jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dota (Costa Rica)

Dota er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 6 948 innbyggere i 2011. Arealet er på 400,22 km². Kantonens administrasjonssentrum er Santa María.


== Distrikter ==
Dota er delt inn i tre distrikter:

Santa María
Jardín
Copey


== Referanser ==
León Cortés (Costa Rica)

León Cortés, offisielt León Cortés Castro, er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 12 200 innbyggere i 2011. Arealet er på 120,80 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Pablo.
León Cortés ble oppretta i 1962 ved at deler av de omkringliggende kantonene Aserrí, Tarrazú og Desamparados ble slått sammen til den nye kantonen. Den er oppkalt etter Costa Ricas tidligere president León Cortés Castro.


== Distrikter ==
León Cortés er delt inn i seks distrikter:

San Pablo
San Andrés
Llano Bonito
San Isidro
Santa Cruz
San Antonio


== Referanser ==
Puriscal

Puriscal er en kanton vest i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 33 004 innbyggere i 2011. Arealet er på 553,66 km². Kantonens administrasjonssentrum er Santiago.


== Distrikter ==
Puriscal er delt inn i ni distrikter:

Santiago
Mercedes Sur
Barbacoas
Grifo Alto
San Rafael
Candelarita
Desemparaditos
San Antonio
Chires


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
  Offisielt nettsted 
(en) Puriscal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Santa Ana (kanton)

Santa Ana er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 49 123 innbyggere i 2011. Arealet er på 61,42 km². Kantonens administrasjonssentrum er Santa Ana.
Kantonen er trekantforma og avgrenses av elva Virilla i nord. I sør omfatter den en del av fjellkjeden Cerros de Escazú, som er den nordligste delen av Cordillera de Talamanca.


== Distrikter ==
Kantonen Santa Ana er delt inn i seks distrikter:

Santa Ana
Salitral
Pozos
Uruca
Piedades
Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Santa Ana (cantón) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tarrazú

Tarrazú er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 16 280 innbyggere i 2011. Arealet er på 297,50 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Marcos.


== Distrikter ==
Tarrazú er delt inn i tre distrikter:

San Marcos
San Lorenzo
San Carlos


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==
Turrubares

Turrubares er en kanton vest i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 5 512 innbyggere i 2011, og er dermed den kantonen i landet med færrest innbyggere. Arealet er på 415,29 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Pablo.
I Turrubares ligger blant annet Carara nasjonalpark.


== Distrikter ==
Turrubares er delt inn i fem distrikter:

San Pablo
San Pedro
San Juan de Mata
San Luis
Carara


== Referanser ==
Moravia (Costa Rica)

Moravia er en kanton nord i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 56 919 innbyggere i 2011. Arealet er på 28,62 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Vicente. Moravia ligger like nordøst for San José og utgjør en del av hovedstadens storbyområde.
I Moravia ligger blant annet kjøpesenteret Lincoln Plaza.


== Distrikter ==
Moravia er delt inn i tre distrikter:

San Vicente
San Jerónimo
La Trinidad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Moravia (canton) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pococí

Pococí er en kanton nord i provinsen Limón i Costa Rica. Kantonen hadde 125 982 innbyggere i 2011, og er dermed provinsens mest folkerike. Arealet er på 342,24 km². Kantonens administrasjonssentrum er Guápiles.
Store deler av Pococí består av urørt tropisk regnskog. Kantonen har en rekke turistattraksjoner, blant annet Tortuguero nasjonalpark med Barra del Colorado og landsbyen Tortuguero.


== Distrikter ==
Pococí er delt inn i seks distrikter:

Guápiles
Jiménez
Rita
Roxana
Cariari
Colorado


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Matina (kanton)

Matina er en kanton i provinsen Limón i Costa Rica. Den hadde 37 721 innbyggere i 2011. Arealet er på 772,64 km². Kantonens administrasjonssentrum er byen Matina.


== Distrikter ==
Kantonen er delt inn i tre distrikter:

Matina
Batán
Carrandi


== Referanser ==
Siquirres (kanton)

Siquirres er en kanton i provinsen Limón i Costa Rica. Kantonen hadde 56 786 innbyggere i 2011. Arealet er på 860,19 km². Kantonens administrasjonssentrum er byen Siquirres.
Siquirres har ei kyststripe langs Det karibiske hav mellom munningene til elvene Parismina i nord og Pacuare i sør. Pacuare er ei populær elv for rafting.


