jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
To liv

To liv kan vise til:

To liv (1946), norsk film fra 1946, regissert av Titus Vibe-Müller og manus av Finn Bø
To liv (2012), tysk: Zwei Leben), tysk/norsk film fra 2012, regissert av Georg Maas og manus av Christoph Tölle, Georg Maas og Ståle Stein Berg
To liv (spansk TV-serie), spansk TV-serie fra 2021.
Michele Abbruzzo

Michele Abbruzzo (født 29. desember 1904, død 17. november 1996) var en italiensk skuespiller. Hans første filmrolle var i filmen 'A Legge fra 1920.


== Eksterne lenker ==
(en) Michele Abbruzzo på Internet Movie Database
RØLP

RØLP er et musikkalbum med Luxus Leverpostei, utgitt i 2011.


== Sporliste ==
«Onkarsfestivalen» (Stålull) (3:21)
«Fest på lokalet» (Bob Kåre) (3:21)
«Snikk snakk» (Stålull) (3:52)
«Luring» (Bob Kåre) (3:19)
«Tåm tank» (Bob Kåre) (2:29)
«Pels» (Stålull) (2:54)
«Tollingfestivalen» (Stålull) (3:50)
«Blomst» (Bob Kåre) (2:35)
«All inn» (Bob Kåre) (3:14)
«Idiot» (Bob Kåre) (3:04)
«Bingo» (Stålull) (2:31)
«Arne» (Stålull) (1:27)
«Nyspylte kule» (Bob Kåre) (2:42)
«Forbanna sint» (Bob Kåre) (2:35)
«Tannlegesangen» (Stålull) (1:03)


== Medvirkende ==


=== Luxus Leverpostei ===
Bob Kåre - sang, gitar, låtskriver
Stålull - sang, gitar, låtskriver
Gerry - tangenter
Carsten Caviar - bass
Kniksen - trommer, kor


=== Øvrige ===
Tor Arve Barøy - steel & banjo på Onkarsfestivalen og Tollingfestivalen
Paolo Vinaccia - perkusjon
Bender Midiman - gitar på Idiot
Marius Bergeland - tekniker
Rune Torgersen - tekniker
Ronald Rooney - coverdesign
St. Petersburgs metro

St. Petersburgs metro (russisk: Санкт Петербургский метрополитен, Sankt Peterburgskij Metropoliten) er et undergrunnsbanesystem som betjener St. Petersburg. Den første linjen ble åpnet i november 1955, og systemet består i dag av 5 linjer og 65 stasjoner.
Stasjonenene til St. Petersburgs metro er rikt dekorerte. På grunn av byens geologiske forhold, er systemet et av de dypeste undergrunnsbanesystemene i verden. Den dypeste stasjonen, Admiraltejskaja, ligger 105 meter under bakken.
Sporvidden er på 1520 mm, det samme som russiske jernbaner.


== Linjer ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Saint Petersburg Metro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Петербургский метрополитен – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
St. Petersburgs metro på UrbanRail.Net
Almatys metro

Metroen i Almaty består av 1 linjer og 9 stasjoner. Den første linjen ble åpnet i 2011 etter å ha vært under bygging mer enn 23 år. Almatys metro er den andre metroen i Sentral-Asia etter Tasjkents metro i Usbekistan.
Byggingen av metroen startet i 1988 da Kasakhstan fremdeles var del av Sovjetunionen. Etter Sovjetunionens fall forsvant bevilgningene fra Moskva og den nye kasakhstanske regjeringen hadde ikke midler til å fullføre byggingen. I 2003 startet byggingen på nytt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Almaty Metro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Almaty Metro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Almatys metro på UrbanRail.Net
Copris lunaris

Copris lunaris er en svart bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten, som lever av kumøkk, kan minne om en liten neshornbille, men er mindre, mer tettbygd og hvelvet, og dekkvingene har tydelige lengdestriper. Det er publisert et funn av arten fra Sør-Østlandet, men dette er tvilsomt og arten blir i dag ikke regnet som en norsk bille.


