jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tinghu

Tinghu (kinesisk: 亭湖区, pinyin: Tínghú Qū) er et bydistikt i byprefekturet Yancheng i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 850 kvadratkilometer og teller 850 000 innbyggere (2007). Det er  Yanchengs administrasjonssete.


== Eksterne lenker ==
Infoside
Yandu

Yandu (kinesisk: 盐都区, pinyin: Yándū Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yancheng i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 1.023 kvadratkilometer og teller 710.000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Bagneux (Hauts-de-Seine)

Bagneux er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de sørlige forstedene til Paris. Den ligger 7,7 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Bagneux


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bagneux (Hauts-de-Seine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Bois-Colombes

Bois-Colombes er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de nordvestlige forstedene til Paris. Den ligger 9 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Bois-Colombes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bois-Colombes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Zhonglou

Zhonglou (kinesisk: 钟楼区; pinyin: Zhōnglóu Qū) er et bydistrikt i byprefekturret Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 72,2 kvadratkilometer og teller ca. 351.000 innbyggere (2005).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Tianning

Tianning (kinesisk: 天宁区; pinyin: Tiānníng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 67,38 km² og har 375.300 innbyggere (2005).
Distriktet er oppkalt etter Tianningpagoden.
I Tianningdistriktet ligger også Hongmeiparken (forenklet kinesisk: 红梅公园), som ligger inntil tempelområdet i nord. Parken er et viktig turistmål. Her ligger Røde plomme-paviljongen, bygd på 1000-tallet, og Yizhou-paviljongen, bygd til minne om dikteren Su Dongpo, som døde i Changzhou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Bourg-la-Reine

Bourg-la-Reine er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de sørlige forstedene til Paris. Den ligger 9,1 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Bourg-la-Reine


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bourg-la-Reine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Qishuyan

Qishuyan (kinesisk: 戚墅堰区; pinyin: Qīshùyàn Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 31,58 kvadratkilometer og teller ca. 80.200 innbyggere (2005).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Xinbei

Xinbei (kinesisk: 新北区; pinyin: Xīnběi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 439,16 kvadratkilometer og teller ca. 411.300 innbyggere (2005).
Hohaiuniversitetet, som har hovedsete i Nanjing, har en campus i Xinbei.


== Eksterne lenker ==
Infoside
Châtenay-Malabry

Châtenay-Malabry er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de sørvestlige forstedene til Paris. Den ligger 10,8 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Châtenay-Malabry


== Utdanning ==
CentraleSupélec
École centrale de Paris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Châtenay-Malabry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Châtillon (Hauts-de-Seine)

Châtillon er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de sørvestlige forstedene til Paris. Den ligger 7 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Châtillon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Châtillon (Hauts-de-Seine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Chaville

Chaville er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de sørvestlige forstedene til Paris. Den ligger 12,5 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Chaville


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chaville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Bernhard Rostad

Bernhard Rostad (født 1. juli 1853 i Verdal i Nord-Trøndelag, død 20. mars 1921 samme sted) var en norsk gårdbruker, sagbrukseier og politiker (H). Han var ordfører i Verdal fra 1911 til 1913.


== Familie og yrke ==

Han var sønn av gårdbruker Ole Johnsen Rostad og hustru Marie Martiniusdatter Moe på Trones i Verdal. Farfaren John Olsen Rostad kom i 1823 til Trones fra Rostad på Inderøy; hans søster Massi Rostad var gift med proprietær Jørgen Richter. Deres sønn var statsminister Ole Richter. Farfaren var «sikkert bygdens rikeste gårdbruker på sin tid» og fornyet så godt som hele bygningsmassen på Trones. Faren Ole Johnsen Rostad utvidet også buskapen på gården.Han tilhørte et av de første kullene på Trondhjems tekniske læreanstalt, hvor han ble uteksaminert fra den bygningstekniske linjen i 1878. I 1884 overtok han slektsgården Trones, som ble «drevet frem til et mønsterbruk», og han hadde interesser i «sjøbruk, handel med landbruksmaskiner og trelast». I 1918 hadde gården 600 mål innmark, 1 000 mål skog og en stor buskap.Samme år som han overtok gården, giftet han seg med Gøran Bruun, datter av en skogeier i Stor-Elvdal. Blant deres barn var Arne Rostad, senere formann i Norges Bondelag og stortingsmann for Bondepartiet. Hustruen døde i 1904, så han giftet seg på nytt med Kristine (født Olsen), enke etter gårdbruker Gustav Edmund Søberg på Storhof på Elverum. En søster av Bernhard, Marie Otilie, var gift med glass- og stentøyforhandler Andreas Moe, opprinnelig fra Verdal, og mor til Trondhjems ordfører Andreas Moe (den yngre).


