jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alexander Massialas

Alexander Chen Massialas (født 20. april 1994) er en amerikansk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte USA under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde .
Han tok sølv under Sommer-OL 2016.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i andre runde i den individuelle konkurransen. Han tok senere bronse i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Massialas – Olympics.com 
(en) Alexander Massialas – Olympic.org 
(en) Alexander Massialas – Olympedia 
(en) Alexander Massialas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alexander Massialas – USAs olympiske komité 
(en) Alexander Massialas – FIE
Race Imboden

Race Imboden (født 17. april 1993 i Tampa, Florida) er en amerikansk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte USA under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde .
Per august 2019 var han rangert som nummer 2 i verden av Fédération internationale d’escrime.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han bronse i lagkonkurransen.


== Medaljer ==


=== Som senior ===

Verdensmesterskapet i fekting
 Team sølv, VM i fekting 2013 i Budapest, Ungarn
* Panamerikanske leker
 Team gull, Panamerikanske leker 2019 i Lima, Peru
 Individuell bronse (sammen med Maximilien van Haaster fra Canada), 2019 Pan American Games i Lima, Peru
Panamerikansk fektingsmesterskap
 Individuell gull, 2015 Panamerikansk fektingsmesterskapet i Santiago, Chile
 Team gull, 2014 Det panamerikanske fektingsmesterskapet i San José, Costa Rica
 Team gull, 2013 Det panamerikanske fektingsmesterskapet i Cartagena, Colombia
 Individuell gull, 2012 Det panamerikanske fektingsmesterskapet i Cancún, Mexico
 Team gull 2012, Det panamerikanske fektingsmesterskapet i Cancún, Mexico
 Individuell gull, 2011 Det panamerikanske fektingsmesterskapet i Reno, Nevada, U.S.A
 Team gull, 2011 Det panamerikanske fektingsmesterskapet i Reno, Nevada, U.S.A.
Verdenscupen i fekting (individuell)
2015–16: 1 gullmedalje (Paris), 1 bronsemedalje (Havanna, Cuba)
2014–15: 2 gullmedaljer (Paris, Frankrike og Tokyo, Japan), 2 bronsemedaljer (Havanna, Cuba og Torino, Italia)
2013–14: 1 sølvmedalje (Seoul, South Korea), 1 bronsemedalje (Tokyo, Japan)
2012–13: 1 gullmedalje (Havanna)
2011–12: 2 bronsemedaljer (Paris, Frankrike og Seoul, Sør-Korea)


=== Som junior ===
Verdenscupen i fekting for juniorer
 Team silver, 2013 Verdenscupen i fekting for juniorer i Poreč, Kroatia
 Team gold, 2012 Verdenscupen i fekting for juniorer i Moskva, Russland
 Team gold, 2011 Verdenscupen i fekting for juniorer i Dødehavet, Israel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Race Imboden – Olympics.com 
(en) Race Imboden – Olympedia 
(en) Race Imboden – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Race Imboden – USAs olympiske komité 
(en) Race Imboden – FIE
Bendix Grodtschilling den yngste

Bendix Grodtschilling den yngste (født 12. august 1686 i København, død 23. mars 1737 samme sted) var en dansk maler og konkyliolog. 
Han var sønn av Bendix Grodtschilling den yngre og hans kone Anna Catharina Zanders, og etterfulgte sin far i embedet som forvalter av Kongens kunstkammer. Han kjøpte inn en større samling konkylier til kunstkammeret i 1731. Hans malerkunst er av ettertiden vurdert som mindre vellykket, men han ble godt betalt av kongen. Han satt dog hele livet igjennom i små kår og med stor gjeld, og fikk i 1725 kong Frederik IVs tillatelse til å lodde bort noen av maleriene til et lotteri for egen inntekt. 
I 1723 ble han gift med Agnete Margrethe Fagelmann, som døde allerede i 1726. Grodtschilling var i lengre tid sykelig, og døde selv den 23. mars 1737. Han ble begravet i Trinitatis kirke (København).


