jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jan Ove Ekeberg

Jan Ove Ekeberg (født 17. februar 1954 i Lillestrøm) er en norsk forfatter, journalist og nyhetsanker. I 2016 valgte Ekeberg å ta sluttpakke i TV 2 for å bli forfatter på heltid.


== Karriere ==
Ekeberg har 35 års erfaring som journalist fra flere aviser, blant andre VG og Dagens Næringsliv. Han har arbeidet i NRK og i TV 2, hvor han var med nesten fra starten. De 10 siste årene ledet han økonominyhetene på TV 2 Nyhetskanalen. Ekeberg er tidligere Fulbright-stipendiat og har en  mastergrad i statsvitenskap fra University of Minnesota. 
Ekeberg debuterte som forfatter med en biografi om Gro Harlem Brundtland i 1996. Totalt har han skrevet, eller vært medforfatter til, fem biografier, en norgesbok, åtte skjønnlitterære romaner og tre syngespill.


== Bibliografi ==
Skjønnlitteratur

I sverdets tid, del 1 – spenningsroman fra norsk borgerkrigstid, Juritzen (2011)
I sverdets tid, del 2: Kongedrapene – spenningsroman, Juritzen (2011)
I sverdets tid, del 3: Helligdommen – spenningsroman, Juritzen (2013)
Vilja vikingjente: De røde bjørnene – barnebok, Juritzen (2013)
Vilja vikingjente: De blå hvalene – barnebok, Juritzen (2014)
Vilja vikingjente: Helgekongens hester – barnebok, Juritzen (2014)
Den barmhjertige terroristen – kriminalroman, Gyldendal (2014)
Den siste vikingkongen, del 1: Krigens læregutt – Gyldendal (2016)
Den siste vikingkongen, del 2: Djevelens rytter – Gyldendal (2018)
Den siste vikingkongen, del 3: Keiserens leiesoldat – Gyldendal (2019)
Den siste vikingkongen, del 4: Fredens fiende – Gyldendal (2020)
Den siste vikingkongen, del 5: Dødens hærfører – Gyldendal (2021)Biografier

Statsminister. Makten og mennesket – biografi om Gro Harlem Brundtland. Ssm: Per Arne Bjerke, Tiden (1996)
Et liv i isen. Polarkokken Adolf Henrik Lindstrøm  – biografi, Kagge forlag (2000)
Kong Carl – biografi om Carl I. Hagen. Ssm. Jan Arild Snoen, Kagge forlag (2001)
Norway. Past/present/future – sakprosa, Stenersen forlag (2004)
Yngve Hågensen. Gjør din plikt, krev din rett! – biografi. Sam. Yngve Hågensen, Aschehoug (2004)
Roald Amundsen. Tidenes polarfarer – Ssm Susan Barr, Stenersen forlag (2005)
Forvandlingens by. Fredrikstad gjennom 450 år – Ssm. Trond Svandal, Tindlund forlag (2017)
Den store forvandlingen. Posten i internettets tidsalder – Utgitt av Posten Norge (2018)Syngespill

Langsomt ble musikken vår egen – norsk sang og musikk gjennom tusen år (2000)
Gambleren – om Christian Michelsen og unionsoppløsningen (2005)
Pilegrim – om pilegrimsvandring i middelalderen (2007)
Birkebeinerprinsen – utendørsforestilling om Inga fra Varteig, musikk av Ole Magnus N. Ekeberg (2018)


== Kilder ==
Presentasjon av Jan Ove Ekeberg i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Liu Zhijun

Liu Zhijun (kinesisk: 刘志军, pinyin: Liú Zhìjūn; født 29. januar 1953 i  Ezhou i provinsen Hubei i Kina) er en kinesisk politiker. Han ble minister for jernbanene i Folkerepublikken Kina i 2003., etter en lang karriere i høye stillinger i jernbanene.Han ble avsatt den 25. februar 2011 på grunn av korrupsjonsanklager.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liu Zhijun hos China Vitae
Skage Lense

Skage Lense var en tømmerlense i Namsen utenfor gårdene Furre og Furrenesset i bygda Skage i Overhalla.Alt tømmeret som ble fløtt i Namsen ble her samlet sortert og «soppet», dvs. buntet sammen til flåter. Fra lenseanlegget ble tømmeret slept med båter ned til sagbrukene i Namsos.Anlegget ble etablert i 1906 og ble brukt til samling, sortering og sopping (bunting/sammenbinding) av fløtet tømmer til sagbrukene i Namsos. Fra 1912 ble soppingen gjort maskinelt. Det har vært fløtet tømmer ned Namsen i uminnelige tider, og de første lensene ble anlagt på midten av 1800-tallet. 
På det meste, omkring 1950, var 40 personer ansatt ved Skage Lense. Enkelte sesonger på 1950-tallet passerte mer enn én million stokker gjennom dette lenseanlegget. Etter siste verdenskrig ble stadig mer av tømmeret transportert med lastebiler. Skage Lense ble lagt ned i 1971.


