jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sankt Georgskorset

For korsformen, se georgskors.
Sankt Georgskorset (katalansk: Creu de Sant Jordi) er en katalansk utmerkelse innstiftet 18. desember 1981 av Generalitat de Catalunya, Catalonias regjering, til belønning av fortjenstfull samfunns- og kulturinnsats og for fremme av katalansk identitet. Den er oppkalt etter Sankt Georg, Catalonias skytshelgen. Sankt Georgskorset er Catalonias nest fremste utmerkelse og rangerer etter Regjeringens gullmedalje. Utmerkelsen forvaltes av Departementet for kultur og medier.


== Utforming ==
Sankt Georgskorset er utformet i sølv. Det består av et Georgskors, det vil si et likearmet rødt kors på hvit bakgrunn. Korset er å finne i midten av et kvadrat satt på spissen i et mørk kvadrat og dette igjen er satt på et større kvadrat som er opphengt i en snor til å bære rundt halsen. Utmerkelsen er formgitt av gullsmeden Joaquim Capdevila.
Når Sankt Georgskorset tildeles organisasjoner eller institusjoner erstattes medaljen av en plakett.


== Tildeling ==
Sankt Georgskorset kan tildeles personer, så vel som institusjoner og organisasjoner. Antallet levende innehavere skal ikke overstige 600. Tildeling skjer en gang i året, på festdagen for Sankt Georg. Publikum kan komme med forslag om tildeling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Creu de Sant Jordi, guardó de la Generalitat de Catalunya, nettsted med informasjon om utmerkelsen, inkludert
«Creu de Sant Jordi», Gran Enciclopèdia Catalana, med oversikt over mottakere
Riek Machar

Riek Machar Teny Dhurgon (født 1953) ble utnevnt til første visepresident i den uavhengige republikken Sør-Sudan.Riek Machar var et av de tidligste medlemmene av Det sudanske folks frigjøringsbevegelse (SPLA/M) under ledelse av John Garang (1984). Sammen med Lam Akol og Gordon Kong Chuol forlot han SPLA/M i 1991 for å danne SPLA-Nasir (1991–1993), og deretter SPLA-United (1993–94).
Machar giftet seg med Emma McCune, en britisk hjelpearbeider som døde i en bilulykke i Nairobi i 1993. Hun var gravid på tidspunktet for sin død. 
Machar undertegnet fredsavtalen i Khartoum i 1997. 
Machar og hans gruppe gikk inn i Den nasjonale islamske front i Khartoum. Etter signeringen av denne avtalen ble Machar utnevnt til leder for den sør-sudanske hæren, en stilling han hadde frem til 2002. Fredsavtalen ga Sør-Sudan selvråderett på papiret og gjorde Marhar til assistent til Republikken Sudans president og president av Det Sørlige Sudans koordineringsråd (7. august 1997–31. januar 2000).


== Referanser ==


== Relevant litteratur ==
Douglas H. Johnson (2003) The Root Causes of Sudan's Civil Wars (African Issues), Indiana University Press, ISBN 0-253-21584-6
Deborah Scroggins (2004) Emma's War Vintage Books USA – Academi, ISBN 0-375-70377-2
Maggie McCune (1999) Till The Sun Grows Cold Headline Book Publishing Ltd, ISBN 0-7472-7539-4


== Eksterne lenker ==
South Sudan: A history of political domination: A case of self-determination av Riek Machar
Oil caused realignment of Southern rebel forces and escalation of war, late 1999 av Human Rights Watch
Seilgarn

Seilgarn er en betegnelse for to til firegarns tauverk hvor hver enkelt tråd eller tått opprinnelig ble spunnet av fine hampfibre. Det brukes til sying av seilduk og takling av tynne liner. Seilgarn er den fineste dimensjonen som brukes til sjøs. «Garn» betyr i denne sammenhengen omtrent det samme som tråd eller hyssing. Første ledd, «seil», er et lånord fra tysk og betyr tau eller line.Seilgarn er dessuten første trinn i fremstillingen av tauverk i det seilgarn slås til kordler. Trinnene er  garn ⇒ seilgarn ⇒ kordel.


