jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jorunn Økland

Jorunn Økland er en norsk teolog. Hun er professor ved Universitetet i Oslo siden 2007 (i humanistisk kjønnsforskning ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning, og i teologi ved Teologisk fakultet). Hun var senterleder ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning i perioden 2010–2013, og bestyrer ved Det norske institutt i Athen  2016–2021. Hennes forskningsområder er Paulusbrevene, antikkens materialkultur, kjønn i hellige tekster, (bibel-)oversettelse, kulturell/sekulær bibelbruk, og feministisk religionskritikk.


== Karriere ==
Økland er cand.theol. fra 1991, og dr. theol. fra 2001. Hun har i tillegg en grad i klassisk gresk, og var i 3 år rundt 1990 vitenskapelig assistent på Filosofisk institutt, Universitetet i Oslo. I perioden 2000–2009 var hun førsteamanuensis, senere professor i bibelvitenskap ved University of Sheffield, institutt for bibelvitenskap. 
Hun har ledet flere forskningsprosjekter, forskernettverk og grupper. Hun ledet Canonicity, Gender and Critique: The Hermeneutics of Feminism and Canon Transformations (2008–2012), startet opp Journal of the Bible and Its Reception og var tidsskriftets første hovedredaktør (utgitt av de Gruyter fra 2014). Hun har ledet  prosjekter innenfor rammen av EEA grants og Språkrådet, som omhandler språk, kjønn, oversettelse og litteratur.
Økland har hatt flere internasjonale tillitsverv, blant annet som president i European Association of Biblical Studies fra 2009 til 2013. I 2016 ble hun medlem av Council (styret) i Society of Biblical Literature. Hun har vært forsker ved Senter for grunnforskning (CAS) ved Det Norske Videnskaps-Akademi i to runder, og er også medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.


== Bibliografi ==
2004: Women in their Place: Paul and the Corinthian Discourse of Gender and Sanctuary Space. London: Continuum
2008: Marxist Feminist Criticism of the Bible. Sheffield Phoenix Press – sammen med Roland Boer
2009: Metamorphoses: Resurrection, Body and Transformative Practices in Early Christianities. Berlin: Walter de Gruyter – sammen med Turid Karlsen Seim
2009: The Way the World Ends? The Apocalypse in Culture and Ideology. Sheffield Phoenix Press – sammen med William John Lyons
2010: Redigert og skrevet innledning til Paulus’ brev i serien Verdens Hellige Skrifter
2016: Constructions of Space III: Biblical Spatiality and the Sacred. London: Bloomsbury – sammen med Karen Wenell og Cornelis de Vos
2019: From Akershus to Acropolis: Norwegian Travelers to Greece. Athen: The Norwegian Institute at Athens – sammen med Christine Amadou


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Økland På Universitetet i Oslo nettsider
(no) Publikasjoner av Jorunn Økland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jorunn Økland i BIBSYS
Awash vannkraftverk

Awash vannkraftverk er en serie av tre vannkraftverk med to tilhørende demninger i elven Awash i Etiopia. Anleggene er:

Awash I med den 47 m høye og 458 m lange Kokademningen, utbygd 1957–60. Anlegget ligger om lag 75 km fra Addis Abeba og demmer opp et reservoar på ca 180 km². Innsjø og demning er truet av sterk sedimentering.
Awash II med Awashdemningen, utbygd 1966–71. Utbygd 2 x 16 MW.
Awash III nedenfor Awashdemningen, utbygd 1966-71. Utbygd 2 x 16 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – Conventional hydroelectric power plants in Africa.
Corey Beaulieu

Corey Beaulieu (født 22. november 1983 i Brunswick, Maine) er den ene av to gitarister i bandet Trivium.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Corey Beaulieu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Corey Beaulieu på Discogs 
(en) Corey Beaulieu på MusicBrainz 
(en) Corey Beaulieu på Encyclopaedia Metallum
Ada Werring

