jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Orfisme

Orfisme var en mysteriekult innenfor gresk religion i antikken, som regnet Orfeus som grunnlegger og profet. Orfismen er kjent fra 500-tallet f.Kr., og dens praksis vedvarte kanskje fram til 400-tallet. Forskerne er uenige om hvor konsistent denne tradisjonen var, men er enige om at det ikke var noen organisert kultus med presteskap og doktriner.Orfikerne hadde sine egne myter om gudene, deres skapelse og innebyrdes relasjoner som står i kontrast til det man ellers kjenner fra gresk mytologi. Ifølge én fremstilling av orfismens teogoni, sitert i Derveni-papyrusen, er gudene født av hverandre: Nyx gir liv til Uranos, som gir liv til Kronos, som igjen gir liv til Zeus, og alle disse etterfølger hverandre som gudenes konger. Orfikernes hovedgud er Dionysos, sønn av Zevs; som barn blir han revet i stykker av titanene, men gjenskapes av Zevs. Zevs utsletter deretter titanene med en tordenkile, og av den dampende asken etter dem oppstår menneskene. På 500-tallet f.Kr. oppsto det også tekster som ble tilskrevet Orfeus som opphavsmann. I det bysantinske forfatterleksikonet Suda nevnes 26 orfiske tekster, men bare De orfiske hymnene og Det orfiske argonautertoget er bevart. Andre tekster, som De orfiske rapsodiene, er kjent i fragmenter gjennom sitater i andre tekster.Orfismen var inspirert av den eleusinske mysteriekultusen, og hadde trolig både et åpent tilgjengelig nivå og et esoterisk, lukket nivå forbeholdt de innviede. Eksperter på orfiske riter ble kalt orfeotelestai. 
Man var opptatt av å leve et rent liv, slik at sjelen skulle få det godt etter døden. Mens den eleusinske kulten var en éngangsinnvielse, mente orfikerne at «selv etter at man har blitt innviet, er det nødvendig å leve et rituelt renset liv i kontakt med det guddommelige». Orfikerne var mer opptatt av sjelens evige liv enn andre grekere i antikken, og forestillingene om at sjelen også kunne reinkarneres i et dyr, gjorde at vegetarianisme var utbredt blant orfikerne, men antagelig ikke obligatorisk. De så på menneskets natur som todelt, både guddommelig og ondt. Orfikernes tanker om sjelevandring ligner på de som fantes hos pytagoreerne.
I kulturskiftet mellom gresk religion og kristendommen ble elementer fra orfismen trukket fram av nyplatonikerne, og fremstilt som et alternativ til kristendommen, med en pakkeløsning av «et mytologisk språk og et rituelt apparat som lot seg forene med platonsk metafysikk». Det er mulig at orfismen også innenfor den antikke hellenske kulturen framsto som «en motkultur som aktivt kritiserer storsamfunnet gjennom sine myter». Religionshistorikeren Jacques Brosse oppfatter orfismen som en undergrunnsbevegelse som representerte en gjenoppvekking av pre-hellenske riter og tanker, tenkt som en reaksjon mot bystatenes politisk-religiøse system.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Orfeus, og tekster fra den orfiske tradisjon. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
70000 Tons of Metal

70000 Tons of Metal er en heavy metal-musikkfestival som første gang ble holdt i 2011 på cruiseskipet MS «Majesty of the Seas». Festivalen strekker seg over alle typer metal, fra black metal til progressiv metal.


== 2011 ==

Første gang festivalen ble holdt var fra 24. januar til 28. januar 2011, hvor turen gikk fra Miami Florida til den karibiske øya Cozumel og tilbake. 2083 fans fra 49 land deltok, og 42 band spilte på tre forskjellige scener ombord.

BandAgent Steel, Amon Amarth, Arsis, Blackguard, Blind Guardian, Circle II Circle, Cripper, Dark Tranquillity, Death Angel, Destruction, DuskMachine, Ensiferum, Epica, Exodus, Fear Factory, Finntroll, Forbidden, Gamma Ray, Iced Earth, Korpiklaani, Malevolent Creation, Marduk, Moonspell, Nevermore, Obituary, Rage, Raven, Sabaton, Sanctuary, Saxon, Sodom, Sonata Arctica, Swashbuckle, Testament, The Absence, Trouble, Twilight of the Gods, Týr, Uli Jon Roth, Unleashed, Voivod og Witchburner.


