jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Beat (radiokanal)

The Beat er en radiokanal som ble lansert 4. januar 2010. The Beat spiller musikk innenfor sjangrene hiphop og R&B. Kanalen sender i Oslo (FM 104,8) og Romerike (FM 105,0), tidligere også i Trondheim, men ble erstattet med 21st Ventures Radio Metro. Den 20. oktober 2014 utvidet The Beat sitt nedslagsfelt med nye FM-frekvenser i Drammen, Kongsberg, Gjøvik og Lillehammer. 
The Beat sendes også på DAB i Oslo (Kanal 13B), Hedmark (13C) og internett. I tillegg kan The Beats egen applikasjon lastes ned til iPhone. The Beat har side på Facebook med omtale av musikk, konserter, konkurranser og annet. The Beat sender sang og artistinfo på alle sine plattformer; FM, DAB og nett. 
Fra oktober 2010 går sendingene uten programleder i studio. Ifølge kanalen ble dette gjort fordi målgruppen ønsket mer musikk og mindre prat. For å erstatte programlederne sendes i dag en outro etter hver låt. Det vil si at etter hver låt er det en stemme som opplyser hvilken artist og låt som nettopp er spilt. 
Tidligere programledere i The Beat var Espen Hoff, Ronny Bergersen og Trond Frost. Dagens ansvarlige redaktører er Svein Larsen i Asker og Bærum og Trond Frost på Romerike. Nedlagten er 16. mai 2020
Varemerke og eier av The Beat er The Beat AS.
Typiske The Beat-artister er Pitbull, Usher og Rihanna,
The Beat-jingelen sendes på helslaget hver time. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle hjemmesider
Båndlinsang

Båndlinsang (Prionodon linsang) er en av to kjente linsangarter. Dette er relativt små rovpattedyr som tilhører snikekattfamilien. Det er beskrevet fire underarter, men disse trenger revidering. Arten er nattaktiv.


== Beskrivelse og atferd ==
Båndlinsangen blir omkring 74 cm lang, inkludert halen. Pelsen er blekgul med fem mørke bånd. På nakken har den brede striper, og på halene er det flere mørke ringer. Haletippen er sort. I likhet med kattene har den sylskarpe klør som kan trekkes inn.
Båndlinsangen er nattaktiv og altetende. Den jakter gjerne øgler, fugler, småpattedyr og insekter.


== Utbredelse og habitat ==
Båndlinsangen er utbredt i Thailand, Indonesia og det vestre Malaysia, samt på øyene Sumatra, Borneo, og Java. Den trives i tropisk regnskog, der arten tilbringer mesteparten av tidene i trærne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Båndlinsang i Encyclopedia of Life 
(en) Båndlinsang i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Båndlinsang hos Fossilworks 
(en) Båndlinsang hos ITIS 
(en) Båndlinsang hos NCBI 
(en) Kategori:Prionodon linsang – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Prionodon linsang – detaljert informasjon på Wikispecies
Huang Tzu

Huang Tzu (kinesisk: 黃自, pinyin: Huáng Zì, Wade-Giles: Huang Tzu, født 23. mars 1904 i Chuansha i Shanghai i Kina, død 9. mai 1938 i Shanghai) var en ledende kinesisk komponist. 
Han begynte på Tsinghua College i Beijing i 1916 og kom der i berøring med vestlig musikk. Etter eksamen der i 1924 forsatte han med psykologistudier ved i Oberlin College i USA og deretter musikkteori og komposisjon ved Yale i 1928. Der komponerte han overtyren In Memoriam, som var det første større orkesterverk av en kinesisk komponist. I 1929 vendte Huang tilbake til Kina og underviste ved Shanghaiuniversitetet, Shanghais musikkollegium og andre steder. I 1935 opprettet Huang Shanghaiorkesteret, det første helkinesiske orkester, og underviste en rekke senere kjente musikere, som He Luding, Zhu Ying, Jiang Dingxian, Lin Sheng, Lin Shengxi og Liu Xuean.
Huangs best kjente verker er Filosofisk sang (天倫歌), Plommeblomstring i snøen (踏雪尋梅), Blomst i tåken (花非花), Lotussang (採蓮謠) og Benshi (本事). Han komponerte også Republikken Kinas Nasjonalflagghymne.
Han døde av tyfus i 1938


== Referanser ==
Gult kuleskjell

Gult kuleskjell er en art av muslinger som lever i ferskvann.