== Utseende ==
En ganske stor (16-24 millimeter), kraftig, blankt svart gjødselbille. Arten minner overflatisk om en tordivel, men hannen kjennes lett på at den har et langt, krumt horn i pannen, beina er også noe spinklere enn hos tordivler. Hodet er bredt og spadeformet med små fasettøyne, antennene ganske korte. Pronotum er kraftig uthulet foran, i det minste hos hannen. De hvelvede dekkvingene har dype lengdestriper.


== Levevis ==
Denne billen finnes helst i tilknytning til kumøkk. Den graver dype sjakter under en kuruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på. Hun passer disse i rundt fire måneder mens larvene utvikler seg. De voksne billene ses helst vår og høst.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det meste av Europa, unntatt den nordøstligste delen.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Copris lunaris (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Copris lunaris i Encyclopedia of Life 
(en) Copris lunaris i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Copris lunaris hos Artsdatabanken 
(sv) Copris lunaris hos Dyntaxa 
(en) Copris lunaris hos Fauna Europaea 
(en) Copris lunaris hos Fossilworks 
(en) Copris lunaris hos NCBI 
(en) Kategori:Copris lunaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Copris lunaris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Copris lunaris – detaljert informasjon på Wikispecies
Minami Bisan-Seto-broen

Minami Bisan-Seto-broen (南備讃瀬戸大橋, Minami Bisan Seto Ō-hashi) er en hengebro i Japan. Hovedspennet er 1 100 meter, mens de to sidespennene er 274 meter. Totallengden er 1723 meter. Broen som er en del av Seto-Chuo-motorveien ble åpnet i 1988 og ligger like nord for den nesten identiske Kita Bisan-Seto-broen. Broen har to dekk over hverandre, ett dekk med firefelts motorvei og ett dekk under med dobbeltsporet jernbane.


== Eksterne lenker ==
Minami Bisan-Seto-broen på Structurae (Engelsk) - besøkt 25. mars 2011
Ferist

Ferist er en rist anbrakt på tvers av veibanen, for å hindre husdyr i å passere langs veien. Det er i første rekke klovdyr som lar seg stanse av feristen. Når veien passerer inngjerdede områder der kyr og husdyr beiter, kan ferister være en effektiv erstatning for grinder eller porter der veien passerer gjerdet. Av hensyn til annen ferdsel er der gjerne dobbelt veibredde og en manuell grind ved siden av risten.
I tidligere tider gjorde ofte landeveiene en sving innom gårdene, og passerte ofte gjerder og grinder som hindret trafikken. For ungene kunne dette by på ekstrainntekt, da de ofte ble belønnet med en mynt for å opptre som «grindgutt» og åpne for hest og kjerre eller bil som passerte. Men ellers var det tungvindt og tidkrevende: Man måtte stoppe kjøretøyet, gå ut, åpne grinda, kjøre fram, gå ut, gå tilbake, lukke grinda. Med ferist kunne man kjøre uhindret forbi.
En ferist konstrueres ved at det lages en grøft på tvers av veibanen. Grøfta dekkes med en rist, der stokker og mellomrom dimensjoneres slik at dyra lar seg avskrekke. Tidligere ble rista laget av trestokker med passende dimensjoner. Senere gikk man over til å bruke stenger og konstruksjoner av metall. I dag produseres og selges ferdige metall-ferister med standardmål.
Det finnes også mulighet for å lage rene «virtuelle ferister», i form av malte tverrstriper i veien. Til en viss grad kan dette også avskrekke dyra og hindre dyreferdselen. 
På moderne veier med høy standard og høy fart er ferister uegnet. Feristene utgjør ujevnheter i veibanen, noe som både er ubekvemt og lite trafikksikkert i fart. Ferister skaper også støy, når kjøretøy «romler» over gitterert. I dag brukes ferister i land som Norge nesten utelukkende på mindre veier i utkanten og på rene gårdsveier.
Inn til kirkegården ved Stavanger domkirke er det fra 1600-tallet til 1800-tallet omtalt tre ferister. Ved den sørligste inngangen lå også bygården Ristgården, som er omtalt i kilder fra 1574 og framover. Så feristene var nok også i bruk på 1500-tallet. Hvordan ristene så ut er ukjent.


