jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Musée Ingres

Musée Ingres er et fransk kunstmuseum, lokalisert i Montauban, som huser en samling malerier og kunstgjenstander som er relatert til Jean Auguste Dominique Ingres, men også verker av en annen kjent kunstner som har Montauban som hjemstavn, Antoine Bourdelle.
I 1851 da Ingres var 71 år gammel ga han bort deler av sin private samlinger, inkludert kopier, elevarbeider, og greske vaser, som en gave til sin fødeby. Museet ble åpnet i 1854 og da Ingres døde i januar 1867 førte det til at samlingen ble betydelig økt med andre verker, i særdeleshet flere tusen tegninger, langt mer enn hva som kan stilles ut samtidig til enhver tid.
Museet er lokalisert i en bygning som en gang fungerte som bolig for biskopene i Montauban. Strukturen er hovedsakelig fra 1600-tallet, men deler er eldre, særlig et underjordisk kammer kjent som Salle du Prince Noir («Den sorte prins hall»). Under den andre verdenskrig fungerte Musée Ingres for en tid som et midlertidig sted å oppbevare Leonardo da Vincis kjente maleri Mona Lisa som ble evakuert fra Louvre i Paris ved begynnelsen av krigen. En renovasjon som ble utført i tiden mellom 1951 og 1958 gjorde Musée Ingres til en moderne institusjon i henhold til kravene for sin tid, utstyrt med ekstra lagerbeholdning.
Det var rundt 50 000 besøkende i 2007, en stadig økning de siste årene.Blant de verker av Ingres som finnes her:

Joseph Ingres (1804)
Jean-François Gilibert (1804)
Lorenzo Bartolini (1805)
Ossians drøm (1813)
Kristus gir nøklene til sankt Peter (1820)
Roger frir Angelica (versjon fra 1841)
Madame Henri Gonse (1845–1852)
Jesus blant legene (1862)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Musée Ingres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Le Musée Ingres Arkivert 1. juni 2017 hos Wayback Machine., Musées de Midi-Pyrénées
Nihali

Nihali, også kjent som nahali og feilaktig som kalto, er et isolert språk som blir talt i det vestlige, sentrale India, i Madhya Pradesh og Maharashtra av rundt 2000 mennesker (i henhold til 1991) i en etnisk befolkning på rundt 5000 mennesker. Nihalis stammeområde er rett sør for elven Tapti rundt landsbyen Tembi i distriktet Nimar i delstaten Madhya Pradesh.Språket har et stort antall ord som er lånt fra nabospråkene hvor rundt 60-70 prosent er tatt fra korkuspråket (25 prosent av ordforrådet og det meste av dets morfologi), fra dravidiske språk og fra marathispråket, men store deler av kjernen i dets ordforråd kan ikke bli knyttet til disse eller andre språk, slikt som ord for tall og grunnleggende ord for «blod» og «egg».
Forskeren Franciscus Kuiper var den første til å foreslå at språket kan ha vært ubeslektet med noe annet indisk språk, med et grunnleggende ordforråd som ikke var avledet fra korku eller dravidiske språk, men var en levning fra en tidligere befolkning i India. Imidlertid utelukket han ikke at det kunne være et munda-språk som korku. Nihalierne har levd lenge i en symbiotisk, men sosialt underlegent forhold til korkufolke, og er tospråklig i korku, men hvor nihali er ofte snakket for å forhindre at korfufolk skal skjønne hva de sier. Kuiper har foreslått at forskjellene kan også være argot (betegnelse på slang og språkbruk som kjennetegner en (ofte kriminell) subkultur). Forskeren Norman Zide har beskrevet situasjonen på denne måten:

«Nihalis lån er langt mer omfattende enn i slike tekstbokeksempler av store ervervelser fra utsiden som med albansk. Det synes mer sammenlignbart i dette tilfelle til en del mer «nedbrutte» dialekter til sigøynere, slik som det er snakket USA og i Vest-Europa. Den nyere historie til nuhaliene inkluderer en massakre organisert av en av herskerne i området tidlig på 1800-tallet, dette åpenbart som svar på deres økende destruktive plyndringstokt. Siden da, har gruppen - fortynnet i størrelse - fungert hovedsakelig som overfallsmenn og tyver, med tradisjonelle medarbeidere utenfor som tok seg av de stjålne sakene. Gruppen har lenge vært tospråklige, og bruker nihali som mer eller mindre et hemmelig språk som ikke normalt blir avslørt for utenforstående. Tidlige undersøkelser for å lære språket ble åpenbart bevist avvist eller forledet.» Nihalifolket lever tilsvarende som kaltofolket, dette, kombinert det faktum at kaltospråket ofte har blitt kalt for nihali, har ført til forvekslingen av de to språkene i litteraturen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rapport om nihalispråket, Ethnologue
Qishn