== Politiske og offentlige verv ==
Rostad var medlem av Verdal herredsstyre fra 1891 til 1893 og fra 1911 til 1915, herav ordfører fra 1911 til 1913. Alle representantene var valgt ved flertallsvalg frem til 1910; Rostad var valgt for Landbruksforeningen fra 1911 til 1913, deretter for Riksmålspartiet (Høyre). Han var suppleant for valgmennene fra Verdal ved stortingsvalgene i 1894 og 1897, valgt for Høyre.Som ordfører gikk Rostad inn i striden om Værdalsbruket, som kommunen hadde kjøpt noen år i forveien. Rostad mente at «en bedrift av den art og det omfang som Værdalsbruket ikke med fordel kunne drives som et kommunalt foretagende». Han var selv styreformann i bruket fra 1911 til 1912. Sagbruk for Værdalsbrukets egne skoger ble for det meste drevet på Levanger etter Verdalsraset i 1893, da utskipningen av trelast fra Verdalsøra ble umulig. I 1912 ble Værdalsbruket solgt med fortjeneste til et konsortium som krevde at halvparten av tømmeret ble foredlet i Verdal; året etter solgte Rostad en del jord på nordsiden av Tronestangen til bruket, så det kunne anlegges et sagbruk med dypvannskai, Trones bruk.Rostad var styreformann i Verdal Sparebank fra 1913 til sin død i 1921.


== Sykdom, død og begravelse ==
Han døde etter lengre tids sykdom og ble begravet fra Stiklestad kirke.


== Referanser ==
Simon Andreas Thorvik

Simon Andreas Eriksen Thorvik (født 11. juni 1862 i Torvikbukt på Nordmøre, død 19. juni 1950) var en norsk lærer, gårdbruker og lensmann.
Han var av bondeslekt og gikk Tromsø seminar. Han kom som 19-åring til Nesna, hvor han fikk sin første lærerstilling. I 1888 ble han også ansatt som herredskasserer i Nesna. Han ble også kasserer i Nesna sparebank, lensmannsbetjent og konstituert som lensmann. Han giftet seg i 1886 med Eilerine Zahl, datter av handelsmann, gårdbruker og ordfører Jacob Frederich Zahl på Handnesøya i Nesna. Eilerine stod for den lille bok- og papirhandelen de drev hjemme hos seg selv.I 1902 ble Thorvik lensmann i Leka lensmannsdistrikt, som omfattet Leka og Gravvik sogn. Han bodde på lensmannsgården Skei på Leka, en eiendom på 500 dekar, hvorav 150 dekar dyrket mark, 70 dekar naturlig eng samt torvmyr. Thorvik påtok seg en rekke kommunale verv, blant annet som formann i skolestyret. I 1924 ble han etterfulgt i lensmannsstillingen av sin sønn Erik Thorvik, som i sin tur ble etterfulgt av sin sønn Sigmund Thorvik. Ved siden av lensmannsstillingen var S.A. Thorvik også oppsynsmann eller oppsynsbetjent for lofotfisket og sklinnafisket, og kasserer i Leka sparebank.S.A. Thorvik ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1932.


== Referanser ==
John Tiltnes

John Andreassen Tiltnes (født 19. november 1863 i Stod i Nord-Trøndelag, død 31. desember 1939 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker. Han var ordfører i Stod 1920–1922, valgt for Bondepartiet.Han gikk Statens skogskole i Steinkjer. Han giftet seg i 1887 med Birgitte Nilsdatter Skrove (Ålneset), enke etter Peter Johansen Muus (sønnesønn av Peter Muus) på Kleiv i Snåsa. De bodde på Kleiv før de overtok hans slektsgård Tiltnes i Stod på sørsiden av Snåsavatnet i 1895/1896. Til gården hørte også 3 000 dekar skog. Han anla Stods første vannkraftverk i Tiltneselva i 1910, som han brukte til å elektrifisere belysning, landbruksmaskiner, mølle og sagbruk på gården.John Tiltnes påtok seg en rekke verv. Han ble medlem av herredsstyret i 1908, varaordfører i 1910 og ordfører i 1920. Fra 1926 til sin død var han medlem av forstanderskapet i Stod og Steinkjer sparebank.


