jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Margyge

Margyge eller margyger (norrønt margýgr eller márgygr, «havgyger») er et kvinnelig havuhyre som er kjent fra norrøn mytologi og folketro. Fabelvesenet har fiskebakkropp som sine slektninger, den vakre havfrua i folkesagna og det mannlige motstykket havmannen (på norrønt hafstramb), men har ellers et heslig ansikt, hesteører, hoggtenner og lange klør. Hun er farlig og må bekjempes. Margyge kan blant annet vise seg når det er storm i vente og forsøker da å trekke båter ned i dypet.


== Norrøne beretninger om margygre ==
I Olav Tryggvasons saga berettes det at kongen nedkjempet og drepte ei margyge. I kvadet om Helge Hjovardsson i Den eldre Edda fortelles det om jotundatteren Hrimgerd som forsøker å senke Helges skip ved å ta tak i det.
Margyge, havmann (på norrønt er også omtalt i det norske pedagogisk-filosofiske læreskriftet Kongespeilet fra 1200-tallet. Der blir margyge beskrevet som en slags grotesk havfrue med «store brystvorter som på ei kvinne, lange hender og bølgete hår», et havuhyre som kan sees utenfor Grønlands kyst, riktignok «sjeldent, bortsett fra før voldsomme stormer». Monsteret blir ellers påstått å ha et skremmende ansikt med «lang, skrånende panne, breie bryn, stor munn og rynkete kinn.» Enkelte har hevdet at disse beskrivelsen bygger på like overraskende korrekte observasjoner som for eksempel av landområdene på Island og Grønland. Luftspeilinger og andre atmosfæriske fenomener kan ha forvrengt synsinntrykket av spekkhoggere, hvalrosser og store steiner og fått dem til å se ut som havmonstre.Forestillingene om margyger er også kjent fra Hebridene under det skotsk-gæliske navnet Muireartach.


== Andre beskrivelser ==
Den danske historikeren Peter Frederik Suhm (1728-1798) skildrer havmonsteret slik: «en Gyge, det er Kiæmpinde i Havet, som skal have været skabt som en Qvinde fra Bæltestædet op ad, og havt store Patter, lange og store Hænder og sidt Haar, og været som et Menneske baade paa Hals og Hoved. Fingrene have været sammenføyede, ligesom Tæerne paa Vandfugle; men neden til var det skabt som en Fisk med Skiæl, Spord og Finder.» På grunnlag av denne beskrivelsen diktet den danske poeten Adam Oehlenschläger (1779-1850) følgende om henne: «(...) Nu vædder jeg, Margyge, med sine lumske Næt, Er langt ei borte. Manden at følge hende lyster; Til Beltested som Qvinde; Stierthale, lange Bryster, Og Hinden, mellem Tæer og Fingre, vise klart, Dog, at hun er en Havfrue, af fordærvelig Art. - (...)»Overgangen fra norrøne forestillinger om stygge margyger til forførende, syngende havfruer på 1500-tallet er trolig påvirket av middelhavfolkenes fortellinger om sirenene fra oldtidas mytologi.


== Referanser ==


== Se også ==
Havfrue, vakker kvinnelig havvette
Hafgufa, havmonster i Kongespeilet
Havmann, mannlig havmonster i norrøne fortellinger
Gyger, jotunkvinne
Marmæle, små havfolk
Glashedy

Glashedy (irsk: Glaiséidí, som betyr «øya med den grønne kappen») er en liten øy ca 1,5 km fra Pollan Bay, Ballyliffin i grevskapet Donegal i Irland. Fram til midten av 1800-tallet ble øya kalt Seale Island. Øya er ubebodd.
Slaget ved Dubba

Slaget ved Dubba (eller slaget ved Dubbo i moderne referanser) (24. mars 1843) var et slag mellom britiske styrker under Charles Napier og Talpur amirs av dagens pakistanske region Sind. Britene var opprørt over den lokale amirs' holdning under den første anglo-afghanske krig (1839–42). Charles Napier tvang først Talpur Mirs av Sind til å undertegne en ny avtale og etter dødsfallet til Mir Sher Muhammad Khan Talpur under slaget ved Miani, okkuperte Charles Napier det sentrale Sind sammen med Hyderabad.
Den 24. mars 1843 samlet en koalisjon av sindiske muslimer, ledet av Hoshu Sheedi, seg for å frigjøre Sind fra okkupasjonen til Det britiske ostindiske kompani. Det voldsomme slaget som oppstod resulterte i dødsfall på over 5000 sinder og mange henrettelser. Slaget førte til at det ikke ble dannet nye sindiske koalisjoner, men sindene begynte et væpnet opprør som fortsatte inntil 1935.
Slaget ble utkjempet nær Hyderabad i Sind.


