jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Charlotte Ramel

For å lese om den svenske skuespilleren med samme navn, se Lotta RamelCharlotte Ramel (født 1959) er en svensk illustratør.
Charlotte Ramel har studert kunstvitenskap ved Uppsala universitet og gått på reklamelinja på Anders Beckmans skola. Hun har særlig illustrert barnebøker.


== Priser og utmerkelser ==
1989: Utmärkt Svensk Form for Tårtboken
2007: Elsa Beskow-plaketten for sin samlede produksjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rabén och Sjögrens presentasjon av Charlotte Ramel
(no) Publikasjoner av Charlotte Ramel i BIBSYS
Digitalkopi av Helena Dahlbäck: Min tellebok illustrert av Charlotte Ramel (norsk utgave utgitt av Cappelen 1995)
Digitalkopi av Helena Dahlbäck: Min lesebok illustrert av Charlotte Ramel (norsk utgave utgitt av Cappelen 1995)
Eldsjälspriset

Eldsjälspriset er en hederspris som deles ut av Svenska barnboksakademin «till en person eller grupp som med särskild entusiasm och energi har verkat för att barn och ungdomar ska komma i kontakt med bra litteratur eller som på annat sätt bidragit till att väcka deras insikt om språkets betydelse». Prisen ble etablert i 1990, og består av 10 000 SEK, et diplom formgitt av Gunna Grähs og en «hattstuga» laget av Sven Nordqvist.


== Prismottagere ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Burgas internasjonale lufthavn

Burgas internasjonale lufthavn (bulgarsk: Летище Бургас) (IATA: BOJ, ICAO: LBBG) er en internasjonal lufthavn 12 kilometer nordøst for byen Burgas i Bulgaria.


== Flyselskaper og destinasjoner ==


=== Passasjerdestinasjoner ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Burgas Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carin Wirsén

Carin Wirsén (født 7. juli 1943 i Hudiksvall) er en svensk lærer, billedkunstner og barnebokforfatter, bosatt i Stockholm. Hun er kjent for sine tretten bøker med faktafortellinger om Rut og Knut, skrevet sammen med datteren Stina Wirsén. 
Wirsén er utdannet ved Konstfack, og har arbeidet som lærer. Forfatterdebuten med Rut och Knut lagar mat kom på 1990-tallet, etter at hun hadde fått flere barnebarn.


== Priser ==
Expressens Heffaklump 2007 for Supershow med Rut och Knut, sammen med Stina Wirsén
Stine Wirsén fikk dessuten Elsa Beskow-plaketten 2000 for bildene til Rut och Knut ställer ut


== Eksterne lenker ==
Forlagets presentasjon av henne
Manne af Klintberg

Hans Hugo Ferdinand Manne af Klintberg (født 28. juni 1945 i Stockholm) er en svensk klovn som er kjent under artistnavnet Manne eller Clownen Manne.
Han har siden 1970-tallet ledet flere barne-tv-program i Sveriges Television: Tisdagskul med Manne, Manne och Janne og Manne, Janne och Inger. Programmene var rettet mot både hørende, hørselshemmede og døve barn; og han viste sine replikker som tegnspråk. Siden 1975 har han opptrådt med friluftsteateret Parkteatern i Stockholm, som är en del av Stockholms Stadsteater; og han har hatt radioprogrammet Cirkus Kiev i Sveriges Radio P3.
Han er yngre bror av Bengt af Klintberg. Han mottok barnebokprisen Expressens Heffaklump i 2008, og har svensk statlig kunstnerlønn, «statlig inkomstgaranti för konstnärer».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manne af Klintberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Manne af Klintberg på Internet Movie Database
Tomas Wieslander

Tomas Wieslander (født 11. oktober 1940, død 15. mars 1996) var en svensk barnebokforfatter. Han er særlig kjent for bøkene om Mamma Mø som han skrev sammen med sin kone Jujja Wieslander. 