== Referanser ==
Jan Mohammad Khan

Jan Mohammad Khan (død 17. juli 2011 i Kabul) var en politiker fra Afghanistan.
Khan satt som guvernør i Oruzgan-provinsen fra januar 2002 til mars 2006, da han ble erstattet av Maulavi Abdul Hakim Munib den 18. mars 2006, på anmodning fra den nederlandske regjeringen, som ledet NATOs International Security Assistance Force (ISAF) i Oruzgan. Nederland ønsket ikke å samarbeide med en mann som hadde et rykte på seg for langvarig korrupsjon, narkotika-produksjon og politisk inkompetanse. Khan var medlem av den afghanske nasjonalforsamlingen og han var en spesialrådgiver og nær alliert for den sittende presidenten Hamid Karzai. 
Den 17. juli 2011 stormet minst tre menn Khan sitt hjem og drepte ham og hans livvakter. Mens den ene angriperen ble drept, okkuperte de andre angriperne Khans hjem og var involvert i en skuddveksling med afghanske sikkerhetsstyrker og det afghanske nasjonale politiet. Afghansk politi fanget en angriper, som hadde en AK-47 og en granatkaster. Den siste angriperen fortsatte skuddvekslingen fra et bad inne i huset. Taliban påtok seg ansvaret for mordet på Khan. President Hamid Karzais halvbror, Ahmed Wali Karzai hadde blitt drept av livvakten sin mindre enn en uke før attentatet på Khan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Mohammad Khan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joan Blaeu

Joan Blaeu (født 23. september 1596 i Alkmaar, død 28. mai 1673 i Amsterdam) var en nederlandsk boktrykker og kartograf. Han var sønn av Willem Janszoon Blaeu.
Blaeu ble doctor juris, fortsatte farens virksomhet og ga ut Atlas major i 1662 som var en vesentlig utvidet utgave av farens store kartverk, tidigere utgaver hadde tittelen: Theatrum orbis terrarum, sive Atlas novus in quo tabulæ et descriptiones omnium regionum. I tillegg ga Blaeu  ut praktfulle topografiske kopperstikksverk med utsikter over byer i Belgia (to bind, 1649) og Italia (to bind, 1662) m.m. Den svenske kong Gustav II Adolf utnevnte ham til sin hoffboktrykker. En brann ødela boktrykkeriet i 1672 og nesten hele lageret. Hans to sønner fortsatte bedriften fra 1682 til  1700 og ga ut spesielt klassiske forfattere.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Blaeu i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Lee Ui-bang

Lee Ui-bang (hangul: 이의방, hanja:李義方) (født 1121, død 1174) var en koreansk militær leder og politiker fra Goryeo-dynastiet.


== Eksterne lenker ==
(ko) Lee Ui-bang
(ko) Lee Ui-bang:Naver
(ko) Lee Ui-bang
Demokratie Jetzt

Demokratie Jetzt var en borgerbevegelse som oppstod i DDR i september 1989 og hadde sine røtter den evangeliske menigheten til Bartholomäuskirka i Berlin. I sitt første opprop formulerte Demokratie Jetzt kravet på frihet og verdighet for alle og målet av et solidarisk selskap med rettsstatlighet og samsvar mellom økonomi og økologi. I november 1990 initierte borgerbevegelsen de såkalte «runde-bord-samtalene» hvor alle partiene og bevegelsene fra regjeringen og opposisjonen deltok. Det «Runde Bordet» (Zentraler Runder Tisch) ble et politisk ytringssted og hadde et slags kontrollfunksjon hvor regjeringspartiene måtte reagere på opposisjonens kravene og spørsmålene. 
Som representant for Demokratie Jetzt ble Wolfgang Ullmann utnevnt til minister uten portefølje i Hans Modrows regjering i februar 1990.
Demokratie Jetzt dannet i 1990 med andre borgerbevegelser valgforbundet Bündnis 90 Ved valget til Folkekammeret den 18. mars 1990 fikk Bündnis 90 2,9% oppslutning. Og Bündnis 90 dannet en fraksjon med det Grønne Partiet i DDR.
Demokratie Jetzt gikk 1993 inn i partiet Bündnis 90/Die Grünen.
Kjente medlemmer var Wolfgang Ullmann, Konrad Weiß, Katrin Göring-Eckardt, Wolfgang Tiefensee og Günter Nooke.
Shinobu Ohno