== Referanser ==
Bladet Forskning

Bladet Forskning  er et tidsskrift som utgis av Norges forskningsråd. Det utkommer fire ganger årlig. Tidsskriftet inneholder nyheter om norsk forskning, redaksjonelle artikler om Norges forskningsråds aktiviteter, programmer, forskningspolitikk samt internvjuer og portretter av norske forskere og forskningsadministratorer. Bladet Forskning har som en hovedoppgave å informere og skape debatt om Forskningsrådets strategier, planer, beslutninger og tiltak»Papirutgaven av bladet sendes ut gratis til personer som ønsker abonnement. Artikler fra Bladet Forskning som antas å ha mer allmenn interesse syndikeres ofte til nettstedet Forskning.no, samtidig som tidsskriftet har en nettutgave som har arkiv over eldre utgaver tilbake til 1993Ansvarlig redaktør er Mona Gravningen Rygh.


== Personer portrettert i Bladet Forskning ==


== Referanser ==
Jakob Frímann Magnússon

Jakob Frímann Magnússon (født 4. mai 1953 i København) er en islandsk komponist, keyboardist og multikunstner.
Jakob Magnússon studerte musikk i California i årene 1977-1980. I løpet av tiden i USA startet han sitt eget band med Carlos Rios (gitar), Steve Anderson (bass) og David Logeman (trommer), og ga ut flere musikkalbum med jazzinfluert musikk. På disse albumene deltar også musikere som Bill Champlin, Vinnie Coaliuta, Neil Stubenhaus, Abe Laboriel, Ernie Watts og Tom Scott som etterhvert har blitt store navn innen jazz og fusion.
På Ísland er Magnússon mest kjent som keyboardist i det islandske bandet Stuðmenn, men har også regissert, produsert og spilt i flere filmer, og gitt ut flere soloalbum med en rekke kjente jazzmusikere fra USA. Han har også vært studiomusiker for en rekke amerikanske og islandske artister, og er kjent for sine særegne keyboard-soloer og traktering av rhodespiano og ulike synthesizere.


== Diskografi ==
Special Treatment (1979)
Jack Magnet (1981)
Tvær systur / Time Zone (1982)


== Kilder ==
Stuðmenn
Snara.is - Jakob Frímann Magnússon


== Eksterne lenker ==
(en) Jakob Frímann Magnússon på Internet Movie Database 
(en) Jakob Frímann Magnússon på AllMovie 
(en) Jakob Frímann Magnússon på Discogs
Great Blasket Island

Great Blasket Island (irsk: An Blascaod Mór) er den største av Blasketøyene i grevskapet Kerry i Irland.


== Geografi ==
Øya ligger om lag to kilometer fra fastlandet ved Dunmore Head, og strekker seg seks kilometer mot sørvest. Høyeste punktet på øya er Croaghmore med en høyde på 292 meter over havet. Nærmeste byen på fastlandet er Dunquin, og det går båter herfra til øya på sommeren.


== Historie ==
Øya var bosatt fram til 1953, da den irske regjeringen avgjorde at de ikke lenger kunne garantere for sikkerheten til innbyggerne på øya. Hovedspråket på øya var irsk gælisk, og den regnes som et Gaeltacht-område. Tre irske forfattere har bodd her: Tomás Ó Criomhthain, Peig Sayers og Muiris Ó Súilleabháin. De tilhørte tre ulike generasjoner, og har alle skrevet selvbiografier, og på den måten har vi et godt bilde av hvordan livet på øya var fra midten av 1800-tallet og fram til 1920. De skrev alle på irsk, og bøkene deres er oversatt til engelsk såvel som til andre språk. Hjemmene til Tomás Ó Criomhthain og Muiris Ó Súilleabháin er i dag ruiner, mens Sayers hus har blitt restaurert, og var tidligere en del av et ungdomsherberge.


