jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Conchata Ferrell

Conchata Galen Ferrell (født 28. mars 1943 i Loudendale i Vest-Virginia i USA, død 12. oktober 2020 i Sherman Oaks i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller. Hun spilte Berta, husholdersken, i CBS-tv-serien Two and a Half Men, som hun fikk to Emmy-nominasjoner for i 2005 og 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Conchata Ferrell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Conchata Ferrell på Internet Movie Database 
(sv) Conchata Ferrell i Svensk Filmdatabas 
(da) Conchata Ferrell på Scope 
(fr) Conchata Ferrell på Allociné 
(en) Conchata Ferrell på AllMovie 
(en) Conchata Ferrell hos Turner Classic Movies 
(en) Conchata Ferrell hos Rotten Tomatoes 
(en) Conchata Ferrell hos TV Guide 
(en) Conchata Ferrell hos The Movie Database 
(en) Conchata Ferrell hos Internet Broadway Database
Dagens mann

Dagens mann er et norsk gameshow og datingprogram med Hasse Hope som gikk på TV3 i 2011. Programlederen loset en gruppe menn gjennom en sjekkeprosess der det meste var basert på førsteinntrykk. De hadde 30 kvinner å velge mellom. Ved hjelp av et lyspanel avga kvinnene umiddelbart dommen. Fikk han hvite lys gikk han videre, mens ved rødt lys røk han ut.Premieren ble sett av 114 000, mens andre episode ble sett av 86 000.Programmet er basert på det australske konseptet Taken Out.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Buckow

Buckow [ˈbuːkoː] (lang u) er en ortsteil i Berlins bydel Neukölln.


== Geografi ==
Buckow ligger sør i Berlin og er delt i to av orsteilen Gropiusstadt. Den vestre delen Buckow 1, grenser i øst til Gropiusstadt, i sør til Schönefeld i Brandenburg, i vest til Lichtenrade i Tempelhof-Schöneberg og i nord til Britz. Den mindre nordøstlige delen kalt Buckow 2, ligger mellom Britz, Rudow og Gropiusstadt.


== Historie ==
Buckow ble grunnlagt på 1200-tallet av tyske bosettere, antakelig på en vendisk bosetting kalt Buk (bøk). Stedet blir nevnt første gang i skriftlige kilder i 1373. Franske tropper inntok Buckow i 1806. I 1920 ble området innlemmet i bydelen Neukölln. Boligområdet Britz-Buckow-Rudow ble oppkalt etter arkitekt og Bauhausgrunnleggeren Walter Gropius som hadde laget planene. Gropiusstadt ble ferdigstilt i 1976 og opprettet som egen ortsteil i 2002.


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin-Buckow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlin-Buckow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
29. serierunde i Adeccoligaen 2011

29. serierunde i Adeccoligaen 2011 startet søndag 23. oktober klokken 15:00 med samtlige åtte kamper. Dette var nest siste serierunde i 1. divisjon fotball for herrer 2011.


== Fakta ==
Marius Simonsen

Marius Simonsen (født 20. september 1981) er en norsk trommeslager fra Molde, mest kjent fra bandet Montée.
Han gikk musikklinja ved Molde videregående skole og studerte seinere ved LIPA i Liverpool, hvor han ble tildelt Avedis Zildjian Drum Prize. Han har spilt to år i bandet til Pop Levi med base i Los Angeles.


== Referanser ==
Lars Kjetil Köber

Lars Kjetil Köber (født 1976) er en norsk diplomat og tidligere politiker (V).
Han var leder i Europeisk Ungdom 1998–2000, etter å ha vært nestleder 1997–1998, og han har også vært Venstres gruppeleder i Drammen bystyre og medlem av Unge Venstres sentralstyre. I 2003 ble tatt opp som aspirant i til utenrikstjenesten. Köber har tidligere vært stasjonert ved blant annet Norges ambassade i Slovakia.
Köber er cand.philol. i historie fra Universitetet i Oslo fra 2001.