== Priser ==
Expressens Heffaklump 1993
BMF-plaketten 1994 (sammen med Jujja Wieslander og Sven Nordqvist) (för Mamma Mø åker bobb)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mamma Mu
Clásica de San Sebastián 2011

Clásica de San Sebastián 2011 ble arrangert 30. juli og var den 31. utgaven av rittet. 
21 lag deltok med åtte ryttere hver; de 18 ProTeam og tre inviterte profesjonelle kontinentallag: Caja Rural, Geox-TMC og Andalucía-Caja Granada.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Petter Lennstrand

Petter Lennstrand (født 20. august 1970) er en svensk dukkemaker, dukkespiller, regissør og produsent. Gjennom produksjonsselskapet BLA Stockholm har han laget flere program og serier for SVT, deriblant Höjdarna, Janne och Mertzi, Sprattlan og För alla åldrar. 
Hans mest kjente figur er trolig den brautende dukken Allram Eest, som har deltatt i program som Melodifestivalen, Allsång på Skansen, Julkalendern og Söndagsöppet. Både Allram og andre av Lennstrands dukker er inspirert av Jim Henson og muppetene. Det er Lennstrands kompanjong Helena Bäckman som har designet disse dukkene. For tv-serien För alla åldrar, som først ble sendt i 2009 og dernest gikk en ny sesong i 2011, fikk han barnebokprisen Expressens Heffaklump i 2009. 


=== Filmen Upp i det blå (2016) ===
I 2016 hadde kinofilmen Upp i det blå premiere på svenske kinoer. Dette var en barnefilm som handlet om en jente som ved en feil havner blant figurer som i all hemmelighet holder på å bygge en romfartsrakett. Egentlig skulle åtte år gamle «Pottan» vært på rideleir. Filmen hadde både dukker og mennesker på rollelisten. Den var regissert av Lennstrand, som også hadde hatt ideen til filmen sammen med Martin Olczak. Lennstrand var selv dukkespilleren for figuren «Rydberg», som han tidligere hadde brukt i en rekke SVT-programmer. I 2017 vant filmen prisen for beste barnefilm under filmfestivalen i Zürich. Dukkene som ble brukt i filmen var designet av Helena Bäckman, som er Peter Lennstrands kompanjong i produksjonsselskapet BLA Stockholm, og laget av Malin Delin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Petter Lennstrand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Petter Lennstrand på Internet Movie Database 
(sv) Petter Lennstrand i Svensk Filmdatabas 
(en) Petter Lennstrand hos The Movie Database 
(sv) DN – "Pyssligare än man tänkt sig", 29 maj 2002
(sv) DN – Mannen inuti Allram Eest, 18 december 2004
Sulayman Mahmud

Sulaymān Maḥmūd (arabisk:محمود‎ سليمان, født 1949 i Tobruk i Libya, død 6. oktober 2020 i Tripoli) var en høyere libysk offiser.
Før borgerkrigen i Libya var han oberst Muʿammar al-Qaḏḏāfīs armékommandant i Ţubruq, men da opprøret mot al-Qaḏḏāfī begynte var han den første av de høyere offiserene som støttet opprørerne.
Omtrent halvparten av de estimerte 6000 soldatene som gikk over til opprørerne var under Maḥmūds kommando før den nasjonale frigjøringshærens øverste kommandant Abdul Fatah Yunus ble myrdet 28. juli 2011. Associated Press meldte at Maḥmūd ville etterfølge Yunus som øverstkommanderende, selv om noen enheter i Mişrātah visstnok nekter å følge sentralkommandoen i Binġāzīs ordre i protest mot Yunus' mystiske død.
Den 6. oktober 2020 døde han av covid-19.


== Referanser ==
Bukk

Bukk kan sikte til:

Bukk (drøvtyggere), hanndyr i gruppen drøvtyggere
Hoppe bukk, lek
Bukking, høflig gest
Stativ eller lite stillas på fire bein
Sagkrakk, sagbukk
Bøylehest, turnapparat
Bukk, tabbetrekk i sjakk


== Se også ==
Bükk, fjellkjede i Ungarn
Buk (andre betydninger)
Bukken, fredet handelssted og gjestgiveri i Hordaland
Nina Refsnes