Ada Werring (født 3. november 1898 i Kristiania, død 13. januar 1985) var en norsk tennisspiller. Hun tok i alt 37 NM-titler, fordelt på 16 i single, 15 i double og seks i mixed double i årene 1928 til 1951.Hun var datter av brigadelege Thomas Steenberg (1867–) fra Horten og Fanny Steenberg (1871–1937) fra Hamar.
Werring begynte med tennis som tolvåring, og representerte Oslo Tennisklub. Hun begynte for alvor etter å ha giftet seg som 19-åring, og var en av de fem A'er på slutten av 1920-tallet. De andre var Agnes Petersen, Asta Voss, Agga Selmer-Anderssen og Annie Bergh.I og med sine internasjonale seiere i svenske Båstad (de facto nordisk mesterskap) på midten av 1930-tallet var hun også regnet som nordens likeste. Hun ble i 1935 med i den første norske trupp til Wimbledon (tennis). Fire år efter fikk hun Norges Tennisforbund sitt gullmerke, og i 1940 ble hun æresmedlem i Oslo Tennisklub. Flere av hennes siste mesterskap fikk hun rundt 1950 i par med Laila Schou Nilsen (1919–98) som i 1939 hadde slått Ada og tatt over tronen.Ada var gift med Eivind Werring (1884–46) av Werring (slekt). Etter mannens død i 1946 fortsatte hun firmaet (papireksport) til omkring 1960, før hun jobbet i Statsarkivet til 1972.
Senere spilte hun mye bridge på Madserud. Hun var bosatt i Munkedamsveien 82 fra 1920, murgården ble revet året efter hennes død i 1985.


== Mesterskaper ==
Single: 16 seiere i senior-NM
Norgesmestere tennis innendørs (single damer) (1927–). Seier i 1931, 1932, 1934, 1935, 1937, 1938, 1939
Norgesmestere i tennis utendørs - single damer (1910-). Seier 1928, 1929, 1930, 1931, 1933, 1934, 1936, 1937, 1938
Double damer: 15 seiere
Norgesmestere i tennis innendørs - double damer. Seier i 1951 med Laila Schou Nilsen.
Norgesmestere i tennis utendørs - double damer. Seier i 1928 og 1929 med Agga Selmer-Anderssen, 1937, 1938, 1939, 1940, 1946, 1947, 1948, 1949 med Laila Schou Nilsen
Mixed double:  6 seiere
Norgesmestere i tennis innendørs - mixed double
Norgesmestere i tennis utendørs - mixed double. Seier i 1929 med Torleif Torkildsen, 1936 med Fritz W.K. Jenssen


== Referanser ==
Kraftledningen i Hardanger

Kraftledningen i Hardanger er en 92,3 kilometer lang 420 kilovolts kraftlinje i luftspenn i området nord for Hardangerfjorden fra Sima kraftverk i Eidfjord til Samnanger transformatorstasjon i Samnanger. Kraftlinjen ble ferdig utbygd i september 2013, spenningen ble satt på i desember 2013, og kraftlinjen ble offisielt åpnet 28. januar 2014.


== Bakgrunn og planer ==
Statnett søkte om konsesjon for å bygge kraftlinjen i 2008, og Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE) innvilget søknaden. Bakgrunnen for søknaden var å sikre kraftoverføringen til området nord for Hardangerfjorden. Kraftlinjen skal etter planen legges gjennom Hardanger, og ha master på mellom 25 og 45 meter. På grunn av størrelsen på mastene har de blitt omtalt som «monstermaster». Rundt kraftlinjen er det en kraftgate på 40 meter. Ledningen var opprinnelig planlagt driftsklar innen utgangen av 2012 og kostnadene forventes å bli omtrent 900 millioner kroner. Det settes samtidig av 100 millioner kroner som skal forvaltes av Hordaland fylkeskommune for å motvirke eventuelle negative virkninger for reiselivet i Hardanger.


== Alternativer ==
Statnett argumenterte mot å legge kraftlinjen via en sjøkabel. Anleggskostnadene ville bli for store, og reparasjoner ville bli for tidkrevende og kostbare. Ifølge deres beregninger ville en kombinert sjø- og landkabelløsning øke prisen fra 500 millioner kroner til mellom 1,9 og 2,9 milliarder kroner.Nedgravd kabel ville også bli dyrt, og ville utgjøre et større inngrep enn luftledning.