== Eksterne lenker ==
(en) gult kuleskjell – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) gult kuleskjell hos NCBI 
(no) Corbicula javanicus (Gule kuleskjell) - akvaforum.no
(no) Gule Kuleskjell (Corbicula javanicus) 1-2 cm - akvariereker.no
(en) Corbicula javanica - zipcodezoo.com
(en) Corbicula javanica - discoverlife.org
Kalvsjøen (Oslo)

Kalvsjøen ligger 387 moh i den østlige delen av Nordmarka, Oslo, nord for Tømte og de såkalte Maridalsalpene. Vannet har avløp nordover gjennom Store- og Lille Gørja til Helgeren. Det er ikke noe stort vann, men det er dypt, 52 meter på det dypeste. Det skal være godt ørretfiske i vannet.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skiforeningen, Markadatabasen om Kalvsjøen
Dybdekart, NVE og NIVA
Corbicula

Corbicula er en gruppe muslinger.


== Arter ==

Corbicula
Asiatisk ferskvannsmusling (Corbicula fluminea) (O. F. Müller,1774)
Corbicula africana (Krauss, 1848)
Corbicula australis
Corbicula fluminalis (O. F. Müller, 1774)
Corbicula fluviatilis
Corbicula japonica Prime, 1864 [1]
Corbicula largillierti (Philippi, 1844)
Corbicula leana (Prime, 1864)
Corbicula linduensis Bollinger, 1914
Corbicula loehensis Kruimel, 1913
Corbicula madagascariensis Smith, 1882
Corbicula matannensis Sarasin & Sarasin, 1898
Corbicula moltkiana Prime, 1878
Corbicula possoensis Sarasin & Sarasin, 1898
Corbicula sandai Reinchardt, 1878
Gult kuleskjell (Corbicula javanica), Mousson, 1847 eller 1849


== Eksterne lenker ==
(en) Corbicula – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Corbicula i Encyclopedia of Life 
(en) Corbicula i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Corbicula hos Dyntaxa 
(en) Corbicula hos Fauna Europaea 
(en) Corbicula hos Fossilworks 
(en) Corbicula hos ITIS 
(en) Corbicula hos NCBI 
(en) Kategori:Corbicula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Corbicula – detaljert informasjon på Wikispecies
Futuro e Libertà per l’Italia

Futuro e Libertà per l'Italia, Framtid og frihet for Italia (FLI), er en partigruppe i begge kamrene i det italienske parlamentet. Partiet ble dannet den 30. juli 2010 av 34 medlemmer av deputertkammeret etter at blant andre Gianfranco Fini valgte å forlate Il Popolo della Libertà. Sistnevnte parti hadde blitt dannet etter at Finis gamle parti, Alleanza Nazionale, valgte å slå seg sammen med Forza Italia, Silvio Berlusconis tidligere partidannelse. 
De 34 medlemmene av deputertkammeret ble snart fulgt av 10 senatorer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Futuro e Libertà per l'Italia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Homlungen fyr

Homlungen fyr er et fyr på en holme utenfor Skjærhalden i Hvaler kommune i Viken.
Fyret består av en fyrbygning i tre med et taktårn. Fyrbygningen ble bygget i 1867 og ombygd i 1915. Etter den tid er den ytre fasaden lite forandret. Fyret har en 4. ordens linseapparat fra 1878 fra Frankrike og deler av det opprinnelige snortrekket er fremdeles intakt. Fyret er åpent for overnatting som del av kystleden

		


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
«Overnatting på Homlungen, Oslofjordens Friluftsråd». Arkivert fra originalen 11. mars 2016. 
«Norsk fyrliste 2008» (PDF). Kystverket. Arkivert fra originalen (PDF) 24. juli 2011. 
«Homlungen fyrstasjon». Norsk Fyrhistorisk Forening. 
«Homlungen fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Eggjareid holdeplass

Eggjareid holdeplass ligger mellom Voss og Mjølfjell langs Bergensbanen i Raundalen. Frem til persontrafikken ble nedlagt 9. desember 2012 ble den betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har leskur.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 130. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Eggjareid holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Malankarakirken