== Verker i utvalg ==
Frederik IVs salving i Frederiksborg Kirke (1706, gouache, Rosenborg slott)
Rytterportræt av Frederik IV (1706, forsvunnet)
Frederik IV forherliges av de 7 frie kunster (1707, gouache, Rosenborg slott)
Dronning Louises inntog (1707, forsvunnet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bendix Grodtschilling, den yngste, Nyt  Dansk  Kunstnerlexikon
Artur Akhmatkhuzin

Artur Kamilevitsj Akhmatkhuzin (russisk: Артур Камилевич Ахматхузин; født 21. mai 1988) er en russisk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde.Han tok gull under Sommer-OL 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Artur Akhmatkhuzin – Olympics.com 
(en) Artur Akhmatkhuzin – Olympic.org 
(en) Artur Akhmatkhuzin – Olympedia 
(en) Artur Akhmatkhuzin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Artur Akhmatkhuzin – FIE
Erwan Le Péchoux

Erwann Lucien Edouard Le Péchoux (født 13. januar 1982) er en fransk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde .
Han tok sølv under Sommer-OL 2016.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han gull i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erwan Le Péchoux – Olympics.com 
(en) Erwan Le Péchoux – Olympedia 
(en) Erwan Le Péchoux – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Erwan Le Péchoux – Frankrikes olympiske komité 
(en) Erwan Le Péchoux – FIE
Peter Joppich

Peter Joppich (født 21. desember 1982) er en tysk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde . Han tok senere bronsemedalje i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i åttendedelsfinalen i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peter Joppich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Peter Joppich – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Joppich – Olympedia 
(en) Peter Joppich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Peter Joppich – Tysklands olympiske komité 
(en) Peter Joppich – FIE
Nils Harald Nikolaisen

Nils Harald Nikolaisen  (født 4. desember 1949 i Søvik i Måndalen) er en norsk redaktør og programleder for Lokalradiostasjonen Radio Rauma FM og har vært det siden 1990-tallet. I 2012 tok han over Radio Rauma FM sammen med sønnen Ronald Nikolaisen.
Nikolaisen drev også i mange år en platebutikk i sentrum av Åndalsnes. Han var også kjent som en god DJ, som spilte rundt i bygdene på sørsiden av kommunen Rauma


== Eksterne lenker ==
Ny Radio Rauma fra Åndalsnes Avis
Yuki Ota

Yuki Ota (født 25. november 1985) er en japansk tidligere fekter og nåværende (2019) formann av Japans fekteforbund og viseformann av Det internasjonale fekteborbund.Ota fektet i florettklassen og ble verdensmester i Moskva, 2015, og Asiamester i Doha, 2006. Han representerte Japan ved fire olympiske leker (2004, 2008, 2012 og 2016). I 2008 i Beijing tok han sølvmedalje i individuell. I 2012 i London ble han utslått i tredje runde, men tok senere sølv i lagkonkurransen.Ota vant landsmestertittelen flere ganger, første gang i 2004 (som yngste noensinne, da han var 17 år gammel). Han la opp i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yuki Ota – Olympedia 
(en) Yuki Ota – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yuki Ota – FIE
Ma Jianfei

Ma Jianfei (født 29. juli 1984) er en kinesisk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte Kina under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ma Jianfei – Olympedia 
(en) Ma Jianfei – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ma Jianfei – FIE
Den lange mesoamerikanske kalenderen

Den lange mesoamerikanske kalenderen er en ikke-repeterende vigesimal og base-18 kalender som ble benyttet av flere kulturer i Mesoamerika i førkolumbisk tid, deriblant toltekerne, aztekerne og mayaene. Det er antatt at den oppstod blant olmekerne. Ved å benytte et modifisert vigesimalsystem teller kalenderen antall dager som er gått siden den mytologiske skapelsesdagen som tilsvarer 11. august 3114 f.Kr. i den proleptiske gregorianske kalenderen. Kalenderen var mye brukt på monumenter.