== Protester ==
Lokalpolitikere og privatpersoner i Hardanger og miljøorganisasjoner protesterte mot planene. De ønsket kraftoverføringen lagt i sjøkabel. Johan Fredrik Odfjell og Trond Mohn finansierte en TV-film og utredninger utført for Den Norske Turistforening (DNT). Protestene fikk omfattende politisk støtte. NVEs vedtak ble klaget inn til Olje- og energidepartementet, som vurderte klagene, men endte 1. juli 2010 med å opprettholde vedtaket og innvilge konsesjonen. 30. juli 2010 krevde opposisjonen en stortingsdebatt om kraftlinjen. 10. august 2010 åpnet regjeringen for en ny utredning av sjøkabelalternativet. Jens Stoltenberg inviterte samtidig 15 ordførere til Oslo for å diskutere saken. Arbeidet i de delene som måte bygges ut uavhengig av hvilket alternativ som ville bli valgt ble også startet 10. august. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Statnetts prosjektsider
Ellen Grindvold

Ellen Louise Grindvold (født 30. juli 1946) er en norsk tidligere tennisspiller og basketballspiller. Hun ble Skandinavisk mester i single i 1975, og tok ytterligere tre nordiske mesterskap for lag. Grindvold vant 72 NM-titler i årene 1964 til 1986, fordelt på 27 i single (27), 23 i double og 22 i mixed double. Hun mottok 13 kongepokaler og er mestvinnende blant norske tennisspillere. Grindvold representerte Oslo Tennisklub og den danske klubben Lyngby Tennisklubb. Hun spilte også basketball for Ullern Basketballklubb og har 15 landskamper for Norge. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel på Store norske leksikon
The Christmas Song

The Christmas Song, eller ofte kalt «Chestnuts roasting on an open fire» eller «Merry Christmas to you» er en amerikansk julesang skrevet 1944 av sangeren Mel Tormé og Robert «Bob» Wells. Ifølge Tormé selv ble sangen til en brennhet sommer, i et forsøk på å «svale seg selv ved å tenke svale tanker». Ifølge BMI er den en av verdens mest fremførte sanger.

Jeg så en skriveblokk på hans piano der fire linjer var skrevet ned med blyant. De startet slik: «Chestnuts roasting... Jack Frost nipping... Yuletide carols... Folks dressed up like Eskimos». Bob (Wells) holdt ikke på med å skrive en sangtekst. Han tenkte han kunne synke inn i vintertanker for å kunne kjøle av. Førti minutter senere var sangen skrevet. Jeg skrev musikken og noe av teksten

Nat King Cole spilte inn sangen med sin trio i 1946. På Coles befaling, og mot plateselskapets ønske, gjorde han en nyinnspilling samme år, men denne gangen med en liten strykeseksjon. Denne siste versjonen fikk en enorm fremgang på pop- og R&B hitlistene. Cole spilte igjen inn sangen i 1953 med samme arrangement, men med fullt orkester dirigert av Nelson Riddle og senere i 1961 i en stereoinnspilling under ledelse av Ralph Carmichael. Denne siste spilles fremdeles ofte på radio under julehøytidene. Coles originalinnspilling fra 1946 ble valgt inn i «The Grammy Hall of Fame» 1974.Mel Tormé gjorde egne innspillinger av sangen i 1954 samt igjen 1965 og 1992.
Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet Ann-Margret's Christmas Carol Collection i 2004.


== Referanser ==
Maria Berg Reinertsen

Maria Berg Reinertsen (født 22. februar 1980 i Trondheim) er en norsk journalist, samfunnsøkonom og forfatter.
Reinertsen er utdannet samfunnsøkonom fra Universitetet i Oslo i 2004. Hun er journalist i Morgenbladet, hvor hun «skriver om økonomiske temaer for folk som ikke nødvendigvis er interessert i økonomi».I 2010 ga hun ut boken «Ligningen for lykke. Tallene, tankene og tilfeldighetene bak den rådende økonomiske fornuft» hvor hun diskuterte økonomiske grunnspørsmål som for eksempel hvordan handlingsregelen ble til, eller gyldigheten av lykkeforskning. I 2013 utkom en biografi om Henriette Schønberg Erken, med undertittelen «en norgeshistorie sett fra kjøkkenbenken». For boka fikk hun i 2014 Bokhandelens fagbokpris. 
I 2018 ble hun tildelt NTNUs litteraturpris for sakprosaboka Reisen til Bretton Woods om moderne økonomisk historie.I november 2018 ble hun tildelt Språkrådets språkpris.Hun er gift og har to barn med journalisten Thomas Reinertsen Berg.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Maria Berg Reinertsen i BIBSYS
2010 Ligningen for lykke ISBN 978-82-02-30661-8
2013 Henriette Schønberg Erken : en norgeshistorie sett fra kjøkkenbenken ISBN 9788202366094
2017 Reisen til Bretton Woods ISBN 9788202502874