Shinobu Ohno (japansk: 大野 忍, Ōno Shinobu, født 23. januar 1984) er en japansk fotballspiller som spiller som spiss. Hennes fotballag per 2017 er INAC Kobe Leonessa.
Etter å ha spilt for U-19 og U-20 lagene for en kortere periode, ble hun i 2003 en del av Japans kvinnelandslag i fotball. Hennes første større turnering var Asiamesterskapet i fotball for kvinner 2006, hvor Japan kom på fjerdeplass. Hun spilte deretter for Japan i VM i fotball for kvinner 2007, hvor Japan ble utslått av Mexico i kvalifiseringen. Hun spilte deretter for Japan under Sommer-OL 2008 i Beijing. Under VM i fotball for kvinner 2011 deltok hun for Japan da laget vant VM, og scoret et mål i gruppespillet mot Mexico.


== Eksterne lenker ==
(en) Shinobu Ohno – Olympedia 
(en) Shinobu Ohno – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shinobu Ohno – FIFA 
(en) Shinobu Ohno – UEFA 
(en) Shinobu Ohno – WorldFootball.net 
(en) Shinobu Ohno – Soccerway 
(de) Shinobu Ohno – Soccerdonna 
(en) Shinobu Ohno – FBref
Eredivisie 2008–2009

Eredivisie 2008–2009 var den 53. sesongen av Eredivisie.
PSV var regjerende mester. Sesongen begynte 29. august 2008 og slutta den 10. mai 2009. De nyopprykkede lagene var  Volendam,  ADO Den Haag og De Graafschap.
Lagene som rykket ned ved sesongslutt var FC Volendam, De Graafschap. AZ Alkmaar ble seriemester.


== Tabell ==
(M) = Mester, (P) = Playoff og (N) =  Nedrykker.


== Topscorere ==


== Kilder ==
Historical statistics Arkivert 19. oktober 2019 hos Wayback Machine. eredivisie.nl
Resultater uk.soccerway.com
Jo Gwang-jo

Jo Gwang-jo (hangul: 조광조, hanja:趙光祖, født 1482, død 1520) var en koreansk politiker, forsker og dikter under Kongedømmet Joseon. 


== Litteratur ==
Kalton, Michael (1988). To Become a Sage. Translation from Ten Diagrams on Sage Learning by Yi T'oegye (1501-1570). Columbia University Press. ISBN 0-231-06410-1. Besøkt 14. mai 2006. 


== Eksterne lenker ==
(en) Jo Gwang-jo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(ko) Jo Gwang-jo:Daum
(ko) Nate: Jo Gwang-jo
(ko) Naver: Jo Gwang-jo
Jim Gaffigan

James Christopher Gaffigan (født 7. juli 1966 i Chesterton, Indiana) er en amerikansk komiker og skuespiller, best kjent for rollen som Lampert Binew i filmen The Living Wake. Han debuterte i 1999.


== Personlig liv ==
Gaffigan ble født og vokste opp i Chesterton, Indiana. Gaffigan har spilt i over 12 spillefilmer, og er nå aktiv med Stand-up-komedie. Gaffigan er gift med Jeannie Noth. De har fem barn.