Nina Refsnes (født 3. juli 1967 i Oslo) er en norsk billedkunstner og kulturarbeider.
Refsnes er utdannet fra Høgskolen i Telemark, Kunsthøgskolen i Oslo og Kunstakademiet i Trondheim. Hun debuterte på Statens Høstutstilling i 1990.
I tillegg til kunstnerisk virksomhet, har hun hatt ulike jobber innen kulturforvaltning og formidling. Hun var administrativ leder for Oslo Domkor (2002–2007), og har jobbet for TONO og Norsk kulturråd. 
Refsnes var styreleder for Landsforeningen Norske Malere i 2010-2012.
I 2019 ble hun ansatt som seniorrådgiver ved «Nordisk kulturkontakt» underlagt Nordisk ministerråd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nina Refsnes, hjemmeside
Bjørn Reino Olsen

Bjørn Reino Olsen (født 1940 i Skien) er en medisinsk forsker som er født i Norge og knyttet til Harvard University i Boston, USA.  
Han tok medisinsk embetseksamen og den medisinske doktorgraden ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1967. I 1976 ble han utnevnt til professor ved Rutgers Medical School i New Jersey, USA. Fra 1985 har han vært professor ved Harvard Medical School, Harvard University i Boston og forskningsdekan og professor ved Harvard School of Dental Medicine fra 2005. 
Professor Olsen er forfatter og medforfatter av en rekke bøker og har publisert 350 vitenskapelige artikler i internasjonale forskningstidsskrifter. Han har mottatt en rekke priser og utmerkelser for sitt vitenskapelige arbeid bl.a. den tyske Humboldt Research Award, H. C. Jacobæus Prize (2006), utnevnt til Fellow ved American Association for the Advancement of Science i 2010 og ble tildelt American Association of Anatomists høyeste pris i 2011. 
Bjørn Reino Olsen har hatt ledende posisjoner i flere viktige vitenskapelige organisasjoner og har blant annet vært president i International Society for Matrix Biology. Han har også vært redaktør og redaksjonsmedlem i flere internasjonale forskningstidsskrifter. 
I 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo. Samme år ble han også utnevnt til æresdoktor ved University of Medicine and Dentistry of New Jersey, USA. Bjørn Reino Olsen er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Bjørn Reino Olsen i BIBSYS
http://www.hsci.harvard.edu/people/bjorn-r-olsen-phd Arkivert 13. august 2010 hos Wayback Machine.
https://web.archive.org/web/20110927155610/http://www.hsdm.harvard.edu/index.php/faculty/detail/bjorn_olsen
http://connects.catalyst.harvard.edu/profiles/profile/person/64653
http://www.anatomy.org/olsen.pdf
Mahmud Jibril

Maḥmūd Jibrīl (arabisk: محمود جبريل; født 28. mai 1952 i Tripoli i Libya, død 5. april 2020 i Kairo i Egypt), også stavet Mahmoud Jibril el-Warfally, Jabril, Jebril el. Gebril, var en libysk politiker som fra 23. mars 2011 til 23. oktober var midlertidig statsminister, sjef for internasjonale relasjoner og formann for regjeringens utøvende gren til det nasjonale overgangsrådet, en av to regjeringer som kjempet om kontrollen over landet, hvor den andre var oberst Muammar al-Gaddafis Libyske arabiske jamahiriya. Jibrīls regjering ble anerkjent som Libyas «eneste legitime representant» av Frankrike, Storbritannia, Qatar og tjueni andre land, men har ikke blitt anerkjent av majoriteten av De forente nasjoners medlemmer.


== Biografi ==


=== Før opprøret ===
Jibrīl fullførte sin utdanning i økonomisk og politisk vitenskap ved Universitetet i Kairo i 1975, og tok senere en mastergrad i statsvitenskap i 1980 og et doktorat, også i statsvitenskap, i 1985, de to sistnevnte ved University of Pittsburgh. På dette universitetet var han lærer i strategisk planlegging i flere år, og han har gitt ut ti bøker om strategisk planlegging og beslutninger, inkludert Imagery and Ideology in U.S. Policy Toward Libya, 1969–1982.
Jibrīl ledet også teamet som lagde Den forente arabiske treningsmanual, og han var også ansvarlig for å organisere og administrere de to første treningskonferansene i den arabiske verden i 1987 og 1988. Senere overtok han ledelsen og administreringen av mange av ledertreningsprogrammene for viktige stillinger i en rekke arabiske land, inkludert Bahrain, Egypt, Jordan, Kuwait, Libya, Marokko, Saudi-Arabia, Tunisia og De forente arabiske emirater, og også Tyrkia og Storbritannia.Fra 2007 til 2011 arbeidet han for Gaddafis regime som overhode for Den nasjonale økonomiske utviklingskomitéen, hvor han fremmet privatiserings- og liberaliseringspolitikk.