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Avisen Klassekampen med artikkel om Maria Reinertsen
Maria Reinertsen intervjuet av Flamme Forlag.
Ligningen for lykke anmeldt i NRK.
Ligningen for lykke anmeldt i Prosa.
Foredrag på Cappelen-Damm seminar video 27 minutter
Christmas Song (andre betydninger)

Christmas song har flere betydninger

The Christmas Song, julesang av Mel Tormè og Robert Wells
Christmas Songs (Diana Krall), album av jazzpianisten Diana Krall
Christmas Songs, album av gruppen Scandinavia
Velo-cardio-facialt syndrom

Velo-cardio-facialt syndrom er en tilstand som skyldes en forandring i kromosompar 22. En del av kromosomet er tapt – det kan påvises en delesjon i den lange armen av kromosom 22. 90 % av tilfellene skyldes nyoppståtte endringer i arvematerialet (mutasjon), noe som innebærer at det normalt ikke er noen familiær sammenheng.


== Diagnosen og navnet ==
Diagnosen stilles ut fra klinisk mistanke og kan bekreftes ved en kromosomundersøkelse (som foretas ved blodprøve). Det antas at syndromet rammer ca. én av 3 000-4 000 individer. I 2006 var det 80-90 kjente tilfeller i Norge. Syndromet er også kjent som DiGeorges syndrom, kromosom 22q11 syndrom, kromosom 22q11 delesjonssyndrom, Takaos syndrom og CATCH 22 (i Sverige). I Norge kalles imidlertid alle disse nå (dvs. fra 2010) for velo-cardio-facialt syndrom. Syndromet ble oppdaget på ulikt hold – av den amerikanske barnelegen Angelo DiGeorge i 1965, av japanske barnehjerteleger i 1976 og av den amerikanske logopeden Robert Shprintzen i 1978. Dette er en av grunnene til at syndromet har fått flere navn, men på 1990-tallet fant man ut at de ulike symptomene berodde på en og samme kromosomavvikelse.


== Symptomer ==
Syndromet er karakterisert ved ulike misdannelser i hjerte og nyrer, hypoparatyreoidisme (lavt kalsium), psykiatriske lidelser, lærevansker (spesielt nonverbale vansker), talebesvær med nasalt preg og nedsatt hørsel. Ofte tilkommer nedsatt muskelspenst/muskelstyrke og problemer med tannhelse. Lett mental retardasjon er vanlig, ofte emosjonelle vansker, problemer med egenledelse og nonverbal kommunikasjon. Det er påvist økt frekvens av schizofreni og bipolar lidelse blant personer med velo-cardio-facialt syndrom. Men det er store individuelle variasjoner mellom personer med syndromet.
Personer med diagnosen er ofte kjennetegnet ved liten ansiktsmimikk, at ansiktet er langt, med liten munn og nedadvendte munnviker, kort nese og små, lavtsittende ører. Umiddelbart skiller ikke personen seg nødvendigvis ut, men sett sammen med andre med velo-cardio-facialt syndrom blir helheten i trekkene mer tydelig. Diagnosen medfører ulike grader av funksjonshemming og i noen tilfeller lettere psyksisk utviklingshemming.


== Eksterne lenker ==
Beskrivelse av syndromet hos Frambu, senter for sjeldne funksjonshemninger
Celestún

Celestún er en landsby og en kommune i den meksikanske delstaten Yucatán. Den ligger ved Mexicogolfen nordvest på Yucatánhalvøya, rett nord for grensen til delstaten Campeche. Kommunen hadde 6 243 innbyggere i 2005. Landsbyen ble grunnlagt i 1718. Den har tradisjonelt vært en fiskerlandsby, men de siste åra har også turismen økt, takka være et variert fugleliv og lange sandstrender. Det produseres også salt i Celestún.
Rundt landsbyen ligger Celestún biosfærereservat, et våtmarksområde med et aeral på rundt 600 km² som er kjent som vinterdestinisjonen til et stort antall flamingoer og andre trekkfugler. Det er populært blant turister å ta båtturer på Ría Celestún, som går gjennom reservatet.
Ordet Celestún kommer fra yukatansk maya og betyr «Steinskremsel» (av celes «frykt, skremsel» og tun «stein»).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Celestún – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kougademningen