=== Eierskap ===
Ungdomsherberget og kaféen som engang var på øya, er nå stengt. Det skyldtes en uenighet mellom den irske stat, som ønsket å gjøre hele øya om til en nasjonalpark, og en privatperson som hevdet eierskap for nesten hele øya. Partene skal nå ha kommet til enighet, noe som innebærer at den irske staten kjøper nesten hele øyen, inkludert landsbyen på øya, og øya er allerede de facto nasjonalpark.
Martin Feigenwinter

Martin Feigenwinter (født 20. mars 1970 i Liestal, i Basel-Landschaft) er en sveitsisk skøyteløper som representerte hjemlandet i 2 påfølgende vinter-OL med sin olympiske debut i vinter-OL 1994 i Hamar. Han var en typisk langdistanseløper med spesialisering på (5 000 m- og) 10 000 m. Feigenwinters noe svakere sprint-distanser gjorde at han ikke alltid lyktes med å kvalifisere seg for den siste distansen i allround-mesterskapene han deltok i. Hans beste plassering i et mesterskap kom da også på 10 000 m i et enkeltdistanse-vm som var en nyvinning mens Feigenwinter konkurrerte på hele 90-tallet samt litt inn på 2000-tallet.


== Personlige rekorder ==
Oppdatert pr 15. mai 2011


== Meritter ==


=== Internasjonale mesterskap ===
Olympiske leker (Vinter) deltatt i 2 OL (i 2 konkurranser)

Lillehammer 1994 på 5 000 m og Nagano 1998 på 5 000 m.beste resultat 21.-plass på 5 000 m i Nagano 1998.Allround-VM på skøyter (deltatt 8 ganger)

Innsbruck 1990, Hamar 1993, Gøteborg 1994, Baselga di Pinè 1995, Inzell 1996, Nagano 1997, Heerenveen 1998, Milwaukee 2000.beste resultat 12.-plass sammenlagt i Milwaukee 2000.Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i 3 VM (i 4 konkurranser)

Warszawa 1997 på 5 000 m, Calgary 1998 på 10 000 m og Nagano 2000 på 5 000 m og 10 000 m.beste resultat 7.-plass på 10 000 m i Calgary 1998.EM på skøyter (deltatt 8 ganger)

Heerenveen 1993, Hamar 1994, Heerenveen 1995, Heerenveen 1996, Heerenveen 1997, Hamar 2000, Baselga di Pinè 2001 og i Erfurt 2002.beste resultat 14.-plass sammenlagt i Hamar 2000.Junior-VM på skøyter deltatt i ett VM (i en konkurranse)

Kiev 1989 i sammenlagt.beste resultat 45.-plass sammenlagt i Kiev 1989.


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===
Oppdatert etter sesongen 2010/11


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Feigenwinter – Olympedia 
(en) Martin Feigenwinter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Feigenwinter – Speedskatingbase.eu 
(en) Martin Feigenwinter – SpeedSkatingNews.info 
(en) Martin Feigenwinter – SpeedSkatingStats.com 
(en) Profil på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Profil på ISU sine nettsider. (distanseresultater)
(en) Profil på SpeedskatingResults.com (personlige rekorder)
(en) Profil på The-Sports.org (mesterskapsresultater)
(nl) Profil på EffeSport.nl (noen resultater, ikke komplett)
Great Island

Great Island (irsk: Oileán Mór an Barraigh) er en øy i Cork Harbour, like utenfor Cork i Irland, ved munningen ved Lee. Byen Cobh ligger på øya, som er forbundet med en veifylling til Fota Island i nord, som igjen er forbundet til fastlandet via en annen veifylling. En jernbanelinje går på begge sider av øyen til Cobh.
Øyas irske navn, Oileán Mór an Barraigh, betyr «Great island of the Barrys» («Barrys store øy»), og viser til en mektig normannisk familie som slo seg ned i området. Øyas opprinnelige navn, Oilean Ard na Neimhad, betyr Neimhads høye (eller viktige) øy. Neimhad var en leder som invaderte Irland i gammel tid.
Øya har ca. 16 000 innbyggere, hvorav 11 000 bor i Cobh.


== Eksterne lenker ==
Cobh jernbanestasjon Arkivert 6. juni 2011 hos Wayback Machine.
Bilder og informasjon
Cobhs historie
Slaget ved Azua

Slaget ved Azua, også kalt slaget den 19. mars, var det første store slag i den dominikanske uavhengighetskrigen.  Slaget ble utkjempet den 19. mars 1844 i Azua de Compostela i Azua provinsen. En styrke på omkring 2 200 dominikanske tropper, en del av hæren fra sør, ledet av general Pedro Santana, beseiret en tallmessig overlegen styrke på 10 000 tropper fra den haitiske hæren ledet av general Souffrand.