Malankarakirke kan betegne flere tomaskristne trossamfunn i den indiske delstaten Kerala som fører regionen Malankaras navn i sin offisielle betegnelse:

Den Malankara-Mar Thoma-syriske kirke
Den malankarisk-ortodoks-syriske kirke
Den syrisk-ortodokse kirke av Malankara
Den syro-malankariske katolske kirke
Gjerdåker holdeplass

Gjerdåker holdeplass ligger mellom Voss og Ygre langs Bergensbanen i Raundalen. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har leskur.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 139. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Gjerdåker holdeplass
(no) Gjerdåker holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Struten fyr

Struten fyrstasjon ligger på en liten holme i Oslofjorden sør for Hankø i Fredrikstad kommune i Østfold. Rett vest for fyret på andre siden av fjorden ligger Nøtterøy og Tjøme.
Fyret bestod av en fyrbygning med lite lykterom på toppen av huset og ble bygget i 1907. Da fyret ble automatisert i 1985 ble fyrlykta plassert på en søyle sørvest for huset.
Sjømannsforeninger i Fredrikstad og Sarpsborg søkte om å få sette ut et fyr på Struten i 1886, men fikk avslag. I stedet ble det i 1901 satt ut en orgelbøye like nord for Struten. I 1904 forliste barken «Sir John Lawrence» ved Struten og mannskapet på 13 omkom. Det ble da reist nytt krav om fyr på holmen og denne gangen fikk de godkjennelse. Fyret bestod av en fyrbygning med et lite lykterom på toppen av huset og ble bygget i 1907. Da fyret ble automatisert i 1985 ble fyrlykta plassert på en søyle sørvest for huset.
Under den andre verdenskrigen bygde tyskerne tre kanonstillinger rundt fyrhuset, men disse ble aldri tatt i bruk.
I dag er fyret en del av kystleden i Oslofjorden, med muligheter for overnatting.


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
Oslofjordens Friluftsråd - Struten

«Norsk fyrliste 2012» (PDF). Kystverket. 
«Struten fyrstasjon». Norsk Fyrhistorisk Forening. 
Strutens historie
Kløve holdeplass

Kløve holdeplass ligger mellom Voss og Reimegrend langs Bergensbanen i Raundalen. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har leskur, den har tidligere også hatt lasteplass.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 136. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Kløve holdeplass
(no) Kløve holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Filippinenes æreslegion

Filippinenes æreslegion (tagalog: Lehiyong Pandangal ng Pilipinas, engelsk: Philippine Legion of Honor) er en filippinsk orden innstiftet av Den filippinske hæren 3. juli 1947 til belønning av fortjenstfull militær innsats. Ordenen kan tildeles filippinere og utenlandske statsborgere. Filippinenes æreslegion rangerer som den fjerde fremste utmerkelse i Filippinenes ordensvesen, etter Quezontjenestekorset, Lakandula-ordenen og Sikatuna-ordenen, men før Gabriela Silang-ordenen, Nasjonale kunstneres orden, Nasjonale vitenskapsmenns orden og Nasjonale samfunnsforskeres orden. Ordenen tildeles av forsvarsministeren.


== Inndeling ==
Filippinenes æreslegion var først inndelt i fire trinn, men dette ble i 2003 endret slik at ordenen er inndelt i seks grader:

Sjefskommandør (Punong Komandante)
Storkommandør (Maringal na Komandante)
Storoffiser (Maringal na Pinuno)
Kommandør(Komandante)
Offiser (Pinuno)
Legionær (Lehiyonaryo)


== Insignier ==
Ordenstegnet for Filippinenes æreslegion har form av en stjerne med åtte stråler, som i Filippinenes flagg, i gull med rød emalje på strålene. Solen er lagt over en grønnemaljert laurbærkrans. Midtmedaljongen er i gull og bærer en åttekantet figur med buede sider der det er plassert en heraldisk sjøløve med sverd. Figuren er i gull. Reversen bærer innskriften FOR «MERITORIOUS SERVICE REPUBLIC OF THE PHILIPPINES». Ordenstegnet er opphengt i båndet i et element utformet som en grønnemaljert krans. 
Ordensstjernen er en større utgave av ordenstegnet.
Ordensbåndet er rødt med hvitkantet blå midtstripe.