Qishn (arabisk: قشن‎) er en kystby i Al-Mahrah i det sørlige Jemen. Dens innbyggertall er beregnet til omkring 10 000.
Étienne Lamotte

Étienne Paul Marie Lamotte (født 21. november 1903 i Dinant i Belgia, død 5. mai 1983 i Brussel) var en belgisk katolsk prest, indolog og professor i gresk ved Université catholique de Louvain. Som indolog var han i sin tid en av de største autoriteter innenfor buddhisme i den vestlige verden. Han studerte under indologen Louis de La Vallée-Poussin og var en av de få lærde med kjennskap til alle de større språkene i de buddhistiske delene av verden: Pali, sanskrit, kinesisk og tibetansk.
Lamotte er kjent for sin franske oversettelse av Māhaprajñāpāramitōpadeśa, en enorm tekst som tilskrives den sørindiske madhyamika-filosofen Nāgārjuna som en kommentar til prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 vers. Lamotte hadde den oppfatning at denne teksten mest sannsynlig ble skrevet av en indisk munk innenfor retningen sarvāstivāda, som senere konverterte til mahāyāna-skolen. Lamottes oversettelse utkom i fem bind, men er ikke komplett, ettersom hans død satte en stopper for hans bestrebelser.
Lamotte oversatte også flere andre mahāyāna-tekster til fransk, deriblant Śūraṅgama Samādhi Sūtra og Vimalakīrti Nirdeśa Sūtra.
I 1953 ble han tildelt Francquiprisen innenfor humanvitenskap.


== Referanser ==
Megalopalpus

Megalopalpus er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Miletinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae). Disse sommerfuglene lever i Afrika.


== Utseende ==
Små til middelsstore dagsommerfugler. Oversiden er hvit med brune vingespisser, undersiden også mer eller mindre hvit.


== Levevis ==
Larvene er rovdyr som lever av nymfestadiene til ulike sikader i familiene tornsikader (Membracidae) og dvergsikader (Cicadellidae). Larvene blir gjerne vernet av maur. De skiller ut en søt væske som de voksne sommerfuglene (og formodentlig også maurene) drikker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika, sørover til Zimbabwe.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
underfamilie Miletinae (Liphyrinae)
stamme Miletini
slekt Megalopalpus Röber, 1886
Megalopalpus angulosus Grünberg, 1910
Megalopalpus metaleucus Karsch, 1893
Megalopalpus simplex Röber, 1886
Megalopalpus zymna (Westwood, 1851)


== Kilder ==
www.funet.fi – Megalopalpus
Megalopalpus på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Megalopalpus i Encyclopedia of Life 
(en) Megalopalpus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megalopalpus hos NCBI 
(en) Kategori:Megalopalpus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megalopalpus – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilder av Megalopalpus angulosus Arkivert 21. september 2008 hos Wayback Machine.
Bilder av Megalopalpus zymna
Lontalius eltus

Lontalius eltus er en dagsommerfugl som hører til underfamilien Miletinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae). Denne arten lever i Sørøst-Asia.


== Utseende ==
En liten dagsommerfugl. Vingenes ytterkanter er litt uregelmessige. Oversiden er ensfarget brun, undersiden lyst gråspraglete.


== Levevis ==
Lite synes å være kjent om biologien til denne arten, men larvene er sannsynligvis rovdyr som lever av nebbmunner.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Filippinene og på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
underfamilie Miletinae ([Liphyrinae])
stamme Miletini
slekt Lontalius Eliot, 1986 – bare én art:
Lontalius eltus Eliot, 1986


== Kilder ==
www.funet.fi – Lontalius
Lontalius på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Lontalius eltus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lontalius eltus hos NCBI 
Lontalius – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Bilder av arten (preparerte eksemplarer)
Feniseca tarquinius

Feniseca tarquinius er en dagsommerfugl som hører til underfamilien Miletinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae). Denne arten lever i det østlige USA.


