jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henrik Lysholm

Henrik Lysholm (født 22. oktober 1790 i Trondhjem, død 23. mai 1860 samme sted) var en norsk embedsmann og stortingsmann for kjøpstedene Trondhjem og Levanger.


== Liv og virke ==
Han var sønn av kjøpmann og stortingsmann Johan Mølmann Lysholm og hustru Cecilie Catharina Fabricius. Familien tilhørte Trondhjems handelspatrisiat, det såkalte Søgadepatrisiatet, som overveiende var av sønderjysk herkomst. Lysholm-slekten hadde innvandret fra Flensborg på 1700-tallet. Moren var av en dansk-norsk presteslekt. Han giftet seg i 1819 med den københavnske kjøpmannsdatteren Louise Augusta Hundewadt, som han fikk barn med.Han tok studentereksamen ved Trondhjems katedralskole i 1811 og juridisk embedseksamen med laud ved Københavns Universitet i 1815. I 1816 fikk han bevilling som prokurator (advokat) for Søndre Trondhjems amt og Trondhjems byrett, og i 1819 utnevnt til prokurator ved Trondhjems stiftsoverrett. Da Norges Bank ble opprettet i 1816, ble hovedkontoret lagt til Trondhjem, og Lysholm ble ansatt som ekspedisjonssekretær eller direksjonssekretær. Han satt i stillingen frem til 1846, da han selv trådte inn i bankens direksjon (styre), hvor han satt frem til sin død i 1860. I mellomtiden hadde Lysholm også blitt utnevnt til byens politimester 1829–1840, byfogd og notarius publicus 1840–1848 samt borgermester 1848–1860.Han hadde en rekke andre offentlige verv, så som medlem og varaordfører i Trondhjem bystyre i en årrekke, medlem av direksjonen i Trondhjems Sparebank 1837–1850 og fungerende forstander ved Thomas Angells Stiftelser 1829–1830. Lysholm var innvalgt som stortingsmann for Trondhjem 1839–1841, og møtte som varamann for avdøde Honoratus Bonnevie i perioden 1848–1850. Lysholm satt i flere stortingskomiteer om bank- og pengevesenet og om skattevesenet i byene.Lysholm hadde også interesser i Bakklandet gård og teglverk, som han eide sammen med byskriver Olaus Wahl. På gårdens grunn ble også den såkalte Fabriken ved Nidelven, forløperen til Trondhjems Mekaniske Værksted, anlagt i 1843.Lysholm var medlem av Klubselskabet Harmonien og selskapets presiderende direktør 1848–1850. I 1826 ble han også tatt opp som medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.Henrik Lysholm ble utnevnt til ridder av den svenske Vasaordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Lysholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Henrik Lysholm hos Norsk senter for forskningsdata
Tim Challman

Tim Challman (født 27. desember 1945 i Nashville, Tennessee, USA) er en norsk-amerikansk jazzmusiker (saksofon og fløyte) og musikkpedagog, bosatt ved Stokmarknes i Vesterålen.
Challman har siden han flyttet til Stokmarknes i 1985 hatt stor betydning for jazzmiljøet i Vesterålen, og da særlig på Sortland. Han startet Vesterålen Storband i 1986, og var bandets musikalske leder i 16 år. Han har også spilt i Arctic Big Band, Finnmark Storband, Nordnorsk Storband og i en rekke andre jazzensembler med rot i Nord-Norge. Han spilte en sentral rolle i opprettelsen av Sortland Jazzweekend, som senere skiftet navn til Sortland Jazzfestival. Challman er den som har sittet lengst som leder for Nordnorsk Jazzforum (2000-2006), og han har sittet 8 år i styret for Festspillene i Nord-Norge.
I 2013 ble Tim Challman tildelt Stubøprisen, nordnorsk jazz' høyeste utmerkelse.