== Distrikter ==
Kantonen Siquirres er delt inn i seks distrikter:

Siquirres
Pacuarito
Florida
Germania
El Cairo
Alegría


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Guápiles

Guápiles er en by i provinsen Limón øst i Costa Rica. Den er administrasjonssentrum i kantonen Pococí. Distriktet Guápiles hadde 36 457 innbyggere i 2011.


== Referanser ==
Chen Shu

Chen Shu (tradisjonell kinesisk: 陳書, forenklet kinesisk: 陈书, pinyin: Chėn Shū; født 1660 i Xiuzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 1736) var en kinesisk malerinne tidlig under Qing-dynastiet. Hun har også kjent under stilnavnet Nanlou og de litterære navn Shangyuan Dizi og Nanlou Laoren.
Ved siden av sine kunstneriske arbeider er hun kjent som mor til statsmannen og dikteren Qian Chenqun. Etter at hennes ektemann døde ung, oppdro hun alene sin sønn. Da han i sin tid ble en ledende statsmann i Qianlong-keiserens hoff, introduserte han hennes malerier for keiseren. Etter å slik å ha blitt «oppdaget» av keiseren ble mange av hennes verker sentrale i de keiserlige samlinger.
Chen Shu malte figurer, landskap og blomster/fugl-motiver.


== Referanser ==
Kolur

I astronomi er kolur hver av de to storsirklene på himmelkulen der den ene går gjennom himmelpolene og jevndøgnspunktene og den andre går gjennom himmelpolene og solvervspunktene. Den førstnevnte kalles jevndøgnskolur og den sistnevnte kalles solvervskolur. Solvervskoluren går for øvrig også gjennom ekliptikkens poler.


== Se også ==
Astronomiske koordinatsystemer
Ekliptikken
Himmelkulen
Rektascensjon
Jevndøgn
Solverv


== Kilder ==
John Brian Harley, David Woodward. The History of cartography, Volume 2. Oxford University Press US, 1987. ISBN 978-0-226-31635-2. Side 28.
Geminus, James Evans, J. L. Berggren. Geminos's Introduction to the phenomena: a translation and study of a Hellenistic survey of astronomy. Princeton University Press, 2006. ISBN 978-0-691-12339-4. Side 130.
Mu av Balhae

Dae Mu-ye eller kong Mu (født ?, død 737) var 2. konge i det koreanske kongedømmet Balhae. Han er spesielt kjent for rikets ekspansjon.


== Bakgrunn ==
Dae Mu-ye var endste sønn av kongedømmet Balhaes grunnlegger, Dae Jo-yeong. Han overtok embedet etter at hans far døde i 719. Keiser Xuanzong gav han tittelen «Konge av Gyeruprovinsen». Den nye kongen gav sin far det posthumne navnet «Kong Go». Deretter erklærte han æraen In-an for å markere uavhengigheten fra det kinesiske Tang-dynastiet. Han sendte mange diplomater til Tang, deriblant både sønner og brødre.


== Konge ==
Balhaes aggressive ekspansjon skapte uro hos Tang-Kina, Silla lengre sør på Koreahalvøya, Khitanernes, Xi, the Göktürkene og hos flere Mohestammer. Etter at Heishui Mohe nord for Balhae kom under direkte kontroll av Tang i 727 angrep han Heisui Mohe i frykt for å bli utsatt for en knipetangsmanøver.
Dae Mu-yess bror Dae Mun-ye (大門藝) var pro-Tang og motsatte seg den militære manøveren og hoppet deretter av til Tang. I 732 beordret han en ekspedisjon til Tang ved Shandong sammen med Balhaes marinegeneral Jang Mun-hyu. Samme år ledet han tropper til Madushan (馬都山) i utkanten av Shanhai-passet og okkuperte byene i området.  I 733 beordret keiser Xuanzong Dae Mun-ye å angripe Balhae sammen med styrker fra Silla, uten at angrepet ble vellykket.
I 727 forsøkte Balhae å unngå isolasjon ved å sende diplomater til Japan. Kongen sendte med dokumentasjon på at Balhae nå hadde gjenvunnet området til Goguryeo etterfulgte kongedømmet Buyeo. Japan hadde et anstrengt forhold til Silla og ønsket det nye Goguryeo velkommen.
Dae Muye ble etterfulgt av sin sønn, Dae Heummu i 737.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Britannica Concise Encyclopedia
(en) Columbia Encyclopedia
(en) U.S. Library of Congress: Country Studies
(en) Provinces of Balhae Kingdom
Nadine Kirschon