=== Etter opprøret ===
23. mars 2011, etter at borgerkrigen i Libya hadde begynt, utnevnte det nasjonale overgangsrådet formelt en midlertidig regjering med Jibrīl som formann. Jibrīl ledet møtene og forhandlingene med Frankrikes president Nicolas Sarkozy, som førte til at Frankrike formelt anerkjente overgangsrådet som det libyske folks eneste legitime politiske representant. Han møtte også Storbritannias utenriksminister William Hague og den USAs ambassadør i Libya, Gene Cretz, og overtalte dem til å offentlig støtte overgangsrådet.
Etter at han ble utnevnt til overgangsrådets regjeringssjef ble Jibrīl kalt både midlertidig statsminister og utøvende formann (brukt på rådets nettside) av utenlandske politikere, og dessuten som rådets utenriksminister, siden han er rådets viktigste diplomat, men dette var ikke nødvendigvis en offisiell tittel. Den Qatar-baserte nyhetsorgansisasjonen Al Jazeera English kalte ham «overgangsrådets stabssjef» ved i alle fall én anledning.


== Referanser ==
Gunnar Helset

Gunnar Helset (født 5. april 1931 i Oslo, død 6. november 2022) er en norsk generalmajor. Han har bl.a. vært Norges nasjonale militære representant ved Hovedkvarteret for de allierte styrker i Europa og medlem av NATOs militærkomité (fra 1987). Han har videre vært Land Deputy ved Allied Forces Northern Europe (1983–1985). Han ble generalmajor i 1982.


== Referanser ==
Mercedes AMG High Performance Powertrains

Mercedes AMG High Performance Powertrains (tidligere kjent som Mercedes-Benz HighPerformanceEngines, Mercedes-Ilmor og Ilmor) er en britisk produsent av motorer for Formel 1, eid av den tyske bilprodusenten Mercedes-Benz. Selskapets motorer har siden 1995 vært brukt av McLarens Formel 1-biler, og fra 2009-sesongen ble motorene også brukt av Force India og Brawn GP. Brawn GP ble etter 2009-sesongen kjøpt opp av Mercedes, som omgjorde det til sitt eget fabrikksteam, kalt Mercedes GP.


== Historie ==
Mario Illien og Paul Morgan grunnla i 1983 selskapet Ilmor Engineering Ltd som en uavhengig britisk produsent av motorer til racerbiler. Selskapets navn ble dannet av de to grunnleggernes etternavn. Selskapet startet opprinnelig med å bygge motorer for det amerikanske Champ Car-mesterskapet med penger fra teameieren og chassisprodusenten Roger Penske. 
I 1991 gikk Ilmor inn i Formel 1 som motorleverandør til Leyton House Racing (tidligere March). I 1992 endret Leyton House navn tilbake til March og fortsatte å bruke Ilmor-motorer. Ilmor leverte samme år også motorer til Tyrrell-teamet. Ilmors gode navn i F1 gjorde at sportsvognteamet Sauber og Mercedes-Benz, som planla å gå inn i Formel 1 sammen, signerte en avtale med Ilmor. Mercedes trakk seg imidlertid fra prosjektet og motorene ble offisielt kalt Ilmor, bare påført «Concept by Mercedes-Benz». Men etter uventet gode prestasjoner i 1993 klarte Sauber å overbevise Mercedes til offisielt å gå inn i F1. I 1994 leverte Ilmor 1993-spesifikasjons motorer til det nye Pacific GP-teamet til Keith Wiggins. Pacific klarte bare å kvalifisere seg syv ganger på 32 forsøk, men motorene ble ikke trukket fram som årsak til den svake prestasjonen.
Daimler-Benz kjøpte i 1993 Chevrolets 25% eierandel i Ilmor. Ilmor ble motorpartner til McLaren i 1995, og de tok sin første seier i Australias Grand Prix 1997. Mika Häkkinen vant førermesterskapet i både 1998 og 1999, og teamet vant konstruktørmesterskapet i 1998.
I 2001 omkom Paul Morgan da han skulle lande sitt veteranfly på Sywell Aerodrome i Northamptonshire. Dette førte til at Daimler AG i 2002 økte sin eierandel til 55% og endret selskapets navn til Mercedes-Ilmor. I 2005 ble Daimler eneeier av Mercedes-Ilmor og selskapet fikk navnet Mercedes-Benz HighPerformanceEngines Ltd. Samtidig ble den lille «Special Projects»-delen av selskapet, som siden 2003 hadde kontrakt på design og bygging av Indy Racing League-motorer for Honda, skilt ut som et eget selskap, eid av Mario Illien og Roger Penske. Det nye selskapet, som er helt uavhengig av Mercedes, har fått tilbake det opprinnelige navnet Ilmor Engineering Ltd.
I 2011 ble navnet endret til det nåværende Mercedes AMG High Performance Powertrains, i tråd med at navnet til Formel 1-teamet Mercedes GP ble endret for å inkludere varemerket Mercedes-AMG.


