jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paulos (patriark)

Patriark og katolikos Paulos av Etiopia (borgerlig navn Gebre Medhin Wolde Yohannes (født 3. november 1935 i Adwa, Etiopia, død 16. august 2012 i Addis Abeba) var overhode for den etiopisk-ortodokse kirke. Han var den femte patriark av Etiopia og den 61. itsjege av St. Tekle Haimanots stol.
Paulos ble utnevnt til biskop i 1976, men ble kort tid etter arrestert sammen med patriark Tewophilos og tre andre biskoper. Derg-juntaen mistenkte kirkens ledelse for å ha hatt for tette kontakter med keiser Selassie, som var blitt styrtet to år tidligere. Mens Tewophilos ble skutt i fangenskap, ble Paulos satt fri i 1983.
Paulos ble innsatt som patriark i 1992, dvs. etter Derg-juntaens fall, patriark Merkorios' abdikasjon og Tewophilos' forsinkede begravelse. Paulos' innsettelse ble også anerkjent av de andre orientalsk-ortodokse kirkelederne. Spesielt den koptisk-ortodokse patriarken av Alexandria hadde betraktet patriarkene Tekle Haimanot (1976–1988) og Merkorios (1988–1992) som ikke-kanoniske, siden begge ble utpekt av Derg-juntaen og innsatt før Tewophilos var begravd.
Merkorios tilbakekalte imidlertid sin abdikasjon i sitt amerikanske eksil, slik at det var deler av diaspora-menighetene som betraktet Merkorios som rettmessig patriark, og Paulos som ikke-kanonisk.


== Referanser ==
Merkorios

Patriark og katolikos Merkorios av Etiopia (borgerlig navn Abba Ze Libanos; født i Farta, Etiopia 1938 - død 3. mars 2022) var den fjerde patriark av Etiopia og den 60. itsjege av St. Tekle Haimanots stol.


== Karriere ==
Abba Ze-Libanos ble salvet til biskop av patriarken Abuna Takla Haymanot i 1976 over sin hjemmeprovins Begemder (den gangen kjent som Gondar-provinsen). Han tok da navnet Merkorios.
Merkorios ble 1988 innsatt som patriark av Etiopia og overhode for den etiopisk-ortodokse kirke av Derg-juntaen etter patriark Tekle Haimanots død. Den etiopisk-ortodokse synoden godtok den nye patriarken, men han ble ikke anerkjent av de andre orientalsk-ortodokse kirkene. Grunnen til at spesielt den koptisk-ortodokse paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika anså Merkorios som ikke-kanonisk, var at juntaen fremdeles ikke hadde offentliggjort patriark Tewophilos' skjebne. Selv om det senere viste seg at Tewophilos hadde blitt skutt i 1977, anså de andre kirkene Tewophilos som den rettmessige patriarken av Etiopia, siden han ikke var erklært død og ikke hadde fått noen begravelse.
Etter Derg-regimets fall abdiserte Merkorios i august 1991 og forlot landet. Etter hans avgang og etter at Tewophilos' levninger var blitt frigitt og begravd, ble Merkorios etterfulgt av Paulos som patriark av Etiopia. I sitt eksil i Kenya hevdet Merkorios imidlertid å ha blitt tvunget til å abdisere, og erklærte derfor sin tidligere abdikasjonen for ugyldig. I 1997 flyttet han til USA. En del av de etiopisk-ortodokse diaspora-meninghetene der antok Merkorios som kirkens rettmessige patriark. I 2007 salvet han 13 biskoper, og dannet dermed en separat etiopisk-ortodoks eksil-synode i USA.


== Gjeninnsettelse ==
Oppmuntret av Etiopias nyvalgte statsminister Abiy Ahmed, førte forhandlinger mellom de to synodene til enighet 27. juli 2018. Avtalen ble at Abune Merkorios skule gjeninnsettes som patriark ved siden av Abune Mathias. Mathias skulle fortsette sine administrative oppgaver. De to synodene skulle forenes, og all gjensdig ekskommunikasjon skulle oppheves.1. august 2018 kom Abune Merkorios tilbake til Etiopia for først gang på 27 år, i fly sammen med Abiy Ahmed.