Nadine Madeleine Martina Kirschon (født 19. mars 1984 i Stockholm) er en svensk skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
2002 - Olivia Twist (TV)
2004 - Bombay Dreams
2005/2006 - Jullovsmorgon (TV)
2006 - Göta kanal 2 – kanalkampen
2007 - Beck – Det svake leddet
2007 - Hotell Kantarell (TV)
2008 - Livet i Fagervik (TV)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nadine Kirschon på Internet Movie Database 
(sv) Nadine Kirschon i Svensk Filmdatabas 
(en) Nadine Kirschon hos The Movie Database
Fylke (Indonesia)

Et fylke i Indonesia er et undernasjonalt, geografisk område mellom staten og kommunene. Myndigheter i et fylke er fylkeskommunen, fylkesmannen og fylkesnemnda for barnevern og sosiale saker.


== Dagens fylker ==
Tidlige Yan

Tidligere Yàn (hanzi: 前燕; hanyu pinyin: Qiányàn) regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, grunnlagt av den xianbeiske Mùróng-familien. Det eksisterte samtidig med  Jìn-dynastiet i Sør-Kina. 
I begynnelsen krevde den første Yàn-herskeren Murong Huang og hans sønn Murong Jun tittelen "Konge av Yàn" (燕王), som hadde blitt oppretta av Jìn-dynastiet, men etter at han i 352 erobret mesteparten av Senere Zhaos territorier erklærte Mùróng Jùn seg for "keiser," og det  samme gjorde hans sønn og etterfølger Murong Wei. 


== Qiányàns herskere ==


== Litteratur ==
Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002
Senere Qin

Senere Qín (tradisjonell kinesisk: 後秦; forenklet kinesisk: 后秦; hanyu pinyin: Hòuqín) regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, grunnlagt av den qiangiske Yáo-familien. Det eksisterte samtidig med  Jìn-dynastiet i Sør-Kina. Til tross for det felles navnet (秦) hadde Tidligere Qín ingenting å gjøre med Qin-dynastiet eller de samtidige statene Tidligere Qin og Vestlige Qin.
Rikets andre keiser Yao Xing støttet buddhismens spredning av munken Kumārajīva. Alle Tidligere Qíns herskere tok tittelen "keiser," men Yáo Xīng brukte også tittelen "Himmelsk konge" (天王; Tiānwáng) i en stor del av sin regjeringstid.


== Hòuqín herskere ==


== Litteratur ==
Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002
This Is Us (TV-serie)

This Is Us er en amerikansk drama-tv-serie produsert av Dan Fogelman. Serien hadde premiere 20. september 2016 på NBC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) This Is Us på Internet Movie Database 
(en) This Is Us på AllMovie 
(en) This Is Us på Rotten Tomatoes 
(en) This Is Us på Metacritic
Svartskjorter

Svartskjorter (på italiensk camicie nere, forkortet CC.NN., i flertall, camicia nera i entall) er kallenavn for Benito Mussolinis væpnede, uniformerte grupper som deltok i marsjen mot Roma, fascistenes statskupp i Italia høsten 1922. I 1923 ble svartskjortene samlet i Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet (Milizia Volontaria per la Sicurezza Nazionale, MVSN). MSVN var fascistpartiet Partito Nazionale Fascistas paramilitære milits som særlig utførte politioppgaver og i 1924 ble innlemmet i landets væpnede styrker; det kjempet militære enheter av «svartskjorter» i både den andre italiensk-abessinske krig, den spanske borgerkrigen og andre verdenskrig fram til 1943.
Tilnavnet skriver seg fra militsens svarte uniformskjorter, en farge fascistene hadde lånt fra Arditi, elitetropper som ble opprettet i den italienske hæren i 1917. Arditi («de modige») ble også kalt Fiamme Nere («svarte flammer») etter de svarte kragemerkene på uniformene. Disse soldatene bar i tillegg svarte, myke fesser med dusk og et merke som forestilte en hodeskalle med dolk i munnen. Den svarte fargen ble dessuten brukt i de italienske fascistenes flagg, som ellers var dekorert med tegningen av fasces, et knippe kjepper sammen  med ei bøddeløks som symbol på straffemyndighet.
Svarte skjorter ble båret av flere andre medlemsgrupper i fascistpartiet, og i utvidet betydning brukes betegnelsen «svartskjorter» om fascister i sin alminnelighet.