== Tildeling ==
Tildeling av Filippinenes æreslegion finner sted på årsdagen for Filippinenes uavhengighet.
For sivile tildeles Filippinenes æreslegion etter et reglement der en persons stilling og status er avgjørende for hvilken grad vedkommende mottar.


== Kilder ==
«Philippines» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1463–1464
«Philippines» i Robert Werlich: Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 341
Periskophodeedderkopp

Periskophodeedderkopp (Walckenaeria acuminata) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Periskophodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Walckenaeria (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) periskophodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) periskophodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) periskophodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) periskophodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) periskophodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) periskophodeedderkopp hos ITIS 
(en) periskophodeedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Walckenaeria acuminata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Walckenaeria acuminata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Tørrhodeedderkopp

Tørrhodeedderkopp (Walckenaeria antica) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).


== Utseende ==
Tørrhodeedderkopp er en liten edderkopp om lag 3 millimeter lang. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. Kroppen er svart og ganske skinnende (blank). Beina er lyse, nærmest gule, bortsett fra de to første benparene som har mørke legger (tibia).
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Walckenaeria (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) tørrhodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) tørrhodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tørrhodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) tørrhodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) tørrhodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) tørrhodeedderkopp hos ITIS 
(en) tørrhodeedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Walckenaeria antica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Walckenaeria antica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Svarthodeedderkopp

Svarthodeedderkopp (Walckenaeria atrotibialis) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Svarthodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Walckenaeria (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) svarthodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) svarthodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svarthodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) svarthodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) svarthodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) svarthodeedderkopp hos ITIS 
(en) svarthodeedderkopp hos NCBI 
Walckenaeria atrotibialis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Urdland stasjon

Urdland stasjon er en stasjon på Bergensbanen i Voss. Stasjonen ble åpnet i 1908, ett år før Bergensbanen ble fullført.
Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Stasjonen har venterom, sykkelstativ og parkeringsplass for rundt 10 – 15 biler.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172–173. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 136. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 49–56. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Urdland stasjon
(no) Urdland stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Kulehodeedderkopp

Kulehodeedderkopp (Walckenaeria capito) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Kulehodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Walckenaeria (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) kulehodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) kulehodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kulehodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) kulehodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) kulehodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) kulehodeedderkopp hos ITIS 
Walckenaeria capito – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Øyeflaten holdeplass

Øyeflaten holdeplass ligger mellom Voss og Reimegrend langs Bergensbanen i Raundalen. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har leskur.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 136. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Øyeflaten holdeplass
(no) Øyeflaten holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Skiple holdeplass

Skiple holdeplass ligger mellom Voss og Reimegrend langs Bergensbanen i Raundalen. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har et leskur bygd som venterom.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 136. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Skiple holdeplass
(no) Skiple holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Ljosanbotn holdeplass

Ljosanbotn holdeplass ligger mellom Mjølfjell og Myrdal langs Bergensbanen i Voss. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen har leskur.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 170. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 129. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Ljosanbotn holdeplass
(no) Ljosanbotn holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Ørneberget holdeplass

Ørneberget holdeplass ligger mellom stasjonene Mjølfjell og Myrdal på Bergensbanen i Voss kommune. Nærmeste holdeplass mot øst er Vieren og mot vest Ljosanbotn. Holdeplassen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Holdeplassen ligger ca 300 meter fra Mjølfjell Ungdomsherberge og Katteli, hytten til Bergen Katedralskole, og har bare en, lang, men lav og enkel plattform med grusdekke. Adkomstveien til holdeplassen er en meget bratt sti opp fra/ned til Mjølfjell ungdomsherberge. Bagasjeheisen mellom holdeplassen og ungdomsherberget ble tatt ut av bruk på 1980-tallet.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 170. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 129. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Ørneberget holdeplass
(no) Ørneberget holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Fjellhodeedderkopp

Fjellhodeedderkopp (Walckenaeria clavicornis) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Fjellhodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Walckenaeria (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) fjellhodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) fjellhodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellhodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) fjellhodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) fjellhodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) fjellhodeedderkopp hos ITIS 
(en) fjellhodeedderkopp hos NCBI 
Walckenaeria clavicornis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)