== Diskografi ==
2001: Luigi's Doghouse
2001: Economics II
2003: More Moo Moos
2004: The Last Supper
2004: Doing My Time
2006: Beyond The Pale
2009: King Baby


== Filmografi ==
1999: Three Kings
2001: Super Troopers
2002: Igdy Goes Down
2004: 13 Going on 30
2005: The Great New Wonderful
2006: Stephanie Daley
2007: The Living Wake
2008: What She Knew
2008: The Love Guru
2009: 17 Again
2009: Away We Go
2009: The Slammin' Salmon
2010: It’s Kind of a Funny Story
2010: Going the Distance
2018: Hotell Transylvania 3: Monsterferie
2020: Target Number One
2022: Hotel Transylvania: Transformania


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jim Gaffigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jim Gaffigan på Internet Movie Database 
(sv) Jim Gaffigan i Svensk Filmdatabas 
(en) Jim Gaffigan hos Rotten Tomatoes 
(en) Jim Gaffigan hos The Movie Database 
(en) Jim Gaffigan hos Internet Broadway Database 
(en) Jim Gaffigan hos Behind The Voice Actors 
(en) Jim Gaffigan på Discogs 
(en) Jim Gaffigan på MusicBrainz 
(en) Jim Gaffigan på Spotify 
(en) Jim Gaffigan på Songkick
Grindhvaler

Grindhvaler (Globicephala), i noen grad også kalt pilothvaler, er ei slekt med delfiner som består av to arter med tannhvaler.


== Arter og tilhørighet ==
Globicephalinae (grindhvaler og melonhodedelfiner)
Globicephala (grindhvaler)
Globicephala macrorhynchus (kortfinnegrindhval)
Globicephala melas (grindhval)


== Eksterne lenker ==
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner i Encyclopedia of Life 
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grindhvaler og melonhodedelfiner hos Artsdatabanken 
(sv) grindhvaler og melonhodedelfiner hos Dyntaxa 
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner hos Fossilworks 
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner hos ITIS 
(en) grindhvaler og melonhodedelfiner hos NCBI 
(en) Kategori:Globicephala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Globicephala – detaljert informasjon på Wikispecies
Garn (tau)

Garn er en betegnelse for tråd som er spunnet av fiber og som er tiltenkt sjøbruk. Garn kan være enkelt, to-, tre- eller firslått og kan brukes for seg som et tynt snøre eller også betegne den tynneste av de foredlede strengene eller linene et tau slås av.
Garn har forskjellige betegnelser alt etter bruksområde. Utjæret garn kalles hvitt garn. 
Kabelgarn er en enkel grov tråd som tvinnes eller slås for bruk til kordeler. Støtsgarn lages av gammelt kabelgarn og kan være enkelt-, to- eller treslått. Det brukes til kledning og reparasjon.
Likgarn blir laget av bedre fiber (hamp) og brukes i liksømmen. 
Merling er laget av tjæret hamp og brukes som hyssing. 
Sygarn er toslått, utjæret garn som brukes til å sy seil. 
Seilgarn er noe tykkere, spinnes gjerne av finere fibre, også det utjæret, to-, tre- eller firslått. I tillegg til seilmakeri, brukes det til fremstilling av kordeler. 
Tekkel- eller takelgarn er sterkt, tjæret seilgarn, ofte slått av to eller tre kabelgarn. Det brukes mest til takling av tauverk, men også på wire og til bensling. 
Sjømansgarn er tjæret hamp som er løst slått. Det brukes til kledning av wire og bensling. Firslått sjømannsgarn kalles lording.
Line (tau)

Line er en generisk betegnelse for tau med mindre tverrsnitt enn 33 mm. Begrepet sikter gjerne til tauverk som er så vel tynt som sterkt. I sammenstillinger snakker man om flaggline og fangline. 
Liner med tverrsnitt under 5 mm (og remser av seilduk) brukes til å bendsle, dvs å surre som beskyttelse mot filing på trosser.
Innen fiskeri betegner line et fangsredskap med langt snøre og mange kroker/angler, se linefiske.
Yun Chi-yeong