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Ferist.no (Besøkt 25. mars 2011)
Bror Abelli

Bror Abelli (født Bror Edvard Olsson 26. juli 1880 i Borgsjö, Medelpad, død 12. november 1962 i Överjärna, Södermanland) var en svensk regissør, skuespiller, sanger, forfatter og kinoeier. Foreldre var jordbrukeren Olof Persson oog Ingrid Kajsa Westberg. Bror Edvard Olsson tok navnet Abelli 1906, da han startet firmet *AB Abelli Fabriker" i Hudiksvall. Abelli startet i 1924 et eget filmtidskrift Filmkuriren og var også en flittig debattør innen emner som dreide seg om film og kino.
Til Bror Abellis minne er kinoen på Västerbottens museum døpt til Bio Abelli. Ved innvielsen 1970 ble den Abelli-produserte filmen Löjen och tårar fra 1924 vist.
1922 flyttet Abelli til Stockholm, der han 1924 startet filmtidskriftet "Filmkuriren", som imidlertid bare utkom med to nummer. Han startet også et selskap før filmproduksjon, der de første filmen Gamla gatans karneval,  med blant annet Thor Modéen og Valdemar Dahlquist i hovedrollene – fikk premiere i Gävle 1923. Han var en flittig debattant i film- och kinotemaer innen han på 1930-tallet mistet interessen for film og kino.


== Filmografi ==
1923 – Janne Modig
1938 – Karriär
1941 – Fröken Kyrkråtta
1941 – Spökreportern
1943 – I mörkaste Småland
1946 – Hotell Kåkbrinken


== Regi og filmmanus ==
1923 – Janne Modig
1923 – Gamla gatans karneval
1924 – Löjen och tårar


== Produsent ==
1923 – Janne Modig
1923 – Gamla gatans karneval


== Bibliografi ==
En ropandes röst (1911)
Salt och peppar (illustrert av Arvid Olson)  (1915)
Droppen som längtar till havet: Pelle Vinning (1930)
Javes bok: den gudomliga uppenbarelsen. (1931)
Rikets hemligheter (1934)
Vindfallskungen (1937)
En kort historik över Olaus Magnus Gothus och Nordens geografi från 4 :de århundradet f. Kr. till 1500-talet samt orienterande förklaringar till Carta marina. (1940)
Vi, evighetslågor! : en liten stridsskrift i den största frågan. (1955)
Mirakelresor genom tidlösheten (1956)


=== Som redaktør ===
Filmkuriren. Stockholm: Filmkuriren. (1924)
Sveriges servitriser (redaktører: Bror Abelli og Karl Otto Zamore) (1942)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bror Abelli på Internet Movie Database 
(sv) Bror Abelli i Svensk Filmdatabas
Daria Korczyńska

Daria Onyśko-Korczyńska (født Onyśko, 30. juli 1981 i Kolobrzeg) er en polsk friidrettsutøver, som konkurrerer innen sprint.
Hun kom på åttendeplass på 100 meter ved EM 2006 i Göteborg, og niendeplass en måned senere ved Verdenscupen i friidrett 2006 (IAAF World Cup). Hun vant bronse på 60 meter ved EM innendørs 2007.
Korczynska representerte Polen ved Sommer-OL 2008 i Beijing. Hun deltok der på 100 meter sprint, og kom på tredjeplass i sitt kvalifiseringsheat, bak Oludamola Osayomi og Debbie Ferguson, med tiden 11,22 sekunder. Hun gikk dermed videre til andre runde, men der kvalifiserte hun seg ikke til semifinalen, med tiden 11,41. Hun kom på femteplass i sitt heat. Sammen med Ewelina Klocek, Dorota Jedrusinska og Marta Jeschke deltok hun også på 4x100 meter stafett. I første kvalifiseringsheat kom de på femteplass bak Belgia, Storbritannia, Brasil og Nigeria. Tiden deres på 43,47 sekunder var den nest beste tiden blant de som ikke ble direkte kvalifiser, og den syvende beste tiden av de 16 lagene som deltok. De kvalifiserte seg til finalen, der Jeschke ble erstattet med Joanna Henryka Kocielnik. I finalen ble de diskvalifisert.
Hun vant bronse med det polske stafettlaget på 4 x 100 meter under EM 2010 i Barcelona, sammen Marika Popowicz, Marta Jeschke og Weronika Wedler.