== Referanser ==
Tekle Haimanot (patriark)

Patriark og katolikos Tekle Haimanot av Etiopia (død mai 1988) var fra 1976 til 1988 overhodet for den etiopisk-ortodokse kirke. Han var den tredje patriark av Etiopia og den 59. itsjege av St. Tekle Haimanots stol.
Tekle Haimanot ble innsatt som patriark av Etiopia av Derg-juntaen i 1976, etter at den samme juntaen hadde arrestert den tidligere patriarken Tewophilos. Den etiopisk-ortodokse synoden godtok den nye patriarken, men han ble ikke anerkjent av de andre orientalsk-ortodokse kirkene. Disse anså Tewophilos som rettmessig patriark og betraktet dermed Tekle Haimanots innsettelse som ikke-kanonisk.
Inntil innsettelsen som patriark hadde Tekle Haimanot ført et anonymt liv som munk. Grunnen til at han ble plukket ut av Derg-juntaen var sannsynligvis at han kirkelig sett var et ubeskrevet blad og de anså ham som lett å kontrollere. Siden han bare var munk, måtte Tekle Haimanot i løpet av én dag bli viet til både diakon, prest og biskop før han kunne bli patriark.
Patriarken levde ytterst spartansk og brukte mesteparten av sin tid til botsøvelser og bønn. I strid med juntaens antatte forhåpninger var han alt annet enn lett å påvirke, samarbeidet dårlig med juntaen og skal sågar ha tillatt seg å kritisere noen av regimets overgrep. Dette gjorde ham derimot populær blant de troende.
Etter hans død i 1988 ble han gravlagt i Treenighets-katedralen i Addis Abeba.
Tekle Haimanot

Tekle Haimanot (Takla Haymanot) kan vise til flere etiopiske personer:

Tekle Haimanot (helgen) (om lag 1215 – om lag 1313)
Tekle Haimanot I (1684–1708), keiser
Tekle Haimanot II (1754–1777), keiser
Tekle Haimanot av Gondar (død før 1810), pretendent.
Tekle Haimanot (patriark) (1918–1988)
Fyrsten av Orange

Fyrsten av Orange er en fyrstelig adelstittel som var knyttet til Fyrstedømmet Orange, i dag sør i Frankrike.
Tittelen hører i dag til huset Orange-Nassau som arvinger til kronen av Nederland, og blir også noen ganger brukt av medlemmer i huset Hohenzollern. I dag blir tittelen brukt av Willem-Alexander av Orange (Orange-Nassau) og pretendenten Georg Friedrich av Preussen (Hohenzollern).


== Litteratur ==
Herbert H. Rowen, The princes of Orange: the stadholders in the Dutch Republic. Cambridge and New York: Cambridge University Press, 1988.
John Lothrop Motley, History of the United Netherlands from the Death of William the Silent to the Synod of Dort.  London:  John Murray, 1860.
John Lothrop Motley, "The Life and Death of John of Barenvelt". New York & London:  Harper and Brothers Publishing, 1900.
Petrus Johannes Blok, History of the people of the Netherlands. New York:  G. P. Putnam's sons, 1898.
Reina van Ditzhuyzen, Het Huis van Oranje: prinsen, stadhouders, koningen en koninginnen. Haarlem : De Haan, [1979].
Holmen Red Eagles

Holmen Red Eagles, offisielt Holmen Hockey, (stiftet i 1934) er en norsk ishockeyklubb fra Holmen i Asker. Laget har på herreklassen lag i alle aldersgrupper. Seniorlaget til Holmen holder til daglig til i 4. divisjon.


== Historikk ==
Ishockeyklubben ble stiftet i 1934, som en avdeling i Holmen Idrettsforening, og er en av landets eldste ishockeyklubber. Klubben var en av ti klubber som i 1934 startet Norges Ishockeyforbund, og ble skilt ut som eget idrettslag i 1999.