== Eksterne lenker ==
Stubøprisen til Tim Challman
Anton Bye

Anton Bye (født 19. november 1832 i Trondhjem, død 11. oktober 1918 samme sted) var en norsk gullsmedmester, sparebankkasserer og politiker. Han var stortingsmann for kjøpstedene Trondhjem og Levanger 1880–1882.
Han var sønn av smedmester Roald Bye (død 1847) og hustru Stine Jacobsdatter Isvold (eller Gisvold). Han gikk i lære som gullsmed hos Christian Fredrik Møller, og tok mesterbrevet i gullsmedfaget samt borgerbrev i 1854. Fra 1854 til 1883 drev Bye sin egen gullsmedforretning i Dronningens gate. Deretter var han kasserer i Den Borgerlige Forenings Sparebank frem til den ble oppkjøpt av Trondhjems Handelsbank i 1909. Bye var medlem av direksjonen (styret) i Trondhjems Arbeiderforenings Spareskillingsbank så vel som i Trondhjems Håndverks- og Industriforening (nå Håndverkerforeningen i Trondheim).Bye var medlem av Trondhjem bystyre i vel 20 år og medlem av formannskapet 1877–1880. Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger for perioden 1880–1882. Han satt i Stortingets næringskomité. Han var den første stortingsmannen fra byens håndverkerstand siden kobberslager Johan Peter Bye døde i 1863. Anton Bye skal ha «holdt seg temmelig taus over debatter, mens han innen komiteene var et jern til å arbeide». Han var opprinnelig høyremann, men gled over i venstrepartiet. Ved riksrettsvalget i 1882 var Anton Bye venstrekandidat, og derfor ikke gjenvalgt.Han hadde en stor vennekrets, og var kjent som munter og tørrvittig, og som svært nøye i sitt arbeid.Han giftet seg i 1854 med den jevngamle Oline Margrethe Ørum, men hun døde etter fire år, og Bye var enkemann med to små barn. I 1869 giftet han seg på nytt med Gjertrud Marie Moe fra Skogn. Med henne fikk han fem barn som overlevde ham. Han døde i 1918, 85 år gammel, og ble begravet på Tilfredshet kirkegård.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Anton Bye hos Norsk senter for forskningsdata
Batesmetoden

Batesmetoden er en form for alternativ behandling utviklet av den amerikanske øyelegen William Horatio Bates (1860–1931). Hypotesen bak metoden er at personer med uskarpt syn skal kunne trene seg opp til et normalt syn igjen.Det har aldri blitt påvist vitenskapelig at batesmetoden har noen effekt. Da Bates utviklet sin behandlingsmetode var kunnskapen om øyets anatomi begrenset, og metoden tar utgangspunkt i at ytre muskler styrer øyets fokus. Senere har vitenskapen påvist at fokus styres av muskler inne i øyet.


== Referanser ==
Salmakersvenn Marius Jantzens plass

Salmakersvenn Marius Jantzens plass (3, 2–4) er en plass på Tjuvholmen i Oslo som ble bygget ferdig i 2014. Plassen ligger på Holmen, den ytterste delen av Tjuvholmen. Den er hovedsakelig omgitt av boliger, med gaten Kobbernaglen som forbindelse til hovedgaten Tjuvholmen allé.
Det var bydelsutvalget i Bydel Frogner som i 2007 besluttet at plassen skulle oppkalles etter den danskfødte sosialistagitatoren og redaktøren Marius Jantzen (1851–1924). Han var en av lederne for byens første sosialistmøter, som ble holdt på Tjuvholmen i 1874. 


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Salmakersvenn Marius Jantzens plass». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 486. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
RokokoPosten

RokokoPosten er en dansk nettavis med satiriske og humoristiske nyhetsinnslag som har utgitt artikler siden september 2010.RokokoPosten er grunnlagt av Mikkel Andersson, Annica Carlsen, Zenia Larsen og Marta Sørensen. Avisen karikerer medienes formspråk med dypt alvor, og er i samme genre som den amerikanske nettavis og organisasjon The Onion. RokokoPosten ble i 2011 kåret som årets beste medie av det danske online fagmagasinet Kommunikationsforum, og hadde i begynnelsen av 2012 rundt 200 000 sidevisninger om måneden. Høsten 2013 utkom avisens beste nyheter i bokform  og senere samme år, inngik nettavisen en avtale om å utkomme sammen med den jyske avisen Jyllands-Posten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
RokokoPostens hjemmeside
Lønborg skole

Lønborg skole var en barneskole i Ytre Sandviken med adresse Hellebakken 35, etablert i 1964. Lønborg ungdomsskole ble lagt ned i 1991, og elevene og personalet overflyttet til Rothaugen skole.


== Historie ==
Skolen ble bygget som barneskole i 1963/1964, tatt i bruk i august 1964 og innviet i mai 1965. Fra skoleåret 1978/1979 ble Lønborg skole ungdomsskole for distriktene Hellen/Lønborg. I forbindelse med overgangen fra barneskole til ungdomsskole ble det gjort en del endringer på bygningen. Sløydsal, naturfagsal og administrasjonsavdeling ble ombygd og skolen fikk avdeling for keramikk, foto og metallsløyd. Bergen Byarkiv oppbevarer arkivet etter Lønborg skole. Fra 1991 ble bygget benyttet til Lønborg videregående skole.


