jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eriko Ishino

Eriko Ishino (japansk: 石野 枝里子, født 1. desember 1985 i Obihiro i Tokachi på Hokkaido) er en japansk skøyteløper som representerte hjemlandet i ett vinter-OL i 2006 i Torino.


== Sammenlagt i Verdenscupen ==


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eriko Ishino – Olympics.com 
(en) Eriko Ishino – Olympic.org 
(en) Eriko Ishino – Olympedia 
(en) Eriko Ishino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eriko Ishino – Speedskatingbase.eu 
(en) Eriko Ishino – SpeedSkatingNews.info 
(en) Eriko Ishino – SpeedSkatingStats.com 
(en) Eriko Ishino – TheSports.org 
(en) Profil på Jakub Majerski's speedskating database.
(en) Profil på ISU sine sider.
(en) Profil på SpeedSkatingResults.com
(en) Profil på The-Sports.org (noen resultater)
(ja) Profil på Japans OL-komité nettsider.
(nl) Profil på Effesport.nl (ikke komplett oversikt, men noen resultater → gir feil personlige rekorder)
(ja) Profil på www.nidec-sankyo.co.jpBilder(en) Bilder på DesgPhoto.com/SpeedSkatingPhotos.info
Nectarian

Nectarian-perioden i månens historie strekker seg fra 3,92–3,85 milliarder år siden. Det er i denne perioden at Mare Nectaris og andre store månehav ble dannet etter store nedslag av objekter fra rommet. Utkastninger fra Nectaris danner det øverste laget av høylandene på månen, som er tett besatt av kratre.


== Forholdet til jordens geologiske tidslinje ==
Siden det finnes svært lite (eller ingenting) bevart geologisk materiale på jorden fra dette tidsrommet som tilsvarer månens nectarian-periode, er den blitt brukt som inndeling av i det minste et vitenskapelig verk om jordens historie for å dele opp den uoffisielle hadeikum.


== Referanser ==
Nedre imbrian

Nedre imbrian er i månens historie en periode  som strekker seg fra 3,85 milliarder til 3,80 milliarder år siden. Perioden overlapper slutten på det det sene tunge bombardementet av det indre solsystemet. Nedslaget som skapte det enorme Mare Imbrium-bassenget fant sted i begynnelsen av perioden. De øvrige store bassengene som dominerer månens framside (som Mare Crisium, Mare Tranquilitatis, Mare Serenitatis, Mare Fecunditatis og Mare Procellarum) ble også dannet i denne perioden, og disse bassengene ble for det meste fylt med basalt i den etterfølgende øvre imbrian-perioden. Nedre imbrian fulgte etter nectarian-perioden.


== Forholdet til jordens geologiske tidslinje ==
Siden det finnes svært lite (eller ingenting) bevart geologisk materiale på jorden fra tidsrommet som tilsvarer månens nedre imbrian, er den blitt brukt som inndeling av i det minste et vitenskapelig verk om jordens historie for å dele opp den uoffisielle hadeikum.


== Referanser ==
Månens topografi

Månens topografi har blitt målt med laseraltimetri og stereobildeanalyser, siste gang fra data hentet under Clementine-oppdraget. De mest synlige topografiske formasjonene er det gigantiske Sydpol-Aitkenbassenget på månens bakside, som har det laveste nivået på månens overflate. Det høyeste nivået på overflaten finnes like nordøst for dette bassenget, og det antas at dette området kan være en forhøyning som stammer fra det skrå nedslaget som dannet Sydpol-Aitkenbassenget. Andre store nedslagsbassenger, som månehavene Imbrium, Serenitatis, Crisium, Smythii og Orientale, har også regionalt lave høyder og forhøyede kraterrander.
Et annet særtrekk ved månens form er at høydene i gjennomsnitt er ca. 1,9 km høyere på baksiden enn på forsiden av månen. Hvis det antas at skorpen er i isostasisk likevekt, og at tettheten til skopren er lik over alt, må de høyere nivåene komme av en tykkere skorpe. Ved bruk av gravitasjon, topografiske og seismiske data, antas det at skorpen i gjennomsnitt er ca. 50 ± 15 km tykk og at skorpen på den bakre siden er ca. 15 km tykkere i gjennomsnitt.