== Referanser ==
Patu digua

Patu digua er en av edderkoppene i gruppen Symphytognathidae. 
Hannene er bare ca. 0,37 mm lange, og dermed de minste av alle kjente voksne edderkopper i verden. Imidlertid finnes det andre arter der hannene er ukjente og bare hunnene er kjent, og disse er bare litt større enn hannene av P. digua. Siden hunnedderkopper vanligvis er markert større enn hanner av samme art, er det trolig at disse kan ha enda mindre hanner.
Patu digua ble beskrevet i 1977 av Raymond Robert Forster og Norman I. Platnick. Den er kjent bare fra Colombia.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Forster & Platnick, 1977. A review of the spider family Symphytognathidae (Arachnida, Araneae). American Museum novitates, n. 2619, side 1-29.  (sammendrag: html (kan lastes ned: pdf)).


== Eksterne lenker ==
(en) Patu digua i Encyclopedia of Life 
(en) Patu digua i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Patu digua hos ITIS 
Patu digua – detaljert informasjon på Wikispecies
Olga Akopjan

Olga Sergejevna Akopjan (russisk: Ольга Сергеевна Акопян (Левина); født Levina; 4. mars 1985 i Volgograd) er en russisk tidligere håndballspiller, nå trener for den russiske hovedstadsklubben CSKA Moskva og assistent på det russiske kvinnelandslaget.


== Karriere ==


=== Spiller ===
Som spiller ble Akopjan verdensmester for Russland i 2007 og 2009, samt russisk mester med klubblaget Dinamo Volgograd i 2009 og 2010.
Hun tok gull med Russland under Sommer-OL 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Akopjan – Olympedia 
(en) Olga Akopjan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olga Akopjan – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Profil på nettstedet til HC Dinamo Volgograd (russisk)
Brettpadling

Brettpadling (engelsk: stand-up paddle boarding, SUP) er en type surfing hvor surferen padler stående. Det brukes da et ståpadlebrett, som er en type surfebrett med nok volum til at man kan stå og padle på det uten hjelp fra bølger.. Det er en voksende verdensomspennende sport med opphav fra Hawaii, og heter hoe he'e nalu på hawaiisk.
Ståpadlebrett kan brukes til å surfe i bølger eller på stille vann, men kan også brukes til for eksempel fiske eller yoga. Det er en eldgammel form for surfing, og har også blitt en måte for surfere til padle lengre distanser som konkurranse eller trening. 
SUP-surfebrett er spesialdesignet med mer volum, lengde og bredde enn vanlige surfebrett, og det benyttes en lang padleåre som føres langs siden av brettet.


== Eksterne lenker ==
Norges Stand Up Padleforbund – NORSUP
Hypr Nalu Norge Arkivert 11. januar 2019 hos Wayback Machine.
Konfucius’ fredspris

Konfucius' fredspris (kinesisk: 孔子和平奖, pinyin: Kǒngzǐ hépíng jiǎng) er en fredspris innstiftet av en gruppe patriotiske kinesere i Folkerepublikken Kina i 2010, etter at den fengslede kinesiske dissidenten Liu Xiaobo ble tildelt Nobels fredspris. 
Prisen er oppkalt etter filosofen Konfucius, og ble til på forslag fra forretningsmannen Liu Zhiqin i en kommentar den 17. november 2010 i Global Times.
I september 2011 ble det klart at landets kulturdepartement ønsket å avvikle prisen etter bare ett år. Derimot ble prisen tildelt Russlands statsminister Vladimir Putin i november 2011 for hans bidrag til å bevare verdensfreden, til Kofi Annan og Yuan Longping i 2012, buddhistlederen Yi Cheng i 2013, Fidel Castro i 2014 og Robert Mugabe i 2015.
Første mottager av Konfucius' fredspris var den taiwanske tidligere visepresident Lien Chan, for hans bidrag til å utvikle forbindelsene mellom Taiwan og Fastlands-Kina. Han aksepterte imidlertid ikke prisen og nektet å motta den.