== Bibliografi ==
Köber, Lars Kjetil (2001). «Verre enn unionen med Sverige» : om bruken av unionsbegrepet og historiske sammenligninger med unionen med Sverige i EEC/EF/EU-debattene 1961–1994 (Hovedoppgave). Universitetet i Oslo. 


== Referanser ==
DS «Argo»

DS «Argo» var et lasteskip bygget ved Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 31. Skipet ble overlevert til Skipsreder C. Ths. S. Falck i Stavanger i februar 1898. Skipet hadde flere redere til det krigsforliste 28. juli 1940. 11 av mannskapet omkom.


== Historie ==
1898: Februar: Levert fra Stavanger Støberi & Dok, Stavanger til Ths. S. Falck, Stavanger.
1914: 15. august: Stoppet av HMS «Endymion» i Nordsjøen, for kontroll av dokumenter og last.
1919: Solgt til A/S Argo, Carl Fiskaaen , Kristiania
1924: Solgt til Halvor Kongshavn, Haugesund
1929: Solgt til Sjur og Johs. Lothe, Haugesund
1932: Overtatt av Carl M. Fiskaaen
1940: 27. juli:  Minesprengt utenfor Egersund på reise  med sild fra Bergen via Haugesund til Altona, Hamburg i Tyskland. 11 mann omkom.


== Kilder ==
«D/S Argo». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 26. desember 2018. 
«Argo» www.warsailors.com
Erling Jensen: Stavanger Støberi & Dok, 2008 ISBN 9788292309568
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
«Argo»
HMS «Endymion» Logg


== Eksterne lenker ==
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
http://www.skipet.no/skipet/
Warsailors Hjemmeflåte
Landkreis Brakel

Kreis Brakel  var en krets i det sørlige Ostwestfalen i Regierungsbezirk Minden i provinsen Westfalen i kongeriket Preussen. Kretsen eksisterte fra 1803 til 1807, og deretter fra 1816 til 1831. Forvaltningssete var Brakel. Kreis Brakel ble  innlemmet i Kreis Höxter den 1. januar 1832.
Landkreis Bünde

Kreis Bünde  var en krets i det sørlige Ostwestfalen i Regierungsbezirk Minden i provinsen Westfalen i kongeriket Preussen. Kretsen eksisterte fra 1816 til 1831. Forvaltningssete var Bünde. Kreis Bünde ble  innlemmet i Kreis Herford og Kreis Lübbecke den 1. januar 1832.
Athalia Schwartz

Athalia Schwartz (Athalia Theophilia Schwartz) (født 22. februar 1821 i København, død 2. november 1871) var en dansk forfatter, journalist, debattør og pedagog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var datter av sekondløytnant og lærer ved det kongelige Landkadetkorps, Claus Conrad Schwartz (1796–1879) og hans ektefelle Karen Rasmine Baggesen (1796–1863). Ekteparet hadde en sønn og fire døtre i tillegg til Athalia Schwartz og alle barna fikk gå på skole og utdanne seg, noe som var uvanlig i samtiden.
Athalia Schwartz gikk på Frk. Lindes Institut, dengang Københavns beste pikeskole. Da faren fikk en stilling som branndirektør i Hjørring i 1836 og senere i Aalborg, fulgte hun med sammen med foreldrene, men vendte tilbake til København i 1848.


=== Karriere ===
Hun tok eksamen som instituttbestyrerinne og opprettet en skole i 1849. Resten av livet delte hun mellom forfattervirksomhet og privatundervisning.
Hun utga flere bøker av forskjellig karakter; blant annet Haandbog i Underviisningskunsten for unge Lærere og Lærerinder fra 1850, skuespillet Ruth som ble antatt av Det Kongelige Teater og oppført med Johanne Luise Heiberg i hovedrollen og flere novellesamlinger. Hun kastet seg også ut i samtidens debatter både når det gjaldt kvinnesak og skole. Hun var engasjert som teateranmelder ved Berlingske Tidende og var fast skribent i flere av Meïr Aron Goldschmidts tidsskrifter.
I 1866 mottok hun Det Anckerske Legat og beløpet brukte hun til en studiereise i England, Nederland og Belgia for å undersøke forholdene prostituerte levde under og hva myndighetene gjorde for å hjelpe dem. Vel hjemme igjen ga hun ut Om Stiftelserne til Sædelighedens Fremme i 1867; en kristisk analyse av forholdene hun hadde observert.