== 2012 ==

70000 Tons of Metal ble holdt 23.-27. januar i 2012. Turen gikk fra Miami til Caymanøyene og tilbake. 

BandAlestorm, Amorphis, Annihilator, Atheist, Cannibal Corpse, Candlemass, Coroner, Channel Zero Children of Bodom, Crowbar, Dark Funeral, Diamond Plate, Exciter,  Eluveitie, Edguy, God Dethroned, Grave Digger, Hammerfall, In Extremo, Kamelot, Kataklysm, Massacre, Megora,  Moonsorrow, My Dying Bride, Nightwish, Overkill, Pestilence, Pretty Maids, Riot, Samael, Stratovarius, Sapiency,  Suffocation, Tankard, Therion, Tristania, Virgin Steele, Vicious Rumors, Venom og Whiplash


== 2013 ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) 70000 Tons of Metal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Schückska priset

Schückska priset er en svensk litteraturpris innstiftet av Svenska akademien i 1947. Prisen ble opprettet for å støtte og belønne et litteraturhistorisk forfatterskap. Prisen har fått sitt navn etter Henrik Schück og prisen er på 100 000 SEK (2010).


== Prisvinnere (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fullstendig fortegnelser over Akademiens priser hos svenskaakademien.se
Ahmed Kathrada

Ahmed «Kathy» Kathrada (født 21. august 1929 i Schweizer-Reneke, død 28. mars 2017 i Johannesburg) var en sørafrikansk politiker, politisk fange og anti-apartheid aktivist.
Kathrada, hvis foreldre var immigranter fra Gujarat i India, flyttet til Johannesburg da han var åtte år gammel fordi det ikke fantes noen skole for indere i hans hjemby, Schweizer-Reneke.Han ble medlem av Young Communist League da han var tolv år gammel. I en alder av 17 år forlot han skolen for å arbeide på heltid for Transvaal Passive Resistance Council, og han tilbrakte en måned i et fengsel i Durban for sivil ulydighet mot apartheidregimet. Kathrada var student ved University of the Witwatersrand. Engasjement i anti-apartheidaktiviteter som medlem av African National Congress (ANC) førte til lange fengselsstraffer ved Robben Island og Pollsmoor fengsel. Der satt han tiltalt for sabotasje og forsøk på å styrte regjeringen med voldelige midler. Han tilbrakte i alt 26 år i fengsel for anti-apartheidaktiviteter, av disse 18 på Robben Island.Etter løslatelse fra fengsel i 1989 og apartheidregimets avskaffelse ble Kathrada valgt som medlem av parlamentet, som representant for ANC. Noen år etter at han ble løslatt fra fengslet flyttet han tilbake til et hus på Robben Island, bodde der i nesten fem år og var president for Robben Island Museum.Kathrada ble tildelt fire æresdoktorater, deriblant fra University of Missouri, Michigan State University og University of Kentucky. Kathrada ble kåret til nummer 46 på Topp 100 Great South Africans i 2000
Han døde i Johannesburg den 28. mars 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
African Activist Archive See a 1970s ANC campaign button "Free South African Political Prisoners - Free Ahmed Kathrada - ANC"
South Africa: Overcoming Apartheid - Building Democracy Read a brief biography of Ahmed Kathrada from South African History Online
Robert Sobukwe

Robert Sobukwe (født 5. desember 1924 i Cape-provinsen, død 27. februar 1978) var en sørafrikansk opposisjonell politiker. I 2004 ble Sobukwe posthumt kåret til nummer 42 på listen over Great South Africans.