== Eksterne lenker ==
Lønborg skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Lars Bostrøm Johansen, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Lønborg videregående skole
Bergen Byarkiv
Patrick Kane

Patrick Timothy Kane, jr. (født 19. november 1988 i Buffalo, New York) er en ishockeyspiller fra USA. Han spiller for tiden høyre ving eller senter for Chicago Blackhawks i National Hockey League. Han ble etter sesongen 2012–2013 tildelt Conn Smythe Trophy for sin innsats i Stanley Cup-sluttspillet 2013
Kane ble i draftet som førstedraft av Chicago Blackhawks i 2007 og har siden spilt der.
Han deltok på Det amerikanske landslaget under Vinter-OL i 2010 i Vancouver hvor han vant sølv. I 2007 var han med på å vinne bronse i U20-VM og gull i U18-VM året før.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick Kane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Patrick Kane – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Patrick Kane – Olympedia 
(en) Patrick Kane – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Patrick Kane – National Hockey League (NHL) 
(en) Patrick Kane – Eurohockey.com 
(en) Patrick Kane – Hockeydb.com 
(en) Patrick Kane – Hockey-Reference.com 
(en) Patrick Kane – Legends of Hockey 
(en) Patrick Kane – Eliteprospects.com
Peder Svendsen

For fotballspilleren med samme navn, se Peder Svendsen (fotballspiller).Peder Svendsen (født 13. november 1868 i Frol i Nord-Trøndelag, død 6. juni 1933 i Trondhjem) var en norsk emissær for Godtemplarordenen/IOGT og stortingsmann for Trondhjem og Levanger 1901–1903.

Han var sønn av predikant Faste Svendsen og hustru Gurine Pedersdatter Borgsmoen. Peder Svendsen ble født på Rokne utenfor Levanger, og familien flyttet til Namsos tre år senere. Mesteparten av oppveksten tilbragte han på Fannestrand utenfor Molde.Han gikk latinskolen i Molde, deretter i lære som smed i Trondhjem. Etter å ha vært utenlands en periode, etablerte han i 1890 et maskinverksted i byen sammen med en kompanjong. I 1894 ble Svendsen ansatt som reisesekretær i Godtemplarordenen, og engasjerte seg som emissær for avholdsbevegelsen på heltid. Han utmerket seg som folketaler, og i løpet av 40 år holdt han anslagsvis 15 000 foredrag for til sammen 3 millioner tilhørere, og stiftet 300 losjer. Han reiste i både Skandinavia og store deler av Amerika.
Svensen var medlem av Trondhjem bystyre for Venstre 1902–1904 og medlem av bystyre og formannskap for Arbeiderpartiet 1905–1907. Han var stortingsmann for Trondhjem og Levanger 1901–1903, mens han ennå representerte Venstre. Han ble foretrukket som representant for arbeiderklassen, og godtok nominasjonen i harme over behandlingen som ungdomsvennen og losjebroren Hans Hagerup-Lyngvær hadde fått. Svendsen var medlem av Lagtinget og Stortingets sosialkomité, men talergavene hans kom ikke fullt til sin rett i stortingssalen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hasle, Eivind (1993). «Reisetaler for eit edrueleg folk. Peder Svendsen (1868–1933)».  I Austigard, Bjørn og Parelius, Nils. Romsdal sogelag årsskrift. Molde. s. 131–151. ISBN 82-90169-42-6. ISSN 0333-1008. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Svendsen hos Norsk senter for forskningsdata
Enonic

Enonic AS er et norsk IKT-selskap som utvikler webplattformen og publiseringsverktøyet Enonic XP, som er tilgjengelig som åpen kildekode. Selskapet ble etablert i 2000 og har hovedkontor i Oslo.
Enonics plattform legger vekt på rask utvikling av progressive nettsider og applikasjoner, samt skalerbare løsninger som kan kjøre i alle skyer. Målgruppen er private og offentlige foretak fra mellomstore til store virksomheter, inkludert Posten, Gjensidige, Norsk Tipping, Eliteserien og NAV.Selskapet hadde tidligere et datterselskap i London.