== Referanser ==


== Kilder ==
Athalia Schwartz fra Litteraturpriser.dk
Dansk Kvindebiografisk leksikon
Dansk biografisk leksikon
Al-Baji Qaʾid as-Sibsi

Al-Bāǧī Qāʾid as-Sibsī (arabisk: الباجي قائد السبسي‎; fransk: Béji Caïd Essebsi; født i Sidi Bu Saʾid i Fransk Tunisia 26. november 1926, død 25. juli 2019) var en tunisisk advokat og politiker.
Han ble i desember 2014 valgt som Tunisias president i det første demokratiske valget etter den tunisiske revolusjonen. Han var tidligere utenriksminister fra 1981 til 1986 og statsminister fra 27. februar 2011 til desember 2011. Essebsi var også den som etablerte det sekulære partiet Nidaa Tounes. As-Sibsi ble innsatt som president 31. desember 2014.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Qāʾid as-Sibsī ble født i Sidi Bu Saʾid som en del av den beylikske, jordbruksbaserte makhzen-eliten. Han var oldebarnet til Ismaʾil Qaʾid as-Sibsi, en mamelukk som ledet tunisiske korsarer på Sardinia på begynnelsen av det nittende århundre som ble oppdratt sammen med beylik-familien og som senere ble et viktig medlem av beylik-administrasjonen.


=== Karriere ===
Han studerte juss i Paris ved Tunis-avdelingen, hvor han begynte sin karriere med forsvaret av Néo-Destour-aktivister.Etter Tunisia ble uavhengig i 1956 jobbet han for Habib Bourguiba som rådgiver. Fra 1957 til 1971 holdt han diverse stillinger, som direktør for den regionale administrasjonen, direktørgeneral for Sûreté nationale, innenriksminister, statsministerens delegatminister, forsvarsminister og ambassadør i Paris. I 1971 og 1972 ønsket han å fremme mer demokrati i Tunisia, og trakk seg fra sin stilling. I april 1981 kom han tilbake til regjeringen til Mohammed Mzali som utenriksminister, en stilling han holdt til 1986.
I 1987 ble han utnevnt til ambassadør til Tyskland. Mellom 1990 og 1991 var han president for representantenes kammer. Hans parlamentariske mandat endte i 1994.
27. februar 2011 ble han Tunisias statsminister etter at Mohamed Ghannouchi måtte tre av under press fra sjasminrevolusjonen. I oktober 2011 ble det sagt at han var en av tre nominerte til stillingen som president, sammen med Mustafa bin Ja‘far og al-Munsef al-Marzuqi.
I 2014 stilte han som kandidat i presidentvalget.


== Død ==
Han døde den 25. juli 2019, etter å ha vært innlagt på sykehus siden slutten av juni samme år.


== Referanser ==
Gunnar Johnsen (1965)

Gunnar Johnsen (født 19. februar 1965 i Drammen) er en norsk pressemann.
Han er sønn av Gunnar Johnsen, stortingsrepresentant for Høyre og sjefredaktør i Drammens Tidende og Buskeruds Blad.
Han tok artium ved naturfaglinjen ved Drammen gymnas, nå Drammen videregående skole, i 1983. Han var formann i Drammen Unge Høyre 1983–1984, deltidsjournalist i Høyres Avis i 1984, ungdomssekretær i Buskerud Unge Høyre 1984–1985 og formann i Buskerud Unge Høyre 1985–1986. Han var første gang sommervikar i den politiske redaksjonen i Aftenposten i 1986, journalist i Inside SAS i Stockholm 1986–1987 og politisk journalist i Ringerikes Blad 1987–1988.I 1988 ble han fast ansatt i den politiske redaksjonen i Aftenposten, først som vaktsjef og utgavesjef/redaksjonssekretær. Han var politisk journalist 1997–1998 og 2001–2003, Aftenpostens korrespondent i Brussel 1998–2001 og utgavesjef (kveldsredaktør) 2003–2012. I 2013 ble Johnsen avdelingsleder for det redaksjonelle deskapparatet (Publisering). Han er medlem av Norsk Redaktørforening.