== Referanser ==
Maury Chaykin

Maury Chaykin (født 27. juli 1949 i Brooklyn, New York, død 27. juli 2010 i Toronto, Canada) var en amerikansk-født canadisk skuespiller. 
Han er mest kjent for sin rolle som detektiven Nero Wolfe. Hans far, Irving J. Chaykin (1912–2007), ble også født i Brooklyn, og var professor i regnskap ved City College of New York. Hans mor, Clarice Chaykin (født Bloomfield), ble født i Manitoba, Canada og var sykepleier.
Chaykin studerte drama ved State University of New York i Buffalo. Deretter flyttet han til Toronto, Ontario, der han bodde frem til sin død. Han var gift med den kanadiske skuespilleren Suzannah Hoffmann, som han hadde en datter, Rose, sammen. Maury Chaykin døde i Toronto 27. juli 2010, på hans 61ste bursdag, på grunn av komplikasjoner med en infeksjon i hjerteklaffen.
Chaykin hadde sin første hovedrolle i Whale Music fra 1994, hvor han spilte en utbrent rockestjerne. Chaykin ble kåret til beste skuespiller på den femtende Genie Awards for sine skuespiller-prestasjoner. I 1999 var han med i filmen Entrapment, der hovedpersonene ble spilt av Sean Connery og Catherine Zeta-Jones.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maury Chaykin på Internet Movie Database 
(sv) Maury Chaykin i Svensk Filmdatabas 
(da) Maury Chaykin på Filmdatabasen 
(da) Maury Chaykin på Scope 
(fr) Maury Chaykin på Allociné 
(en) Maury Chaykin på AllMovie 
(en) Maury Chaykin hos Turner Classic Movies 
(en) Maury Chaykin hos The Movie Database
Zhang Shuguang

Zhang Shuguang (kinesisk: 张曙光, født i desember 1956 i Shanghai i Folkerepublikken Kina, hjemstavn Liyang i Jiangsu, er en ledende kinesisk jernbaneingeniør.
Han ble uteksaminert fra Lanzhou jernbaneuniversitet i 1982 og er nestsjefsingeniør for Folkerepublikken Kinas jernbaneministerium og nestsjefdesigner for Kinas høyhastighetsjernbaner.


== Referanser ==
Egon Klepsch

Egon Klepsch (født 30. januar 1930 i Děčín på tysk Bodenbach i Tsjekkoslovakia, død 18. september 2010 i Koblenz) var en tysk politiker (CDU). Han var president i Europaparlamentet fra 1992 til 1994.
I årene 1963–1969 var Klepsch leder for Junge Union. I 1965 jobbet han i en kort periode som en valgkamp-leder for Ludwig Erhard. I samme år ble han valgt til den tyske Forbundsdagen, som han tilhørte frem til 1980.
Fra 1973 var han medlem av Europaparlamentet parallelt til Forbundsdagen. Etter det første direkte valget til parlamentet i 1979, ble Klepsch leder for den politiske gruppen. Han var president for Europaparlamentet i perioden fra 1992 til 1994. I 1994 pensjonerte han seg fra Europaparlamentet og ble rådgiver for Deutschen Vermögensberatungs AG.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Egon Klepsch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Egon Klepsch hos Europaparlamentet 
(en) Egon Klepsch hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Peter Christopherson

Peter Christopherson (født 27. februar 1955 i Leeds, døde i søvne natt til 25. november 2010) var en britisk musiker, regissør og designer, og tidligere medlem av den innflytelsesrike britiske designbyrået Hipgnosis.
Han var en av de opprinnelige medlemmene av Throbbing Gristle. Etter Throbbing Gristle deltok han i stiftelsen av Psychic TV sammen med Geoffrey Rushton, aka John Balance. Etter sin korte tid i Psychic TV, dannet Christopherson Coil sammen med John Balance, som varte i underkant av 23 år, inntil Balance døde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Christopherson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Christopherson på Internet Movie Database 
(sv) Peter Christopherson i Svensk Filmdatabas 
(en) Peter Christopherson hos The Movie Database 
(en) Peter Christopherson på Discogs 
(en) Peter Christopherson på Discogs 
(en) Peter Christopherson på Discogs 
(en) Peter Christopherson på MusicBrainz 
(en) Peter Christopherson på Encyclopaedia Metallum 
(en) Peter Christopherson på Songkick 
(en) Peter Christopherson på AllMusic
Liste over sørkoreanske aviser

Liste over sørkoreanske aviser med utgiversted.


