oppta lån med pant i privilegiet og sine eiendommer. I 1831 må han selge mesteparten av sitt løsøre på auksjon. Seks uker før Conradi dør kan vi lese i hans kopibok, at helsetilstanden hans er svært dårlig: ”Efter en haard Sygdom er jeg saa udmattet at jeg neppe kan føre pennen” . Ved Conradis død 31. mai 1835 ble boet satt under behandling av skifteretten og ble først avsluttet 12 år senere.
Arkivet etter Conradi omhandler blant annet bestillinger av apotekervarer fra inn- og utland. I regnskapsbøkene vil man også kunne finne regnskapet for Conradis private husholdning, samt egen konto for en eiendom i Teglhagen. Kassaboken som dekker året 1822, inneholder byggeregnskapet for den nye apotekergården.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Niels Jørgen Conradi på Arkivportalen
Hovedsentralen for høyhæla sko

Hovedsentralen for høyhæla sko er et feministisk kunststunt som ble lansert i 2007 for å støtte kvinners plass i det offentlige rom.
Hovedsentralen for høyhæla sko var en samling readymades, nærmere bestemt cirka 90 høyhæla sko, som ble satt ut i det offentlige rom.
Sentralen ble startet opp i 2007 på Fritzøe verk i Larvik. I 2017 ble prosjektets tiårsjubileum markert.Initiativtagerne til kunstprosjektet var Astrid Huneide og Ulla Lise Johansen.


== Pressedekning ==
Østlandsposten 2007 "Høyhælt påske på Fritzøe verk",
Østlandsposten 2007 " Støtter med høyhæla sko",
Østlandsposten 2007 " Støtte til Aulie på Sylvette",
Drammens Tidende 2007 " Gir kvinner et løft",
Tønsbergs Blad 2007 " Skokkupasjon på Haugar"
Bystrategi Region Sør 2009 " Bystrategisamling i Drammen"
Statens vegvesen 2009 " Vegen og vi"
Framtidens byer 2010  "Byer som lever og lever"
Østlandsposten 2012  "Skatt i kratt"
Østlandsposten forsiden 22.03.2012 " Starter nytt parti"
Østlandsposten 22.03.2012 "Vil gi alle kvinner 5000 kroner i måneden"


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prosjektets hjemmeside - besøkt 17. januar 2018
Machold Rare Violins

Machold Rare Violins (Machold sjeldne fioliner) var et firma som forhandlet strengeinstrumenter fra sitt hovedkvarter i Bremen. Firmaet ble opprettet i 1861 og beordret stengt i 2011. Våren 2007 solgte firmaet fire Stradivarius-fioliner for tilsammen over 10 millioner euro.Lederen av firmaet, østerrikeren Dietmar Machold,  ble i 2012 dømt til 6 års fengsel for underslag og bedrageri, idet en rekke av instrumentene viste seg å være etterligninger.


== Referanser ==
Fotografregisteret

Fotografregisteret er en del av Registre over norske fotografer og fotografiske samlinger, og ble i sin tid opprettet av Sekretariatet for fotoregistrering. Det driftes i dag av Preus museum og Nasjonalbiblioteket.
I disse registrene finner man blant annet informasjon om en rekke norske fotografer og fotografer aktive i Norge.


== Eksterne lenker ==
Fotografregisteret  NYTT
Fotografregisteret
Oiticella

Oiticella er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 60 millimeter), gulbrune til gråbrune påfuglspinnere. Forvingen har en skrå, mørk stripe gjennom hele vingen, dessuten gjerne en tverrstripe nær roten. Den er ganske rundet og har forøvrig ingen tegninger.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 15 slekter, Amerika
Slekten Oiticella Michener, 1949
Oiticella brevis (Walker, 1855)
Oiticella convergens (Herrich-Schäffer, 1855)
Oiticella luteciae (Bouvier, 1924)


== Kilder ==
Bilder av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Oiticella i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oiticella hos NCBI 
Oiticella – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Oiticella. Med bilder av de fleste artene [1]
Wilhelm Hansen

Wilhelm Hansen (født 7. oktober 1776, død 3. oktober 1851) var kjøbmand, trælasthandler, større eiendomsbesidder og stortingsrepresentant. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han
representerte Fredrikshald. Han møtte også på Stortinget i 1824–1826 og 1830–1832.
Hansen var født på gården Tunheim i Vestby. Han fikk merkantil utdannelse i England og slo seg deretter ned i Fredrikshald. Han var britisk visekonsul i Fredrikstad og Fredrikshald og forlikskommisær i mange år.
Hansen ble valgt til Stortinget høsten 1814, men Stortinget nektet med 74 mot én stemme å la ham tiltre. Årsaken var at han sammen med Fredrikshalds borgere hadde avlagt troskapsed til den svenske kongen. Etter at unionen var vedtatt og den nye kongen Karl IIs ed var lest opp for Stortinget 10. november, kunne Hansen fra 11. november 1814 tiltre som stortingsrepresentant.
Han var gift med Anna Kathrine Wiel, datter av trelasthandler og kanselliråd Truls Wiel og Elisabeth Sofie Arbo. Sønnen Martin var også stortingsrepresentant.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 342
Biografisk informasjon om    Wilhelm Hansen   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Wilhelm Hansen hos Norsk senter for forskningsdata
Henrik Georg Tønder