== Eksterne lenker ==
(en) Daria Korczyńska – Olympedia 
(en) Daria Korczyńska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daria Korczyńska – World Athletics
Aegialia

Aegialia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse artene lever på sandete steder der de graver i sanden. Tre arter er funnet i Norge, men ingen av dem er spesielt vanlige og én er trolig utdødd her i landet.


== Utseende ==
Små (gjerne 3-5 millimeter), tettbygde, matte skarabider, svarte eller rødlige på farge. Hodet er spadeformet. Pronotum er kraftig punktert. Beina er kraftige gravebein.


== Levevis ==
Disse billene finnes på sandige steder, som sanddyner og sandete elvebredder, der de graver i sanden.


== Utbredelse ==
I Norge finnes de bare langs kyste. Rødsandkryper (Aegialia rufa) blir vurdert som Regionalt utdødd (RE) i Norge i Norsk rødliste for arter fra 2010.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==
Slekten blir av og til regnet som egen familie, Aegialiidae, og delt opp i flere slekter.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien sandkrypere, (Aegialiinae) Laporte, 1840
slekten Aegialia Latreille, 1807
bredsandkryper, Aegialia arenaria (Fabricius, 1787)
smalsandkryper, Aegialia sabuleti (Panzer, 1797) – synonym Psammophorus sabuleti
rødsandkryper, Aegialia rufa (Fabricius, 1792) – synonym Rhysothorax rufus
Aegialia unistriata (Mulsant, 1851) – synonym Eremazus unistriatus, ikke i Norge
Arter som ikke forekommer i Europa:
Aegialia abdita
Aegialia amplipunctata
Aegialia blanchardi
Aegialia carri
Aegialia cartwrighti
Aegialia clypeata
Aegialia comis
Aegialia concinna
Aegialia conferta
Aegialia convexa
Aegialia crassa
Aegialia crescenta
Aegialia criddlei
Aegialia cylindricus
Aegialia exaratus
Aegialia friebi
Aegialia hardyi
Aegialia hybrida
Aegialia insularis
Aegialia kamtschaticus
Aegialia kelsoi
Aegialia knighti
Aegialia koreana
Aegialia lacustris
Aegialia latipunctus
Aegialia latispina
Aegialia magnifica
Aegialia mcclevei
Aegialia mimicus
Aegialia nanus
Aegialia nitida
Aegialia opacus
Aegialia opifex
Aegialia punctata
Aegialia sibiricus
Aegialia spinosa
Aegialia terminalis
Aegialia tsukamotoi


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr
Kålås, J.A., Å. Viken, S. Henriksen og S. Skjelseth (2010) Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken, Trondheim. ISBN 978-82-92838-26-6
Rødlistevurdering for rødsandkryper: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Aegialia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aegialia i Encyclopedia of Life 
(en) Aegialia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Aegialia hos Artsdatabanken 
(sv) Aegialia hos Dyntaxa 
(en) Aegialia hos Fauna Europaea 
(en) Aegialia hos Fossilworks 
(en) Aegialia hos ITIS 
(en) Aegialia hos NCBI 
(en) Kategori:Aegialia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aegialia – detaljert informasjon på Wikispecies
Guyancourt

Guyancourt er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de sørvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 21,2 km fra sentrum av Paris. Byen er hjem til Versaillesobservatoriet.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Guyancourt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guyancourt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Élancourt

Élancourt er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de vestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 30,6 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Élancourt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Élancourt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Maisons-Laffitte

Maisons-Laffitte er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de nordvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 18,2 km fra sentrum av Paris.