== Engelskspråklige ==
The Korea Herald (Seoul)
The Korea Times (Seoul)
Korea JoongAng Daily (Seoul)


== Riksdekkende ==
Chosun Ilbo (Seoul)
Dong-a Ilbo (Seoul)
JoongAng Ilbo (Seoul)
Hankook Ilbo (Seoul)
The Hankyoreh (Seoul)
Kyunghyang Shinmun (Seoul)
Kookmin Ilbo (Seoul)
Seoul Shinmun (Seoul)
Munhwa Ilbo (Seoul)
Segye-Ilbo (Seoul)
Good Day (Seoul)
Sports Seoul (Seoul)
Sports Chosun (Seoul)
Sports Today (Seoul)
Ilgan Sports (Seoul)
Herald Economy (Seoul)
Maeil Gyeongje (Seoul)
Seoul Gyeongje (Seoul)
Hankook Gyeongje (Seoul)
Financial News (Seoul)
Stock Daily (Seoul)
Money Today (Seoul)
Electronics Daily (Seoul)


== Regionale ==
Daejeon Ilbo (Daejeon)
Chungcheong Daily (Cheongju)
Dongyang Ilbo (Cheongju)
Gangwon Ilbo (Chuncheon)
Kookje Shinmun (Busan)
Gangwon Shinmun (Wonju)
Jeju Ilbo (Jeju)
Halla Ilbo (Jeju)
Gyeongnam Domin Ilbo (Sør-Gyeongsang)


== Eksterne lenker ==
(en) Korea Association of Newspapers
(ko) Korean Commission of Press
(ko) Korea On-line Newspaper Association
(ko) Korean Specified Newspaper Association
(ko) MediaSIS; Media Statistics Information System
Godfrey Binaisa

Godfrey Binaisa (født 30. mai 1920, død 5. august 2010) var en ugandisk advokat som var justisminister i Uganda mellom 1962 og 1968 og president fra juni 1979 til mai 1981. 
Ved sin død i 2010 var han Ugandas eneste gjenlevende tidligere president. Binaisa var i utgangspunktet advokat. Han ble utdannet ved King's College Budo og Makerere College. Han fikk en lavere grad innen juss fra King's College i London i 1955. Han drev privat advokatpraksis i Kampala før han begynte som politiker, og senere ble president.
Binaisa var medlem av politiske partiene Uganda National Congress og United Congress Party på 1950-tallet. Han ble senere med i Uganda People's Congress, som i 1962 dannet det første  regjeringen etter landets uavhengighet fra Storbritannia. Han ble utnevnt til justisminister i 1962, en posisjon der han tjenestegjorde frem til 1968.
I 1969 Binaisa gikk inn i privat juridisk praksis, og etter at diktatoren Idi Amin tok over makten i 1971, reiste han i eksil til USA, der  han praktiserte som advokat Mount Vernon i New York. Mens han bodde i USA, ble han medlem av Uganda Freedom Union, en av flere anti-Amin grupper som var blitt dannet av ugandere i eksil.
Etter at Idi Amin var blitt styrtet i 1979, vendte Binaisa tilbake til Uganda. Etter Idi Amin, tjente Yusuf Lule som midlertidig president i 68 dager. 20. juni 1979 ble Binaisa utnevnt til president i Uganda av National Consultative Commission, som da var øverste styrende organ i Uganda National Liberation Front (UNLF), en koalisjon av tidligere ugandisk landsforviste som hadde hjulpet til med å fjerne Idi Amin.
Binaisa ble fjernet fra presidentembetet den 12. mai 1980 av den militære kommisjonen, et mektig organ i UNLF ledet av Paulo Muwanga og som hadde Yoweri Museveni (daværende leder av partiet Uganda Patriotic Movement) som nestleder. Landet ble ledet av Presidential Commission of Uganda som hadde blitt satt opp et par dager etter statskuppet av Binaisa.
Gjennom 1980-og 1990-tallet, bodde Binaisa i New York, der han arbeidet som advokat. Senere returnerte han til Uganda, der han levde et rolig liv som pensjonist. Binaisa giftet seg med Tomoko Yamamoto den 26. juli 2004. De hadde møttes gjennom internett. Ekteskapet tok slutt i juli 2005. Binaisa døde i søvne den 5. august 2010. Han var 90 år gammel og hadde hatt slag eller hjerteinfarkt tidligere dette året. Binaisa ble innvilget statsbegravelse av myndighetene i Uganda.