=== Tabellen ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tewophilos

Patriark og katolikos Tewophilos av Etiopia (Teofilos, borgerlig navn Meliktu Jenbere; født 1909 i Debre Elias, Etiopia, død 1977) var fra 1971 til 1976 overhodet for den etiopisk-ortodokse kirke. Han var den andre patriark av Etiopia og den 58. itsjege av St. Tekle Haimanots stol.
Den koptisk-ortodokse patriark Yusab II av Alexandria ordinerte Tewophilos til biskop av Harar i 1948. I 1959, etter at Basilios var blitt kreert som første patriark av Etiopia, opphøyet han Tewophilos til erkebiskop. Under patriark Basilios' siste leveår var det Tewophilos som tok over patriarkens offisielle forpliktelser. Året etter Basilios' død i 1970 ble Tewophilos innsatt som hans etterfølger.
Etter at Derg-juntaen styrtet keiser Selassie i 1974, begynte en vanskelig tid for den etiopisk-ortodokse kirke. Juntaen avsatte og arresterte Tewophilos i 1976 og eksekuterte ham i all hemmelighet året etter. Hans levninger ble først frigitt og begravd i 1992.
Fordi Derg ikke offentliggjorde Tewophilos' død, ble hans to etterfølgere Tekle Haimanot (1976–1988) og Merkorios (1988–1992) ansett som ikke-kanoniske av de andre orientalsk-ortodokse kirkene. Derimot betrakter de den nåværende patriarken Paulos som Tewophilos' rettmessige etterfølger, siden Paulos ble innsatt etter hans begravelse.


== Referanser ==
Basilios (patriark)

Patriark og katolikos Basilios av Etiopia (borgerlig navn Gebre Giyorgis Wolde Tsadik; født 23. april 1891 i Mada Mikael, Etiopia, død 13. oktober 1970 i Debre Libanos-klosteret) var fra 1951 til 1970 overhodet for den etiopisk-ortodokse kirke. Han var den første patriark av Etiopia.
Basilios var munk ved Debre Libanos-klosteret og ble i 1933 valgt til klosterets 57. abbed. Dette embete, med tittelen itsjege av St. Tekle Haimanots stol, var det høyeste kirkelige vervet en etiopiskfødt person kunne inneha på denne tiden. Den etiopiske kirke ble nemlig ledet av en koptisk, dvs. egyptiskfødt, metropolitt (Kyrillos IV), slik det hadde vært praksis siden kirkens grunnleggelse på 300-tallet.
Basilios ble bispeviet av patriark Yusab II av Alexandria i 1948. Da metropolitten døde to år senere, ble Basilios i 1951 innsatt som den første etiopiskfødte metropolitten av Etiopia. I 1959 gikk patriark Kyrillos VI med på å gjøre den etiopiske kirke til en autokefal kirke i den orientalsk-ortodokse kommunion. I en høytidelig seremoni opphøyet han Basilios til patriark av Etiopia.
Sine siste leveår tilbragte Basilios igjen i klosteret Debre Libanos, der han også ble gravlagt.
Olav Askvik

Olav Askvik (født 12. mai 1915 i Jelsa i Suldal, død 28. juni 2011) var en norsk jurist og politiker for Venstre.
Askvik ble cand.jur. i 1946. Under andre verdenskrig var han – som en rekke andre studenter – blitt arrestert og sendt til Tyskland. Han var kontorsjef ved Østfold fylkesskattekontor fra 1948 og dommerfullmektig i Moss 1953–54. Han flyttet så tilbake til Møre og Romsdal, hvor han var fylkesskattesjef fram til 1973. Deretter var han sorenskriver i Karmsund til pensjonsalderen i 1985. I 1986–88 var han ekstraordinær dommer i Gulating lagmannsrett.
Askvik var medlem av Bolsøy kommunestyre 1960–63, deretter fram til 1973 av Molde bystyre og formannskap. I 1966–67 var han varaordfører og i 1970–71 ordfører. Han var også i perioder medlem av fylkestinget og fylkesutvalget i Møre og Romsdal. I Haugesund var han en tid leder av kommunens og fylkets eldreråd. Han var vararepresentant til Stortinget for Møre og Romsdal i perioden 1965–69.


