jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christus factus est

Christus factus est (WAB 9-11) er tittelen på tre tonsettinger av et bibelsted på latin fra Paulus' brev til filipperne, kapittel 2, vers 8-9 av Anton Bruckner.


== "Christus factus est" fra 1844 ==
Den første komposisjonen (WAB 9) er fra 1844 og har som undertittel Choralmesse für den Gründonnerstag (norsk: koralmesse for skjærtorsdag). Den er skrevet for firstemmig blandet kor (SATB) i F-dur.


== "Christus factus est" fra 1879 ==
Den andre komposisjonen (WAB 10) oppsto i 1879 og er en kantate i d-moll for åttestemt firstemmig kor (SSAATTBB), 3 basuner og strykere; den ble først posthumt uroppført under Bruknerfesten i München i 1933.


== "Christus factus est" fra 1884 ==
Komposisjonen fra 1844 (WAB 11) er en motett for seksstemmig blandet kor (SAATBB) a capella i d-moll. Den ble uroppført 9. november 1844 i Wien og er dedikert til pater Otto Loidol. Den er langt den mest kjente av de tre komposisjonene og anses etter Locus iste blant Bruckners mest kjente a capellakomposisjoner. Richard E. Thurston har instrumentert korsatsen for blåseorkester.


== Tekst ==


== Eksterne lenker ==
Lydfiler i Choral Public Domain Library
På hengende håret (TV-program)

På hengende håret er et norsk underholdningsprogram med Rita Westvik som gikk over tre lørdagskvelder sommeren 1988. Seriens tre program hadde titlene «Hvem er vi?» (14. mai), «Hvor går vi?» (28. mai) og «Hvem skal betale?» (11. juni). Popstjerner som Whitney Houston, George Harrison og Joni Mitchell ble intervjuet i programmene, mens Bjørn Eidsvåg var fast underholder.Programmet handlet en del om ny teknologi, om computere og om kommunikasjon, men også om undring over nåtid og fremtid, om utfordringer og de menneskelige aspekter midt oppe i det hele.


== Om programmet ==
Westvik uttalte at hun ønsket å provosere seerne med dette programkonseptet, og viste det ved at hun i første episode inviterte lederen for motorsykkelklubben Rabies (Bandidos) og en nonne i studio.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) På hengende håret på NRK TV
Grotteedderkopper

Grotteedderkopper, Nesticidae, er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.


== Utseende ==
Små til middelsstore (kroppslengde 1-5,5 mm), slanke, langbeinte edderkopper. De ligner på de langbeinte artene i familien Linyphiidae. Kroppen er ganske blank, gjerne lys med mørkere tegninger, ikke påfallende hårete. Hunnenes bakkropp er nesten kuleformet.


== Levevis ==
Disse edderkoppene bygger nettene sine særlig i huler og under klippe-overheng, også i veiter eller lignende og i hulrom mellom steinene i urer. De kan også finnes i fuktige kjellere. Nettet er en uregelmessig samling av silketråder på kryss og tvers.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle verdensdeler. Den har ganske mange arter i hulesystemer i Europa.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

Klasse edderkoppdyr, Arachnida
Orden edderkopper, Araneae
Underorden Opisthothelae
Gruppe araneomorfe edderkopper, Araneomorphae
Gruppe Neocribellata
Gruppe Entelegynae
Gruppe Orbicularia
Overfamilie Araneoidea
Familie grotteedderkopper Nesticidae Simon, 1894
Underfamilie Acrometinae Wunderlich, 1979 † (fossil)
Slekten Acrometa Petrunkevitch, 1942 † (6 arter)
Slekten Anandrus †
Slekten Cornuandrus Wunderlich, 1986 † (én art)
Slekten Elucus Petrunkevitch, 1942 † (3 arter)
Slekten Pseudacrometa Wunderlich, 1986 † (én art)
Underfamilie Nesticinae Simon, 1894
Aituaria nataliae Esyunin & Efimik, 1998 (Russland, Georgia)
Canarionesticus quadridentatus Wunderlich, 1992 (Kanariøyene)
Slekten Carpathonesticus Lehtinen & Saaristo, 1980 (Øst-Europa, Italia) – 15 arter i Europa
Slekten Cyclocarcina Komatsu, 1942 (Japan)
Slekten Eidmannella Roewer, 1935 (hele Jorden) – i Europa:
Eidmannella pallida (Emerton, 1875)
Slekten Gaucelmus Keyserling, 1884 (Afrika, Australia, Asia)
Slekten Nesticella Lehtinen & Saaristo, 1980 (Afrika, Asia, Australia) – i Europa:
Nesticella mogera (Yaginuma, 1972)
Slekten Nesticus Thorell, 1869 (Amerika, Eurasia) – 24 arter i Europa, i Norge:
liten kjelleredderkopp, Nesticus cellulanus (Clerck, 1757)
Typhlonesticus absoloni Kratochvil, 1933 (Montenegro)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roberts, M.J. (1995) Spiders of Britain & Northern Europe. Harper Collins. ISBN 0-00-219981-5