== Andre politiske bevegelser ==
 «Svartskjorter» og liknende tilnavn har også blitt brukt om andre politiske bevegelser enn fascistene i Italia:
Det albanske fascistiske parti (Albania var okkupert av Italia 1939–1943)
Blackshirts, kallenavn på medlemmer av det britiske nazistpartiet British Union of Fascists
Schutzstaffel (SS), de tyske nazistenes militære elitetropper. De beryktede, elegante, svarte SS-uniformene ble designet av kunstneren Karl Diebitsch i 1932 og masseprodusert av firmaet Hugo Boss for å skille «partiaristokratiet» i SS fra «brunskjortene» i partiets gatetropper Sturmabteilung (SA). Design og farger kan delvis ha blitt inspirert av de prøyssiske «hodeskalle-regimentenes» dekorative hussarjakker og lukkede losjers svarte kapper. I løpet av 1930-åra kom en grå tjenesteuniform som erstattet den svarte under andre verdenskrig. Medlemmer i SS kunne omtale seg selv som Das Schwarze Korps, «det svarte korpset», som også var navn på medlemsavisa.
Blackshirts, en ateistisk bevegelse i India som kler seg i «ulykkesfargen« svart som en symbolsk kontrast til hinduistenes bruk av safrangule kapper.
Blackshirts, en militant gruppe i Australia som kjemper for fedres rettigheter.Medlemmene både i British Union of Fascists og Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland var uniformert med svarte skjorter.


== Referanser ==


== Se også ==
Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet
Politiske grupper med egne skjortefarger
Brunskjorter, opprinnelig kallenavn for de tyske nazisenes gatetropper, seinere også for nazister generelt
Politiske farger
Mari Klingen

Mari Klingen (født 5. august 1981 i Orkdal, Sør-Trøndelag) er en norsk vokalist.
Som utøver har hun sitt eget plateselskap, og gir ut musikk under eget navn. Hennes debutplate, Catharsis, ble utgitt i 2017 og var en eksperimentell vokalplate. I tillegg er hun kjent fra bandet SalmeKlang, hvor hun er vokalist og frontfigur. Mari Klingen har også samarbeidet med Kim André Rysstad. Fra 2021 er hun også ny vokalist i bandet Lumsk.
I oktober 2018 startet Klingen podcasten "Vokal til folket" sammen med kollega Carina Frantzen.


== Diskografi ==


=== Mari Klingen ===
Off we go (2015) - single
Other half (2015) - single
Home (2017) - single
Catharsis (2017)
Daisies (2019) - single
 Åshild (2019) - single
182 (2019) - single


=== SalmeKlang ===
SalmeKlang (2010)
Eg er ein gjest i verda (2012) - single
Himmelveg (2012)
Se, vi går opp til Jerusalem (2022) - single
Syng i stille morgonstunder (2022) -single
Blott en dag (2022) - single
Hellig, hellig, helllig (2022)
Syng i stille morgonstunder (2022)


=== BLAA ===
Desembervise (2013) - single
Hav og fjell (2015) - single
Viskelær (2016) - single


=== TRE ===
Kimer i klokker (2018) - single


=== 3G ===
Bærer oss frem (2013) - maxisingle


=== Davy Jones´Locker ===
Schizophrenia, The Dance Machine (2009)


=== Odeon ===
 Beauty in bloom 2012


=== Diverse artister ===
Kaptein Kanvas (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mari Klingen på Internet Movie Database 
(no) Mari Klingens nettsider
POSCO

POSCO, tidligere Pohang Iron and Steel Company, er et multinasjonalt stålproduserende selskap med hovedkvarter i Pohang i Sør-Korea. Selskapet produserte 35,4 millioner tonn rent stål i 2010, noe som gjorde det til verdens femte største stålprodusent etter denne målestokken. Samme år var det verdens største stålprodusent etter markedsverdi.
POSCO drifter to integrerte stålfabrikker i Sør-Korea, i Pohang og Gwangyang. I tillegg driver POSCO fellesforetaket USS-POSCO sammen med U.S. Steel i Pittsburg, California.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) POSCO – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Attentatet mot Stephen Timms

Attentatet mot Stephen Timms fant sted 10. mai 2010 da den britiske kvinnen Roshonara Choudhry knivstakk det britiske parlamentsmedlemmet Stephen Timms. Choudhry var motivert av islamistiske nettsteder og motstand mot Irak-krigen. Timms overlevde attentatet.