Yun Chi-yeong (hangul: 윤치영, hanja:尹致暎) (født 10. februar 1898, død 9. februar 1996) var en sørkoreansk politiker, og uavhengighetsaktivist og lærer. Han var innenriksminister i Sør-Korea (1948) og den trettende borgermester i Seoul (1963–1966).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Yun Chi-yeong: Sør-Koreas nasjonalforsamling
(ko) Biografi
Kordel

Kordel eller streng er betegnelsen for en samling av tråder i et tvunnet, flettet eller slått tau eller ståltau. Også betegnelsene tått (tott) og dukt brukes. Ordet betyr egentlig streng eller snor.
En kordel i vanlig tau lages av garn, oftest flere kabelgarn eller seilgarn som tvinnes eller slås sammen. 
Vanlig tauverk består av 3–4 kordeler og ståltau av 6–8 kordeler som er tvunnet, slått eller flettet sammen.
Abing

Abing (kinesisk: 阿炳炳, pinyin: Ābǐng; kalt «Blinde Abing», født 17. august 1893 i Wuxi i provinsen Jiangsun i Kina, død 4. desember 1950; annet navn: 华彦钧, Huà Yànjūn) var en blind kinesisk musiker som spilte på  erhu og pipa.


== Liv og virke ==
Abing var sønn av Hua Qinghe, som var taoistisk prest. Moren døde da gutten var ett år gammel. Abing ble oppdradd av slektninger til han var åtte, og da dro han til farens tempel for å bo der. I stedet for Abing fikk han da navnet Hua Yanjun og begynte på skolen.
Abings far spilte taoistisk religiøs musikk på en rekke instrumenter, og begynte å lære opp sønnen. Da han var ti år begynte han med trommer, da han var tolv dizi, deretter erhu. 
I 1914 døde faren, og Abing tok ansvaret for tempelet sammen med sin nevø. Men dårlig økonomistyring og opium drev Abing inn i fattigdommen. Da han var 34 fikk han syfilis og begynte å miste synet på begge øyne. Han ble uteligger og tjente til livets opphold som omflakkende gatemusikant. I 1939 giftet han seg med Dong Caidi (董彩娣), en enke fra Jiangyin på landet.
Etter giftermålet opptrådte Abing hver ettermiddag på et torv i Wuxi. Han ble vidgjeten for hvordan han flettet inn dagsaktuelle ting i sin musikk og sang, særlig krigen mot Japan. Etter forestillingen ville han gå gatelangs og spille erhu. Han var særlig produktiv den gang, og det er fra denne tid at han spilte sin mest berømte komposisjon Erquan Yingyue (jfr. lydfilen).

Etter den japanske erobring av Wuxi dro Abing til Shanghai, mens hustruen dro til sin hjemlandsby. I Shanghai spilte Abing for et kunqu-operaselskap. I 1939 vendte han tilbake til Wuxi og gjenopptok sin gamle dagsrytme. Men hans musikalske kommentarer til dagsaktualitetene irriterte myndighetene slik at han i 1945 ble forbudt å synge om aktuelle hendelser på torvet. 
I 1947 gjennomgikk Abing en periode med lungesyke. Han sluttet å opptre, og begynte å tjene til livets opphold som huqin-reparatør.
Sommeren 1950 dro to professorer fra Det sentrale musikkonservatorium i Beijing, Yang Yinliu og Cao Anhe, til Wuxi for å foreta opptak av Abing. Abing hadde da ikke opptrådt på nesten tre år. Etter tre dagers øvelse ble opptakene gjennomført i to sesjoner; tre  erhustykker og tre pipastykker. Men Abings favorittstykke, Meihua Sannong, ble ikke tatt opp fordi teamet slapp opp for innspillingsplater.