== Mercedes-motorer i Formel 1 ==
Denne tabellen viser hvilke team, utenom Mercedes' eget fabrikksteam, som har brukt Mercedes-motorer (før 2002 under navnet Ilmor) i hver enkelt Formel 1-sesong. For detaljerte resultattabeller se artiklene for hvert enkelt team.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
John Shalikashvili

John Shalikashvili (født 27. juni 1936 i Warszawa, Polen, død 23. juli 2011) var en general i United States Army som var formann for Joint Chiefs of Staff fra 1993 til 1997. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
John Shalikashvilis far, prins Dimitri Shalikashvili (1896–1978), tjenestegjorde i den polske hæren som i 1939 kjempet mot den tyske invasjonen av Polen. Etter det polske nederlaget mot tyskerne, ble Dimitri demobilisert. 
I 1952, da John var 16 år, emigrerte hele familien til Peoria i Illinois. John Shalikashvili studerte ved Bradley University i Peoria, og fikk en bachelorgrad i maskinteknikk i 1958. Han var medlem av brorskapet Theta Chi Fraternity. Han mottok senere en mastergrad i internasjonale relasjoner.
I mai 1958 ble Shalikashvili og familien hans naturaliserte amerikanske borgere og mottok amerikanske statsborgerskap. Dette var det første statsborgerskap Shalikashvili noensinne hadde holdt. Han hadde tidligere vært klassifisert som statsløs, fordi hans foreldre hadde vært flyktninger. 


=== Militær ===
Han gikk inn i hæren som menig soldat og begynte snart på befalsskole. Han ble utnevnt til fenrik i 1959. Shalikashvili deltok under Vietnamkrigen og rett etter dette begynte han ved Naval War College i Newport, Rhode Island. 
Generell Shalikashvili var den første utenlandsfødte soldat som fikk rang som firestjerners general i den amerikanske hæren. Shalikashvili ble utnevnt til formann for Joint Chiefs of Staff i 1993 av daværende president Bill Clinton. Han pensjonerte seg fra hæren i september 1997, etter 38 års militær tjeneste. Shalikashvili var rådgiver for John Kerry under hans kampanje for å bli valgt til president i 2004. 
Shalikashvili var professor ved Senter for internasjonal sikkerhet og samarbeid ved Stanford University. Han har sittet som direktør for selskaper som Russell Investments, L-3 Communications Inc, Initiative for Global Development og National Bureau of Asian Research. Generell Shalikashvili var gift og hadde en sønn, Brant, som ble utdannet ved Washington State University. Generell Shalikashvili fikk et alvorlig slag den 7. august 2004. John Shalikashvili døde i en alder av 75 år den 23. juli 2011, ved Madigan Army Medical Center i Washington D.C.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Shalikashvili calls for rethinking ‘don’t ask, don’t tell’
Sjakk-Oscar

Sjakk-Oscar (orig: Chess Oscar) var en internasjonal utmerkelse som hvert år ble gitt til den beste sjakkspilleren i verden. Vinneren ble valgt ved avstemning blant sjakkeksperter over hele verden, inklusiv internasjonale stormestere. Utmerkelsen besto av en bronsestatuett kalt The Fascinated Wanderer («Den fascinerte vandreren»). Utmerkelsen hadde sitt utspring i 1967 da journalister som var akkreditert til sjakkevenementer stemte fram den beste stormesteren. Utmerkelsen ble delt ut i årene 1967-1988, og 1995-2013. Den siste perioden ble utdelingen koordinert av det russiske sjakktidsskriftet 64. Etter at magasinet gikk inn i 2014 har ingen andre tatt initiativ til å fortsette å dele ut prisen. 
Sjakk-Oscar ble høyt verdsatt i sjakkverden og sett på som en viktig anerkjennelse. 