== Gjerningspersonen ==
Roshonara Choudry vokste opp i London i en familie med bakgrunn fra Bangladesh. 
Hun studerte i over to og et halvt år engelsk og kommunikasjon ved King's College i London hvor hun fikk toppkarakterer og utmerkelser. I november 2009, i sitt tredje studieår, begynte hun å laste ned ekstremistisk islamistisk materiale fra internett, særlig materiale fra Anwar al-Awlaki som hadde knytning til Al-Qaida og videoer knyttet til krigene i Irak og Afghanistan. Hun oppga nettstedet Revolution Muslim som en av sine inspirasjonskilder. På internett fant hun også lister over stemmegivningen til forskjellige politikere. Hun festet seg ved sin lokale parlamentsrepresentant Stephen Timms (Labour Party) som hun hadde møtt ved en anledning noen år tidligere og som hadde stemt for Irak-krigen.
27. april 2010 ga hun beskjed til universitetet at hun avsluttet studiene. I denne perioden kjøpte hun to kniver til bruk for å drepe Stephen Timms.
14. mai 2010 oppsøkte Choudry et lokalt senter hvor Timms møtte velgere. Hun stakk ham to ganger i magen før hun ble overmannet. Timms fikk ikke varige skader av betydning.
3. november 2010 ble Choudry funnet skyldig i drapsforsøkt og dømt til livsvarig fengsel, med mulighet for prøveløslatelse etter 15 år.
Nettsteder Revolution Muslim som var basert i USA publiserte en hyllest til Roshonara Choudry, sammen med en liste over andre britiske parlamentsmedlemmer som hadde stemt for Irak-krigen. Dette nettstedet ble deretter tatt ned.


== Eksterne lenker ==
Profile: Roshonara Choudhry The Guardian.
Woman jailed for life for attack on MP Stephen TimmsBBC, 3.november 2010
U.S. Islamic Web Site Is Taken Down New York Times, 5.november 2010
Flystyrten ved Langang i 1945

Flystyrten ved Langang i 1945 var flystyrten av Royal Air Force-flyet Short Stirling Mk. IV – Lk 556, nedskutt av tyske nattjagere under andre verdenskrig, 22. februar 1945, og styrtet ved Langang nær Tvedestrand.


== Oppdraget ==
Flyet, som var et fire motors bombefly som var ombygd for transportoppdrag, tok av fra RAFs flybase i Great Dunmow i sørlige England kvelden 22. februar klokken 19:18. Flyet var lastet med utstyr til norske motstandstyrker, og hadde et mannskap på seks briter. Målet var en droppsone ved Elsjø, nord for Hakadal, vest for Gardermoen.
Flyet hadde fått fjernet mye av bevæpningen grunnet at man ønsket å ha med mest mulig last. Dette gjorde at det var et lett bytte for de tyske nattjagerne (Junkers Ju 88 og Messerschmitt Bf 110). Sterlingen var kun bevæpnet med haleskyts med fire Browning M1917 maskingevær i kaliber .30-06 Springfield, mens Ju 88-ene var bevæpnet med en MG FF 20mm maskinkanon og to MG 17 maskingevær, en modell (Ju 88G) hadde to MG 151 15mm maskinkanoner istedenfor den ene MG FF.