== Eksterne lenker ==
Dagens dato i henhold til langdatering (miles)
Det vigesimale tallsystemet

Det vigesimale tallsystemet er et tallsystem med grunntallet 20. Det mest anvendte tallsystemet i den vestlige verden idag er titallsystemet. Spor av et vigesimalt tallsystem finnes likevel i flere europeiske språk, deriblant fransk, dansk og keltiske språk. Det vigesimale tallsystemet har også vært brukt av ainoer, eskimoer og av flere folkeslag i Mesoamerika i førkolumbisk tid.
Et snes er 20, en skokk (60) er tre snes, en øll (80) er fire snes, 100 er fem snes, og storhundre (120) er seks snes. På dansk benyttes til en viss grad grunntallet 20 for tall mellom 50 og 99. Eksempler er det danske ordet tres (3 × 20 eller 60) og halvtreds (2½ × 20 = 50). På fransk anvendes det på tall mellom 60 og 99. Soixante-treize («sekstitretten») betyr f.eks. 73, mens quatre-vingts («fire tjuer») betyr 80.
Jizerská padesátka

Jizerská padesátka (tysk: Isergebirgslauf) er et tsjekkisk turløp som arrangeres i Jizera-fjellene hvert år i begynnelsen av januar. Rennet går over 50 km i klassisk stil og har start og mål på Bedřichov ved Liberec. 
Løpet ble første gang gjennomført i 1968 med 56 deltakere. Rennet var opprinnelig tenkt som testløp for deltakere i en høyfjellsekspedisjon. I 1970 startet 194 skiløpere i rennet. Noen av dem omkom fire måneder senere i et jordras i Nevado Huascarán i Peru. Siden ble løpet arrangert som Memorial Expedition Peru 70.  I 1977 startet 7863 skiløpere. 
Jizerská padesátka er en del av Worldloppet-serien og Ski Classics.


== Vinnere ==


== Fotnoter og referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.jiz50.cz hjemmeside til Jizerská padesátka
video av Ski Classics om Jizerská padesátka 2011 (4:27 min)
video av Ski Classics om Jizerská padesátka 2012 (3:16:33 h)
Sprint-NM på skøyter 1989

Sprint-NM på skøyter 1989 ble avholdt 4. og 5. februar 1989 på Valle Hovin stadion i Oslo.Tekniske arrangører var Harstad Skøyteklubb og Ask Skøyteklubb.
Mesterskapet ble flyttet fra Harstad på grunn av værforholdene.
Norgesmestere ble Else Ragni Yttredal, Asker SK for damene og Frode Rønning, Ask SK for herrene.


== Mesterskapsrekorder ==


== Sammenlagt damer senior ==
f = med fall


== Sammenlagt herrer senior ==

f = med fall


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 89. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 22. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 48. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 22. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1989, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1989, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Pieter Verlinden

Pieter Verlinden (født 8. juli 1984 i Lierde) er en belgisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 
Verlinden har medfødt cerebral parese, og har en bronsemedalje fra paralympiske sommerleker 2012 i London. 


== Karriere ==
Han deltok i sitt første internasjonale mesterskap da han deltok ved EM i boccia 2009, der han kom på 18.-plass. Året etter kom han på 50.-plass ved VM i boccia. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 69 i verden i klassen BC3.Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der han spilte sammen Pieter Cilissen og Kirsten de Laender. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Han deltok ikke i den individuelle konkurransen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
London 2012 - Pieter Verlinden
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
Yuko Yaegashi

Yuko Yaegashi (japansk: 太田 裕子, tidligere Yuko Ota; født 26. april 1957) er en japansk tidligere skøyteløper som deltok i to olympiske leker (1976 og 1980) og flere verdensmesterskap i både sprint og allround på slutten av 1970-tallet.


== Personlige rekorder ==


== Internasjonale mesterskap ==
Olympiske leker (Vinter) deltatt i 2 OL (ved 6 konkurranser)

Innsbruck 1976 på 1000m, 1500m og 3000m og i Lake Placid 1980 på 1000m, 1500m og 3000m.beste resultat 19.-plass på 3000m i Innsbruck 1976.Allround-VM på skøyter  (deltatt i 4 mesterskap)

Gjøvik 1976, Helsingfors 1978, den Haag 1979 og i Hamar 1980.beste resultat 14.-plass i den Haag 1979.Sprint-VM på skøyter  (deltatt i 5 mesterskap)