== Utseende ==
En liten (vingespenn 23-32 millimeter), brun dagsommerfugl. Oversiden er oransje med svart ytterkant. Undersiden er brunoransje med rødbrune, hvitkantede flekker.


== Levevis ==
Larvene er rovdyr som lever av bladlus. Den er den eneste sommerfuglen i Nord-Amerika som har larver med dette levesettet. På grunn av den næringsrike kosten vokser larvene raskt, arten kan derfor ha opptil seks generasjoner hvert år i den sørligste delen av utbredelsesområdet, to-tre generasjoner hvert år i den nordligste delen. Overvintringen skjer alltid i puppestadiet. Arten holder til på fuktige steder, særlig i sumpskog.


== Utbredelse ==
I motsetning til alle andre Miletinae, som lever i Afrika og Sørøst-Asia, er denne arten utbredt i den østlige delen av USA og  Canada nordover til Nova Scotia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
underfamilie Miletinae ([Liphyrinae])
stamme Miletini
slekt Feniseca – bare én art:
Feniseca tarquinius (Fabricius, 1793)


== Kilder ==
www.funet.fi – Feniseca
Feniseca på Tree of life
Nettside om arten fra University of Florida, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Feniseca tarquinius i Encyclopedia of Life 
(en) Feniseca tarquinius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Feniseca tarquinius hos ITIS 
(en) Feniseca tarquinius hos NCBI 
(en) Kategori:Feniseca tarquinius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Elisabeth Natvig

Elisabeth Natvig (født 21. november 1960) er en norsk viseadmiral. Hun har særlig arbeidet med samband og informatikk i Forsvaret.


== Tjeneste ==
Natvig har tjenestegjort i Sjøforsvaret siden 1980, da hun tok befalskurs ved KNM Tordenskjold. Hun har sivil ingeniørutdannelse fra Østfold ingeniørhøgskole og Trondheim ingeniørhøgskole. Den militære utdannelsen omfatter Sjøforsvarets stabsskole I, Forsvarets stabsskole II og totalforsvarskurset ved Forsvarets høgskole.Natvig har arbeidet i informatikkstaben i Forsvarets Overkommando og har vært ekspedisjonssjef i Forsvarsdepartementets avdeling for forsvarspolitikk og langtidsplanlegging. Hun har vært sjef for Forsvarets kompetansesenter for kommando og kontrollinformasjonssystemer og har arbeidet i Forsvarets logistikkorganisasjon, der hun fra 2011 til 2012 var stabssjef. I 2012 ble hun ekspedisjonssjef og leder av Forsvarsdepartementets avdeling for forsvarspolitikk og langtidsplanlegging.Natvig ble i 2002 forfremmet fra kommandør til flaggkommandør. Hun ble da Norges første kvinnelige flaggkommandør. I forbindelse med utnevnelsen til avdelingssjef i Forsvarsdepartementet i 2012 ble hun utnevnt til kontreadmiral. Utnevnelse til viseadmiral fulgte i 2019, da i forbindelse med utnevnelse til ny sjef for Forsvarsstaben.


== Utmerkelser ==
Natvig har Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen med tre stjerner, Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, Oslo Militære Samfunds hederstegn og Nijmegenmedaljen.


== Referanser ==
Ove Vollan

Ove Vollan (født 8. august 1967 i Bjugn) er en norsk banksjef, skipsingeniør og politiker (H).
Han var medlem av Rissa kommunestyre 2003–2017, medlem av formannskapet 2007–2017 og Rissas ordfører 2011–2017. Høyre fikk over 30 % av stemmene i kommunen ved valgene i 2011 og 2015, og Vollan ble valgt til ordfører med støtte fra Fremskrittspartiet, Venstre, Pensjonistpartiet og Kristelig Folkeparti. Som ordfører var Vollan også styreleder i Fosen regionråd. Vollan var leder i Rissa Høyre 2002–2012 og nestleder i Sør-Trøndelag Høyre 2007–2012. For å tiltre som banksjef, avgikk Vollan som ordfører forut for sammenslåingen av Rissa og Leksvik til Indre Fosen kommune i 2018. Liv Darell ble valgt til ordfører i Rissa for resten av året.Etter Fosen videregående skole og Befalsskolen for Kystartilleriet utdannet han seg til sivilingeniør i marin teknikk ved NTH. Han har vært ingeniør/prosjektleder ved verftet Bergen Group Fosen (tidligere Fosen Mekaniske Verksteder), som er en hjørnesteinsbedrift i Rissa, og daglig leder ved designavdelingen Bergen Group ShipDesign i Trondheim. I 2017 ble han banksjef for næringsliv på Fosen og assisterende banksjef for næring i Sør-Trøndelag i SpareBank 1 SMN.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ove Vollan hos Stortinget 
(no) Ove Vollan hos Norsk senter for forskningsdata
Liste over ordførere i Rissa