== Referanser ==
Kraterrand

Kraterranden er den delen av et nedslagskrater som brer seg utover den omkringliggende overflaten, vanligvis i en sirkulær eller elliptisk form. I en mer spesifikk betydning refererer kraterranden til den sirkulære elliptiske kanten som representerer den øverste toppen av den opphøyde delen. Om det ikke finnes noen opphøyde del, så bygger kraterranden helt enkelt på den indre kanten av kurven der den slette overflaten møter kurven fra kraterbunnen.
Vågstunnelen

Vågstunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Suldal kommune i Rogaland. Tunnelen går gjennom Hylsskaret mellom Hylsdalen og Suldalsvatnet. Tunnelen er 837 meter lang, og ble åpnet høsten 1980.


== Se også ==
Ivarsflottunnelen
HylstunnelenVeitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Vågstunnelen i Google Street View
Kyrteigtunnelen

Kyrteigtunnelen er en tunnel på riksvei 13 på nordsiden av Suldalsvatnet i Suldal kommune i Rogaland. Tunnelen er 141 meter lang, og ble åpnet høsten 1980.


== Se også ==
Ivarsflottunnelen
Hylstunnelen
Vågstunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kyrteigtunnelen i Google Street View
Axel Krefting

Axel Karelius Krefting (født 25. februar 1859 i Trondhjem, død 18. oktober 1932 i Oslo) var en norsk ingeniør, forretningsmann og arbeidsgiverfunksjonær, som var den første lederen for Norsk Arbeidsgiverforening.
Han var utdannet ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt og den tekniske høyskolen i Hannover. Tidlig i sin karriere er han husket for sin innsats for industriell utnyttelse av tang og tare. I 1893 han ble ansatt som sekretær i Den norske Fællesforening for Haandværk og Industri og som redaktør for foreningens tidsskrift. I denne stillingen ble han en drivkraft i arbeidet for å stifte en norsk arbeidsgiverforening. Da Norsk Arbeidsgiverforening ble stiftet i 1900 ble han leder for hovedkontoret (først med tittelen sekretær, fra 1907 kontorsjef), de første årene som eneste ansatte i tillegg til en kontordame og en visergutt. I 1907 ble staben utvidet med ansettelsen av overrettssakfører George Wegner Paus og i årene etter ble foreningens administrasjon bygget ut ytterligere. Krefting var også formann i Polyteknisk Forening 1904–1908.
Han var sønn av Otto Krefting og far til Ruth Krefting.


== Litteratur ==
Norsk arbeidsgiverforening 1900–1910, 1910


== Referanser ==
Totonicapán (departement)

Totonicapán er et departement i det sørvestlige Guatemala. Departementet har 339 254 innbyggere (2002), og et areal på 1061 km². Det grenser til departementet Huehuetenango i nord, til Quiché i øst, til Sololá i sør og til Quetzaltenango i vest. Hovedstaden er byen Totonicapán.


== Administrativ inndeling ==
Departementet er delt inn i følgende 8 kommuner:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommuner (kart) (Besøkt 15. desember 2012)
Familiens skrekk

Familiens skrekk (orig. Tatie Danielle, norsk: Tante Danielle) er en fransksvart-humor-film fra 1990,  regissert av Étienne Chatiliez. Filmen handler om den psykopatiske tante Danielle Billard, spilt av Tsilla Chelton, som tilsynelatende har dårlig helse, men i virkeligheten bare utnytter folkene rundt seg.
Den ble ganske godt mottatt av de norske anmelderne. Både VG og Dagbladet gav den terningkast fem, mens Aftenposten gav den tre.


== Handling ==
82 år gamle Danielle Billard er en barnløs enke etter en oberst som bor i den lille byen Auxerre sammen med sin trofaste husholderske Odile. Fra utsiden kan det se ut som hun lever et rolig og avslappet liv, men ting er ikke som de ser ut til, for Danielle er grusomt slem og ondskapsfull. Når Odile «tilfeldigvis» dør, deler Danielle eiendommen sin mellom hennes grandniese og grandnevø, Jeanne og Jean-Pierre. Deretter reiser hun til Paris for å leve med Jean-Pierre og hans familie.
Familien som i utgangspunktet trodde at tante Danielle var en hyggelig eldre dame oppdager snart hennes sanne ansikt. Til slutt reiser familien på en lengre ferie og overlater omsorgen for tanten til den unge kvinnen Sandrine, og tante Danielle har akkurat møtt sin motpart. Gjennom mange turbulente episoder utvikler de to kvinnene en slags gjensidig elsk–hat-«respekt».