== Referanser ==
Elisabeth Skarsbø Moen

Elisabeth Skarsbø Moen (født 28. mars 1971 i Molde) er mangeårig journalist i NRK og VG samt biograf. I februar 2014 gikk hun ut av mediebransjen og startet som rådgiver i Zynk communication & leadership, der hun arbeider med kommunikasjon og politisk analyse. 


== Familie ==
Skarsbø Moen har tre barn med forfatter og forlegger Vidar Kvalshaug. Hun er skilt og bosatt i Oslo.


== Utdannelse ==
Skarsbø Moen er bachelor i idéhistorie fra Universitetet i Oslo.  
Hun tok eksamen på mastergradnivå i Flermedial ledelse ved Handelshøyskolen BI i 2009. Til eksamensoppgave i Flermedial ledelse skrev hun om «Sosiale medier, valgkampen og VG», sammen med kollega Arild Myhre.
Etter å ha tatt eksamen ved Handelshøyskolen BI jobbet hun i VG Mobil i oppstartsfasen av VG+, som er VGs digitale betalte plattform. Hun har bidratt til å forme og å gjennomføre VGs publiseringsstrategi «digitalt først».


== Verv ==
Hun var medlem av Møre og Romsdal AUFs fylkesstyre 1988–1990, leder i Operasjon Dagsverk i Møre og Romsdal 1989–1990, medlem av NGS Møre og Romsdals fylkesstyre 1989–1990, politisk sekretær i AUF 1990–1991, medlem av NGS' sentralstyre 1990–1991, medlem av Operasjon Dagsverks hovedkomité 1990–1991 samt vikarierende landssekretær i Europeisk Ungdom i 1992. 


== Journalistkarriere ==
Elisabeth Skarsbø Moen har mer enn 20 års erfaring fra norsk presse. Hun var journalist i Universitas 1993, nynorskpraktikant i NRK Møre og Romsdal i 1993, vikarierende programsekretær i NRK Møre og Romsdal 1994–1995, sommervikar i Dagsnytt i NRK i 1995 og vikarierende programsekretær i Dagsnytt fra 1995.Hun startet i VG som politisk journalist 1997 etter fire år i NRK. Hun kom til VG etter å ha avslørt pengesløsingen i Johan Jørgen Holst minnefond, som ble opprettet etter Oslo-avtalen. I VG var hun tilknyttet samfunnsavdelingen, reportasjeavdelingen og politisk avdeling. Skarsbø Moen var sentral i avdekkingen av statsråd Victor Normans ureglementerte bruk av penger til representasjon, som til slutt bidro til at han måtte forlate statrådsposten. Hun dekket også lederstriden i Arbeiderpartiet mellom Thorbjørn Jagland og Jens Stoltenberg, og bidro til avsløringen av Fremskrittspartiets "reisekasse". Hun dekket EU-utvidelsen til Øst-Europa og konflikten i Nord-Irland. I 2009 ble hun ansatt i nyopprettet stilling som debattredaktør i avisen. Skarsbø Moen var kanskje mest kjent som politisk kommentator i VG, og Dagbladet kåret henne i 2009 til Norges tredje mest innflytelsesrike kommentator. Hennes siste stilling i VG var som debattredaktør.
Skarsbø Moen var leder av Stortingets presselosje i tre år inntil desember 2013.  


== Bokutgivelser ==
Skarsbø Moen har utgitt tre politikerbiografier: om Jens Stoltenberg i 2002, om Carl I. Hagen i 2006 og om Ola Borten Moe i 2013. 