== Eksterne lenker ==
(en) grotteedderkopper – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) grotteedderkopper i Encyclopedia of Life 
(en) grotteedderkopper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grotteedderkopper hos Artsdatabanken 
(sv) grotteedderkopper hos Dyntaxa 
(en) grotteedderkopper hos Fauna Europaea 
(en) grotteedderkopper hos Fossilworks 
(en) grotteedderkopper hos ITIS 
(en) grotteedderkopper hos NCBI 
(en) Kategori:Nesticidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nesticidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Glenn Halvor Morka: Edderkoppkroken. Med bilder av norske arter
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr
Narva vannkraftverk

Narva vannkraftverk i Russland utnytter kraften i Narvafossen som dannes der Narvaelven renner utfor kanten av Baltiske Klint, i byen Narva på grensen mellom Estland og Russland. Vannkraftverket ligger i Russland, mens selve demningen fra 1955 krysser grenselven og ligger i begge land. Den demmer opp Narvareservoaret på 191 km².
Dette er det eneste vesentlige vannkraftverket i hele Narva-vassdraget, og leverer 125 MW effekt. Det naturlige fossefallet slippes bare ut noen få dager i året, ellers er fossen stort sett tørrlagt. 
På samme stedet, men på estisk side, ble tekstilbedriften Kreenholmi Valduse anlagt allerede i 1857, og utnyttet da vannkraften i langt mindre skala.


== Eksterne lenker ==
Beskrivelse hos RusHydro.
Narvareservoaret

Narvareservoaret (estisk Narva veehoidla, russisk На́рвское водохрани́лище, Narvskoje vodokhranilisjtsje) er et vannreservoar i Narvaelva, delt mellom Russland og Estland. Det ligger umiddelbart sør for byene Narva og Ivangorod, og strekker seg inntil 15 km nord-sør og 40 km øst-vest. Vann fra Peipussjøen i sør når reservoaret via Narvaelva.
Reservoaret ble oppdemmet i 1950–1956 i sovjettida. Det gir vann til Narva vannkraftverk (effekt 125 MW, eid av Russland) og avkjølingsvann til det estiske Narva kraftverk. Ved normal vannstand 25 moh. har reservoaret et areal på 191 km², der 40 km² hører til Estland. Dybden er 1,8 - 15 meter. Nedslagsfeltet er 55 848 km².Utvekslinga av vann i reservoaret er stor, om lag 30 ganger i året, men enkelte områder har nesten stillestående vann. Den økologiske statusen regnes som «god» (2007).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Narva Reservoir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
DaMarcus Beasley

DaMarcus Beasley Lamont (født 24. mai 1982 i Fort Wayne) er en amerikansk fotballspiller som spiller for den skotske klubben Rangers og for det amerikanske landslaget. Beasley spiller mest som venstreving, men kan også spille spiss og brukes i forsvar. Beasleys eldre bror, Jamar spiller for det amerikanske herrelandslaget i futsal.


== Karriere ==
Uten å ha spilt en eneste kamp for Los Angeles Galaxy, ble han i 2000 hentet til Chicago Fire, hvor han i årene 2000 til 2004 scoret 14 mål og hadde 20 målgivende. I sesongen 2003, ble han tatt ut på MLSs All-star-lag.
I 2004 gikk Beasley til den nederlandske klubben PSV Eindhoven, der han erstattet Arjen Robben, som da hadde signert for Chelsea. Beasley spilte i klubben til 2006, da han ble lånt ut til engelske Manchester City. Etter sesongen 2006/2007 kom han tilbake PSV Eindhoven, men signerte rett etter for den skotske klubben Rangers, der han nå spiller. Beasley har flere mål enn noen annen amerikaner i Mesterligaen gjennom tidene.
Den 30. august 2010 signerte Beasley under på en toårskontrakt med den tyske klubben Hannover 96 etter at kontrakten hans med Rangers gikk ut.