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Familiens skrekk på Internet Movie Database 
(sv) Familiens skrekk i Svensk Filmdatabas 
(da) Familiens skrekk i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Familiens skrekk på Allociné 
(nl) Familiens skrekk på MovieMeter 
(en) Familiens skrekk på AllMovie 
(en) Familiens skrekk på Turner Classic Movies 
(en) Familiens skrekk på Rotten Tomatoes 
(en) Familiens skrekk på Box Office Mojo
Svømming under VM i svømmesport 2009 – 100 meter ryggsvømming menn

100 meter rygg herrer ved VM i svømming 2009 fant sted 27. juli (innledende heat og semifinaler) og finalen om kvelden 28. juli i Foro Italico i Roma.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder før øvelsen var:


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Innledende heat ===


=== Semifinale ===


=== Finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Worlds 2009 results: Men's 100m Back Heats; published by OmegaTiming.com (official timer of the '09 Worlds); retrieved 2009-07-28.
Worlds 2009 results: Men's 100m Back Semifinals; published by OmegaTiming.com (official timer of the '09 Worlds); retrieved 2009-07-28.
Worlds 2009 results: Men's 100m Back Final; published by OmegaTiming.com (official timer of the '09 Worlds); retrieved 2009-07-28.
Månekuppel

Månekuppel er en type skjoldvulkan som finnes på overflaten av jordens måne. De er typisk dannet av høyt viskose, muligens silikatrik lava brutt ut fra lokaliserte ventiler etterfulgt av relativt sakte avkjøling. Månekupler er brede, avrundete, sirkulære formasjoner med en svak helning som stiger et par hundre meter til senterpunktet. De er typisk 8–12 km i diameter, men kan bli så store som 20 km. Noen av kuplene inneholder små kraterhull på toppen.


== Kilder ==
Wilson, Lionel og Head, James W., «Lunar Gruithuisen and Mairan domes: Rheology and mode of emplacement Arkivert 12. mars 2007 hos Wayback Machine.», Journal of Geophysical Research, vol. 108, 2003.


== Eksterne lenker ==
Marvin W. Huddleston, ALPO Lunar Dome Survey Coordinator's web page on Lunar Domes
Association of Lunar & Planetary Observers, Lunar Section
GLR Group Website
UAI Lunar Dome Introduction
Ghala Nefhi (distrikt)

Ghala Nefhi er en sub-region i Sentral sentralt i Eritrea. Hovedstaden er Ghala Nefhi.
Luís Silva

Luís Daniel Ferreira Silva (født 30. mars 1980 i Vila Nova de Famalicão) er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 
Han sitter i rullestol, og hans første internasjonale mesterskap var EM i 2009.


== Karriere ==
Silva deltok ved EM i boccia 2009, som ble arrangert i Povoa de Varzim i Portugal. I gruppespillet vant han alle sine tre kamper, og han vant både åttendedelsfinalen og kvartfinalen i klassen BC3. I semifinalen ble han slått av spanske Sandra Peña, men han vant bronsekampen 7-3 over José Rodríguez, slik at han fikk bronse individuelt. I parkonkurransen deltok han også, her fikk Portugal gull.I VM i boccia 2010 kom han på 4.-plass individuelt, og fikk sølv i parkonkurransen, og i World cup 2011 kom han på 9.-plass individuelt og fikk bronse i parkonkurransen sammen Armando Costa og José Macedo. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 6 i verden i sin klasse.Han deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London, der han fikk én sølvmedalje; i parkonkurransen sammen José Macedo og Armando Costa. Individuelt ble han slått ut i åttendedelstfinalen, der han tapte 1-10 for sørkoreanske Ye-Jin Choi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
Profil hos den portugisiske paralympiske komité Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
London 2012 - Luis Silva
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
Váddásgáissát

Váddásgáissát er et fjell 1312 meter over havet sør for Oksfjorddalen i Nordreisa kommune, Troms og Finnmark fylke. Fjellet har bratte sider, men toppen danner et platå på 1200–1300 meters høyde. Berggrunnen er av magmatiske bergarter fra kaledonsk tid, for en stor del metagabbro. Ved foten av fjellet mot nord, i Oksfjorddalen, har det vært drevet gruvevirksomhet i Váddás gruver.
Fjellets primærfaktor er 620 meter, referansesadelen er rett i sør ved Rokkilčaca mot Riehppegáisá.