== Liv og virke ==
Sobukwe kom fra en fattig husholdning og ble utdannet ved lokale skoler.På universitetet sluttet han seg til African National Congress Youth League (ANCYL) i 1948. Han forlot ANC i 1957 for å begynne som redaktør for en avis i Johannesburg. I 1954, etter å ha flyttet til Johannesburg, begynte Sobukwe som foreleser i afrikanske studier ved University of the Witwatersrand.Sobukwe ble arrestert og dømt for oppvigleri, måtte sone tre års fengsel, og ble internert på Robben Island for sitt arbeid mot apartheidregimet i Sør-Afrika. Sobukwe ble holdt i isolat store deler av fengselsstraffen, men ble gitt visse privilegier inkludert bøker, klær og mat.Sobukwe ble frigitt i 1969, men tilbrakte flere år i husarrest da han ble sluppet fri fra fengsel.
Sobukwe avsluttet sin juridiske embetseksamen ved hjelp av en lokal advokat i Galeshewe. Da han var ferdig utdannet som jurist i 1975 startet han sin egen praksis.
På grunn av lungekreft ble han innlagt på sykehus i 1977. Legene ba sørafrikanske myndighetene om mer bevegelsesfrihet for Sobukwe på humanitært grunnlag. Denne anmodningen ble avslått på ubestemt tid. Han døde den 27. februar 1978, og ble begravet i fødebyen den 11. mars 1978. I begravelsen hans kom flere tusen mennesker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Robert Sobukwe – Leader of the Africanist
Collection of historical papers on Robert Mangaliso Sobukwe at The University of the Witwatersrand Library
Võ Chí Công

Võ Chí Công (født 7. august 1912 i Quang Nam-provinsen, død 8. september 2011) var en vietnamesisk kommunistisk politisk figur og president i Vietnam. 
Công ble politisk aktiv på 1930-tallet, da han sluttet seg til Phan Boi Châu og Phan Chu Trinh, to tidlige vietnamesiske nasjonalister som opponerte mot det franske koloniale regimet i Vietnam. Han sluttet seg til kommunistpartiet i Indokina i 1935, og han kjempet med den vietnamesiske motstanden mot Frankrike under den andre verdenskrig. Chong ble arrestert for sin motstandsaktivitet i 1942. Công var en nøkkelfigur i det sørvietnamesiske kommunistpartiet under Vietnam-krigen. Etter gjenforeningen av sør og Nord-Vietnam i 1976, ble han tildelt et sete i kommunistpartiets politbyrå. 
Som medlem av politbyrået holdt Công forskjellige minister-poster. Blant annet satt han som fiskeriminister (1976–1977), jordbruksminister (1977–1978) og visestatsminister (1976–1982), før han ble valgt til Vietnams president i 1987. Etter at hans presidentperiode tok slutt i 1992, begynte Công som rådgiver for sentralkomiteen i kommunistpartiet i Vietnam, inntil denne stillingen ble avskaffet i 1997. Công døde i Ho Chi Minh-byen den 8. september 2011, da han var 99 år gammel. Den vietnamesiske regjeringen innvilget ham en statsbegravelse i anerkjennelse av hans lange politiske karriere.


== Referanser ==
Stora Ljudbokspriset

Stora Ljudbokspriset er en svensk litteraturpris. Prisen het tidligere Iris Ljudbokspris, men byttet i 2012 navn til det nåværende. Prisen ble innstiftet i 2008 på Bok- och biblioteksmässan av Irisgruppens konsernsjef Marlene Terkowsky, leder for bokmessen Bertil Falck og skuespiller Peter Stormare. Den lydboken som vinner er den som gir ut den aller beste lydbokopplevelsen og prisen deles derfor mellom forfatteren og innleseren. Prisvinnerne deler på prispengene på 50 000 kr og får hver sitt kunstverk laget av Tove Adman. Lydbokprisen ble første gang del ut i 2009. I 2015 ble det laget en lydbokgalla med Storytel og prisen ble gitt ut for tre kategorier, skjønnlitteratur, barn/ungdom og krim.


== Prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.ljudbokspriset.se
Iris Ljudbokspris
Amorphis

Amorphis er et finsk heavy metal-band etablert i 1990 av Jan Rechberger, Tomi Koivusaari, og Esa Holopainen. I starten spilte de death metal, men har etter hvert gått over til mer progressiv metal/folk metal. Bandet baserer mye av tekstene sine på det finske litterære verket Kalevala.