== Referanser ==


== Kilder ==
NTBs omtaler i samband med 80-årsdagen, 90-årsdagen og 95-årsdagen.


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Askvik hos Stortinget 
(no) Olav Askvik hos Norsk senter for forskningsdata
San Pedro (Belize)

San Pedro er en by sør på øya Ambergris Caye nordøst i Belize. Den hadde rundt 11 500 innbyggere i 2010. Den er den nest største byen i Belize-distriktet. Byen er et populært turistmål.
Byens beste fotballag er San Pedro Seadogs, som spiller i eliteserien og har Ambergris stadium som hjemmebane.


== Referanser ==
Kåre Stokkeland

Kåre Stokkeland (født 12. juli 1918 i Molde, død 12. august 1985) var en norsk politioverbetjent og politiker for Arbeiderpartiet. Han var sønn av bakeren Karl Georg Stokkeland (1889–1978) og Marit Josefa Trøen (1886–1975).
Han ble valgt inn på Stortinget for Møre og Romsdal i 1965 og ble gjenvalgt to ganger. Han hadde tidligere tjenestegjort som vararepresentant i periodene 1958–1961 og 1961–1965.
Stokkeland var kommunestyremedlem i Bolsøy og seinere Molde kommunestyre mellom 1947 og 1967, og var ordfører i Molde i perioden 1955–1959. Han satt også i Fylkestinget i Møre og Romsdal i perioden 1963–1967.
Han var ansatt ved Romsdal politikammer, først som kontorbetjent. Han ble seinere politikonstabel og politibetjent fra 1938, og videre politioverbetjent i perioden 1957–1977.


== Kilder ==
«Biografi: Stokkeland, Kåre». Stortinget.no. 


== Eksterne lenker ==
(no) Kåre Stokkeland hos Stortinget 
(no) Kåre Stokkeland hos Norsk senter for forskningsdata
Ambergris Caye

Ambergris Caye (IPA-uttale: /æmˈbɜrɡrɨs ˈkiː/) er ei øy nordøst i Belize, i Det karibiske hav. Den tilhører Belize-distriktet. Øyas eneste by er San Pedro.
Ambergris Caye er rundt 40 km lang fra nord til sør, og rundt 1,6 km brei. Rundt hele øya er det hvite sandstrender, mens det i midten er en mangrovesump. I havet utafor er Belize barriererev, som er verdens nest største korallrev. Øya er et populært turistmål.
Øya var før den europeiske koloniseringa bebodd av mayaer.


== Eksterne lenker ==
AmergrisCaye.com
The San Pedro Sun – lokalavis
Betfage

Betfage (arameisk: בית פגי, «umodne fikners hus») var et kristent sted i oldtidens Israel, nevnt som stedet hvor Jesus sendte disiplene å finne et esel og en fole som han skulle bruke til å ri inn i Jerusalem på.
Evangeliene Matteus, Markus og Lukas nevner stedet som ikke langt fra Betania.Eusebius av Cæsarea i Onomasticon  har lokalisert Betfage på Oljeberget øst for Jerusalem. Det var sannsynligvis langs vegen fra Jerusalem til Jeriko, omgitt av en form for mur og begrenset av den bibelske sabbatens dagsreise fra Jerusalem, hvilket er 2000 cubit. Det sannsynlige stedet er i dag omgitt av katolikker og det er en fransiskanerkirke (se bilde) på der på hva som i dag heter Kefr et Tur.