== Referanser ==
Akademiet Oslo

Akademiet Oslo er en privat videregående skole i Oslo. Skolen startet opp i 2005 og har 540 elever. Skolen er en del av Akademiet Norge, Norges største private videregående skolekjede, med seks skoler i Bergen, Drammen, Oslo, Molde, Sandnes og Ålesund. Selv om Montessoripedagogikk ikke er tilrettelagt for høyere årskull, skal skolen drives etter slike pedagogiske metoder, og på livssynshumanistisk grunnlag, på tross av at Human Etisk Forbund ikke ønsker å assosieres med skolen.


== Beliggenhet ==
Skolen er lokalisert i Pilestredet 56 ved Bislett, ca. 500 meter nord for Slottet og 1,5 km fra Stortinget.


== Opplæringstilbud ==
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogrammer og programområder:

Program for medier og kommunikasjon.
Program for påbygging til generell studiekompetanse.
Program for service og samferdsel.
Program for studiespesialisering.


=== Medier og kommunikasjon ===
Dette utdanningsprogrammet gir en student generell studiekompetanse, men er yrkesrettet med tanke på senere jobb innenfor avis, TV, radio, web, reklame eller grafisk design.


=== Påbygging til generell studiekompetanse ===
Dette utdanningsprogrammet er ment å gi studenter generell studiekompetanse etter først å ha hatt yrkesfaglig utdanning på Videregående trinn 2. Fagene er historie, kroppsøving, naturfag, norsk og matematikk.


=== Service og samferdsel ===
Dette utdanningsprogrammet er yrkesrettet mot jobber innenfor reiseliv, IT, salg, kontor, butikkdrift eller lignende.


=== Studiespesialisering ===
Dette utdanningsprogrammet er forberedende for videre studier ved universitet og høyskoler. Med bestått vitnemål oppnås generell studiekompetanse.


== Rektorer ==
2011-2015: Terje Wold (til Stovner videregående skole )
2015-2016: Hilde Dramdal (ble daglig leder)
2016-: Selim Unsal (fra Heltberg VGS Oslo)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Akademiet Oslos hjemmeside
Oslo kommune, utdanningsetaten - Videregående skoler
Utdanningsdirektoratets hjemmeside
Elsk–hat-forhold

Et elsk–hat-forhold er et mellommenneskelig forhold som involverer samtidige eller vekslende følelser av kjærlighet og hat. Forholdet trenger ikke å være av  romantisk karakter, og kan også for eksempel oppstå mellom to søsken. I et kjærlighetsforhold kan for eksempel et elsk–hat-forhold oppstå når de to personene har mistet intimitet, men fremdeles føler at de har en slags lidenskap eller forpliktelser overfor hverandre. Forskning fra Yale University antyder elsk-hat forhold kan være et resultat av dårlig selvtillit.


== Bruk av begrepet ==
Begrepet elsk–hat-forhold brukes ofte innen psykologi og av  journalister. Av og til brukes uttrykket for å beskrive forholdet mellom kjendispar som har blitt  skilt og deretter gjenforenes, som for eksempel forholdene mellom Elizabeth Taylor og Richard Burton eller Eminem og Kimberly Scott.
Uttrykket er ofte brukt i ungdomsromaner hvor to karakterer som «hater» hverandre likevel viser en eller annen form for hengivenhet eller tiltrekning mot hverandre underveis i historien. Ofte skjer dette mellom en snill jente og en slem gutt («bad boy»), eller en snill gutt og en slem jente.


== Se også ==
Ambivalens
Borderline personlighetsforstyrrelse
Falskt dilemma
 Ménage à trois ("kjærlighetstrekant")
Sjalusi
Splitting (psykologi)


== Referanser ==
KREEP

KREEP, et akronym av bokstavene K (det kjemiske symbolet for grunnstoffet kalium), REE (Sjeldne jordarter, (engelsk: Rare Earth Elements) og P (for fosfor), er en geokjemisk betegnelse for breksjer og basalter funnet på Månens gamle høyland.