Liste over ordførere i Rissa. Rissa ble utskilt fra Stadsbygd i 1860 og slått sammen med deler av Stadsbygd og Stjørna til den nye Rissa kommune i 1964. I 2018 blir Rissa og Leksvik, som har uendrede grenser siden 1837, slått sammen til Indre Fosen kommune. 


== Ordførere 1837–1963 ==


== Ordførere 1964–2017 ==
Etter sammenslåingen med Stadsbygd og det sørlige Stjørna i 1964.


== Referanser ==
Bendt Winge

Bendt Winge (født 16. desember 1907 i Alstahaug, død 15. august 1983 i Bærum) var en norsk møbeldesigner og interiørarkitekt. Han har blitt beskrevet som «en sentral skikkelse i etterkrigstidens fagmiljø. […] Han lanserte mange nye ideer både når det gjaldt materialer og konstruksjoner, samtidig som han stilte strenge håndverksmessige og estetiske krav.»Han var født på Alstahaug i Sandnessjøen, men vokste opp i Sarpsborg, og både faren og flere andre i familien var leger. Etter artium 1927 og et år ved Oslo Fag- og Forskole gikk han på SHKS 1928–30, avla svenneprøve som møbelsnekker 1933 og tilbragte deretter ett år i Tyskland, hvor han både var elev på interiørarkitektlinjen på Süddeutscher Schreinerfachschule (Nürnberg) og hadde praksis ved flere møbelfabrikker. 
Han etablerte sitt eget firma i Oslo i 1934. Fra 1937 til 1942 var han sjefsdesigner i møbelforretningen A/S Einar Mortensen, og fra 1945 drev han igjen eget firma. Hans virksomhet omfattet både «håndverksmessig serieproduksjon, spesialtegnede unikamøbler i forbindelse med innredningsoppdrag og industriell masseproduksjon.» Ved siden av virksomheten i eget firma var han aktiv som formann i Norske Interiørarkitekters Landsforening 1951–54 og president i Landsforbundet Norsk Brukskunst 1971–75. Han hadde også verv som leder av «Statens Husbonadsnemnd» 1947-49, hvor man bisto Boligdirektoratet med å utvikle funksjonelle planløsninger og lite plasskrevende møbeltyper. I kombinasjonen av alle disse rollene, og fordi han var aktiv i en tid da fagområdet interiør begynte å ta form som en egen profesjon fikk han en nøkkelrolle i formgivningen av etterkrigsnorge.
Som designer arbeidet han med noen få grunntema: det høye dekketøyskapet, pinnestolen, klaffebordet, den åpne lenestolen og det elipseformede konferansebordet. Hans «Klaffebord 2» regnes som en klassiker i norsk møbelproduksjon. Winge var i 1946 den første i Norge til å utvikle flatpakkede møbler etter «knock-down»-prinsippet. Han designet møbler for Møbelindustri IS i Egersund – hvor han var enedesigner 1937-–64, Kleppes møbelfabrikk, Vatnes lenestolfabrikk, Aase dreieri, Arna bruk og Jacob Låtes møbelfabrikk. Han mottok Merket for god design én gang, for kafeteriastolen R-49.Som interiørarkitekt vant han (sammen med Birger Dahl) førstepremie i en konkurranse om møbler til formannskapets leseværelse i Oslo rådhus 1949. Han utformet også styrerommet i Norges Banks daværende hovedkontor 1962, Narvesens hovedkontor 1940, Norges Banks feriesenter på Venabygd, Fylkeshuset i Hamar med flere. Mest kuriøst er hans arbeid med palassinnredning for kong Saud i Jidda og Riyadh 1959–62. Han var også aktiv som utstillingsarkitekt, blant annet i Galleri Vognremissen fra 1968.
Hans arbeider har blitt vist fram i to retrospektive utstillinger, i Norway Design i 1959 og i Kunstindustrimuseet i Oslo i 1981 – i en utstilling kalt «Dobbelt-W», hvor det også ble vist arbeider av Birgit Wessel. Han mottok Jacobprisen i 1962.