(no) Publikasjoner av Elisabeth Skarsbø Moen i BIBSYS


== Kuriosa ==
I 2012 var hun også med i NrK-programmet Trygdekontorets satireserie «Parasite Motel».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elisabeth Skarsbø Moen på Internet Movie Database
Mesterverk fra verdenslitteraturen

Mesterverk fra verdenslitteraturen er en bokserie på 26 bind, utgitt av Gyldendal Norsk Forlag i årene 1973–76, redigert av Johan Borgen og Edvard Beyer. Serien inneholdt bøker fra den europeiske litteraturens kanon, fra antikkens greske drama fram til det sene 1800-tallets realisme.
Bokserien ble utgitt med 3 bøker hver 3. måned, og ble også solgt i abonnement. Bøkene ble utgitt med forord av norske litteraturforskere. Gyldendal presenterte serien som «det overdådige skattkammer vi har fått i arv fra de store mestere. Mesterverk fra verdenslitteraturen rommer alt menneskelig: Gripende tragedier, rystende drama, de lystigste komedier – og tanker som gjennom tidene har vært ledestjerne for store deler av menneskeheten.» og som «det aller beste av det diktere har skapt – bøker som har bestått sin prøve gjennom århundrene, som har preget menneskers sinn og tanker og som har vært med på å forme oss, enten vi vet det eller ei.»


== Bøkene i serien ==


== Referanser ==
Louis Hasselriis

Louis Hasselriis (født 12. januar 1844 i Hillerød, død 20. mai 1912 på Frederiksberg) var en dansk billedhugger.


== Karriere ==
Hasselriis studerte ved Kunstakademiet 1859–1865. Han var elev av Herman Wilhelm Bissen og startet karrieren i 1863 med å stille ut «Statue af en legende Dreng». I 1868 vant han den lille gullmedaljen ved Kunstakademiet. 
Fra 1869 til få år før sin død levde han i Roma. På verdensutstillingen i Wien i 1873 vant han en medalje for statuen av «En Diskoskaster» og av «Heinrich Heine». 
Ellers utførte han Bellmans statue i 1874; Statens Museum for Kunst), H.C. Andersens statue i Odense, stilt ut i 1880, bronsestatuette av Søren Kierkegaard og «Faun med en Amfora» (Ørstedsparken i København). 
I årene 1892–1895 utførte han det store «Danmarksmonumentet» for innsamlede midler. Monumentet er oppstilt i Østre Anlæg i København. Det ansås kunstnerisk så uheldig at det i stigende grad fikk den offentlige mening imot seg. Et prosjekt til et Columbusmonument i Amerika fikk han ikke bestilling på.
I 1897 ble Hasselriis ridder av Dannebrog. Han er begravet på Vestre kirkegård.

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Louis Hasselriis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Louis Hasselriis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Louis Hasselriis på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Liste over hoppbakker brukt i VM

Liste over hoppbakker brukt i VM er en oversikt over arenaer som er blitt brukt i spesielt hopp og kombinert hopp under verdensmesterskapet på ski, nordiske grener. Listen inneholder også hoppbakkene som skal brukes under VM i Lahtis i 2017.
Vinter-OL gjaldt også som VM på ski til og med OL i Lake Placid i 1980 – se Liste over olympiske hoppbakker for anleggene som ble brukt under de mesterskapene. Verdensmesterskapene i årene 1925–1935 ble opprinnelig kalt FIS-renn; de ble gitt VM-status på FIS-kongressen i 1965.Til og med VM i Lahtis i 1958 (og OL i Squaw Valley i 1960) ble bare én bakke brukt i spesielt hopp i OL. Spesielt hopp i stor- og normalbakke har stått på programmet siden VM i Zakopane i 1962. Kombinert hopp ble kun avviklet i normalbakke til og med VM i Ramsau i 1999. Kombinertrenn i stor bakke i VM ble først arrangert i Lahtis i 2001. Spesielt hopp for kvinner (kun normalbakke) sto første gang på VM-programmet i Liberec i 2009.