== Løsninger ==
Enonics løsninger benyttes til drifting og utvikling av nettsider og andre digitale løsninger:

Enonic XP: Webplattform og publiseringsverktøy i ett basert på JavaScript og Java, som man kan bruke til å bygge progressive webapps, nettsider og nettbaserte API-er.
Progressive web apps: Enonic XP har støtte for utvikling og drift av såkalte «progressive web apps» (PWA), en type nettside som samtidig kan fungere på lik linje med vanlige apper på smarttelefon og nettbrett.
Purple.js: Åpen kildekodebasert JavaScript-rammeverk som gjør det mulig å programmere både klient- og serversiden av applikasjoner i JavaScript, og som kjøres på serveren i Java Virtual Machine (JVM).
Enonic Cloud: Skytjeneste for å hoste Enonic XP og få support. Enonic XP er også tilgjengelig på Google Cloud Platform og andre skytjenester.
Enonic Market: Markedsplass for applikasjoner, biblioteker og startpakker for utviklere som kan brukes i Enonic XP, deriblant Google Analytics-integrasjon, GraphQL-bibliotek og en startpakke for å bygge PWA-er.


== Historie ==
Enonic AS ble grunnlagt i 2000 av Morten Øien Eriksen og Thomas Sigdestad. IKT-selskapet spesialiserte seg på å bygge tjenester og løsninger med Java, inkludert et publiseringsverktøy ved navn «Enonic CMS». Etter å ha observert at ulike team for applikasjonsutvikling, databaser og nettsider jobbet i hver sin silo mot et felles mål, valgte Enonic å kombinere de ulike elementene til én enkel programvare. Resultatet ble utgivelsen av applikasjonsplattformen Enonic XP i 2015, som inkluderer et publiseringsverktøy som en valgfri komponent.


== Sertifiseringer ==
Enonic AS er sertifisert i henhold til ISO-9001:2015, en standard for styrings- og ledelsessystem for kvalitet. ISO-9001 er den vanligste og internasjonalt mest anerkjente standarden som sikrer kvaliteten på varer og tjenester i forholdet mellom leverandør og kunde. Standarden er prosessorientert og legger vekt på løpende forbedringer og kundetilfredshet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kildekode hos GitHub
PurpleJS
Johan Peter Bye

Johan Peter Bye (født 25. mars 1808 i Orkdal, død 25. september 1863 i Trondhjem) var en norsk kobberslagermester, ølbrygger og politiker, som var stortingsmann for Trondhjem og Levanger 1848–1853 og 1859–1864


== Liv og virke ==
Han ble født på By i Orkdal som sønn av jekteskipper Kaspar Johnsen Fergstad (Bye) og Marit Sivertsdatter. En yngre bror var prost og stortingsmann Sivert Andreas Fergstad. Han giftet seg i 1830 med Olava Salvesdatter Neergaard, datter av hammersmed Salve Olsen og Kirsti Neergaard.Etter å ha gått i lære som kobberslager, slo han seg ned i Trondhjem. I 1831 var han å finne som kobberslager med verksted og bolig i egen gård i «Strandgaten», nå Olav Tryggvasons gate.I 1842 var han blant grunnleggerne av Trondhjems Håndverkerforening, og satt i det første styret. Håndverkerforeningen skulle bli meget politisk potent. Bye representerte et fremadstormende småborgerskap av håndverkere, industrialister og butikkhandlere, ofte kalt «Strandgatepartiet», i opposisjon til den gamle embedsmannsstanden og handelspatrisiatet i Søgaden. Bye var medlem av Trondhjem bystyre og formannskap, forlikskommissær og medlem av representantskapet i Norges Bank, som på den tiden hadde sitt hovedkontor i byen. Han møtte hele perioden 1848–1850 på Stortinget for C.W. Sommerschild, som døde på vei til stortingssamlingen, og Bye ble gjenvalgt for periodene 1851–1853 og 1859–1864, men døde selv i 1863. Ved valgene i 1854 og 1857 nektet han å motta valg. Bye var medlem av Stortingets næringskomité 1848–1850, Stortingets budsjettkomité 1851–1853 og 1859–1861 samt Lagtinget og Stortingets militærkomité 1862–1863. Hans Jenssen ble kalt inn som vara etter 1863.Han nedla etter hvert kobberverkstedet og etablerte sitt eget ølbryggeri i Fjordgata. Etter hans død ble bryggeriet overtatt av sønnen Johan Bye og svigersønnen Chr. Rohde, men virksomheten gikk konkurs i de økonomiske krisetidene i 1870-årene. Johan Peter Bye ble sjef for byens brannvesen – «branndirektør» – mens dette ennå var et offentlig verv. I 1856 ble han ansatt som byens måler, veier og vraker, med ansvar for å kontrollere at handelsvarer holdt riktig vekt og beskaffenhet.Bye døde i 1863, 55 år gammel, svekket etter et hjerneslag. Han ble gravlagt på Domkirkegården.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Peter Bye hos Norsk senter for forskningsdata
Christian Worm Sommerschild