== Medlemmer ==
NåværendeTomi Joutsen – vokal (siden 2005)
Esa Holopainen – gitar (siden 1990)
Tomi Koivusaari – gitar (siden 1990)
Niclas Etelävuori – bassgitar (siden 2000)
Santeri Kallio – keyboard (siden 1999)
Jan Rechberger – trommer (1990–1995, siden 2003)TidligerePasi Koskinen – vokal (1996–2004)
Olli-Pekka Laine – bassgitar (1990–2000)
Pekka Kasari – trommer (1996–2002)
Kim Rantala – keyboard (1996–1998)
Kasper Mårtenson – keyboard (1993–1994)


== Diskografi ==
The Karelian Isthmus (1993)
Tales from the Thousand Lakes (1994)
Elegy (1996)
Tuonela (1999)
Story - 10th Anniversary (2000)
Am Universum (2001)
Chapters (2003)
Far from the sun (2003)
Eclipse (2006)
Silent Waters (2007)
Skyforger (2009)
The Beginning of Times (2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Amorphis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Amorphis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Amorphis på Internet Movie Database 
(en) Amorphis på Apple Music 
(en) Amorphis på Discogs 
(en) Amorphis på MusicBrainz 
(en) Amorphis på Encyclopaedia Metallum 
(en) Amorphis på Spotify 
(en) Amorphis på Songkick 
(en) Amorphis på Last.fm 
(en) Amorphis på Genius — sangtekster 
(en) Amorphis på AllMusic
MS «Majesty of the Seas»

MS «Majesty of the Seas» er et cruiseskip i Sovereign-klassen, eid og operert av Royal Caribbean International.
Hun ble bygget på Chantiers de l'Atlantique skipsverftet i Saint-Nazaire i Frankrike, og tatt i bruk 26. april 1992. 
Gudmoren er Dronning Sonja av Norge.
Heavy metal-musikkfestivalen 70000 Tons of Metal ble arrangert på skipet i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Majesty of the Seas (ship, 1992) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 8819512 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Majesty of the Seas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Majesty of the Seas» – DNVs skipsregister 
(en) MS «Majesty of the Seas» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Frits Bolkestein

Frederik «Frits» Bolkestein (født 4. april 1933 i Amsterdam) er en nederlandsk politiker fra det liberale partiet Volkspartij voor Vrijheid en Democratie (VVD). 
Bolkestein har universitetseksamen i matematikk, fysikk, filosofi og gresk fra Universiteit van Amsterdam, økonomi fra London School of Economics and Political Science og jus fra Universitetet i Leiden 1965. Han var medlem av Generalstatene (parlamentet) 1978-1982, 1986-1988 og 1989-1999. Han inngikk i regjeringen 1982-1986 som handelsminister og 1988-1989 som forsvarsminister. 1990-1998 var han partileder for VVD og 1996-1999 leder for Den liberale internasjonale.
Bolkestein var EU-kommisjonær 1999-2004 og ansvarlig for det indre markedet, tjenester, skatter og toll i Prodi-kommisjonen. Fra denne posten drev han blant annet spørsmålet om fellespatent og tjenestedirektivet (Bolkesteindirektivet). 


== Referanser ==


== Kilder ==
UR-kommisjonens nettsted


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Frits Bolkestein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anvers Island

Anvers Island er en høy, fjellrik øy, beliggende i Det antarktiske arkipel om lag 25 kilometer utenfor vestkysten av Antarktishalvøya. Den er 61 kilometer lang og er den største øya i øygruppa. Store deler av øya er dekket av is.
Anvers Island ble oppdaget av John Biscoe som gjennomførte en ilandstigning i Biscoe Bay 21. februar 1832. Eduard Dallmann gjennomførte en grov kartlegging av vest- og sørkysten i januar 1874, mens Belgica-ekspedisjonen under ledelse av Adrien de Gerlache kartla østsiden i februar 1898 og navnga øya etter provinsen Antwerpen i Belgia.


== Forskningsstasjoner ==
Fra 1955 til 1958 opererte British Antarctic Survey en forskningsstasjon på Anvers Island, Base N, med formål å drive kartlegging og geologiske undersøkelser. Stasjonen ble i 1963 utlånt til USA og i 1965 omgjort til et biologisk laboratorium. Tre år senere åpnet USA en ny forskningsstasjon på Anvers Island, Palmer Station. Stasjonen har en bemanning på om lag 40 personer om sommeren og 12 om vinteren. I 1971 ble den tidligere britiske stasjonen ødelagt i brann mens den gjennomgikk restaurering i regi av British Antarctic Survey.En flystripe med snødekke var i bruk på Anvers Island fra 1969 til 1973, da en ny stasjon på Adelaide Island, Station T, sto klar.