== Referanser ==
Now That’s What I Call Music! 8

Now That's What I Call Music! 8 er det åttende samlealbumet i den norske Now That's What I Call Music-serien og ble utgitt 23. mars 2012.


== Sporliste ==
Donkeyboy – «City Boy»
Coldplay – «Paradise»
Laleh – «Some Die Young»
Avicii – «Levels»
LMFAO – «Sexy And I Know It»
Ed Sheeran – «The A Team»
Tooji – «Stay»
Nickelback – «When We Stand Together»
Vinni – «Millimeter»
Sean Paul feat. Alexis Jordan – «Got 2 Luv U»
Gabrielle – «Bordet»
LidoLido feat. Yosef – «Turn Up The Life»
Gavin DeGraw – «Not Over You»
Sisi feat. Nosizwe – «You Say»
Inna feat. Flo Rida – «Club Rocker»
Jessie J – «Domino»
Pitbull feat. Chris Brown – «International Love»
Cobra Starship feat. Sabi – «You Make Me Feel... (Ken Loi Remix)»
Chris Medina – «One More Time»


== Eksterne lenker ==
(en) Now That's What I Call Music! 8 på Discogs
Selvhjelp Norge

Selvhjelp Norge er et nasjonalt kompetansemiljø for selvorganisert selvhjelp, drevet drevet av Stiftelsen Norsk selvhjelpsforum på oppdrag fra Helsedirektoratet.  
Selvhjelp Norge ble etablert i 2006 som en følge av Nasjonal plan for selvhjelp. Selvhjelp Norge ble først finansiert over opptrappingsplanen for psykisk helse, men kom på statsbudsjettet fra 2009 etter en ekstern evaluering i 2008. Selvhjelp Norge er organisert med hovedkontor i Oslo og syv distriktskontorer.
Visjonen for den nasjonale satsingen på selvorganisert selvhjelp er: Alle i Norge skal vite hva selvorganisert selvhjelp er, og kunne ta kunnskapen i bruk når livsproblemer oppstår.


== Oppgaver ==
formidle informasjon og kunnskap om selvorganisert selvhjelp
være koordinator og møteplass for nettverksarbeid, bl.a. gjennom å arrangere nasjonale konferanser
styrke det nasjonale arbeidet gjennom kompetansehevende tiltak
innhente, systematisere, utvikle og videreformidle kunnskap – både erfaringsbasert og forskningsbasert
spre kunnskap, slik at selvorganiserte selvhjelpsgrupper kan komme i gangSelvhjelp Norges distriktskontorer har følgende oppgaver:

være et informasjonspunkt for selvhjelp i sitt dekningsområde
styrke det lokale arbeidet gjennom kompetansehevende tiltak
være en pådriver for utvikling av selvhjelpsarbeidet i samarbeid med lokale aktører, og gjennom dette bygge nettverk
være en faglig ressurs i sitt dekningsområde, blant annet ved å holde foredrag, informasjonsmøter og fagdager og arrangere regionale konferanser
støtte opp om lokal igangsetting av selvorganiserte selvhjelpsgrupper og etablere nettverk for lokale aktører som er engasjert i dette arbeidet
samarbeide med lokale kontaktpunkter og sentre for selvhjelp og mestring etter hvert som disse etableres
spre kunnskap, slik at selvorganiserte selvhjelpsgrupper kan komme i gang


== Eksterne lenker ==
Selvhjelp Norge
Norsk selvhjelpsforum
Helsedirektoratet
Helsedirektoratet om selvorganisert selvhjelp
Nasjonal plan for selvhjelp 2014-2018
LINK Oslo - senter for selvhjelp og mestring
LINK Trondheim
LINK Bergen og omegn - senter for selvorganisert selvhjelp
Akira Amano