Henrik Georg Tønder (døpt 17. mai 1782, død 8. august 1834) var en norsk kjøpmann og stadshauptmann. Han var medlem av  det første overordentlige Storting hvor han representerte Kragerø og Øster-Riisøer. Han møtte også på Stortinget i 1821–1823 og representerte da Bratsberg amt.
Tønder var født i Skien som sønn av byfogd Peder Tønder og Elisabeth Gynge. Han var gift og bosatt i Kragerø og var eier av Østre Tåtøy. Gården er et kulturminne.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 908
Biografisk informasjon om    Henrik Georg Tønder   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Østre Tåtøy fra Kulturminnesøk


== Eksterne lenker ==
(no) Henrik Georg Tønder hos Norsk senter for forskningsdata
Arnt Møglestue

Arnt Møglestue (født 19. august 1770 i Valle, død 24. februar 1823 i Stavanger) var told- og komsumtioninspektør og stortingsrepresentant. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han representerte Stavanger by. 
Han var student i 1797 og arbeidet deretter som undertollbetjent i Odense i 3 år. Han ble toll-og kryssbetjent ved Mærdø i Arendal og toll- og komsumtioninspektør i Stavanger fra 1801.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 617
Biografisk informasjon om    Arnt Møglestue   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Tollere gjennom 300 år 1563-1886 fra Norsk Slektshistorisk Forening


== Eksterne lenker ==
(no) Arnt Møglestue hos Norsk senter for forskningsdata
Johann Ludwig Burckhardt

Johann Ludwig Burckhardt (født 24. november 1784 i Lausanne, død 15. oktober 1817 i Kairo) var en sveitsisk orientalist og oppdager. Han er best kjent for å ha oppdaget oldtidsbyen Petra.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han tilhørte en velkjent patrisierslekt fra Basel som var representert i byens råd sammenhengende fra 1553 til det 20. århundre, og studerte ved universitetene i Leipzig og Göttingen. 


=== Forskningsreisende ===
Med et introduksjonsbrev fra naturforskeren Johann Friedrich Blumenbach til Joseph Banks reiste han til England, der Banks og andre medlemmer av African Association aksepterte hans tilbud i 1809 om å lede en ekspedisjon for å oppdage kilden til elven Niger. Som forberedelse studerte han arabisk ved University of Cambridge en kort periode, før han reiste til Malta i mars 1809 og samme høst til Aleppo i Syria for å lære arabisk og studere islamsk rett. Burckhardt mente oppdagelsesreisen ville bli lettere om han fremstod overbevisende som muslim. Han tok navnet Sheikh Ibrahim Ibn Abdallah, ble flytende i arabisk i løpet av to år og tilegnet seg en omfattende kunnskap om islam.
Mens han oppholdt seg i Syria besøkte Burckhardt Palmyra, Damaskus, Libanon og foretok en rekke oppdagelsesreiser i regionen. En av disse reisene førte til oppdagelsen av Petra, en oldtidsby som hadde vært glemt i nesten tusen år. I 1812 reiste Burckhardt til Kairo for å slutte seg til en karavane til Fezzan i Libya. Han valgte imidlertid å gi opp disse planene for i stedet å reise opp Nilen til Dar Mahass. Han reiste videre gjennom den nubiske ørken forkledd som en fattig syrisk kjøpmann, og deretter som pilegrim til Mekka. Kort etter besøkte han Medina.
I juni 1815 kom han tilbake til Kairo, og året etter reiste han til Sinaifjellet. Deretter la han igjen planer for en reise til Fezzan. I april 1817, da karavanen omsider var klar for avreise, fikk han dysenteri og døde 15. oktober.
Burckhardt hadde regelmessig sendt sine dagbøker og notater, og en lang rekke brev på fransk, til England. Hans reiser er derfor svært godt dokumentert. Han testamenterte sin omfattende manuskriptsamling til University of Cambridge.


== Publikasjoner ==
Hans verk ble utgitt posthumt i engelsk oversettelse av African Association:

Travels in Nubia (som også inneholder en selvbiografi) (1819)
Travels in Syria and the Holy Land (1822)
Travels in Arabia (1829)
Arabic Proverbs, or the Manners and Customs of the Modern Egyptians (1830)
Notes on the Bedouins and Wahabys (1831).