== Verneområde ==
Sørvestre Anvers Island og Palmer Basin, et område på om lag 3275 km², ble i 2008 utpekt som et spesielt forvaltningsområde i Antarktis, ASMA nr. 7.


== Se også ==
Liste over øyer i Antarktis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anvers Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Versailles

Versailles er en by og kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France. Versailles er en forstad til Paris og ligger 23 km sørvest for bysenteret. Byen er hovedstad i departementet Yvelines.
Byen er kjent for slottet i Versailles, bygget av solkongen Ludvig XIV på 1600-tallet. Til navnet knytter det seg en rekke historiske begivenheter, først og fremst utropelsen av det tyske keiserrike i 1871 etter at Frankrike tapte den fransk-prøyssiske krig, samt den såkalte Versaillestraktaten etter første verdenskrig.


== Utdanning ==
Institut supérieur international du parfum, de la cosmétique et de l'aromatique alimentaire
Universitetet i Versailles


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Versailles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Versailles – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nordmøre Mållag

Nordmøre Mållag er fylkeslaget for Noregs Mållag for Nordmøre i Møre og Romsdal.
I 2004 hadde laget 261 medlemmer.


== Medlemslag ==
Fylkeslaget består av følgende medlemslag:

Aure Mållag
Fosna Mållag
Gjemnes Mållag
Surnadal Heimbygdlag
Ålvundfjord og Ålvundeid Mållag
Rindal Heimbygdlag
Tingvoll Mållag
Halsa Heimbygdlag


== Nordmøre Mållag sin målpris ==
Nordmøre Mållag deler hvert år i november ut sin målpris.

2008: Sverre Hatle
2009: Ole Petter Pedersen, redaktør i Driva
2010: ?


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Antoine Boësset

Antoine Boësset, sieur de Villedieu (1587–1643) var en fransk barokkomponist.


== Liv og virke ==
Antoine Boësset var komponisten Pierre Guédrons svigersønn og fikk en rekke viktige poster ved kongens hoff, blant annet ble han utnevnt til Surintendant de la musique de la chambre du roi i 1623. Han forble aktiv i de viktigste av disse postene fram til sin død.
Boësset er kjent som en av komponistene med bidrag i en samling airs de cour som ble gitt ut i 1608: 200 fire- til femstemmige «airs» i lutt-tabulatur ble gitt ut i ni bind. I sin funksjon som hoffmusiker skrev han musikk til mer enn 20 balletter. Kirkemusikken som ble tilskrevet ham, ser ut til å være skrevet av sønnen Jean-Baptiste Boësset.
Marin Mersenne holdt Antoine Boësset for å være den største mester innen forsiringskunsten, som var så viktig i fransk barokkmusikk, og anbefalte andre å kopiere ham. 


== Verk i utvalg ==
9 Livres d'airs de cour for fire og fem stemmer (1617–1642; nyutgave 1689)
En mengde airs de cour for sangstemme og lutt (publisert av Ballard, Paris)
Flere balletter (mellom 1614 og 1639)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Georgie Durosoir: L'Air de cour en France 1571–1655 Lüttich, Édition Mardaga 1991 ISBN 2-87009-400-0


== Eksterne lenker ==
(en) Antoine Boësset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Antoine Boësset på Discogs 
(en) Antoine Boësset på MusicBrainz 
(en) Antoine Boësset på Spotify 
(en) Antoine Boësset på AllMusic
Race

Race er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2016. Filmen er regissert av Stephen Hopkins, skrevet av Joe Shrapnel og Anna Waterhouse, og har Stephan James i hovedrollen som Jesse Owens. Filmen er basert på livet til friidrettsutøveren Jesse Owens, som vant rekordmange fire gull i OL i Berlin i 1936.


== Handling ==
Friidretsstjernen Jesse Owens overvinner all motgang og vinner fire gull under sommer-OL 1936 i Berlin.