== Se også ==
Slaget ved Cabeza de Las Marías (13.–18. mars 1844)
Slaget ved Santiago (30. mars 1844)
Slaget ved El Memiso (13. april 1844)
Slaget ved Tortuguero (15. april 1844)
Slaget ved Estrelleta (17. september 1845)
Slaget ved Beler (27. november 1845)
Slaget ved El Número (19. april 1849)
Slaget ved Las Carreras (21. april 1849)
Ove Arbo Høeg

Ove Arbo Høeg (født 1898 i Larvik, død 1993 i Oslo) var en norsk botaniker. Han var professor i botanikk ved Universitetet i Oslo fra 1947 til 1967. Hans spesialfelt var paleobotanikk og etnobotanikk. 


== Liv og virke ==
Høeg var redaktør for Blyttia, tidsskriftet til Norsk Botanisk Forening 1949-63, kun avbrutt av et feltarbeid i India i 1951. Han er æresmedlem av Norsk Botanisk Forening. 
Han tok examen artium 1917 og ble cand.real. ved Universitetet i Kristiania 1923. Han ble ansatt som konservator ved det paleontologiske museum 12. april 1924, samtidig avtrådte han fra stillingen som assistent ved Botanisk hage i Oslo. I 1942 ble han dr.philos. ved Universitetet i Oslo. Høegs liste over publikasjoner går fra 1921 til 1991, og omfatter bl.a. emnene paleobotanikk, alger, sopp, lav og blomsterplanter; han publiserte om planters morfologi og anatomi, blomsterbiologi og pollinering, plantegeografi, pollenanalyse og vegetasjonshistorie.Innen etnobotanikk i Norge var Høeg eneren. Med boken Planter og tradisjon : Floraen i levende tale og tradisjon i Norge 1925-1973 (1974) presenterte han et standardverk, basert på bred folkeminneinnsamling og biologisk kunnskap. En forkortet utgave kom ut i 1985 under tittelen Ville vekster til gagn og glede. I 1981 utga Høeg Eineren i norsk natur og tradisjon (utvidet utgave i 1996), første bind i Norsk Skogbruksmuseums bokserie Treslagenes kulturhistorie. 
Ove Arbo Høeg var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Han var sønn av skipsreder, konsul og stortingsrepresentant Thomas Arbo Høeg, og tilhørte slekten Høeg fra Drammen. Arbobreen på Spitsbergen er oppkalt etter Høeg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Ove Arbo Høeg i BIBSYS
Arkivet Ove Arbo Høeg finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket og består av dokumenter funnet ved rydding av lageret til NITT/IMB på slutten av 1990-tallet.
Saint-Maurice-la-Fougereuse

Saint-Maurice-la-Fougereuse er en tidligere kommune i departementet Deux-Sèvres i regionen Nouvelle-Aquitaine sørvest i Frankrike. Den 1. januar 2016 ble kommunen slått sammen med Étusson til den nye kommunen Saint-Maurice-Étusson.Elven Layon har sin kilde i Saint-Maurice-la-Fougereuse.
Saint-Maurice-la-Fougereuse ligger ved grensen mellom departementene Deux-Sévres og Maine-et-Loire.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Saint-Maurice-la-Fougereuse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saint-Maurice-la-Fougereuse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Saint-Maurice-la-Fougereuse hos IGN
Hans Edlund

Hans Edlund (født 25. juli 1956 i Kiruna) er svensk tidligere ishockeyspiller fra Kiruna. Moderklubben er IFK Kiruna. Edlund spilte i den øverste divisjonen i Västra Frölunda IF og Björk på 1980-tallet. Han ble svensk mester med IF Björklöven i 1987. Edlund spilte to sesonger i Stjernen Hockey (1988–1990).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Edlund – Eurohockey.com 
(en) Hans Edlund – Eliteprospects.com
Dave Ewing