== Referanser ==
Safa fabrikker

A/S Safa-Samnanger er en tekstilfabrikk i Samnanger kommune i Vestland. Bedriften ble etablert i 1931 og produserer strømper og strikkede plagg.
I 1931 kjøpte Alfred M. Bruvik opp Voss Strømpefabrikk, og etablerte A/S Safa-Samnanger Fabrikker. To år senere kjøpte han en fabrikkbygning i St. Jørgens gate i Bergen, og bedriften ble flyttet hit for å få plass til å utvide produksjonen.  
Våren 1941 var fabrikken på flyttefot for tredje gang, denne gangen til Tysse i Samnanger kommune.
Alfred M. Bruvik, kjøpte fabrikktomten i 1940. Sommeren 1941 sto en ny fabrikkbygning klar, og strømpefabrikken kunne flytte inn i lokalene.  Fabrikken produserte tykke og tynne strømper, slitestrømper og luksusstrømper, sokker og sportsstrømper.
I 1999 startet utflyttingen av produksjonen til Skinija i Kaunas i Litauen. I dag er det kun lager og pakkavdeling igjen i produksjonslokalene i Samnanger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Safa.no
Safa-Samnanger Fabrikker på Digitalt Museum
Minerva Friidrett

Minerva Friidrett (stiftet i 1918) er en friidrettsklubb fra Lillestrøm.


== Kjente utøvere ==
Hanne Haugland, høydehopper
Trine Hattestad, spydkaster
John Halvorsen, langdistanseløper
Lars Ove Strømø, langdistanseløper
Geir Kvernmo, langdistanseløper


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Olav Johansen

Olav Inge Johansen (født 8. mars 1937 i Maurnes) er tidligere norsk befal i Luftforsvaret. Han utmerket seg i 1963 og 1964 ved innsats for FN i Kongo.
Johansen startet sin tjeneste i Luftforsvaret i 1957. Han deltok i det norske helikopterstyrkebidraget i FN-styrken ONUC i Kongo, utstasjonert fra juli 1960. Tjenesten i Kongo startet han i september 1963. Johansen ble i 1964 gjort til ridder av St. Olavs Orden for å ha reddet, i lag med Per Karlsen, mer enn 100 personer under dramatiske omstendigheter i Kongo i 1963 og 1964. Redningsinnsatsen vakte internasjonal oppmerksomhet og ble berømmet i et brev fra USAs president Lyndon B. Johnson.


== Referanser ==
Per Karlsen

Per Karlsen (født 9. april 1935 i Tønsberg, død 26. mars 2005 i Bergen) var en norsk offiser i Luftforsvaret. Han utmerket seg i 1963 og 1964 ved innsats for FN i Den demokratiske republikken Kongo.
Karlsen fikk opplæring som jagerflyger og var senere instruktør ved Luftforsvarets flygeskole på Værnes. Han deltok i det norske helikopterstyrkebidraget i FN-styrken ONUC i Kongo, utstasjonert fra juli 1960. Karlsen ble i 1964 gjort til ridder av St. Olavs Orden for å ha reddet, i lag med Olav Johansen, mer enn 100 personer under dramatiske omstendigheter i Kongo i 1963 og 1964. Redningsinnsatsen vakte internasjonal oppmerksomhet og ble berømmet i et brev fra USAs president Lyndon B. Johnson.Senere var Karlsen fem år i Etiopia. Han var også med ved forberedelsene til Thor Heyerdahls ekspedisjoner «Ra» og «Ra II».


== Referanser ==
Ruben Rødner

Ruben Rødner (født 14. august 1976 i Oslo) er en norsk barneskuespiller med roller som Gavroche i Les Misérables på Det norske teatret i 1988, Benjamin i Joseph and the amazing technicolour dreamcoat på ABC Teatret i 1989, Mowgli i Jungelboken på Bryggeteatret i perioden 1989–1991 og Remo i Folk og røvere i Kardemomme by på Folketeatret i 1990.
Han deltok også i utdelingsprogrammet på NRK for Spellemannprisen fra Oslo Konserthus i 1990 og Bugsy Malone på Sandvika kino i 1991 med Snarøya Skoles Musikkorps.


== Referanser ==
Procitheronia

Procitheronia er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Store (vingespenn 80-120 millimeter), kraftige påfuglspinnere uten øyeflekker, vingene er avrundede. Vingene er rødbrune til gråbrune, med et tverrbånd som går over begge vingepar og hvite og/eller oransje flekker.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Procitheronia Michener, 1949
Procitheronia fenestrata (Rothschild, 1907)
Procitheronia principalis (Walker, 1855)
Procitheronia purpurea (Oiticica, 1930)
Procitheronia vanschaycki Brechlin & Meister, 2011


== Kilder ==
Bilder av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Procitheronia i Encyclopedia of Life 
(en) Procitheronia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Procitheronia hos NCBI 
(en) Kategori:Procitheronia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Procitheronia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Procitheronia. Med bilder av de fleste artene [1]
Psilopygida

Psilopygida er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 35-50 millimeter) påfuglspinnere. Vingene er brune, grå eller gule og rosa, uten påfallende flekker, bånd eller andre tegninger bortsett fra store, ulikt fargede felter.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Artene som her blir listet i slekten Psigida blir noen ganger regnet til Psilopygida.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Psilopygida Michener, 1949
Psilopygida crispula (Dognin, 1905)


== Kilder ==
Bilder av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Psilopygida i Encyclopedia of Life 
(en) Psilopygida i Global Biodiversity Information Facility 
Psilopygida – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Psilopygida. Med bilder av de fleste artene [1]