Göteborg 1975, Vest-Berlin 1976, Alkmaar 1977, Inzell 1979 og i West Allis 1980.beste resultat 15.-plass i Vest-Berlin 1976.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yuko Yaegashi – Olympics.com 
(en) Yuko Yaegashi – Olympic.org 
(en) Yuko Yaegashi – Olympedia 
(en) Yuko Yaegashi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yuko Yaegashi – Speedskatingbase.eu 
(en) Yuko Yaegashi – SpeedSkatingNews.info 
(en) Yuko Yaegashi – SpeedSkatingStats.com 
(en) Yuko Yaegashi – TheSports.org 
(en) Yuko Yaegashi – TheSports.org 
(en) Yuko Yaegashi – TheSports.org 
(en) Profil på Jakub Majerski's speedskating database.
(en) Profil som Yuko Yaegashi-Ota, Yuko Ota og Yuko Ota-Yaegashi på The-Sports.org (noen resultater)
Coatbridge

Coatbridge (skotsk: Cotbrig eller Coatbrig, skotsk-gælisk: Drochaid a' Chòta) er en by i North Lanarkshire, Skottland.
Byen ligger omtrent 16 km øst for bysenteret i Glasgow og er sammen med nabobyen Airdrie en del av det urbane området Stor-Glasgow. Byen blir beskrevet som en arbeiderklasse-by knyttet til Glasgow. Den er hovedsakelig befolket av innvandrere med irsk bakgrunn.


== Historie ==
Byen er første gang nevnt i skriftlige kilder fra 1100-tallet da Malcolm IV i et Royal Charter ga cisterciensermunkene i Newbattle Abbey i Midlothian Coatbridge sammen med Airdrie og dette ble til området som i dag er kjent som Monklands. Byen fikk i 1885 burgh-status.

Byen vokste fram under den industrielle revolusjon som en industriby og var et viktig industrielt sentrum for Skottland for smelteverk og kullutvinning. Som følge av dette var byen særlig fram til Den store depresjonen vært preget store luftforurensningsplager.
Monklandkanalen fra 1791 gikk gjennom byen og ble brukt til å frakte kull og jern til Glasgow. Den delen av kanalen som gikk gjennom byens sentrum ble lagt i rør mellom Sikeside og Blair Road på midten av 1970-tallet. Enkelte seksjoner av denne kan fortsatt sees i området.
På 1800-tallet ble byens utvikling i stor grad styrt av Baird-familien. De sto for utformingen av dagens bysenter og avga land for byggingen av rådhuset og parkområder. Også Gartsherrie kirke ble bygget av  Baird-familien. De avga også landområder ved Main Street for byggingen av St. Patrick's katolske kirke. De brukte imidlertid også sin innflytelse innen Oransjeordenen i et forsøk på å svekke etableringen av lokale fagforeningen i byen.Under andre verdenskrig var to kompanier fra den norske Brigaden i Skottland stasjonert i byen, og inngikk i dennes nærforsvar.


== Næringsliv ==

I dag er Coatbridge Skottlands transport- og containerbase. Byen ble valgt til dette på grunn av nærheten til flere jernbanelinjer og motorveier. Også produsenten av høytalere og PA-anlegg, Tannoy Ltd. har sitt hovedkontor i Coatbridge. Lees Foods Plc er en lokal produsent av konfekt og bakevarer, og whisky-destilleriet William Lawson’s har holdt til i Coatbridge siden 1967.
Eiendomsprisene har økt kraftig i de siste årene, og i 2005 steg boligprisene med 35 %, det høyeste i Skottland.


== Kjente personer ==
Bob Donaldson (1868-1947), fotballspiller
Jock Stein (1922-1985) arbeidet i gruvene fra han var 17 år til han ble profesjonell fotballspiller i 1950
Mae McKenna (f. 1955), sanger
Mark Millar (f. 1969), tegneserieforfatter
Tony Watt (f. 1993), fotballspiller


== Vennskapsbyer ==
 Saint-Denis (Seine-Saint-Denis)
 Campi Bisenzio
 Gattsjina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Coatbridge museum
North Lanarkshire Council
Albion Rovers FC nettside
Coatbridge Filmfestival
St. Patricks dag i Coatbridge
Artikkel i Evening Times om Coatbridge som industriby
Sands McSwiney Gaelic Football Club
Drumpellier Cricket Club
Landsdelsserien 1960–61

Landsdelsserien 1960–61 var det nest øverste nivået i norsk herrefotball denne sesongen. Divisjonen besto av 54 lag fordelt på sju avdelinger.