Dave Ewing (født 10. mai 1929 i Logierait i Perthshire, død juli 1999) var en skotsk fotballspiller som spilte i forsvaret til Manchester City og Crewe Alexandra, og i en kort periode også var manager for Hibernian.
Ewing ble født i Logierait i mai 1929. Han ble oppdaget da han spilte for Luncarty Juniors av Manchester City, og han signerte for Manchester-laget den 10. juni 1949. Det gikk imidlertid fire år før han fikk sin førstelagsdebut mot Manchester United den 3. januar 1953. I alt fikk han 279 ligakamper for City, og han scoret ett mål.
Ewing spilte i FA-cupfinalen i både 1955 og 1956. Newcastle United slo City 3–1 i 1955, men året etter var Ewing på vinnerlaget mot Birmingham City. City vant 3–1 i en kamp som er blitt berømt på grunn av heltedåden til keeper Bert Trautmann, som fortsatte å spille til tross for brukket nakke (det var ikke lov med innbyttere på den tiden). Klareringer i siste liten var en viktig del av hans spill, men ved enkelte anledninger virket de mot sin hensikt, og hans ti selvmål er fortsatt rekord for Manchester City.Hans tid som spiller for City sluttet da han meldte overgang til Crewe Alexandra på slutten av 1961–1962-sesongen, og han spilte i to sesonger for laget fra Cheshire. I alt spilte Ewing 48 ligakamper for Crewe, før han avsluttet spillerkarrieren med Ashton United fra sommeren 1964. Han spilte én sesong for Ashton i Midlands League, før han la skoene på hylla for godt.
Ewing vendte deretter tilbake til Manchester City som trener, før han dro videre i 1970, og trente vekselsvis Sheffield Wednesday, Bradford City og Crystal Palace, mens han i 1970 ble manager for det skotske laget Hibernian i løpet av 1970–1971-sesongen. Men det var hos City, der Ewing returnerte i 1973, at han hadde størst innflytelse som trener, og han ledet klubbens reservelag til deres aller første Central League-tittel og var med å føre flere talentfulle unggutter over til Citys førstelag.
Ewing var en spiller uten kompromisser og med sterk tilstedeværelse i kampene, ikke minst på grunn av høylytte kommentarer underveis. Ewing døde i en alder av 70 år i 1999.
I 1960-årene eide han også en jernvarehandel i Reddish i Stockport.


== Medaljer ==
FA-cupvinner med Manchester City FC i 1956


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Newcastle Fans profile
Short biography
Lubok

En lubok (i flertall lubki, på russisk og med kyrilliske bokstaver лубок, лубочная картинка) er et folkelig russisk trykk med enkle illustrasjoner og historier hentet fra litteraturen, religiøse fortellinger og populære eventyr. Lubki-trykk ble brukt som pynt i hjem og vertshus. Tidlige trykk fra seint på 1600-tallet og tidlig på 1700-tallet var tresnitt, siden kom kobberstikk og etsninger, og fra ca. 1850 litografier.
Noen lubki-trykk forekommer i serier og regnes derfor av enkelte som forløpere for moderne tegneserier. Billige og enkle bøker, som de europeiske folkebøkene, som ofte i hovedsak bestod av illustrasjoner, blir kalt lubok-litteratur eller лубочная литература på russisk. Både bildene og bøkene blir vanligvis bare kalt lubki. 
Det russiske ordet lubok er navn på den innerste delen av barken på lindetrær, et materiale som ble brukt for å lage tresnitt til lubki-trykkene. Lubok ble også andvendt til fletting av kurver, sko, møbler og annet.


== Kistebilder i Norden ==
Se egen artikkel om KistebrevOgså i Danmark og Sverige var det på 1700- og 1800-tallet trykkerier som lagde tilsvarende billige, folkelige ettbladstrykk, såkalte kistebrev (på dansk kistebilleder). Disse fikk navn etter skikken å lime dem fast under lokket på folks kleskister. Etter hvert ble det også vanlig å bruke slike bilder som veggdekor, ikke minst til jul. Kistebrevene var vanligvis grovt utførte tresnitt, gjerne fargelagt for hånd. Trykkene viste ofte lokalt tilpassede varianter eller kopier av internasjonale motiver, særlig religiøse, men også tidsaktuelle kommentarer eller historiske framstillinger. Utbredelsen av kistebrev i Norge skal ikke ha vært like stor som i Danmark og Sverige der det var en egen produksjon og de stedvis skal ha vært svært populære.
I Tyskland ble liknende dekorative, underholdende eller belærende bildetrykk for folk flest kalt Bilderbogen. Disse omfattet også fargetrykk og litografier. Tradisjonen med Bilderbogen varte fra 1700- til inn på 1900-tallet.