Christian Worm Sommerschild (født 30. juni 1794 i Trondhjem, død 4. februar 1848) var en norsk hæroffiser og politiker.
Han var svigersønn av generalmajor og stortingmann Frederik Hegermann. Sommerschild var selv av offiserslekt, og ble sekondløytnant i 1808, premierløytnant i det 1. trondhjemske infanteriregiment i 1811, kaptein i den trondhjemske brigade i 1823, major i 1841 og oberstløytnant i 1842. Han ble valgt til Stortinget fra Trondhjem og Levanger for perioden 1848–1850, men døde på prestegården i Urskog, på vei til hovedstaden. Johan Peter Bye møtte i hans sted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Christian Worm Sommerschild hos Norsk senter for forskningsdata
Husmorvikar

Husmorvikar var et yrke etablert for å avlaste småbarnsfamilier i de tilfellene der kona/husmora på grunn av fødsel, sjukdom eller av andre årsaker ikke lenger kunne utføre de daglige gjøremål. Arbeidet var særlig knyttet til stell og omsorg for barn, matlaging og rengjøring. Ordningen med kommunalt ansatte husmorvikarer ble igangsatt like etter andre verdenskrig. 


== Historikk ==
Husmorvikarsaken ble fremmet av Norges husmorforbund, som ivret for at vikarene skulle ha en spesialisert utdanning. Sammen med andre kvinneorganisasjoner kjempet de for at kommunene skulle opprette vikarstillinger og lokale husmorvikarnemnder. Husmorvikarnemnda skulle være et rådgivende og sakkyndig organ for kommunen. I mange tilfeller organiserte nemnda virksomheten ved å formidle kontakten mellom familiene og husmorvikarene.
Fram til ca. 1970 var husmorvikarordningen en viktig del av kommunenes sosialtilbud. Særlig fra 1970-tallet ble vikarenes arbeidsområde utvidet til også å gjelde eldre mennesker og familier med sosiale problemer. Selv om ordningen nå er kraftig redusert, tilbyr fremdeles mange kommuner, deriblant Bergen, omsorgsbistand rettet mot småbarnsfamilier.
Der kommunale husmorvikarnemnder har avlevert arkiver til arkivinstitusjoner, vil informasjon finnes der. Ettersom husmorbevegelsen stod sentralt i etableringen av ordningen, kan man finne informasjon også i husmorlagsarkiver.


== Litteratur ==
Haugdal, Birger 1998. I mor sitt sted. Husmorvikaryrket – idealer og praksis. Hovedoppgave i etnologi, Universitetet i Bergen.
Mykland, Liv og Kjell-Olav Masdalen 1987. Administrasjonshistorie og arkivkunnskap. Kommunene. Universitetsforlaget.


== Eksterne lenker ==
Husmorvikarer - oppslagsverket oVe, artikkel av Birger Haugdal, Bergen Byarkiv.
Selgekone

En selgekone, eller «kurvekone», var betegnelsen på enker som hadde fått privilegium på ambulerende handel i byens gater; enten på gaten, eller fra dør til dør.
Selgekonene og kramkarene forsvant etter hvert som salg i faste lokaler (butikker) ble etablert og kundene søkte dit.Selgekoner er kjent fra Oslo, Stavanger, Halden,, Moss, Larvik og Bergen. De nevnes både på 1700- og 1800-tallet.Privilegiet ble oppnådd gjennom å søke til Magistraten, og ble tillatt som en håndsrekning til kvinnene, slik at de selv kunne tjene til livets opphold. Dette gjorde de ved å selge brød, frukt, egg, fisk og en del andre varer. Det var altså en mellomting mellom et næringspolitisk og et sosialt tiltak. Tidlig på 1800-tallet var privilegiet som selgekone øremerket for enker.