== Rolleliste ==
Stephan James som Jesse Owens
Jason Sudeikis som Larry Snyder
Jeremy Irons som Avery Brundage
William Hurt som Jeremiah Mahoney
Carice van Houten som Leni Riefenstahl
Amanda Crew som Peggy
Tim McInnerny som General Charles
Giacomo Gianniotti som Sam Stoller
Jonathan Aris som Arthur Lill
Eli Goree som Dave Albritton
Tim Post som Phil Diamond


== Eksterne lenker ==
(en) Race på Internet Movie Database 
(no) Race hos Filmfront 
(da) Race i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Race på Allociné 
(nl) Race på MovieMeter 
(en) Race på AllMovie 
(en) Race på Turner Classic Movies 
(en) Race på Rotten Tomatoes 
(en) Race på Metacritic 
(en) Race på Box Office Mojo
Jean-Baptiste Boësset

Jean-Baptiste Boësset, sieur de Dehault (1614–1685) var en fransk komponist fra barokken.
Boësset kom fra et musikerdynasti med to surintendants à la musique du roi; morfaren Pierre Guédron og faren Antoine Boësset. 
Jean-Baptiste skrev både kirkemusikk og verdslig musikk, blant annet en kjent Ave Regina Caelorum, flere airs de cour, fem motetter og noen psaumes.  Fra 1653 til 1666 samarbeidet han med  Jean-Baptiste Lully om å skrive musikk til ballets de cour. 
Tre messer som tidligere ble tilskrevet faren regnes nå som komponert av Jean-Baptiste.


== Referanser ==


== Kilder ==
Julie Anne Sadie (red.): Companion to Baroque Music, med forord av Christopher Hogwood, Oxford University Press 1998, ISBN 0-19-816704-0
Boësset, Antoine & Boësset. (1586-1643) & Boësset, Jean-Baptiste (1614-1685), schubertiademusic.com. Lest 7. juli 2017.
Ladestokk

En ladestokk er et redskap brukt på munningsladevåpen for å skyve eller banke prosjektilet på plass i kammeret foran kruttet. På kanoner ble ladestokken oppbevart på lavetten, på håndvåpen som musketter og pistoler var det et eget system av rør eller beslag under løpet for å holde ladestokken på plass når den ikke var i bruk.  Særlig på karabiner og pistoler kunne ladestokken falle ut, og dette ble løst ved å feste den under munningen på våpenet med et hengsel. Selve ladestokken var gjerne av tre eller metall, med et hode for å ligge an mot prosjektilet. Bakenden av ladestokken på håndvåpen var ofte gjenget for feste for forskjellig redskap til rengjøring og vedlikehold av løpet.
Tidlige ladestokker var oftest av tre. Ettervert som mer finkalibrde håndvåpen ble utviklet, gikk ladestokkene over til å være laget av jern på 16- og begynnelsen av 1700-tallet. På kanoner ble imidlertid ladestokker av tre beholdt helt fram til bakladervåpen gjorde bruken av ladestokker unødvendig. Mange våpen beholdt likevel ladestokken under til bruk som pussestang. På harpunkanoner, som lades via løpet, brukes fortsatt ladestokker av tre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ramrods – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Smeaton

John Smeaton (født 8. juni 1724 i Leeds, død 28. oktober 1792) var en britisk bygningsingeniør som var ansvarlig for design av broer, kanaler, havner og fyr.
Etter å ha studert ved Leeds Grammar School begynte han i sin fars advokatfirma. Smeaton var en dyktig maskiningeniør og en anerkjent eminent fysiker. Smeaton var den første selverklærte sivilingeniør, og ofte betraktet som grunnleggeren av anleggsvirksomhet. Han var forbundet med Lunar Society. Han ble valgt til Fellow of the Royal Society i 1753, og i 1759 ble han tildelt Copleymedaljen for sin forskning på blant annet vindmøller. Han ble ansett som den første sakkyndige i en engelsk domstol. Smeaton ble høyt ansett av andre ingeniører og han bidro til grunnleggelsen av Society of Civil Engineers i 1771. Smeaton utførte store forbedringer på Aire og Calder-kanalen sammen med William Jessop som han samarbeidet med på flere prosjekter.Han har blant annet konstruert Forth og Clyde-kanalen som krysser Det skotske lavlandet mellom Nordsjøen og Atlanterhavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Smeaton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Smeaton – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Structure Details: Chimney Mill
Smeaton's profile at the BBC
John Smeaton: The Aviation History Online Museum
John Smeaton's model for the foundation of the Eddystone lighthouse (Leeds Museums and Galleries "Secret Life of Objects" blog)