== Opp- og nedrykk ==
Ett lag fra hver av Østland-distriktene, ett lag fra Sørland/Vestland og ett lag fra Møre/Trøndelag rykket direkte opp til Hovedserien 1961–62.
To, ett eller ingen lag fra hver avdeling rykket ned til 3. divisjon 1961-62.
I avdeling Sørland/Vestland A måtte siste lag spille kvalifisering mot et lag fra 3. divisjon for å beholde plassen.
Opprykk: Ørn og Frigg
Opprykk via kvalik: Brann og Steinkjer
Kvalifisering for å beholde plassen: Våg rykket ned etter kvalifisering mot Vigør


== Distrikt Østland/Søndre ==


== Distrikt Østland/Nordre ==


== Distrikt Sørland/Vestland ==


=== Kvalifisering om opprykk Sørland/Vestland ===
Brann - Ulf 1-1
Ulf - Start 2-2
Start - Brann 1-3Brann rykket opp


== Møre/Trøndelag ==


=== Kvalifisering om opprykk Møre/Trøndelag ===
Langevåg - Steinkjer 3-3
Steinkjer - Langevåg 3-2 (sammenlagt 6-5)


== Kilder ==
rsssf.no
Tyngdeanomali

En tyngdeanomali eller gravitetsanomali er forskjellen mellom den observerte verdien av tyngdekraften ved et punkt på jorden og den teoretiske utregnede verdien. 
Måling av tyngdeanomalier blir brukt i geofysiske undersøkelser, som for eksempel forundersøkelser ved leting etter petroleum. Negative tyngdeanomalier viser at det må være lette masser (for eksempel tykke sedimentlag) i undergrunnen, mens positive tyngdeanomalier viser at det må være tunge bergarter der (for eksempel gabbro eller peridotitt).


== Astronomi ==
Området i verdensrommet med høyere massetetthet enn ventet vil skape en tyngdeanomali. Observasjoner av tyngdeanomalier på galaktiske og intergalaktiske skalaer, har ført til teorien om at mørk materie finnes der. 


== Kilder ==
(no) Tyngdeanomali i Store norske leksikon
Månens gravitasjonsfelt

Månens gravitasjonsfelt har blitt bestemt etter sporing av radiosignaler sendt fra romsonder i bane rundt månen. Prinsippet som er brukt avhenger av Dopplereffekten, hvorved akselerasjonen til romsondene i en siktlinje kan måles ved små endringer i frekvensen til radiosignalet, og målingen av avstanden fra romsonden til en stasjon på jorden. Siden månens gravitasjonsfelt påvirker banen til et romfartøy, er det mulig å bruke disse sporingsdataene til å invertere for gravitetsanomalier. På grunn av månens bundne rotasjon er det imidlertid ikke mulig å spore romsonder over randen av månen, og baksidens gravitasjonsfelt er derfor lite kjent. Tyngdens akselereasjon på månens overflate er 1,6249 m/s², ca. 16,7 % av den på jordens overflate. Over hele overflaten varierer tyngdekraften med ~0.0253 m/s² (1,6 & av tyngdekraftakselerasjonen). Fordi vekt er direkte avhengig av tyngdekraftakselerasjonen, vil ting på månen bare veie 16,7 % av hva de veier på jorden.


== Referanser ==
Credo Forlag

Credo Forlag ble grunnlagt i 1933 av Norges Kristelige Studentlag (i dag Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag, forkortet NKSS).  Forlaget skulle utgi «aktuelle brosjyrer til spredning blant studenter og gymnasiaster». Den første utgivelsen var Autoritetsbehov og Kristustro  av Ludvig Schübeler.
Fram til 1965 var ingen fast ansatt for å drive Credo Forlag. Utgivelsene var tilfeldige og spredte. I 1965 ble satsingen på litteratur trappet vesentlig opp i organisasjonen og det ble ansatt egne litteratursekretærer. Et litteraturråd ble opprettet for å vurdere hvilke bøker som skulle utgis.
Høsten 1968 ble det inngått en samarbeidsavtale med Lutherstiftelsens Forlag (det nåværende Luther Forlag) om fellesutgivelse av enkelte bøker.
I 1977 ble Credo Forlag organisert som et aksjeselskap med eget styre og med Landsrådet i NKSS som generalforsamling. Aksjeselskapet var heleid av NKSS.
Credo Forlag har gjennom årene utgitt i overkant av 310 titler, og lista over forfattere utgjør mer enn 200 navn.
Våren 1996 inngikk NKSS og Vårt Land Medier AS en avtale om at sistnevnte skulle overta 90,1 prosent av aksjene i Credo Forlag AS fra NKSS. Vårt Land Medier AS kjøpte i 1998 de resterende 9,9 prosentene og Credo Forlag AS fusjonerte med Genesis Forlag AS
I 2011 ble rettigheten til navnet frigjort fra Genesis Forlag og NKSS gjenopprettet Credo Forlag, ikke som et AS, men som en avdeling under NKSS. 
I 1986 ga Credo Forlag ut Becky Pipperts Ut av saltbøssa på norsk. I 2012 ble den utgitt i ny, utvidet utgave av Luther Forlag i samarbeid med NKSS.