Kougademningen (engelsk: Kouga Dam, tidligere Paul Sauer Dam) er en demning i elva Kouga River, som gir vannforsyning til storbyen Port Elizabeth i Sør-Afrika. Den ble fullført i 1969 og Kougareservoaret rommer 128,7 mill m³ vannmasser
Demningen er 81 m høy og 317 m lang. Det er en betong buedam.
Det er installert et vannkraftverk med beskjedne 3,6 MW ytelse i demningen.
Bloemhofdemningen

Bloemhofdemningen, tieligere kjent som Oppermansdrif-demningen, er en stor demning på elva Vaal i det midtre Sør-Afrika, på grensen mellom delstatene North West og Free State. Områdene på begge delstaters side av reservoaret er vernet i naturreservater ved navn Bloemhof og Sandveld. Damanlegget ble ferdig i 1970.
Demningen er hele 4 270 meter lang og 33 meter høy, og demmer opp reservoaret av samme navn på 223 km². Maksimalt volum av de oppdemmede vannmassene er 1 260 mill m³, dvs 1,26 km³.


== Eksterne lenker ==
BLOEMHOF DAM – Department of Water Affairs and Forestry (Sør-Afrika).
Vaaldemningen

Vaaldemningen er en stor demning på elva Vaal i det østre Sør-Afrika 56 km sør for millionbyen Johannesburg, på grensen mellom delstatene Gauteng og Free State. Hensikten er flomvern og vanntilførsel. Damanlegget ble påbegynt under Depresjonen og stod ferdig i 1938. Dette er hovedmagasinet i Vaal-elva, men Bloemhofdemningen lengre nede er også svært viktig for vannforsyningen.
Anlegget kan få overført vann fra Sterkfontein-demningen via rørkanaler, og på den måten avta vannmasser fra Drakensberg vannkraftverk og øke vannføringen i Vaal. Vaal-demningen opplevde sterke flommer både i 1996 og 2010.
Demningen er en 60 meter høy gravitasjonsdam i betong, og demmer opp landets nest største reservoar på 320 km². Normalt volum av de oppdemmede vannmassene er 2.536 mill m³, dvs 2,54 km³, som er tredje størst i landet. Det kan for kortere tidsrom lagres ytterligere 663 mill m³ ved ekstreme behov, slik at totalvolumet kan nå opp i 3,2 km³.


== Eksterne lenker ==
VAAL DAM – Department of Water Affairs and Forestry (Sør-Afrika).
Min mikropartner

Min mikropartner (originaltittel: Innerspace) er en amerikansk sciencefiction- og actionkomedie fra 1987 regissert av Joe Dante og produsert av Steven Spielberg. Hovedrollene spilles av Dennis Quaid, Martin Short, Meg Ryan, Robert Picardo og Kevin McCarthy.
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av kritikerne, men ble ingen stor publikumssuksess i USA. Den vant en Oscar for beste visuelle effekter og ble nominert til tre Saturn Awards (i kategoriene beste film, beste regi og beste spesial effekter).Min mikropartner tar for seg samme tema som sciencefiction-filmen Fantastic Voyage fra 1966.


== Handling ==
Testpiloten Tuck Pendleton (Dennis Quaid) blir «forminsket» for å være med på et høyst hemmelig eksperiment. Han skal sprøytes inn i en testkanin, men ved et uhell havner han i stedet i blodstrømmen til den sjenerte hypokondreren Jack (Martin Short) som jobber på et supermarked. Men han må komme seg ut av Jack i løpet av 24 timer – ellers vil han dø. Ting kompliseres ytterligere når banditter forsøker å tilrane seg hemmeligheten.


== Om filmen ==
FilmanmelderneMin mikropartner ble forholdsvis godt mottatt av filmanmelderne, noe som gjenspeiles av at den har fått 79% på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den tre av fire stjerner og skrev: «Here is an absurd, unwieldy, overplotted movie that nevertheless is entertaining - and some of the fun comes from the way the plot keeps laying it on».VGs anmelder gav den terningkast fem og skrev følgende: «Dette er en ellevill morofilm hvor vi ikke skal ut i verdensrommet, men inn i den menneskelige organisme. Filmen er underholdende i sin fantastiske oppfinnsomhet, og sprudlende morsom når piloten blir sittende fast i mikrosystemet fordi skurker og kjeltringer er ute etter oppfinnelsen». Dagbladets anmelder gav den terningkast tre.
PublikumFilmen innbrakte $25,9 millioner i USA og havnet dermed på en 47.-plass over de mest innbringende filmene i 1987. Den innbrakte 11 millioner kroner på svenske kinoer.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Min mikropartner på Internet Movie Database 
(no) Min mikropartner hos Filmfront 
(sv) Min mikropartner i Svensk Filmdatabas 
(da) Min mikropartner i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Min mikropartner på Allociné 
(nl) Min mikropartner på MovieMeter 
(en) Min mikropartner på AllMovie 
(en) Min mikropartner på Turner Classic Movies 
(en) Min mikropartner på Rotten Tomatoes 
(en) Min mikropartner på Metacritic
CF Atlante