Maisons-Laffitte er kjent på grunn av slottet Château de Maisons-Laffitte, tegnet av arkitekten François Mansart i det 17. århundre.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Maisons-Laffitte


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maisons-Laffitte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Sex og SingelSiv

Sex og Singel-Siv er en 10 episoders karikaturserie laget av Anders Bye og Jesper Sundnes. Serien ble sendt på VGTV våren 2011. Den harselerer med Siv Jensen som drømmer om å bli statsminister, men som ikke kan realisere denne drømmen så lenge hun er singel. VGTV publiserte en ny episode hver fredag, og la samtidig ut neste episode mot betaling.
Siv Jensen selv sier det er en ære å bli parodiert, samtidig som hun mener at Anders Bye ikke parodierer stemmen hennes særlig bra.Bye og Sundnes har tidligere laget karikaturserien Fanthomas.


== Episoder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alle episodene på VGTV
«Slik lages Sex og SingelSiv»
La Celle-Saint-Cloud

La Celle-Saint-Cloud er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de vestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 15,6 km fra sentrum av Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) La Celle-Saint-Cloud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Vélizy-Villacoublay

Vélizy-Villacoublay er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de sørvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 13,9 km fra sentrum av Paris, og 3,2 km øst for Versailles. Innbyggerne i kommunen kalles for véliziens.


== Utdanning ==
Institut des sciences et techniques des Yvelines


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Vélizy-Villacoublay


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vélizy-Villacoublay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Lex fori

Lex fori er et juridisk prinsipp innen internasjonal privatrett. Lex fori er latin, og en mulig norsk oversettelse kan være forumets lover. 
Når et rettsspørsmål har tilknytning til flere jurisdiksjoner (typisk to land), innebærer bruk av lex fori at man legger lovene på det stedet hvor domstolen har sitt sete til grunn for avgjørelsen av spørsmålet.


== Se også ==
Lex loci
Iwami Ginzan sølvgruve

Iwami Ginzan var en sølvgruve i Shimane prefektur på øya Honshu i Japan. Sølvgruvene og det omkringliggende området ble tatt inn på UNESCOs Verdensarvliste i 2007. Det ble foretatt en modifikasjon i innskrivningen i 2010.


== Gruvens historie ==


=== Oppstart ===
Gruven ble grunnlagt i 1526 under daieiperioden, som var midt under den kaotiske Sengoku-perioden. Grunnleggeren var den japanske handelsmannen Kamiya Jutei.


=== Storproduksjon av sølv ===
Sølvet fra gruven ble for det vesentligste anvendt til å lage mynter. Det rådde en hard kamp om kontrollen av gruven frem til Tokugawashogunatet tok kontroll over den i år 1600 som et resultat av slaget ved Sekigahara.. Gruven var en av mange som ble overtatt på denne tiden. På midten av 1600-tallet ble administrasjonen av sølvgruven overtatt av de lokale myndighetene, noe som økte produksjonen ytterligere. Senere ble den sikret ved hjelp av gjerder og barrikader av furutrær. Yamabukislottet ble også bygget midt i området.Produksjonen nådde høydepunktet mellom 1620 og 1640, hvor det ble produsert om lag 38 tonn sølv. Dette utgjorde på den tiden en tredjedel av hele verdensproduksjonen av sølv.


=== Nedgang og omlegging av virksomheten ===

Etterhvert som sølvminene ble gravd dypere og dypere inn i fjellet ble det vanskelig for arbeiderne å arbeide, og mer kostnadsfullt å utvinne det. I 1691 ble 63 av de totalt 92 gruvene stengt, i 1729 ble 74 av 129 gruver stengt, og i 1823 var det hele 247 gruver av totalt 279 som var ute av drift. Sølvproduksjonen som  årlig hadde utvinnet mellom 1 000 og 2 000 kg på slutten 1600-tallet, var på midten av 1800-tallet redusert til ca 100 kg. Minen ble privatisert i 1869, og ble omdøpt til Ômori Kôzan (Ômori gruve) i 1887. Vestlig teknologi ble introdusert 1895, men gruven ble stengt etter kun ett år.
Etter at gruvene ble stengt, ble det forsøkt å skape et raffineri for kobber, men også gull og sølv. På grunn av at kobberprisen falt i forbindelse med import av billig kobber under første verdenskrig, ble også denne gruven stengt i 1923. Det ble også gjort et nytt forsøk på å gjenåpne gruven i 1942 for å styrke metallproduksjonen under andre verdenskrig, men dette strandet i en tyfon i 1943.