== Se også ==
Kistebrev, enkelt utført tresnitt limt under kistelokk eller brukt som veggdekorasjon på 1700- og 1800-tallet
Skillingstrykk, vanligvis firesidig trykksak med humoristiske, sensasjonelle eller pedagogiske prosa- og nyhetstekster, som regel i viseform
Bilderbogen, billige, populære bildetrykk fra 1850 til inn på 1900-tallet
Auca, populær, katalansk bildefortelling
Folkebok, billige populære bøker i Europa fra 1400- til 1800-tallet


== Eksterne lenker ==
(en) Lubok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkel om lubok hos et norsk tegneserienettsted.
Stussvikhovdatunnelen

Stussvikhovdatunnelen er en veitunnel på fylkesvei 549 i Kvinnherad kommune i Vestland, og en liten del av den ligger i Bjørnafjorden. Tunnelen er 1217 meter lang og ble åpnet i 1986. Sammen med Lukksund bru ga den ferjefri forbindelse mellom fastlandet og Tysnesøya. Byggekostnadene for tunnelen kom på 22 millioner kroner.


== Se også ==
Lukksund bru
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Frederick Windsor

Frederick Michael George David Louis Windsor (født 6. april 1979) er sønn av prins Michael av Kent. Han har en yngre søster, Gabriella Windsor. Han er medlem av Huset Windsor. Hans oldeforeldre på farssiden var kong George V og dronning Mary.
Lord Frederick ble født på St Mary's Hospital i Paddington i London. Hans yngre søster ble også født der i 1981. Han er i arverekken til den britiske tronen.Han arbeider som finansanalytiker. På valentinsdag (14. februar) 2009, ble han forlovet med skuespilleren Sophie Winkleman. De ​​giftet seg på Hampton Court 12. september 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Windsor på Internet Movie Database 
(en) Frederick Windsor hos The Peerage
Paul Kräusslich

Paul Kräusslich (født omkring 1862 i Stettin, daværende Tyskland) var en omreisende filmfremviser. Kräusslich ble en viktig kulturperson i Distrikts-Norge. I filmens første år reiste han rundt i landet og viste frem film, og han ble for Nord-Norge hva Johan Widnes var for Østfold. Kräusslich viste utenlandske filmer. Selv festet han mye til film, alt fra fisket i Lofoten til verdensmesterskapet på skøyter. Han dokumenterte kroningen av kong Haakon VII og dronning Maud i Nidarosdomen i Trondheim, og han viste frem filmen allerede tre timer etter begivenheten. I 1908 hadde han også æren av å få vise film for kongefamilien mens de bodde på Stiftsgården. Han slo seg etterhvert til ro der i byen, hvor han grunnla flere kinoer, blant andre Kräusslich Kinematograf i 1906 og Kosmorama Theater i 1910.


== Referanser ==
Vanden Plas

Vanden Plas er et tysk progressiv metal-band etablert i 1986.


== Diskografi ==
Colour Temple (1994)
AcCult (1996, acoustic EP)
The God Thing (1997)
Far Off Grace (1999)
Spirit of Live (2000, konsertalbum)
Beyond Daylight (2002)
Christ 0 (2006)
The Seraphic Clockwork (2010)
The Ghost Experiment, awakening (2019)


== Medlemmer ==
Andy Kuntz – vokal
Stephan Lill – gitar
Torsten Reichert – bass
Andreas Lill – trommer
Günter Werno – keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Vanden Plas på Discogs 
(en) Vanden Plas på MusicBrainz 
(en) Vanden Plas på Encyclopaedia Metallum 
(en) Vanden Plas på SoundCloud 
(en) Vanden Plas på Spotify 
(en) Vanden Plas på Songkick 
(en) Vanden Plas på Last.fm 
(en) Vanden Plas på Genius — sangtekster 
(en) Vanden Plas på AllMusic
Illanmaster

Illanmaster, eller Illaunmaistir, (irsk: Oileán Maigheastar) er en ubebodd øy med bratte klipper som ligger utenfor kysten av grevskapet Mayo i Irland, 19 km vest for Ballycastle. Mellom øya og fastlandet går det et smalt sund. Flere sjøfugler, som lundefugl og havsvale hekker her, og øya er et naturreservat.


== Referanser ==
Bache Hill

Bache Hill er en fjelltopp Rhos Fawr i Radnor Forest i Wales. Den ligger øst for Black Mixen. Toppunktet er merket, og på toppen av fjellet finner man en gammel gravhaug.
Det har vært kontroverser om fjellets høyde, da toppen av åsen er menneskeskapt, men de siste kartene til  OS Explorer viser at høyden likevel blir korrekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.geograph.co.uk : bilete av Great Rhos
Black Mixen

Black Mixen (walisisk: Micsen Du) er en topp på Rhos Fawr i Radnor Forest, Wales. Toppen er et stort torvmyrplatå med en varde. Ved siden av varden står det en radiomast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.geograph.co.uk : Bilde av Great Rhos