== Referanser ==
Ottfried Neubecker

Otto Friedrich «Ottfried» Neubecker (født 22. mars 1908 i Charlottenburg i Berlin, død 8. juli 1992 i Wiesbaden) var en internasjonalt kjent, tysk heraldiker, flaggforsker og ordenskjenner.Han studerte ved universiteter i Genève, Heidelberg og Berlin. I 1931 ble han dr. philos. med avhandlingen Das Deutsche Wappen 1806–1871. I 1982 fikk han den tyske fortjenesteordenen Bundesverdienstkreuz am Bande.I Skandinavia er han spesielt kjent for sitt store og rikt illustrerte bokverk Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979, som er oversatt fra den tyske utgaven av verket. Den danske utgaven er imidlertid adskillig supplert og bearbeidet for skandinaviske forhold av den kjente, danske heraldiker og arkivar Nils G. Bartholdy.Ottfried Neubecker var også i Norge og holdt et foredrag i Norsk Heraldisk Forening.


== Heraldiske skrifter ==
Die Reichseinheitsflagge. 1926.
Die deutschen Farben. 1929.
Das Deutsche Wappen 1806–1871.  Berlin 1931.
Deutsch und Französisch für Heraldiker. Berlin 1934.
Fahnen und Flaggen. Leipzig 1939.
Flaggenbuch des Oberkommandos der Kriegsmarine. 1939.
Kleine Wappenfibel. Konstanz 1969.
Heraldik. Wappen – ihr Ursprung, Sinn und Wert. Frankfurt am Main 1977.
Wappenbilderlexikon. München 1985.
A Guide to Heraldry. Adligenswil 2006.


== Biografier ==
Nils G. Bartholdy: «Ottfried Neubecker 1908-1992» (nekrolog), Heraldisk Tidsskrift, bind 7 nr. 66, 1992
Henning, Eckart og Dietrich Herfurth: Orden und Ehrenzeichen: Handbuch der Phaleristik, Köln: Böhlau, 2010, s. 188–190


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ottfried Neubecker: Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979, oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy (forfatterbiografi)


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Ottfried Neubecker i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
«Ottfried Neubecker wird 100»[2].
Nopal

Nopal er en grønnsak som stammer fra de ytterste delene av greinene til fikenkaktusen. Taggene fjernes fra disse, og de kuttes opp i biter. Nopal er en populær ingrediens i det meksikanske kjøkkenet, særlig i retter som eggerøre med nopal og taco med nopal, samt som tilbehør til andre retter. De selges vanligvis ferske, men forekommer også sylta.
Ordet nopal kommer fra nahuatl nopalli.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om nopal (en)
Aztekisk skrift

Aztekisk skrift er et piktografisk og ideografisk skriftsystem som blei brukt i det sentrale Mexico av aztekerne til å skrive klassisk nahuatl. De fleste aztekiske kodeksene skrevet med dette skriftsystemet blei brent etter spanjolenes erobring av Amerika.
De aztekiske skrifttegna har ingen fast verdi, og tekstene må leses omtrent på samme måte som en rebus. De eneste standardiserte tegna er for enkelte planter, dyr, kroppsdeler, naturfenomener og kulturelle objekter, samt navna på de 20 første dagene i kalenderen.
Den aztekiske skrifta stammer sannsynligvis fra zapotekisk skrift, og har mange fellestrekk med mixtekisk skrift.


== Eksempler ==

		
		
		


== Se også ==
Aztekerkalender


== Eksterne lenker ==
(en) Aztec writing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aztec glyphs – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Flickan och rövaren

«Flickan och rövaren» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse, samlet av Alf Prøysen til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Jeg fikk en sorg så stor

«Jeg fikk en sorg så stor» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Det ble samlet og presentert i Alf Prøysens visespalte i Magasinet For Alle på 1950-tallet.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Eikeskuddvikler

Eikeskuddvikler (Lobesia reliquana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).  