== Mottakere ==
2010 –  Lien Chan
2011 –  Vladimir Putin
2012 –  Kofi Annan og  Yuan Longping
2013 –  Yi Cheng
2014 –  Fidel Castro
2015 –  Robert Mugabe


== Referanser ==
Global Times

Global Times (kinesisk: 環球時報 / 环球时报, pinyin: Huánqiú shíbào) er en av to landsdekkende engelskspråklige dagsaviser i Folkerepublikken Kina. Den utgis under Renmin Ribao, som er hovedorganet for det kinesiske kommunistiske parti og bærer mottoet «Discover China, discover the world».
I 1993 ble Huánqiú shíbào 環球時報 grunnlagt som kinesiskspråklig dagsavis; den 20. april 2009 utkom den første engelskspråklige utgaven.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Global Times
Huánqiú shíbào 环球时报
Konfucius’ kulturpris

Konfucius' kulturpris er en kinesisk kulturpris innstiftet i 2009 i Qufu i Folkerepublikken Kina. 
Den ble første gang tildelt til Tu Weiming, en Harvard-Yenching-professor for kinesisk historie og filosofi og for konfucianske studier, og til Kinas Konfuciusstiftelse som siden sin stiftelse i 1984 har beskjeftiget seg kinesisk tradisjonell kultur.
Tu Wei-ming

Tu Weiming (kinesisk: 杜維明, pinyin: Dù Wéimíng, født i Kunming i Kina) er en kinesisk filosof (etiker og nykonfucianer). Han regnes som en av nykonfucianismens søyler, og har hatt sitt akademiske virke for det meste på Taiwan og i USA.
Han er emeritert Harvard-Yenching-professor for kinesisk historie og filosofi og for konfucianske studier ved fakultetet for østasiatiske språk og sivilisasjoner ved Harvard University. Han var direktør for Harvard-Yenching Institute (1996–2008) og direktør for Institutet for kultur for kultur og kommunikasjon ved East-West Center i Hawaii (1990–1991).


== Publikasjoner ==
Tu har forfattet mer enn 30 bøker på kinesisk og engelsk, blant annet:

Centrality and Commonality: An Essay on Confucian Religiousness (State University of New York Press, 1989)
China in Transformation (Harvard University Press, 1994)
Confucianism and Human Rights (Columbia University Press, 1998)
Confucianism in Historical Perspective (Institute of East Asian Philosophies, 1989)
Confucian Ethics Today: The Singapore Challenge (Federal Publications, 1984)
Confucian Spirituality (Crossroad, 2004)
Confucian Thought: Selfhood as Creative Transformation (State University of New York Press, 1985)
Confucian Traditions in East Asian Modernity (Harvard University Press, 1996)
Humanity and Self-Cultivation: Essays in Confucian Thought (Asian Humanities Press, 1978)
Neo-Confucian Thought in Action: Wang Yang-ming's Youth (University of California Press, 1976)
The Confucian World Observed (East-West Center, 1992)
The Living Tree: The Changing Meaning of Being Chinese Today (Stanford University Press, 1994)
Traditional China (Prentice-Hall, 1970)
Way, Learning, and Politics: Essays on the Confucian Intellectual (State University of New York Press, 1993)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tu Weimings hjemmeside
Asian Values and the Asian Crisis: A Confucian Humanist Perspective
Beyond the Enlightenment Mentality: The Humanistic Spirit in the 21st Century
Global Ethics in the Age of Cultural Diversity
The Confucian World
The Ecological Turn in New Confucian Humanism: Implications for China and the World
The Global Significance of Local Knowledge: A New Perspective on Confucian Humanism Arkivert 20. juli 2011 hos Wayback Machine.
Toward a Dialogical Civilization: Identity, Difference and Harmony
Seouls fredspris

Seouls fredspris (koreansk: 서울평화상) ble etablert i 1990 og deles ut annethvert år til minne om Sommer-OL 1988, som ble arrangert i den sørkoreanske hovedstaden Seoul. Arrangementet samlet deltakere fra 160 land i vennskapelig kappestrid. Prisen er etablert av Sør-Korea for å reflektere det koreanske folkets ønsker, særlig ønsket om fred på jord. I gruppen som nominerer til prisen sitter 1100 personer: 300 koreanere og 800 fra andre land. Vinneren mottar et diplom, en plakett og 200 000 amerikanske dollar i prispenger.