== Meritter ==


=== Internasjonalt ===
CONCACAF Gold Cup – 2002, 2005, 2007


=== Klubb ===
US Open Cup – 2000, 2003
Nederlandsk mester – 2005, 2006
Nederlandsk Cup – 2005
Scottish Premier League – 2009, 2010
Scottish Cup – 2008
Scottish League Cup – 2010


=== Personlig ===
CONCACAF Gold Shoe – 2005
Sølvballen i U-17 World Cup – 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) DaMarcus Beasley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) DaMarcus Beasley på Internet Movie Database 
(en) DaMarcus Beasley – Olympedia 
(en) DaMarcus Beasley – FIFA 
(en) DaMarcus Beasley – UEFA 
(en) DaMarcus Beasley – Major League Soccer 
(fr) DaMarcus Beasley – LÉquipe 
(en) DaMarcus Beasley – Transfermarkt 
(en) DaMarcus Beasley – Transfermarkt (manager) 
(en) DaMarcus Beasley – national-football-teams.com 
(en) DaMarcus Beasley – WorldFootball.net 
(en) DaMarcus Beasley – Soccerbase.com 
(en) DaMarcus Beasley på Twitter 
(en) DaMarcus Beasleys offisielle hjemmeside
(en) DaMarcus Beasleys profil på Rangers FCs hjemmeside
Marcel Cerdan

Marcellin «Marcel» Cerdan (født 22. juli 1916 i Sidi Bel Abbès, død 28. oktober 1949) var en fransk mellomvektsbokser av pied-noiropphav som ble betraktet av fagfolk som Frankrikes og Europas beste bokser i sin vektklasse og en av de beste av de boksere som hadde lært sporten i Afrika.Hans liv var preget av idrett, høy sosial faktor og til slutt; tragedie. Han er særlig kjent for å hatt et kjærlighetsforhold til Édith Piaf.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marcel Cerdan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marcel Cerdan på Internet Movie Database 
(fr) Marcel Cerdan på Allociné 
(en) Marcel Cerdan hos The Movie Database 
(de) Marcel Cerdan – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marcel Cerdan – BoxRec
Klinkert

Klinkert er en betegnelse over et stort og åpnet klinkbygd tremastede skip i Sverige fra 1500-tallet. Meget lite er kjent om denne fartøytypen.
19. februar 1564 fikk Nielaus Nielsen, som bodde i København, en svensk klinkert på 30 lester av den danske kronen som godtgjørelse for tapet av et annet skip. Nielsens skip var en bojort som var brukt for å føre forsyninger til Halmstad mens den var under svensk beleiring.


== Litteratur ==
Ole Mortensøn, Renæssancens Fartøjer 1995 ISBN 87-88509-14-1
Frihetsbroen (Novi Sad)

Frihetsbroen (serbisk: Мост Слободе/Most Slobode) er en skråkabelbro over Donau i Novi Sad i Vojvodina i Serbia.
Broen ble opprinnelig oppført mellom 1976 og 1981 og åpnet for trafikk på årsdagen for frigjøringen fra den tyske okkupasjonen. Befolkningen i Novi Sad kaller også broen for Kamenički Most (Kamenica-broen) da den fører over til byen Sremska Kamenica. Broen er bygget i stål og betong, 1312 meter lang og 27,60 meter bred. Den har seks bil- og to fotgjenterfelter, begge pilarene er 60 meter høye. Arkitekt var Nikola Hajdin.Broen ble ødelagt 3. april 1999 under et bombeangrep fra NATO i forbindelse med Kosovokrigen. De påfølgende årene utgjorde den et alvorlig hinder for skipstrafikken på elven. 11. oktober 2005 ble broen gjenåpnet. Gjenoppbyggingen varte i to år og kostet 40 millioner euro.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Frihetsbroen på Structurae
Liste over afghanske aviser

Nedenfor er en liste over aviser utgitt i Afghanistan. Den er ikke komplett. 
De fleste avisene har hovedkvarter i hovedstaden Kabul. På midten av 1980-tallet var Haqiqat-e Inquilab-e Saur en av de mest innflytelsesrike avisene i Afghanistan. Avisen blir ikke lenger utgitt. 