== Utseende ==
En liten til middelsstor (vingespenn 12–14 millimeter) vikler med forholdsvis smale og tilspissede vinger. Forvingens grunnfarge er oker med to ovale, blågrå flekker ved bakkanten, fra hver av disse går det et uregelmessig, bredt, lyst tverrbånd til framkanten. Ved framkanten mellom de to tverrbåndene er det en stor, svart flekk med lys kjerne, denne kan også strekke seg utenfor det ytre tverrbåndet. Bakvingen er lyst gråbrun.


== Levevis ==
Denne arten lever i løvskog der larvene utvikler seg mellom sammenspundne blader på eik (Quercus spp.), av og til bjørk eller andre løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr i mai–juni.


== Utbredelse ==
Den er utbredt over det meste av Europa unntatt den nordligste delen, og i det nordlige Asia. I Norge er den utbredt langs kysten nord til Rogaland.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Lobesia Guene, 1845
eikeskuddvikler Lobesia reliquana (Hübner, 1825)


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Lobesia reliquana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Lobesia reliquana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lobesia reliquana hos Artsdatabanken 
(sv) Lobesia reliquana hos Dyntaxa 
(en) Lobesia reliquana hos Fauna Europaea 
(en) Lobesia reliquana hos NCBI 
(en) Kategori:Lobesia reliquana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Ullensakers piker

Ullensakers piker er en erotisk folkevise som har overlevd i muntlig tradisjon, men som også finnes som skillingstrykk. I disse trykkene er de erotiske strofene vanligvis sløyfet eller nedtonet, men noen skillingsviseforleggere dristet seg til å trykke hele visens dristige innhold, men disse trykkene var alltid helt anonyme.
Alf Prøysen presenterte den pyntelige versjonen i 1957 i sin visespalte i «Magasinet for alle».


== De erotiske strofene ==


== Tekst fra «Magasinet for alle» ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4

Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4 er en samling av fire CD-er som kom ut i 1988. De inneholder jazzmusikk fra perioden 1940–1949 spilt av danske musikere som blant annet Svend Asmussen, Kai Ewans, Bernhard Christensen, Harlem Kiddies, Børge Roger Henrichsen og Henry Hagemann. 
Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4 er tatt opp i den danske kulturkanonen under populærmusikk.


== Referanser ==
En sannferdig kjærlighetsvise

«En sannferdig kjærlighetsvise» er et skillingstrykk «forfattet av en fattig pike ved navn Anne Rolfsdatter i Ravne Sogn». Slik presenterte Alf Prøysen denne skillingsvisa i «Magasinet for alle» i 1957. Han hadde fått skillingstrykket innsendt til redaksjonen, og øverst på det gamle trykket sto det skrevet med sirlig skrift: «Tilhører Berthe Arnesdatter, Furumoen 1872».


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Friervisa

«Friervisa» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i Magasinet for alle i 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Ulens kvintett

Ulens kvintett var ei norsk gammeldansgruppe, som kom fra Sel og Folldal, og ga seg i 1993. Navnet kommer av orkesterlederen sitt etternavn. 


== Besetning ==
Øystein Ulen – trekkspill
Kjell Grothe – trekkspill
Jan Moen – trekkspill
Arild Plassen – fele
Magne Bø – fele
Olav Juvshoel – fele
Jan Haugstulen – gitar
Øyvind Grindstuen – bassgitar/kontrabass


== Diskografi ==
Elvesøg (1988)
Selsbrure (1989)
Lugume leikje (1991)
Gjensynsglede (2002)


== Meritter ==
1986 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Førde
1987 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Heimdal
1988 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Vinstra
1991 Sølv på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Vågå
1992 Gull på Landsfestivalen i Gamaldansmusikk, Geilo
Kjersti Horn