== Bergen ==
En av de første kjente selgekoner i Bergen var Sigbrit Willoms, kongens «svigermor».En del informasjon om selgekoner kan finnes i arkiver oppbevart ved Bergen Byarkiv. En finner en del søknader, lister, sertifikater og andre dokumenter fra årene 1814–1816 i arkivet etter Bergen Magistrat. Dokumentene gir opplysninger om søkernes familieforhold og livssituasjon, enkelte ganger svært detaljert. Her finnes også informasjon om retningslinger og begrensninger for denne handelen.
Noen selgekoner var kommisjonærer for enkelte handelshus, i Bergen blant annet Sundt. I Bergen Byarkiv finnes en såkalt selgekonebok fra tiden 1866 - 1874 i arkivet etter Sundt & Co. A/S. Her finner vi opplysninger om firmaets selgekoner. Selgekonene gikk hjem til kundene med prøver av ulike varer. «Selgekoneboken» inneholder opplysninger om dato, solgte varer og prisen for dem.
«Rangle Selgekone» nevnes i en av novellene i Amalie Skrams novellesamling Barnefortellinger (1890).


== Referanser ==
Bertil Nilsson

Bertil Nilsson (født 16. januar 1936) er en svensk tidligere fotballspiller. Nilsson, som var midtbanespiller, har spilt for flere svenske klubber, blant disse Malmö FF og Landskrona BoIS.


== Karriere ==
Nilsson startet sin karriere som spiller i Malmö FF, hvor han spilte første kamp i Allsvenskan som syttenåring. Midt i karrieren gikk han til Gislaved på grunn av sin arbeidssituasjon, og han begynte å spille for det lokale laget, Gislaveds IS. Nilsson ble senere overtalt til å spille for IS Halmia, hvor han ble fram til han i 1964 vendte tilbake til Malmö FF. Nilsson vant Allsvenskan med Malmö FF i 1965, før han avsluttet karrieren i Landskrona BoIS, etterfulgt av Lunds BK.Nilsson spilte også seks landskamper for Sverige, den første som nittenåring. Nilsson står notert med fire scoringer for landslaget.Nilsson har også vært trener på ulike nivåer i Malmö FF, og var en av Bob Houghtons nærmeste medarbeidere i klubben.


== Privat ==
Bertil Nilsson er sønn av tidligere fotballspiller for Malmö og Sverige, Sven Nilsson.


== Meritter ==
Malmö FFAllsvenskan (1): 1965


== Referanser ==


== Litteratur ==
Malmström, Håkan; 100 MFF:ARE, Sydsvenska Dagbladets AB (2010), ss. 21-22. ISBN 978-91-85319-71-8 (sv)
Nagoya-protokollen

Nagoya-protokollen til konvensjonen om biologisk mangfold ble vedtatt på partsmøtet for konvensjonen om biologisk mangfold i Nagoya i Japan den 29. oktober 2010. Formålet med protokollen er å bevare det biologiske mangfoldet, og den er å anse som en betydningsfull global miljøavtale. Bakgrunnen for protokollen er blant annet konvensjonen om biologisk mangfold, som trådte i kraft i 1993; protokollen er langt på vei en videreføring av denne. 


== Formål ==
Nagoya-protokollen gjør i hovedsak to ting: For det første reguleres tilgangen til biologiske ressurser; for det andre reguleres fordelingen av gevinster knyttet til utnyttelsen av slike ressurser. På et overordnet plan bedres rettssikkerheten for både brukere og tilbydere av genetiske ressurser. Den ivaretar ikke minst urfolks og lokalsamfunns interesser i fattige land. 
Protokollen fastslår at genetiske ressurser er underlagt statens suverenitet, og setter dermed visse skranker for tilgangen til slike ressurser. Det innebærer blant annet at informert samtykke eller godkjennelse og involvering fra urfolket eller lokalsamfunnet skal sikres ved tilgang til genetiske ressurser. Videre fastslås det at fordeler – inkludert økonomiske – som oppnås ved utnyttelse av genetiske ressurser skal deles på rettferdig vis med urfolket eller lokalsamfunnet. Fordelingen bør skje i henhold til en felles avtale. Protokollen sikrer også at urfolks eller lokalsamfunns rettigheter kan håndheves når kunnskapen utnyttes i andre stater.


== Tradisjonell kunnskap ==
Protokollen inkluderer også egne punkter om tilgang til tradisjonell kunnskap. I henhold til artikkel 7 skal partene treffe passende tiltak for å sikre at tilgang til tradisjonell kunnskap knyttet til genetisk materiale som er utviklet urfolk eller lokalsamfunn innenfor en parts territorium skjer med informert samtykke eller godkjennelse og involvering fra urfolket eller lokalsamfunnet, og at det er inngått en gjensidig avtale om dette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nagoya-protokollen
Flere lover og retningslinjer i Forskningsetisk bibliotek