Akira Amano (天野 明, Amano Akira, født 1973) er en japansk mangategner kjent for å tegne shōnen mangaserien Reborn!. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Akira Amano på Internet Movie Database
People in Profit System

People in Profit System (PIPS) var en verdensomspennende ponzi-svindel startet av Bryan Marsden i 2004. Selskapet hadde forretningsadresser i Panama og Malaysia.Selskapet lovet skyhøy avkastning på investerte midler. Det var imidlertid ingen verdiskapning i selskapet, men utbetalinger av avkastning ble betalt av innskudd fra nye investorer. I 2005 ble det innledet etterforskning mot selskapet fra flere land, og selskapet ble pålagt å legge ned sin virksomhet. Marsden og hans kone ble tiltalt for blant annet hvitvasking av penger. De ble idømt fengselsstraffer etter å ha erklært seg skyldige på alle punkter.
Også nordmenn investerte og tapte penger i PIPS, tildels gjennom det norske pyramidespillet PlexPay. Finansmannen Peter Warren ble misbrukt i markedsføringen av konseptet. Det ble anslått at 30 millioner kroner gikk tapt for de 10 000 nordmennene som deltok.


== Referanser ==
Per-Erik Bergsjø

Per-Erik Bergsjø (født 22. mai 1958 i Levanger) er en norsk jurist og dommer i Norges Høyesterett.Bergsjø ble cand.jur. i 1985. I studietiden arbeidet han en periode som vitenskapelig assistent ved Nordisk institutt for sjørett ved Universitetet i Oslo. Fra 1986 var han førstekonsulent og senere lovrådgiver i Justisdepartementets lovavdeling. Han var fra 1989 dommerfullmektig ved Lyngen sorenskriverembete/Nord-Troms tingrett. I 1990 ble han utnevnt til tingrettsdommer i Nord-Troms tingrett, et embete han innehadde til årsskiftet 1993/94. Deretter arbeidet han som advokat og partner i advokatfirmaet Vogt & Wiig. Han fikk møterett for Høyesterett i 2000. Bergsjø tiltrådte som høyesterettsdommer 1. mars 2012.


== Referanser ==
Henrik Blomqvist

Henrik Blomqvist er en svensk ishockeyspiller. I sesongen 2011/2012 spilte han back på A-laget til Stjernen hvor han også fungerte som kaptein. Han har også spilt for Fredrikstad laget tidligere, da fra 2005-2007.  Andre klubber han har spilt for er  Småland, Växjö, Troja-Ljungby, Tingsryd,  AaB, Bofors, Tingsryd,  Pelicans og alders bestemtlandslag for Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Blomqvist – Eurohockey.com 
(en) Henrik Blomqvist – Hockeydb.com 
(en) Henrik Blomqvist – Eliteprospects.com
Sportsklubben Hugin

Sportsklubben Hugin (stiftet 28. mai 1921) var et idrettslag fra Oslo. Klubben hadde tilhold i områdene rundt Alexander Kiellands plass og langs Akerselvas vestside, nær Grünerløkka. Klubben drev med bandy, fotball og håndball. Den ble medlem av Oslo Fotballkrets i 1927 og av Oslo Bandykrets i 1932. Hugin ble i 1935 kretsmester klasse C i fotball. Dette året spilte B. Lillehengen, Rolf B. Olsen, Sverre Olsen, Roald Halvorsen, Hans Klatran, Ragnar Røssag, Håkon Eriksen, Dag Mehlum, Gunnar Andersen, Odvar Brander og Oskar Halvorsen.
I 1947 gikk Centrum Sportsklubb inn i Hugin. Centrum var før krigen medlem av Arbeidernes Idrettsforbund og rekrutterte fra Hammersborg og deler av Fredensborg. 11. september 1969 slo Hugin seg sammen med naboklubben Grüner Idrettslag. På dette tidspunktet hadde Hugin om lag 100 medlemmer, mens Grüner hadde omtrent 200. Sammenslutningen gikk under navnet Grüner-Hugin i fem år, men siden 1974 har den blitt hetende Grüner Idrettslag.
Den tidligere landslagsmålvakten i fotball Tom Blohm ble fostret opp i Hugin. Han spilte senere i Frigg og Lyn, men representerte Hugin da han i 1937, som 17-åring, spilte tre landskamper.


== Referanser ==