Kjersti Horn (født 30. juni 1977) er en norsk teaterregissør, utdannet ved teaterregilinjen ved Dramatiska institutet i Stockholm i 2006. 
I sin studieperiode satt hun blant annet opp Natta syng sine songar av Jon Fosse på Stockholms Stadsteater. Horn har hatt regien på stykker som Shopping And Fucking (1998), Disco Pigs (1999), Knivskarpe polaroider (2001), Medeas Barn (2004). Hun var med som danser i Jo Strømgren-forestillingen Lux Aeterna (2002). Hun laget også dreieboken for Robert Wilsons oppsetning av Peer Gynt (2005).Sommeren 2006 hadde hun regien på Knut Nærums barnestykke-utgave av Peer Gynt i Frognerparken, som ble spilt av andreårsstudentene på Teaterhøgskolen. 
I januar 2008 hadde Kjersti Horn regien på Mitt navn er Rachel Corrie på Det norske teatret i Oslo. Stykket er basert på dagbøkene til fredsaktivisten Rachel Corrie, som stilte seg i veien for en bulldozer og ble drept i sitt forsøk på å redde et palestinsk hjem.Høsten 2008 stod Horn bak regien på Folkeutrydning – eller Leveren min er meningsløs, av Werner Scwab, på Den Nationale Scene i Bergen.  Hun debuterte på Dramaten i Stockholm i 2008 med det kritikerroste stykket Dumb Show med den kjente Rein Brynjolfsson, som ble så populært at det ble flyttet til Stora scenen i januar 2009.
Høsten 2009 regisserte hun Valerie Solanas 7 av Sara Stridsberg på Torshovteatret i Oslo. Stykket er basert på Stridsbergs prisbelønnede roman Drømme-fakultetet, og handler om feministen Valerie Solanas, som blant annet er kjent for mordforsøket på Andy Warhol i 1968. I januar 2010 hadde Kjersti Horn regien på Oslo Nye Teaters oppsetning av musikalen "Spring Awakening", bygget på Frank Wedekinds Frühlings Erwachen (manus/sangtekster: Stephen Slater, musikk: Duncan Sheik).
I januar 2011 satte hun opp stykket Knutby av Malin Lagerlöf på Hålogaland teater i Tromsø, med Anneli Drecker i en av hovedrollene. Knutby er et dokumentarisk teaterstykke som går bak historien om Knutby-saken og forsøker å forstå menneskene som dramaet handler om. Stykket er basert på den virkelig historien om Knutby.Kjersti Horn er datter til skuespiller, teatersjef og AP-politiker Ellen Horn, og er født med skjelettsykdommen spondylo-epyphyfysealdysplasi.


== Referanser ==
Torvald Haavardstad

Torvald Haavardstad (født 21. november 1893, død 9. mars 1965) var en norsk politiker i Ap. Haavardstad var sønn av lensmann og gardbruker Olav Johnsen Haavardstad (1854–1898) og Olaug Salvesdotter Moi (1853–1920).
Haavardstad ble født på Evje og var medlem av Evjes kommunestyre fra 1922 til 1959, hvor han var ordfører i periodene 1928 til 1942 og 1945 til 1949. Han fortsatte som ordfører i Evje i 1959, og da de to kommunene Evje og Hornnes ble slått sammen til Evje og Hornnes i 1961 var Haavardstad ordfører i den nye kommunen frem til 1965. Fra 1945 til 1965 var Haavardstad også varaformann i Aust-Agder fylkesting.
I tillegg til sine verv i kommunen og på stortinget hadde Torvald Haavardstad flere roller i det lokale miljøet som for eksempel lærer i Kristiansand, Randaberg og på Evje. Han var også skolestyrer, skoleinspektør, kirkesanger og løytnant under nøytralitetsvernet (1916 – 1918).


== Politisk karriere ==
Han ble valgt som representant i Stortinget for fylket Aust-Agder første gang i 1931 og ble gjenvalgt tre ganger. Mellom 1950 og 1953 var han medlem av den daværende finans- og tollkomiteen, hvor han i tillegg til å være medlem også hadde roller som midlertidig formann og sekretær. En av formennene i finans- og tollkomiteen i denne perioden var Trygve Bratteli. Fra 1950 til 1954 fungerte Haavardstad som visesekretær på Odelstinget.


== Stortingsperioder ==
Representant nr 2 for Aust-Agder, 1931 – 1933, A.
Representant nr 1 for Aust-Agder, 1934 – 1936, A.
Representant nr 1 for Aust-Agder, 1937 – 1945, A.
Representant nr 1 for Aust-Agder, 1950 – 1953, A.


== Medlemskap i presidentskapet 1950-53 ==
Visesekretær, Odelstinget, 17.01.1950 – 10.01.1954


== Medlemskap i stortingskomiteer 1950-53 ==
Medlem, Finans- og tollkomiteen, 16.01.1952 – 19.01.1953
Sekretær, Finans- og tollkomiteen, 19.01.1953 – 10.01.1954
Medlem, Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité, 13.12.1951 – 10.01.1954
Medlem, Finans- og tollkomiteen, 23.01.1950 – 26.11.1951
Midlertidig formann, Finans- og tollkomiteen, 26.11.1951 – 16.01.1952


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Torvald Haavardstad hos Stortinget 
(no) Torvald Haavardstad hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Finans- og tollkomiteen 1950-1953