== Nedskytning og styrt ==
Flyet gikk inn over Norge ved Egersund, men ble oppdaget av radaren ved Kjevik flystasjon. Tyske nattjagere tok opp jakten på flyet. De tyske flyene var raskere enn det britiske, og de tok det igjen når det nærmet seg Tvedestrand. De åpnet ild og satte den ene vingen i brann da drivstofftanken tok fyr. Etter hvert var hele flyet i flammer, og det styrtet i et inferno av flammer i kollen Lusa ved Langang. Samtlige av mannskapet omkom. Restene av dem ble samlet opp og fraktet bort, og de ble begravet ved en åpen seremoni ved Holt kirke. Dette førte til at så mange nordmenn møtte opp at det ikke var plass i kirken, som igjen førte til at senere begravelser av nedskutte flygere i området foregikk i stillhet.


== Minnesmerke ==
Et minnesmerke er reist ved styrtstedet, og en minnetavle står også på stedet. Minnesmerket er laget av naturstein og propellen til flyet. Inskripsjonen sier:

Til minne om de britiske flyverne som gav sine liv for Norges frihet 22. februar 1945 S.B. Currie 28 år, L.G. Baldock 21 år, R.E. Davies 22 år T.J.A. Grant 21 år, D. Hollinrake 23 år, K.F. Newman 21 år


== Mannskapet ==
S.B. Currie - pilot
Lewis George Baldock - flymaskinist
T.J.A. Grant - telegrafist
Robert Edwin Davies - skytter
Donald Hollinrake - navigatør
Kenneth Frank Newman - dropper


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
Stein Vyrje: Luftkrigens minnesmerker, en dramatisk beretning om luftkrigens virkelighet 1940-45, sør i Norge Aschehoug  1991, ISBN 8203165427
Dennis Dunaway

Dennis Dunaway (født 9. desember 1946 i Cottage Grove i Oregon) er en amerikansk bassist og låtskriver. Han var et av originalmedlemmene av bandet til Alice Cooper, men forlot bandet i 1974. I 2001 kom debutplaten til prosjektet Bouchard, Dunaway and Smith, hvor han samarbeidet med sin bandkamerat Neal Smith fra Alice Cooper og Joe Bouchard som tidligere spilte i Blue Öyster Cult. Samarbeidet med Bouchard fortsatte i 2008 da bandet Blue Coupe ble dannet. Albert Bouchard, broren til Joe, er det tredje medlemmet. De ga ut debutplaten «Tornado on the Tracks» i 2010.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dennis Dunaway på Internet Movie Database 
(en) Dennis Dunaway på Discogs 
(en) Dennis Dunaway på MusicBrainz 
(en) Dennis Dunaway på Spotify 
(en) Dennis Dunaway på Songkick 
(en) Dennis Dunaway på Last.fm 
(en) Dennis Dunaway på AllMusic
18. etappe av Giro d’Italia 2012

18. etappe av Giro d'Italia 2012 gikk i fra San Vito di Cadore til Vedelago og strakte seg over 149 km. Det var den siste flate etappen. Utbrytergruppen fikk ikke mange minutter og som de fleste flate etapper gjør, endte den i en massespurt. Der vant Andrea Guardini etter å ha spurtslått regjerende verdensmester Mark Cavendish. Det skjedde ingen endringer i sammenlagtstillingen eller konkurransene om de ulike trøyene.


== Manglende ryttere ==
028  Carlos José Ochoa (AND) Startet ikke
0158  Martin Velits (OPQ) Starter ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
19. etappe av Giro d’Italia 2012

19. etappe av Giro d'Italia 2012 gikk i fra Treviso til Alpe di Pampeago og strakte seg over 198 km. Etappen var klassifisert som en fjelletappe, der rytterne blant annet passerte 3 stigninger som var førstekategorisert, med mål på toppen av den siste. 
Fra start rykket det i fra et brudd på 17 ryttere. Dette bruddet ble hentet inn før det siste fjellet. Men samtidig som bruddet ble hentet inn, angrep Roman Kreuziger, som til slutt klarte å vinne etappen, da han passerte mållinja alene. Han hadde stort press på seg før etappen, ettersom han hadde tapt 11 minutter i sammendraget på forrige fjelletappe. I det siste fjellet angrep også Ryder Hesjedal, som tok inn 13 sekunder på Joaquim Rodríguez. Foruten dette skjedde den ingen store innvirkninger i noen av de andre trøyekonkurransene. 


== Manglende ryttere ==
021  José Rujano (AND) Brøt
076  Elia Favilli (FAR) Startet ikke
079  Gaëtan Bille (FAR) Startet ikke
0153  Francesco Chicchi (OPQ) Brøt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it