== Verdensarvområdet ==
Deler av gruvestedet er i dag i god stand, og den japanske regjeringen har gjort den til et spesielt verneverdig område for grupper av historiske bygninger. I juli 2007 ble sølvgruvene oppført på listen over Verdensarvområder, til tross for at ICOMOS vurdering ikke anså plassen å ha en ”enestående global verdi”.Området ligger på sørvestsiden av øya Honshu, og består av en mengde fjell opp mot 600 meters høyde, delt av dype daler med elver. Området inneholder også ruter for transport av sølv til kysten, samt havner hvor dette ble videreformidlet til Sør-Korea og Kina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iwami Silver Mine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Iwami-Ginzan Silver Mine site
Japan Mint, World Heritage Coin Set
Gamla gatans karneval

Gamla gatans karneval er en svensk film fra 1923 med regi av Bror Abelli.


== Handling ==
Handlingen kretser rundt Ville Bom som er innehaver av et danse- og bokseinstitutt. Det flørtes og det oppstår sjalusi og er på grensen til slagsmål, men det blir en lykkelig slutt etter at Ville Bom innbyr til karnevalsfest på sitt institutt.


== Om filmen ==
Filmen hadde premiere 2. april 1923 på kinoen Odéon i Norrköping. Den ble spilt inn i Stockholm med eksteriører fra Södermalm av Elner Åkesson. Da filmen ble vist på premieren sa Abelli fra seg alt ansvar for filmens utformning og hevdet at den var blitt totalt forandret av andre etter at han selv hadde gitt den ifra seg.


== Rolleliste ==
Thor Modéen – Ville Bom, innehaver av et danse- og bokseinstitutt
Sven Quick – Kolingen
Theodor Gjedsted – Dompan
Amandus Bonnesen – Kalle Bakom
Gucken Cederborg – Enkefru Andersson
Ruth Weijden – Fru Jansson
Tyra Leijman-Uppström – Fru Rosenblad
Dagny Lind – Gullan Storm
Valdemar Dalquist – Jazzbandittenes leder
Margareta Schönström – Gloria Svensson
Harry Persson – bokser
Martin Tancred – bokser
Sven Ingels
Irma Leoni
Dessuten medvirket damer fra Oscarsteaterns ballett.


== Eksterne lenker ==
(en) Gamla gatans karneval på Internet Movie Database 
(sv) Gamla gatans karneval i Svensk Filmdatabas
Level-5

Level-5 Inc. ( 株式会社レベルファイブ Kabushiki-gaisha Reberu Faibu ) er en uavhengig utvikler av videospill og utgiver basert i byen Fukuoka i Japan. Selskapet, som i dag sysselsetter ca 200 personer, ble stiftet i oktober 1998 av Akihiro Hino etter at han dro fra den nå nedlagte japanske spillutvikleren Riverhillsoft. Hino design, planer og produserer alle Level-5-spillene, samt fungerer som både styreleder og administrerende direktør i selskapet.
Siden begynnelsen, har Level 5 hatt et veldig nært forhold til Sony Computer Entertainment, med mange av sine titler finansiert av og produsert i samarbeid med forlaget. Siden utgivelsen av Professor Layton and the Curious Village for Nintendo DS tidlig i 2007 har selskapet begynt å diversifisere sin produktportefølje og fokuserer mer på selvfinansierende og titler de kan publisere selv i Japan og til utlandet med Nintendo sine utenlandske datterselskaper.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Level-5 Inc. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stanley Nantais

Stanley Nantais (født 25. juli 1913 i Windsor i Ontario i Canada, død 26. januar 2004) var en canadisk basketballspiller. Ett av Nantais største internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.


== Eksterne lenker ==
(en) Stanley Nantais – Olympedia
Martin Tancred

Martin Rudolf Valentin Tancred (født 27. november 1897 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, død 25. februar 1976 i Johanneshov i Stockholm) var en svensk bokser (mellomvekt).


== Filmografi ==
1926 – En sommarfilm utan namn – Martin Tancred, bokser
1923 – Gamla gatans karneval - bokser


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Tancred på Internet Movie Database 
(sv) Martin Tancred i Svensk Filmdatabas