Afghanistan Times Daily
Bakhtar News Agency
Daily Afghanistan
Daily Annis
Daily Cheragh
Eqtedaare Melli Weekly
Hewad
Kabul Times
Kabul Weekly
Pajhwok Afghan News
The Outlook Afghanistan
Wakht News Agency
Ingunn Lunde

Ingunn Lunde (født 1. februar 1969) er professor i russisk ved Universitetet i Bergen (2002–) og tidligere professor II ved Universitetet i Tromsø (2012–2019). Året 2014/15 var hun fellow ved Wissenschaftskolleg zu Berlin. Lunde har tidligere vært formann i Nordisk slavistforbund (2010-2013). 
Lunde har utdanningen sin fra Bergen (UiB), Moskva og Bonn med hovedfag i russisk og gresk og latin som laveregradsfag fra 1994. Hun forsvarte dr.art.-graden i russisk i 1999 med avhandlingen «Verbal Celebrations: Kirill of Turov's Homiletic Rhetoric and its Byzantine Sources». Hun ledet de internasjonale forskningsprosjektene Landslide of the Norm (2005–2008) og Future of Russian (2008–2012). 
Hennes forskningsinteresser omfatter middelalderslavisk litteratur og kultur, russisk 1800- og 1900-tallslitteratur, og russisk språk og litteratur etter perestrojka. Lunde er grunnlegger og hovedredaktør av bokserien «Slavica Bergensia», medredaktør av tidsskriftet «Poljarnyj Vestnik» og Scando-Slavica. Blant hennes seneste utgivelser er bøkene Language on Display: Writers, Fiction and Linguistic Culture in Post-Soviet Russia (Edinburgh University Press 2018) og Fragmenter av fortid: Historiens rolle i russisk samtidslitteratur (Dreyers forlag 2019).


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Ingunn Lunde i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Ingunn Lunde i BIBSYS


== Referanser ==
Forvaltningsfellesskapet Sebnitz

Forvaltningsfellesskapet Sebnitz er et tidligere forvaltningsfellesskap i Fristaten Sachsen med sete i Sebnitz som ble opprettet i 1994 av 3 kommuner Landkreis Sächsische Schweiz. Det fortsatte å eksistere innenfor den østlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge frem til 1. oktober 2012. 
Forvaltningsfellesskapet ligger i den østlige delen av kretsen, øst for kretsbyen Pirna, langs grensen til Tsjekkia. Størstedelen av kommunen befinner seg i Nasjionalparken Sächsische Schweiz Det befinner seg langs elven Elben på grensen til Sächsischen Schweiz. Elvene Sebnitz og Kirnitzsch flyter gjennom fellesskapet.
I 1998 ble medlemskommunen Hinterhermsdorf innlemmet i Sebnitz gjennom kommunesammenslåinger.
Fellesskapet bestod deretter av de to kommunene Sebnitz og Kirnitzschtal. Den 1. oktober 2012 ble Kirnitzschal innlemmet i Sebnitz, og fellesskapet opphørte dermed å eksistere. 
Fellesskapet hadde 10 848 innbyggere (31.12.2008).
Per Ørum Jørgensen

Per Ørum Jørgensen (født 9. desember 1970) er en dansk politiker og forretningsmann.
Han vokste opp i Jylland. Faren, John Ørum Jørgensen, var prest og formann i Indre Mission. Per Ørum Jørgensen utdannet seg innen butikkdrift. Han var salgssjef i et magasin-, reklame- og markedsføringsfirma i Herning før han ble folketingsmann i 2005.Han var i perioden 2005–2007 medlem av Folketinget for Ringkjøbing amtskrets, valgt for Det Konservative Folkeparti. Etter strukturreformen i 2007 var han valgt fra Vestjyllands storkrets. Jørgensen var de konservatives klima- og energipolitiske talsmann. I februar 2010 ble han tatt for promillekjøring og søkte permisjon fra Folketinget. Han brøt så med de konservative og viste til lokalisering av sykehus i Vestjylland og partiets reformvegring. Samtidig ble det kjent at partiet ikke ønsket å renominere ham. I juni meldte han seg inn i Kristendemokraterne og ble partiets eneste folketingsmann. Ved folketingsvalget i 2011 falt han ut. I oktober 2011 ble Jørgensen formann i partiet. I august 2012 ble Jørgensen presset til å trekke seg, og han forlot partiet.Jørgensen etablerte Det Demokratiske Parti høsten 2012, og satt som formann i partiet i vel et år, men gikk tilbake til næringslivet. Partiet gikk senere inn i et annet utenomparlamentarisk parti, CenterPartiet, som identifiserer seg med de nordiske agrarpartiene. Jørgensen har ikke hatt noen tilknytning til dette partiet.
I 2015 meldte han seg inn i Det Konservative Folkeparti igjen. Ved kommunevalget i 2021 ble han valgt inn i Herning kommunestyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Per Ørum Jørgensen hos Folketinget
Kulturministeriets Illustratørpris