== Referanser ==
Scopusfjellet

Scopusfjellet (hebraisk: הַר הַצּוֹפִים, Har HaTsofim, «Speiderfjellet»; gresk: σκοπός, arabisk: جبل المشارف‎, Ǧabal al-Mašārif, «Utsiktfjellet») er en liten fjelltopp på 826 meter over havnivået i nordøstlige Jerusalem og nord på Oljebergets rygg. Det er den nest høyeste av fjellryggens tre topper. Fjellet ligger innenfor kommunegrensene av byen Jerusalem. Fjellet ble FN-beskyttet jødisk enklave innenfor det jordanokkuperte området fram til seksdagerskrigen 1967.
Med utsyn over Jerusalem har Scopusfjellet hatt viktig strategisk betydning som en base for å angripe byen helt siden oldtiden. En romersk legion kamperte her i 66 e.Kr. Det samme skjedde på nytt i år 70 da fjellet ble brukt som base for å beleire byen av 12., 15. og 5. legioner (10. legions posisjon var på Oljeberget). Korsfarere benyttet fjellet som base for tilsvarende formål i 1099.


== Referanser ==


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Mount Scopus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mount Scopus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mount Scopus - The Hebrew University
(en) Jerusalem Photos Portal - Mount Scopus
Wallace Monument

Wallace Monument (Wallace National Monument) er et tårn som står på toppen av Abbey Craig, en ås i nærheten av Stirling i Skottland. Monumentet er et minne om den skotske helten William Wallace fra 1200-tallet. 
Monumentet ble påbegynt på 1800-tallet for å øke den natjonale følelsen i Skottland. Bygningen som er 67 meter høy, stod ferdig i 1869. Den er tegnet av arkitekten John Thomas Rochead i viktoriansk gotisk stil.
Inne i monumentet er det 246 trappetrinn som fører opp til toppen. Fra toppen har man utsikt over Ochil Hills og Forth Valley.
Erik Hanstad

Erik Hanstad (født 9. november 1954) er en lokalpolitiker fra Elverum i Innlandet. Han representerer partiet Høyre, og var ordfører i Elverum fra 2011 til 2019.Ved kommunestyrevalgt i 2011 fikk Arbeiderpartiet 39,25 % av stemmene. Høyre ble nest størst med 35,9.% Hanstads ordførerkandidatur ble støttet av FrP, Senterpartiet, Venstre og den lokale bygdelista Team Elverum i forhandlingene etter valget. Erik Hanstad har også vært leder for Elverum Høyre.


== Referanser ==
Fraser Digby

Fraser Charles Digby (født 23. januar 1967 i Sheffield) er en tidligere engelsk fotballspiller. Han har spilt nesten 500 ligakamper i England og tilbrakte den største delen av sin karriere i Swindon Town FC.


== Aktiv karriere ==
Digby startet karrieren som juniorspiller i Manchester United og hadde to låneopphold i Oldham Athletic og Swindon Town før sistnevnte kjøpte han i desember 1986.  Etter Swindon Town tapte 2-6 mot Blackpool FC, fikk Digby sin ligadebut i september 1986 mot Rotherham United.  Kampen endte 2-0 og han stod samtlige kamper resten av sesongen.
Han var et klart førstevalg i klubben de neste 11 sesongene, bortsett fra da Glenn Hoddle tok over som manager i 1991 og likestilte Digby med hans konkurrent Nicky Hammond.  Han ble lånt ut til sin gamle klubb Manchester United i 1992 og var reserve i flere kamper.  
Han spilte én sesong i Premier League i 1993-94, men mistet mange kamper på grunn av skader.
Han forlot Swindon Town etter uenigheter med manager Steve McMahon og gikk gratis til Crystal Palace
Etter tre sesonger var han innom Barry Town og Huddersfield Town før han signerte for QPR og spilte et lite antall kamper der.  På grunn av økonomiske problemer i klubben, ble han i 2001 frigitt til Purfleet som spilte utenfor ligasystemet.  Han gikk etter kort tid videre til Kidderminster hvor han hadde kontrakt for en kamp av gangen.  Samtidig var han keepertrener og hadde en kommersiell stilling i Swindon Town.
Hans siste kamp var for Cirencester Town i 2004, hvor han spilte én kamp for hans venn Brian Hughes som var manager i klubben.