== Se også ==
Månehav


== Eksterne lenker ==
Arkiv for måneartikler (heriblandt nogle om KREEP)
Service à la russe

Service à la russe (russisk servering) fra fransk, betyr «servering på russisk måte» er en serveringsmåte som innebærer at rettene serveres sekvensielt, en av gangen, til forskjell fra service à la française (fransk, «servering på fransk måte») hvor alle retter settes frem samtidig. Serveringsmåten blir ofte benyttet ved retter som er transjert eller flambert, og det er servitørens jobb å anrette maten på tallerkener og servere den. 
Grunnen til at det finnes et særskilt uttrykk for serveringsmåten på fransk, og at den blander inn russerne, er at den russiske ambassadør i Paris Alexandre B. Kourakine (ambassadør 1808-1812) fikk sine middager servert på dette viset. Den franske overklassen tok deretter etter ham, og den fikk sin egen betegnelse. 
Det franskmennene rundt 1810 ikke visste, og fremdeles ikke vet, var at service à la russe ble praktisert ikke bare i Russland, men også i hele Norden langt tidligere. Den franske adelsmannen Jean-Louis de Bougrenet de La Tocnaye (1767–1823) reiste i Norge og Sverige i 1798 og ble invitert i selskap hos overklassen i begge land. I reiseskildringen ha utga i 1800 skrev han: «En utlending blir forresten overrasket over at man på et fornemt middagsbord ikke finner annet enn frukt og blomster – rettene kommer den ene etter den andre. Sant nok har dette den fordel at maten holder seg varm, men det fører også til at måltidet blir meget langvarig.»Service à la russe ble oppfattet som noe nytt og eksotisk, men er rett og slett den måten å servere selskapsmat som nå blir brukt overalt i hele den vestlige verden. Folk i Norden og Russland var pionerene som lærte andre europeere å forkaste den virkelig eksotiske franske skikken å dynge opp alle slags retter på bordet samtidig, alt fra fugl og fisk til supper og søtsaker, og gjøre dette i opptil tre omganger. Ingen fikk smake på alt, og når de endelig fikk rakt en bit av steken fra en grei bordfelle, var den forlengst blitt kald.


== Andre serveringsmåter ==
Amerikansk servering
Fransk servering (service à la française)
Engelsk servering


== Litteratur ==
Fredriksen, Leif (1992). Lærebok i servering. Oslo: Universitetsforlaget. s. 54. ISBN 8200430952. 
Patrick Rambourg (2010). Histoire de la cuisine et de la gastronomie françaises. Paris, Ed. Perrin (coll. tempus n° 359). ISBN 978-2-262-03318-7. 
Inès Heugel et Christian Sarramon (2005). La Passion des arts de la table, éditions du Chêne. ISBN 978-2842775599. 
Jacqueline Queneau (2006). La Grande Histoire des arts de la table. ISBN 978-2-7006-0446-7. 
Patrick Rambourg (2008).  Paul Janssens; Siger Zeischka, red. “Service à la française” et “service à la russe” dans les menus du XIXe siècle », dans La Noblesse à table. Des ducs de Bourgogne aux rois des Belges. The Dining Nobility: From the Burgundian Dukes to the Belgian Royalty. Brussel: Brussels University Press. s. 45-51. ISBN 9789054874690. 
Patrick Rambourg (2013). À table… le menu !. Paris, Honoré Champion. s. 128. ISBN 978-2745325808. 


== Referanser ==
Service à la française

Service à la française (fra fransk, «servering på fransk måte») er den serveringsmåte som innebærer at alle rettene settes frem til samme tid. 
Uttrykket kom i bruk i Frankrike for å betegne denne serveringsmåten for å kunne presisere at man benyttet den tradisjonelle metode i franske kretser, til forskjell fra den som ble gjort gjeldende som russisk skikk (service à la russe, «servering på russisk måte») med å sette frem rettene sekvensielt - etter hverandre. 

Fransk serveringAt en servitør byr frem fatet med mat til gjesten, som forsyner seg med det han vil ha, kan hende kalles dette også fransk servering, men metoden er egentlig en annen. Den opprinnelige og tradisjonelle franske metode er å sette rettene ut på bordet.