== Mottakere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seouls fredspris
Adresseendring

Adresseendring betegner i Norge endring av en persons eller et foretaks bosteds- eller kontoradresse.  Melding om adresseendring kalles også flyttemelding.Endringen skyldes oftest at noen har flyttet til ny bolig. Adresseendring kan også skyldes at kommunen har endret gatenavn eller husnummer, eller at Posten Norge har endret postnummeret i området. I 2012 er det fremdeles rundt 600 000 mennesker som bor på et sted uten gate- og veiadresse. Disse vil få ny adresse etter hvert som kommunene vedtar nye adresser for området. Postadressen endres også ved leie av postboks.
Totalt flytter rundt 650 000 mennesker i Norge i løpet av et år, og i snitt flytter nordmenn omtrent 7 til 8 ganger i løpet av livet. 


== Plikt til å melde adresseendring ==
Som norsk statsborger er du pliktig til å melde adresseendring til Folkeregisteret senest 8 dager etter at du har flyttet. For å få post på ny adresse er det i tillegg nødvendig å melde adresseendring til Posten senest 4 dager før du flytter, og tidligst 31 dager. Dette er også grunnlaget for ettersending av post fra gammel til ny adresse.
Adresseendring kan gjøres både elektronisk og ikke-elektronisk. Flyttemelding til Folkeregisteret sendes via Altinn, den norske tjenesten for å levere elektroniske skjemaer til offentlige myndigheter. Adresseendring til Posten skjer via posten.no. Det er krav om pålogging via BankID eller MinID for melding av adresseendring. For de som ikke har tilgang til elektroniske løsninger, finnes det blankettbaserte løsninger for flyttemelding og adresseendring både hos skattekontorene og Posten. 
Flyttehjelpen (på posten.no) og Flyttemeldingen.no er konkurrerende tilbud som begge legger til rette for å sende melding om flytting til bedrifter og organisasjoner.


== Referanser ==
Edith Maryon

Edith Louisa Maryon (født 9. februar 1872 i London, død 2. mai 1924 i Dornach) var en engelsk skulptør. Sammen med legen Ita Wegman hørte hun til den indre kretsen rundt Rudolf Steiner og til grunnleggerne av antroposofien.


== Liv ==
Edith Maryon var nummer to av seks barn. Hennes foreldre var John Maryon Simeon og Louisa Church, og hun vokste opp i London. Hun gikk senere på kostskole i Genève i Sveits. På 1890-tallet studerte hun skulpturkunst ved Central School of Design i London, og fra 1896 studerte hun ved Royal College of Arts. 
Maryon møtte Rudolf Steiner i 1912/13 og etter sommeren 1914 flyttet hun til Dornach. Hun samarbeidet med Steiner om det første Goetheanum, og om skulpturen Menneskehetens representant. Hun var leder for seksjonen for skjønne kunster ved Goetheanum. Maryon døde av tuberkulose.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rex Raab, Edith Maryon, Sculptor and Associate of Rudolf Steiner, a biography [...]. Dornach: Philosophisch-anthroposophical Verlag am Goetheanum, 1993. ISBN 3-7235-0648-8
Rembert Biemond, Edith Maryon, in Anthroposophy in the 20th Century: e. Kulturimpuls in biographical portraits. Edited by Bodo von Plato. Dornach: Verlag am Goetheanum, 2003. ISBN 3-7235-1199-6


== Eksterne lenker ==
Edith Maryon Foundation
Kristinn Hrafnsson

Kristinn E. Hrafnsson (født 1962) er en islandsk journalist og talsmann for WikiLeaks. Han har vært aktiv i WikiLeaks gjennom deler av 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristinn Hrafnsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristinn Hrafnsson på Internet Movie Database 
(en) Kristinn Hrafnsson på Twitter
Danzig (band)

Danzig er et amerikansk heavy metal-band, med Glenn Danzig som vokalist og frontfigur.
Bandet ble startet i 1987 i Lodi New Jersey.