== Annet ==
Han ble kåret til årets spiller i Swindon Town i 1997 og 1998.
Sesongen 2009-10 stemte leserne av lokalavisen Swindon Advertiser fram sitt favorittlag gjennom tidene og Digby ble stemt fram som tidenes beste keeper på Swindon Town.


== Landslag ==
Digby spilte fem kamper for England U-21 mens han var i Swindon Town


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fraser Digby – Transfermarkt 
(en) Fraser Digby – Soccerbase.com 
(en) Fraser Digby – FBref
Stephen Hales

Stephen Hales (født 17. september 1677, død 4. januar 1761) var en britisk fysiolog, kjemiker og oppfinner.
Hales studerte funksjonen som luft og vann hadde i vedlikeholdet av både plante- og dyreliv i naturen. Han førte nøyaktig regnskap over bevegelser av vann i planter, og påviste at planter absorberer luft. Hales oppdaget også farene ved å puste gammel luft, og han oppfant en ventilator som bedret overlevelse for ansatte ombord på skip, i sykehus og i fengsler. Han ble tildelt Copleymedaljen i 1739. Hales ble også kreditert for viktige arbeider innenfor pneumatisk kjemi og han står bak prosessen som brukes for å samle gasser som genereres i laboratorieforsøk. Hales viktigste oppfinnelse var et kirurgisk pinsett.Hales døde den 4. januar 1761 i Teddington, London i en alder av 84 år. Han ble begravd under tårnet i kirken hvor han hadde arbeidet i mange år.	


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Hales, Stephen (1727) Vegetable Staticks, London: W. and J. Innys — from the Missouri Botanical Garden's library
Hales, Stephen (1738). "Philosophical experiments: containing useful, and necessary instructions for such as undertake long voyages at sea. Shewing how sea-water may be made fresh and wholsome: and how fresh water may be preserv'd sweet. How biscuit, corn, &c. may be secured from the weevel, meggots, and other insects. And flesh preserv'd in hot climates, by salting animals whole. To which is added, an account of several experiments and observations on chalybeate or steel-waters ... which were read before the Royal-society, at several of their meetings", London: W. Innys and R. Manby
Parascandola, John and Ihde, Aaron J. (1969). "History of the Pneumatic Trough", Isis, vol. 60, no. 3, pages 351–361
Stephen Hales at the Galileo Project — details on Hales's life and work}
«Stående kvinne ved virginal»

«Stående kvinne ved virginal» er et oljemaleri fra rundt 1672–73 av Johannes Vermeer. Motivet er en kvinne som spiller på en virginal. Maleriet er en del av samlingen til National Gallery i London.
Maleriet skildrer en kvinne som står ved en virginal, hun har hodet vendt mot beskueren. Bak henne henger et maleri av Cupido og til venstre for dette et mindre landskapsmaleri. Identifikasjonen av landskapsmaleriet er uklar, muligens er det en Jan Wijnants eller Allaert van Everdingen; begge samtidige hollandske kunstnere. Cupidomaleriet er antageligvis av Caesar van Everdingen. Cupido i maleriet løfter et kort i venstre hånd, motivet er basert på et emblem fra Otto van Veens Amorum emblemata fra 1606 hvor teksten lyder: en elsker bør elske kun én. Sammen med virginalet, tradisjonelt assosiert med uplettet kjærlighet, angir det tydelig i hvilken retning Vermeers maleri skal tolkes: ekteskapelig troskap.