Kulturministeriets Illustratørpris, på dansk Kulturministeriets Illustratorpris,  er en årlig, dansk kunst- og litteraturpris som overrekkes i januar året etter. Illustratørprisen blir tildelt en illustratør eller bildekunstner som gjennom sine illustrasjoner uttrykker en kunstnerisk originalitet, og som med sin realisme og fantasi øker leserens opplevelse av det skrevne ord. Strid om endringer i reglene forsinket utdelingene for 2007 og 2008 som først skjedde i juni 2009.


== Liste over prisvinner ==


== Eksterne lenker ==
Kulturministeriets Illustratorpris hos Litteraturpriser.dk
Fyrblase

Fyrblase (på svensk furublåsa) er en eldre betegnelse på et seilfartøy bygd av treemner fra furu i Danmark, Sverige og det nordlige Tyskland på 1500-tallet.
Alle de større seilskipene som ble bygd i furu i dette århundret, uansett fartøytyper etter skrog og konstruksjon, ble i Østersjøen vanligvis betegnet som «fyrblase» eller «furublåse». Bruk av furu som byggemateriale for større fartøyer var ikke vanlig, ettersom eik var det foretrukne valget, og var begrenset til den lokale båt- og skutebyggingen i Nord-Europa. Betegnelsen gikk senere ut av bruk, men kunne også bli brukt om storskip bygd i Nederlandene og i de nordtyske byene med furu hentet fra Nord-Europa.
Et av de største storskipene som har vært dokumentert bygget av furu, er den danske ostindiafareren «Perlen». Hun hadde et deplasement på 1200 tonn og ble bygget av Peter Michelsen ,for egen risiko, i Enckhuysen. Deretter ble hun levert til den dansk-norske orlogsflåten i 1620 som et koffardiskip. Dette storskipet, som bare femti år tidligere kunne ha blitt betegnet som en «fyrblase», ble aldri utrustet for krig.
Mange fartøyer hadde betegnelsen som skipsnavn, som Thomas Holsts skip «Fyrblasen» som var i den danske krigsflåten sommeren 1509. «Fyrblasen» var et artilleriskip med to tønner krutt. Et annet skip med dette navnet, som ble bygd og sjøsatt i 1572, seilte til Narva, Gotland og Norge i løpet av 1577. Et regnskap fra 1540-41 bevart i slottet i Åbo i Finland omtalte et fartøy med navnet «Furublåssen» som en furu kräljare. Skipet var bygd helt av furu, men rigget som en stangkrejer med fokk, storseil, toppseil og et latinerseil i mesan. Den nordeuropeiske krejeren som stammet fra 1400-tallet, var et tremastet seilfartøy på 20-30 kommerselester, som nesten alltid var kravellbygd.
Under den nordiske sjuårskrigen fra 1563 til 1570 hadde en tysk fribytter (pirat) fra Danzig erobret og ført bort en «dend fyrreblasse» på 40 lester som hadde tilhørt den københavnske borgeren Nielaus Nielsen.


== Litteratur ==
Ole Mortensøn, Renæssancens fartøyer 1995 ISBN 87-88509-14-1
Jørgen H. Barfod, Flådens fødsel 1990 ISBN 87-87720-08-6
Ida Matton