Opptakene gjorde Abing enda bedre kjent, og han ble tilbudt en undervisningsstilling på Det sentrale musikkonservatorium. Man han var for syk til å ta imot det, og døde den 4. desember 1950. Han ble begravet ved det tempelet der han ble født. Hans kone døde tre måneder etter. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stock, Jonathan P. J. (1996). Musical Creativity in Twentieth-Century China: Abing, His Music, and Its Changing Meanings. Rochester, New York: University of Rochester Press.
"Musical Narrative, Ideology, and the Life of Abing", Jonathan P. J. Stock, Ethnomusicology, Vol. 40, No. 1 (Winter, 1996), pp. 49–73


== Eksterne lenker ==
Abing biography
China Central Television: The Story of Abing
Moon Reflected on Second Spring An article about Erquan Yingyue and Abing with three music videos
Havstensfjorden

Havstensfjorden er en fjord i Bohuslän, mellom Orust og fastlandet. Den strekker seg mot vest fra havet ved Skaftö i Skagerrak, og ligger sør for Bokenäset mot Uddevalla. Tilstøtende sjøområder er Stenungsund, Stigfjorden, Halsefjorden, Askeröfjorden og Hakefjorden. Inn mot Uddevalla går Byfjorden.
Fjorden har trolig fått navn etter den 119 meter høye klippen Havstensklippan, som er et landemerke i området der den stuper bratt ned i fjorden.
Bottnefjorden

Bottnefjorden (også Bottnafjorden) er en fjord, eller havsvik på grensen mellom kommunene Sotenäs og Tanum. Tettstedene Bovallstrand og Gerlesborg ligger henholdsvis på fjordens søndre og nordre side.
Internasjonal konvensjon om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter

Internasjonal konvensjon om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter er en FN-konvensjon som ble opprettet for å sikre de enkelte mennesker bestemte rettigheter hos sine respektive stater, som blant annet å gi økonomisk, sosiale og kulturelle rettigheter (ESCR), inkludert rett til arbeid og rett til helse, rett til utdannelse, og rett til en tilstrekkelig levestandard.
Den trådte i kraft i 1976. Per desember 2020 var det 170 stater som hadde ratifisert avtalen. Fire stater har signert, men ennå ikke tiltrådt avtalen: USA, Komorene, Cuba og Palau.FNs økonomiske og sosiale råd  (ECOSOC) har i oppdrag å overvåke statenes tilpasning av konvensjonen. Rådet satt opp i 1985 en komité som skal utrede statenes oppfølgning. Denne komiteen stiller krav på at landene skal forklare svakheter som har oppstått, at de skal føre og oppgi statistikk og tall som kan anvendes i vurderingen. Statene skal rapportere til komiteen hvert femte år.
Norge undertegnet konvensjonen i 1968 og ratifiserte den i 1972. Norge har reservert seg mot at ordningen med tvungen lønnsnemnd skal være i strid med konvensjonen. Konvensjonen ble i 1999 gjennomført i norsk rett gjennom menneskerettsloven.


== Se også ==
Menneskerettighetserklæringen
FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den internasjonale konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter (norsk oversettelse, vedlegg til menneskerettsloven)
OHCHR: International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights (konvensjonsteksten på engelsk)
Oversikt over konvensjonsmedlemmene og deres eventuelle reservasjoner mm. Arkivert 17. september 2012 hos Wayback Machine. (engelsk)
Plötzensee (strøk)

₨
Plötzensee er et strøk i ortsteil Charlottenburg-Nord i Berlins bydel Charlottenburg-Wilmersdorf. Strøket ligger mellom Saatwinkler Damm og ringvei A 100. I tillegg til et industriområde og småhager omfatter strøket minnesmerket Plötzensee og fengslet Plötzensee. Innsjøen Plötzensee ligger i bydelen Mitte.