== Ansvarlige for forlagsdriften ==
1965 – 1968 Håkon Fred. Breen
1970 – 1971 Olav Garcia de Presno
1972 – 1977 Gunnar Elstad
1977 – 1990 Vidar Kristensen
1990 – 1992 Svein Arne Theodorsen
1992 – 1994 Stein Reinertsen
1995 – 1996 Lars Inge Magerøy


== Kilder ==
Vidar Kristensen: Lagsfolk – Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag 1924 – 1994
Oppreisningserstatning

Oppreisningserstatning er en form for erstatning for tort og smerte av ikke-økonomisk art. I straffesaker kan domfelte i tillegg til en fengsels- eller forvaringsstraff dømmes til å betale oppreisningserstatning til fornærmede i saken. Oppreisningserstatningen utmåles skjønnsmessig som en engangssum, og vilkårene fremgår av skadeserstatningsloven § 3-5. Oppreisningserstatning ble tidligere kalt tort og svie eller tort og smerte (tort kommer fra latin og betyr skade, urett eller forulempelse).


== Referanser ==
Torunn E. Kvisberg

Torunn Elise Kvisberg (født 8. februar 1967) er en norsk jurist professor og tingrettsdommer ved Sør-Gudbrandsdal tingrett. 
Hun er ekspert på barnebortføring og har ph.d.-grad i rettsvitenskap fra Universitetet i Oslo (2009). Avhandlingen hadde tittelen Internasjonale barnefordelingssaker. Internasjonal barnebortføring og er utgitt som bok på Gyldendal Norsk Forlag i 2009. Hun utgav også en bok med tittelen Internasjonal barnebortføring : med hovedvekt på Haagkonvensjonen av 25. oktober 1980 på Ad notam Gyldendal i 1994. I 2012 ble hun utnevnt av regjeringen til leder for en arbeidsgruppe som skal se på håndtering av barnebortføringssaker.Kvisberg har også advokatbevilling. Som tingrettsdommer var hun administrator i den mye omtalte Vågå-saken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Torunn E. Kvisberg hos Norsk senter for forskningsdata
Månens magnetfelt

Månens magnetfelt er svært svakt sammenlignet med jordens. En annen stor forskjell er at månen ikke har et dipolart magnetfelt (som ville blitt dannet av en geodynamo i kjernen) og den varierende magnetiseringen som finnes kommer nesten utelukkende fra skorpen. 
En hypotese er at magnetiseringen av skorpen fant sted tidlig i månens historie, mens en geodynamo fremdeles var aktiv. Den lille størrelsen på månens kjerne er imidlertid en potensiell hindring for å fremme hypotesen til en teori. Alternativt er det mulig at på et luftløst legeme som månen, kan forbigående magnetfelt genereres under store nedslagshendelser. Til støtte for dette, har det blitt bemerket at de største skorpemagnetiseringene synes å ligge nær antipodene til de gigantiske nedslagskraterene.
Det har blitt foreslått at et slikt fenomen kan komme av den frie utvidelsen av en nedslagsgenerert plasmasky rundt månen, i nærvær av et omgivende magnetfelt. For eksemepl kartla Chandrayaan-1-romsonden en «mini-magnetosfære» ved Crisium-antipoden på månens bakside ved å bruke Sub-keV Atom Reflecting Analyzer-instrumentet (SARA). Denne «mini-magnetosfæren» er 360 km over overflaten, og er omgitt av en 300 km tykk region med økt plasmafluks som kommer av at solvinden strømmer rundt «mini-magnetosfæren».


== Referanser ==