Ida Elisabeth Matton (født 24. februar 1863, død 7. juli 1940) var en svensk kunstner og skulptør.
Ida Matton ble født i Gävle og studerte i årene 1882–1886 ved Tekniska skolan i Stockholm, samt i Paris i 1887 hvor hun var virksom det meste av sitt liv. Hun debuterte ved Parissalongen i 1888. To år senere hadde hun sitt gjennombrudd med skulpturen «Bébé» som ble stilt ut i Chicago i 1892.
I Sverige gjorde hun blant annet gravmonument, idrettspriser og plaketter. Hun fikk også bestillinger fra Gävle i løpet av sin tid i Paris, blant annet en staute av Gustav Vasa som ble avduket i 1924 i Kvarnparken i Gävle. Hun skapte flere gravmonument, deriblant for familiene Matton og Westergren, samt byster av Karolina Själander i Rådhusesplanaden og i Katolska kyrkan av kirkens første prest, Giovanno Carlo Moro.
Ida Matton var også landskapsmaler. Hennes arbeid fra Lappland stilte hun ut i 1927. Et annet kjent verk av Matton er skulpturen «Lokes straff», som i 1905 ble utført i marmor og stilt ut på Parissalongen i 1909, og 1936 ble den støpt i bronse. Marmorskulpturen ble i 1923 plassert i restene av Gamla Riddarholmsbron, den såkalte «Palmstedts grottan», innenfor Stockholms stadshus park. En annen utgave av «Lokes straff» ble donert av broren Emil Matton på hennes 75-årsdag 1938 til det kommende Gävle Länsmuséet. I 1963 opprettet museet en større minneutstilling av henne med rundt 60 arbeider. Hun fikk flere utmerkelser i Frankrike og Italia og Litteris et artibus i 1927.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ida Elisabeth Matton, kunstleksikonet Amanda
Historik Gefle IF
Armamar

Armamar er en by og kommune (conchelo) med 7071 innbyggere (2008), som ligger nord i  Viseu-distriktet i Portugal.


== Demografi ==


== Freguesier ==
Armamar er delt inn i 19 freguesier (sogn).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Armamar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tondela

Tondela er en by og kommune (conchelo) med 30 698 innbyggere (2008), som ligger vest i  Viseu-distriktet i Portugal.


== Demografi ==


== Freguesier ==
Tondela er delt inn i 26 freguesier (sogn).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tondela – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fakta på lørdag

Fakta på lørdag er en norsk dokumentarserie som gikk på NRK-TV på lørdagskveldene fra 1985 til 2011. Programmet besto oftest av innkjøpte utenlandske dokumentarfilmer. Disse var ofte av en noe mer triviell og mellommenneskelig natur enn mer tradisjonelle dokumentarfilmer. 
Oddvar Foss var en av programskaperne.Første dokumentaren som ble sendt var britisk og handlet om en fars forsøk på å få tilbake sitt barn som har blitt kidnappet av moren. Programmet fikk svært god omtale av VGs TV-anmelder. Den siste het «Hvit nigger» og gikk høsten 2011. Den omhandlet Ingvar Ambjørnsens forfatterskap. Programmet har gått sporadisk etter det.


== Priser og nominasjoner ==
Nominert til Gullruten 2005 i klassen beste TV-dokumentar for Ute av kontroll, historien om Blitz
Nominert til Gullruten 2007 i klassen beste  aktualitets- eller faktaprogram for Holocaust – tidsvitner
Gullruten 2009 til Robert Stengård i klassen beste klipp/redigering for Lykkens grøde
Nominert til Gullruten 2009 i klassen beste TV-dokumentar for Lykkens grøde
Gullruten 2012 i klassen beste TV-dokuemntar for Sju kammers – frontsøstrene
Gullruten 2012 til Karoline Grindaker og Hilde K. Kjøs i klassen beste regi enkamera for Sju kammers – frontsøstrene
Gullruten 2012 til Hilde K. Kjøs i klassen beste foto enkamera for Sju kammers – frontsøstrene


== Referanser ==
Vi bare spør

Vi bare spør er en norsk kunnskapskonkurranse for gymnaselever som ble sendt på NRK Radio fra 1970 til 1991. Her ble hver videregående skole som deltok representert av tre elever. Programmet ble ledet av Svein Wiel Jørgensen de første 15 årene.Premien det første året var 1000 kr. til hver av de tre elevene på det vinnende laget i finalen. I 1991 var premien på 4000 kr.Programmet erstattet den mer pensumorienterte kunnskapskonkurransen Hvem vet mest?Første sending gikk på lufta onsdag den 14. oktober 1970.


== Referanser ==
George Lloyd (komponist)

George Walter Selwyn Lloyd (født 28. juni 1913 i St. Ives (Cornwall), død 3. juli 1998 i London) var en engelsk komponist.Lloyd skrev 3 operaer, 12 symfonier, 4 pianokonserter, 2 fiolinkonserter og 1 cellokonsert. Han skrev også en del musikk for brassband, deriblant verker som Royal Parks (pliktnummer EM for brassband 1985), Diversions on a Bass Theme og English Heritage.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The George Lloyd Society (engelsk)