== Eksterne lenker ==
Plötzensee i Bezirkslexikon til bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf¨
Amfitrite, bølgen og havfuglene

Amfitrite, bølgen og havfuglene er en skulptur av den norske kunstneren Jørleif Uthaug, som i mai 1985 ble avduket i Porsgrunn av daværende kulturminister Lars Roar Langslet.
Verket består av en 4 meter høy bølgeform, en svevende kvinneskikkelse, oppkalt etter den greske gudinnen Amfitrite og to fugler i flukt, foran kvinnen. Verket ble skapt i 1977 i forbindelse med en lukket konkurranse utlyst av Porsgrunn kommune til utsmykning av Nordenplassen i byen, og juryen foretrakk Uthaugs forslag framfor utkast fra Per Furuvand og Fritz Røed. Juryen sa om verket at «Symbolikken om skulpturen er god og vil etter juryens mening egne seg godt i en by som Porsgrunn med dens maritime historiske bakgrunn. Den dristige og fantasifulle løsning virker original […] og kontrasten mellom de store plan og figurene er løst på en heldig måte.»Uthaug hadde ikke laget mange tilsvarende skulpturer med figurative elementer tidligere, men hadde laget flere arbeider med tilknytning til sjø og sjøfart, blant annet som dekorasjoner på cruiseskip. 

Bølgen er unik i Jørleifs produksjon. Den er en sammensmeltning av to stilarter - den abstrakte figurasjon og den frie form. Her møtes Jørleif som billedskaper og Jørleif som konstruktør. […] Det ser ut som om kvinnen svever fritt, bare på ett punkt er hun sveiset fast til den bærende hovedformen der hun synes å utfordre selve loven om tyngdekraften.

På grunn av flere forhold, i særlig grad at Jørleif Uthaug ble utsatt for en trafikkulykke i 1981 og delvis invalidisert for en periode, tok det tid før verket ble fullført, og senere kunne avdukes i Porsgrunn 11. mai 1985. 
Skulpturen ble først plassert på Nordentorget. Den hadde senere flere ulike plasseringer i byen, før den fikk sin nåværende plass på Strandpromenaden.


== Referanser ==
Pink Floyds diskografi

Pink Floyd er et britisk progressivt rockeband fra England som ble dannet i 1965. Bandet har gitt ut 14 studioalbum, 5 konsertalbum, 10 samlealbum, 10 samlebokser, 36 singler, 29 B-sider, 4 filmalbum og 7 EPer.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Samlet salg i USA: 74 500 000"—" understrek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.


=== Konsertalbum ===
"—" understrek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.


=== Samlealbum ===
"—" understrek for utgivelser som ikke har fått listeplasseringer.


=== Samlebokser ===


=== EP-er ===


=== Filmmusikk ===


== Ikke utgitte album ==


== Singler ==
*Solgt over to millioner kopier verden over


== Musikkvideoer ==


== Videoer ==
"—" understrek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Pink Floyd Archive
Malje

Malje betegner en ring eller bøyle som brukes som til feste for en motstående krok eller hekte eller for snøring av drakt eller skotøy. Betegnelsen brukes også om en ring som forsterker kantene i et hull.
Snøring av klær er i alle fall brukt i tidlig middelalder, og flere maljetyper som er brukt på norske og folkedrakter har middelalderske forbilder slik som en malje med en støpt M for Maria. Slike har også vært mye brukt på samiske kofter og krager. Til snøringen kunne det brukes en snørelenke som gjerne var laget av sølv.
Ordet brukes også i verbalform, å malje, dvs å utstyre et objekt med maljer.
Maljer lages blant annet i metall og plast og i en lang rekke forskjellige dimensjoner, farger og overflatebehandlinger avhengig av tiltenkt bruksområde og objekt. Klær, sko, seil, presenninger, gardiner, møbler, papp og papir.
Tilhørende verktøy kan være alt fra en enkel stanse, stansekniv, maljetang til manuelle og helautomatiske maljemaskiner.


== Se også ==
Maljespenne


== Litteratur ==
Berge, Rikard (1925): Norskt bondesylv. Risør. Opptrykk utgitt av Noregs Boklag 1975. ISBN 82 522 0102 4
Fossberg, Jorunn (1991): Draktsølv. Universitetsforlaget.  ISBN 82-00-07340-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Se maljer i DigitaltMuseum