== Eksterne lenker ==
«Stående kvinne ved virginal» på Essential Vermeer
Jia Chunwang

Jia Chunwang (forenklet kinesisk: 贾春旺, tradisjonell kinesisk: 賈春旺, pinyin: Jiǎ Chūnwàng; født i mai 1938 i Beijing) er en kinesisk kommunistisk politiker. Fra 1985 til 1998 var han Folkerepublikken Kinas statssikkerhetsminister (en uvanlig lang embedsperiode), fra 1998 til 2002 var han minister for offentlig sikkerhet, og deretter var han fra 2003 til 2008 landets statsadvokat. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jia Chunwang hos China Vitae 
http://english.peopledaily.com.cn/data/people/jiachunwang.shtml
http://english.people.com.cn/200303/16/eng20030316_113376.shtml
«Den lille gaten»

«Den lille gaten» er et oljemaleri fra ca. 1657–58 av den nederlandske maleren Johannes Vermeer. Motivet forestiller en liten idyllisk gate i Vermeers hjemby Delft og er en del av samlingen på Amsterdam Rijksmuseum.
I forgrunnen ses en brostensbelagt gate, i bakgrunnen på høyre side et hus sett forfra og på venstre side to innganger til hus og andre bygninger. Huset til høyre har en fasade av mursten, trappegavl og utskjæringer langs taket. Den venstre siden av fasaden leder i lav høyde over til nabohuset. De fleste av husets skodder er lukket slik at det bare er gjennom den åpne døråpningen beskueren kan få et glimt av det som skjer innenfor. I døråpningen sitter en kvinne som arbeider på sine kniplinger. Foran huset kneler to barn opptatt i lek. Gjennom åpningen til gården ses en tjenestepike som henter noe fra en tønne. 
Vermeer har skapt et idyllisert bilde av hjemlig ro hvor kvinnesysler og lek beskjeftiger kvinner og barn i sikker nærhet av hjemmets trygge favn. Det føyer seg dermed inn i samtidens huslige ideal hvor kvinner flittig og arbeidsomt beskjeftiger seg med håndarbeide eller vedlikehold av hjemmet, mens de skaper et trygt og kjærlig fristed for barna i sin varetekt.
Mange forslag har fremkommet når det gjelder å identifisere gaten Vermeer har malt. Muligheten er stor for at gaten er en imaginær kombinasjon av arkitektur fra forskjellige steder som Vermeer har satt sammen for å skape en harmonisk komposisjon.  Muligens har to av hans egne barn posert som de to lekende barna i forgrunnen.
Vermeers mesén Pieter van Ruijven fikk maleriet, sannsynligvis direkte fra Vermeer. Etter van Ruijvens død gikk det i arv til hans ektefelle Maria de Knuijt og deretter til deres datter Magdelene van Ruijven (1655–1681) og hennes mann Jacob Dissius (1653–1695). Jacob Dissius solgte det for 72 eller 48 gylden sammen med andre Vermeer malerier i 1696 til en ukjent kjøper. 
8. april 1800 dukket maleriet opp i et salg hos kunstsamleren Pieter van Winter og etter hans død gikk det over i Lucretia Johanna van Winters (1785–1845) omfattende kunstsamling. van Winter giftet seg i 1822 med Hendrik Six og etter deres død (1845 & 1847) gikk maleriet i arv til deres to sønner. Kun den yngste, Jan Pieter, av de to sønnene giftet seg og stiftet familie og da han døde i 1899 gikk maleriet i arv til hans sønn Jan Six. Jan Six satte maleriet på auksjon den 12. april 1921, men oppnådde ikke sin fastsatte minstepris på en millioner gylden. I stedet besluttet Jan Six seg for å stille ut maleriet på Louvre i Paris for å tiltrekke potentielle kjøpere, men denne taktikken lyktes ikke.  I 1921 kjøpte den nederlandske oljemagnaten Henri Deterding maleriet for 625 000 gylden og donerte det til den nederlandske nasjonen. Det er stilt ut på Rijksmuseum i Amsterdam.


== Eksterne lenker ==
Den lille gaten på Rijksmuseum Arkivert 23. oktober 2011 hos Wayback Machine.
Den lille gaten på Essential Vermeer
Den lille gaten på Essential Vermeer