== Hoppbakkene ==

Kolonnen K-punkt (bakkest.) indikerer bakkens størrelse da mesterskapet ble holdt. En periode før 1980-tallet ble hoppbakkenes størrelse oppgitt ved P-punktet, som er der kulen slutter, og ikke K-punktet, som er der overgangen til sletta begynner. En del opplysninger om størrelse mangler også. Opplysningene om hoppbakkestørrelse er i stor grad hentet fra boka Enzyklopädie des Skispringens.
Vanligvis regnes lengdepoengene ut fra hoppbakkens K-punkt, som gir 60 lengdepoeng. For mesterskapene 1966–1982 ble lengdepoengene utregnet etter et tabellpunkt, som ikke nødvendigvis samsvarte med K-punktet. For disse mesterskapene er det tabellpunktet som er angitt i denne lista. En periode før 1966 hoppet man tre omganger i stedet for to, der det lengste hoppet i hver omgang ga 60 lengdepoeng, og der hoppernes to beste omganger talte sammenlagt.


== Referanser ==


=== Litteratur ===
Jens Jahn &Egon Theiner (2004). Enzyklopädie des Skispringens. Kassel: AGON Sportverlag. ISBN 3897840995. 


=== Fotnoter ===
Dystrophia myotonica

Dystrofia myotonika eller dystrophia myotonica er en kronisk, sakte fremskridende og arvelig systemisk sykdom som rammer musklene.Dystrofia myotonika er en av de vanligste muskelsykdommene, og rammer både barn og voksne. Sykdommen er arvelig, og overføres fra mor eller far med en viss prosent risiko for at hvert barn skal få sykdommen. Det er 10-12 nye tilfeller i Norge hvert år.Sykdommen gir svakhet i musklene i hender, armer, bein og ansikt. Ofte skjer dette kombinert med lidelser i andre organer. Det finnes ingen spesifikk behandling som kurerer sykdommen, men flere av følgesykdommene (hjerterytmeforstyrrelser, grå stær, forstoppelse mm) kan behandles.Genet for dystrofisk myotoni er lokalisert på kromosom 19 (19q13.3). Sykdommen diagnostiseres med en DNA-test.


== Referanser ==
Folkeopplysning

Folkeopplysning er allmenn undervisnings- og opplysningsvirksomhet rettet mot voksne som ikke er ment som yrkesopplæring. Ideelle organisasjoner, biblioteker, folkehøgskoler, opplysningforbund og engasjerte fagfolk er oftest pådrivere for folkeopplysning. Den moderne folkeopplysningstanken vokste fra midten av 1800-tallet og ga seg utslag i lag og foreninger, folkehøgskolebevegelsen og motbevegelser til det herskende etablissementet og styresmaktene, som den kristne lekmannsbevegelsen, bondebevegelsen, tidlige arbeiderbevegelsen, målbevegelsen og avholdsbevegelsen.


== Historikk ==

 
Opplysningsfilosofene i Frankrike og England på 1700-tallet var i liten grad opptatt av folkeopplysning. Deres agenda var først og fremst å skaffe ny kunnskap, spre kunnskap blant det som de omtalte som de «dannede klasser» og svekke kirkas makt. Riktignok anså den franske filosofen og pedagogikkteoretikeren Rousseau anså at mennesket i sin natur søkte kunnskap. Tanken om at alle mennesker var skapt like som den amerikanske og franske revolusjon skapte grobunn for at det var et mål i seg selv å spre kunnskap til bredere lag av befolkningen enn samfunnseliten. På 1800-tallet gjennomførte de fleste europeiske land skolereformer som utvidet utdannelse for hele befolkningen til å inneholde mer enn elementære leseferdigheter og religionskunnskap. På 1800-tallet ble folkeopplysning drevet fram som et program av særlig filantropiske rikfolk og organisasjoner, (folke-)biblioteker. 