== Medlemmer ==
NåværendeGlenn Danzig – vokal, gitar, keyboard (1987– )
Tommy Victor – gitar (1997–1998, 2002–2005, 2008– )
Johnny Kelly – slagverk (2002–2003, 2005– )
Steve Zing – bassgitar (2006– )TidigereEerie Von – bassgitar (1988–1995)
John Christ – gitar (1988–1995)
Chuck Biscuits – slagverk (1988–1994)
Joey Castillo – slagverk (1994–2002)
Josh Lazie – bassgitar (1996-1997, 1998-2000)
Jeff Chambers – gitar (1998–1999)
Todd Youth – gitar (2000–2002)
Howie Pyro – bassgitar (2000–2002)
Charlee Johnson – slagverk (2002)
Jerry Montano – bassgitar (2002–2006)
Bevan Davies – slagverk (2004–2005)


== Diskografi (studioalbum) ==
Danzig (1988)
Lucifuge (1990)
How the Gods Kill (1992)
4p (1994)
Blackacidevil (1996)
Satan's Child (1999)
I Luciferi (2002)
Circle of Snakes (2004)
Deth Red Sabaoth (2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Danzig (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Danzig på Apple Music 
(en) Danzig på Discogs 
(en) Danzig på MusicBrainz 
(en) Danzig på Encyclopaedia Metallum 
(en) Danzig på Spotify 
(en) Danzig på Songkick 
(en) Danzig på Genius — sangtekster 
(en) Danzig på AllMusic 
Danzig på Facebook 
Danzig på Myspace
Scott Island

Scott Island er en liten, ubebodd øy av vulkansk opprinnelse i Rosshavet i Antarktis, beliggende 505 kilometer nordøst for Kapp Adare. Den er 565 meter lang i øst-sør-retning, mellom 130 og 340 meter bred og når en høyde over havet på 54 meter. Haggits Pillar, en 62 meter høy klippe med diameter 50 meter, ligger 250 meter vest for øya. Scott Island har to små viker med strender, resten av øya er omgitt av høye klipper.
Øya ble oppdaget og ilandsteget 25. desember 1902 av kaptein William Colbeck på DS «Morgenen», unnsetningsskip for Discovery-ekspedisjonen ledet av Robert F. Scott. Colbeck planla opprinnelig å oppkalle øya etter Clements Markham, men ombestemte seg og kalte den opp etter Scott. Haggits Pillar fikk navn etter Colbecks kones pikenavn, Haggit.
Scott Island tilhører Ross Dependency, New Zealands kravområde i Antarktis.
Det var en automatisk værstasjon på øya fra desember 1987 til mars 1999. Målingene viste en gjennomsnittstemperatur på noen få grader under 0°C om sommeren og ned til –40°C om vinteren.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 12903
Sniffing

Sniffing er å ruse seg på tekniske stoffer, slik som lightergass, bensin, maling, lim og løsemidler (lynol, white spirit, benzen, toluen, xylen), ved at gassen fra produktene inhaleres gjennom nesen. To sniff betyr «å snuse» eller «å puste inn» på engelsk.
Å sniffe løsemidler har mange av de samme effektene som å bruke alkohol, men rusen er kortvarig og varer bare noen minutter. Denne metoden å ruse seg på er livsfarlig, fordi det kan føre til varige hjerneskader etter bare én gangs bruk, som kan resultere i dødsfall. Det er gjort mange tiltak mot å ruse seg på slike produkter, slik som 18-årsgrense på kjøp av aerosoler og løsemidler. En danske som hadde en ulykke med sniffing av lightergass, foreslo at det skulle tilsettes en lukt av råtne egg for å gjøre det ubehagelig å sniffe lightergass. SC Johnson ville fjerne drivgassen i toalettsprayene sine ettersom at ungdommer sniffet drivgassen. Gassen som brukes i spraybokser, er vanligvis propan og butan. Butangass er giftig.
Tidligere kunne pasienter sniffe kloroform, lystgass og eter som bedøvelse og narkose.


== Se også ==
Rusmisbruk
Løsemiddelskade


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Insufflation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sniffing – lovgivning og omfang, Folkehelseinstituttet
ung.no om sniffing