== Litteratur ==
À table au XIX siècle ; collectif; Flammarion (2001) ; ISBN 978-2-08-010647-6
La passion des Arts de la Table ; Inès Heugel, Christian Sarramon, éditions du Chêne (12 octobre 2005) ; ISBN 978-2-84277-559-9
La grande histoire des arts de la table ; Jacqueline Queneau ; photographies de Christine Fleurent; La Martinière (26 octobre 2006) ; ISBN 978-2-7006-0446-7
Patrick Rambourg: Histoire de la cuisine et de la gastronomie françaises, Paris, Ed. Perrin (coll. tempus n° 359), 2010, ISBN 978-2-262-03318-7
Lunar Prospector

Lunar Prospector var det tredje utvalgte oppdraget til å bli fullt utviklet og konstruert i NASAs Discovery-program. Med en kostnad på 62,8 millioner dollar var dette 19-måneders oppdraget planlagt å gå i en lav polarbane rundt månen og undersøke denne. Ved månen skulle den lage kart og studer sammensetningen av overflaten. Den skulle også lete etter mulige isflekker ved polene i tillegg til å måle magnet- og gravitasjonsfelt. Oppdraget ble avsluttet 31. juli 1999 da romsonden som planlagt krasjlandet i et krater nær månens sydpol i et mislykket forsøk på å finne spor av vann.


== Eksterne lenker ==
Lunar Prospector
Eureka! Ice Found At Lunar Poles
Mississippis herre

Mississippis herre (engelsk: The Master of the Mississippi) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Den ble første gang utgitt i «her er dit liv, Joakim» (Danmark)
August 10, 1992. Mississippis herre er kapittel to i Skrue McDucks liv og levnet


== Handling ==
I New Orleans møter Skrue McDuck onkelen sin, onkel Angus McDuck. sammen drar de ut for å lete etter en forsvunnet elvebåt, «Svanen», som hadde gull i lasten. Sammen med Petter Smarts bestefar, Julius Smart, tar de opp jakten på skatten. Men de har en sleip konkurrent: E. G. McBacon, som får hjelp av B-gjengens bestefedre. Etter diverse forviklinger kommer de endelig over Svanen. Den ligger begravd under en gård, etter at elva skiftet løp. Det hele ender med at B-gjengen fengsles og myndighetene beholder skatten. Men Skrue og co får i det minste dusør for å ha fakket B-gjengen.
Angus McDuck trekker seg tilbake som elvebåtkaptein og blir forfatter i stedet. Skrue og Julius tar over bedriften, og tar innersvingen på B-gutta nok en gang. Men elvebåten blir vraket, og Skrue bestemmer at dette livet ikke er noe for ham. derfor setter han kursen mot vest, som fyrbøter på Kanonkulelinjen.
Det er i denne episoden at Skrue får idéen til å skaffe en, binge full av penger, gjennom en kommentar Angus kommer med mot slutten.


== Barks-kjennetegn ==
Skrues eventyr på Mississippi ble omtalt i tre Barks-historier:

«Det stor elvebåtracet» (DD nr. 2-4/1961)
«Onkel Skrues fantastiske elvekappløp» (Pocket nr. 4 fra 1969, og "Gylne streker" fra 1989)
«Havfruedronningen» (Månedshefte nr. 3/1968)Herfra hentet Rosa figuren E.G. McBacon og B-gjengen.
Det faktum at Skrue tok arbeid på et tog for å forlate byen, ble nevnt i «Kvegkonge-kvaler» (DD nr. 18-20/1968) Historien om «Svanen» er en gammel vandrehistorie fra Louisville-området.


== Eksterne lenker ==
http://coa.inducks.org/story.php?c=D+91411 at the INDUCKS
Liste over lysløyper i Oslomarka

Dette er en liste over lysløyper i Oslomarka. Lista vil inneholde lysløyper i følgende skogsområder: Nordmarka, Sørmarka, Østmarka, Vestmarka, Bærumsmarka/Krokskogen, Kjekstadmarka, Romeriksåsen, Gjelleråsen og Lillomarka. Da dette er de områder man regner som Oslomarka.


== Eksterne lenker ==
Skiforeningens oversikt over lysløyper
Fedalsnibba

Fedalsnibba er et fjell på grensa mellom Stryn i Sogn og Fjordane og Stranda i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 609 meter over havet. Fjellet ligger nord for Oppstrynsvatnet, og nås enklest fra Flosetrene ved Ångelsvatnet. 
Fjellet har en primærfaktor på 1 066 meter, som er den 49. største i Norge. Referansesadelen er rett ved sørvestenden av Ångelsvatnet. Sadelens høyde ligger mellom 540 og 545 moh. og anslås til 543 moh..
Sekundærfaktoren er 5 kilometer mot sørvestryggen av Vollsetskåla (også på fylkesgrensa).


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Referanser ==