Club de Fútbol Atlante er en meksikansk fotballklubb som holder til i Cancún. Den spiller i den meksikanske eliteserien. Klubbens hjemmebane er Estadio Andrés Quintana Roo. Draktene er røde og blå.
CF Atlante ble grunnlagt i 1916, og holdt til på Estadio Azteca i Mexico by fram til 2007, da styret beslutta å flytte klubben til Cancún, etter elendige tilskuertall. Første sesong i sin nye hjemby tok Atlante sitt femte seriemesterskap.
Atlante vant CONCACAFs mestercup i 1983 og CONCACAFs mesterliga i 2008/09, og kom på fjerdeplass i VM for klubblag 2009.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) CF Atlante – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oqaasileriffik

Oqaasileriffik (grønlandsk for Språksekretariatet) er en enhet underlagt Departementet for kultur, utdanning, forskning og kirke på Grønland. Den har som hovedoppgave å normere det grønlandske språket, samt å forske på grønlandsk og andre inuittiske språk. Oqaasileriffik er medlem av Nordisk språkråd.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ali Boulala

Ali Boulala (født 28. januar 1979 i Stockholm) er en svensk rullebrettkjører.
Han har en mor fra Finland og far fra Algerie, og vokste opp i Stockholm. Han fikk sitt gjennombrudd i filmen Flip Sorry, har deltatt i flere rullebrettfilmer, og vært på forsiden av tidsskriftet Transworld Skateboarding. Han har også designet sko som har solgt over 100 000 eksemplarer.
7. mars 2007 var han involvert i en motorsykkelulykke i Melbourne Australia hvor kameraten Shane Cross døde. Selv fikk han kraftige hodeskader. Begge var alkoholpåvirket og ingen hadde hjelm. På grunn av ulykken ble han dømt til fire års fengsel i 2008. Han ble satt fri 12. mars 2010, etter to års soning. Han har etter ulykken prøvd å komme tilbake til rullebrettkjøringen, men har sålangt ikke lykkes.


== Referanser ==

http://www.huckmagazine.com/features/ali-boulala/ Arkivert 14. oktober 2013 hos Wayback Machine.
Balldrakten

«Balldrakten» er tittelen på en skillingsvise. Den kan minne litt om en annen vise, «Anna på søndagskolen». Den stammer trolig fra midten av 1800-tallet, og teksten har opp igjennom årene vært mye brukt i søndagsskolen. Noen kilder utelukker ikke at sangen opprinnelig kommer fra England.


== Teksten ==
Ei jordisk glans kan give ro og fred, ei gull kan give ro og salighetså hvisker du ennu med slunket røst, en pike som savner himmelens trøst.
Av angerens kval hun en gang bittert led og tenkte og ved korset falle ned,men hennes mor og far de ikke vil at dette barn skal høre Jesus til.
En fest de stelte til med lek og dans, for deres sjel ei større glede fanns,og for å døve åndens milde røst de piken ga en balldrakt skjønn til trøst.
I dansen glede fløy bekymring bort, men på sin dødsseng ligger innen kortden arme smertet av feberens glød, og ingenting kan lindre hennes nød.
Mens hun lå der i feberens bitre kval hun sier: Mamma husker du vårt ball?Min balldrakt ta nu frem jeg beder deg så skal jeg si hva den har kostet meg.
Det er så vondt å si det like nu at jeg skal dø, jeg kommer godt i hu,den gang da Jesus kalte meg inn til seg, men far og mor de har jo hindret meg.
Med angstfyllt blikk hun ser på klednigen, og sier: Mamma, mamma se på denog hør hva jeg sier merk det vel den kjolen den har kostet meg min sjel.
Hun dette sa og synker ned så matt, men hennes øyne brast i dødesn natt.Og hennes far og mor tilbake står og ser at deres barn fortapt må gå.
Foreldre som nu lytter til min sang hvor skal de møte deres barn en gang?Å som jeg beder før dem til Ham hen som ømt dem elsker, Jesus barnas venn.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007