== Vinnere ==


== Antall priser fordelt på vinnere ==


== Antall priser fordelt på nasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chess Oscar, fide.com
Ano-Tech Computers

Ano-Tech Computers er et av Norges eldste datagrupper, startet opp i 1986.Selskapet drev med webhosting og konsulenttjenester i årene 1998–2003. I 2003 overtok et nytt selskap under samme navn driften og aktivitetene frem til selskapet ble tvangsoppløst i 2006 på grunn av økonomiske og driftsmessige problemer. De siste tre årene drev selskapet i tillegg med salg av datamaskiner og rekvisita. Kunder og tjenester ble da overført til NSN ASA.
I dag er Ano-Tech Computers fortsatt en datagruppe. For noen er ATC mest kjent for å drive en norsk Minecraft-server.


== Historikk ==
Ano-Tech Computers er en av Norges eldste datagrupper, startet opp i 1986. Ano-Tech Computers ANS var et selskap stiftet av Arnfinn Grønberg og Andreas Lund, som drev med webhosting og konsulenttjenester fra 1998 til 2003. Ano-Tech Computers AS var et selskap stiftet av Arnfinn Grønberg, Kjell Arne Arvesen og Andreas Lund, som overtok virksomheten til ANS'et samt drev med salg av datamaskiner og rekvisita, fram til økonomiske og driftsmessige problemer ledet til tvangsoppløsning av selskapet i 2006. Kunder og tjenester ble overført til NSN ASA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NSN.no
ATC.no
ATC Forums
Minecraft.ATC.no
QBZ-95

QBZ-95 (kinesisk: 轻武器,步,自动（简称95式; pinyin: Qīngwuqi Bùqiāng--Zìdòng, 1995; oversatt: «Lett våpen, rifle, automatisk, 1995») er et kinesisk automatgevær som produseres av Arsenal 266, en del av Norinco og Arsenal 296, under Jianshe Corp, China South. Det brukes av som standardvåpen av Folkets frigjøringshær, Folkets bevæpnede politi (paramilitært politi) og kinesiske politistyrker. Dette våpenet benytter en nyutviklet ammunisjonstype av kinesisk opprinnelse, 5,8 × 42 mm DBP87. QBZ-95 består av et sett med våpen som har samme design. Denne familien inkluderer en karabinvariant, en vanlig rifle og et lett støttevåpen (LSW).


== Overblikk ==
QBZ-95 ble først observert utenfor Kina i 1997 da Storbritannia overførte suvereniteten over Hongkong til Folkerepublikken Kina. Det er et moderne våpensystem i bullpup-konfigurasjon, hvor våpenets lademekanisme og magasin ligger bak håndgrepet og avtrekkeren. Våpenet var utformet for å erstatte den regulære Type 81-riflen, som var ganske lik AK-47 når det gjaldt design. 
Riflen bruker syntetiske materialer i sin konstruksjon og avfyrer en 5,8 x 42 mm små-kaliber patron med stor hastighet (i klasse med det vanlige 5,56 x 45 mm SS109 NATO og det russiske 5,45 x 39 mm). Bullpup-konfigurasjonen til QBZ-95 ligner den som finnes på britiske SA80, franske FAMAS, østerrikske Steyr AUG og belgiske F2000.


== Brukere ==
: Folkets frigjøringshær.
: 911 Parakommando Spesialstyrker og livvakter (QBZ-97, QBZ-97A, QBZ-97B og QBB-97 LSW).
: QBZ-97 er i tjeneste med Myanmars forsvar.
: Sri Lankas flyvåpen, Special Task Force.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av QBZ-95 (kinesisk)
QBZ-95 på World.Guns.ru