=== Folkehøgskolebevegelsen ===
Folkehøgskolebevegelsen i Norge hadde sitt utspring fra Grundtvigs ideer i Danmark. I 1830-årene var det flere pedagoger som ønsket å etablere folkehøgskoler også i Norge. Norges første folkehøgskole var Sagatun Folkehøyskole, som ble opprettet i 1864 av Olaus Arvesen og Herman Anker.  Da Sagatun Folkehøyskole ble innviet, minnet grunnleggerne om den innsats og inspirasjon som Ole Vig hadde bidratt med inntil sin død.


=== Arbeider- og fagbevegelsen ===
Arbeiderbevegelsen og fagbevegelsen anså det som en av sine oppgaver å grunnlegge folkeopplysningsundervisningstilbud, noe som førte til at organisasjoner som Arbeidernes Opplysningsforbund ble dannet. 
I etterkrigstiden har det offentlige opprettet en rekke støtteordninger for å bidra til voksenopplæring og folkeopplysning. 
Fri kunnskapsformidling gjennom wikipedia kan også betraktes en slags folkeopplysning. Ikke-kommersiell folkeopplysning har også ofte blitt formidlet gjennom allmennkringkasting. 


== Se også ==
N.F.S. Grundtvig
Selskabet for folkeoplysningens fremme
Studieforbund
Studiesirkel
Voksenopplæring
Arbeidernes Opplysningsforbund
Folkeopplysningsprisen


== Eksterne lenker ==
Kildenett om massebevegelsenes folkeopplysning
NOU 1995: 18 om folkeopplysning
Daly City

Daly City er den største byen i fylket San Mateo County i California. Den ligger rett sør for San Francisco og ble oppkalt etter forretningmannen John Donald Daly i 1911.


== Historie ==
Området var jordbruksområde fram til jordskjelvet som rammet området 18. april 1906. En rekke av San Franciscos innbyggere flyktet da til landeiendommene sør for byen, blant annet en stor ranch eid av Daly. Daly sørget for mat og midlertidig husvære for flyktningene, og skilte deretter ut deler av eiendommer for permanent boligbygging.
Etter hvert som bosetningene økte, ble også behovet for bymessige tjenester større, og med det et voksende krav om å bli utskilt som en egen kommune. Med en antatt befolkning på 2 900 innbyggere ble byen godkjent av myndighetene 18. mars 1911.
Byen forble ganske liten fram til etter andre verdenskrig, da det ble igangsatt en omfattende utbygging og eiendomsutvikling.


== Kommunikasjoner ==
Byen er blant annet knyttet til California State Route 1, State Route 35 og State Route 82 og Interstate 280.
Byen er blant de byene i USA som har den høyest andel som reiser kollektivt. Byen ble 11. september 1972 knyttet Bay Area Rapid Transit, og er knyttet til busselskapet SamTrans som opererer busslinjer innenfor fylket.


== Vennskapsby ==
 Quezon City, Filippinene


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Daly City, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kings Mountain (California)

Kings Mountain er et kommunefritt område og en liten by i San Mateo County i California.
Området inkluderer fylkets høyeste punkt, Sierra Morena som ligger 737 moh. Mot slutten av 1800-tallet var det en omfattende utvirking av skogen, bestående av Redwood i området, og dagens skog er hovedsakelig ettervekst av denne snauhogsten.
Området har navn etter etter et tidligere feriehotell fra 1800-tallet, med navn Kings Mountain Browhouse, og som ble drevet av Frank King og hans familie. Fram til 1950-årene var området hovedsakelig et ferieområde, herunder den 160 dekar store private eiendommen Henrik Ibsen Park som ble eiet og drevet av Sons of Norway for sine medlemmer i San Francisco. I de senere år har bedre veiforbindelse gjort at San Francisco bare er 40 minutter unna, og et voksende Silicon Valley gjort at antall fastboende har økt.


== Kjente innbyggere ==
Neil Young, musiker, mellom La Honda og Kings Mountain


== Eksterne lenker ==
En uoffisiell nettside for of Kings Mountain
Kings Mountain Art Fair nettside
Kings Mountain hesteutleie med bilder fra området