jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anoplodera rufipes

Anoplodera rufipes er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden fantes den trolig tidligere i Halland i Sverige, men er nå utdødd.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (7–12 mm), middels kraftig, svart trebukk med røde bein. Antennene er noe kortere enn kroppen, hodet forholdsvis kort og bredt, pronotum tydelig lengre enn bredt med litt avrundede bakhjørner. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er ganske grovt punkterte. Beina er middels lange.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i døde greiner av eik. Veden bør være fuktig og litt råtten. Larveutviklingen tar trolig flere år. De voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom-Europa og det nordlige Sør-Europa. I Norden fantes den trolig tidligere i Halland i Sverige (men det er mulig at funnene derfra dreier seg om innførte eksemplarer), men den har ikke blitt funnet der etter 1900.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Anoplodera rufipes (Schaller, 1783) (synonym Leptura rufipes)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Anoplodera rufipes i Encyclopedia of Life 
(en) Anoplodera rufipes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Anoplodera rufipes hos Artsdatabanken 
(sv) Anoplodera rufipes hos Dyntaxa 
(en) Anoplodera rufipes hos Fauna Europaea 
(en) Anoplodera rufipes hos NCBI 
(en) Kategori:Anoplodera rufipes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anoplodera rufipes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Allomorf

En allomorf er i lingvistikken en variant av et morfem (som er en betydningsbærende enhet). Allomorfer oppstår når ett og samme morfem endrer fonetisk form uten at betydninga endrer seg. Allomorfer er dermed de konkrete formene av det mer abstrakte begrepet morfem.
Et eksempel er ordet sykkel. Hvis man legger suffikset -ene, som betyr «bestemt flertall», til denne rota, blir resultatet sykl-ene, hvor rotas form er endra fra sykkel til sykl. Sykkel og sykl er allomorfer av ett og samme morfem, fordi de betyr det samme og har nesten lik form.
På samme måte har morfemet bok allomorfen bok i entall, men bøk (bøker, bøkene) i flertall.
Et annet eksempel er suffikset -er, som betyr «ubestemt flertall», og forekommer for eksempel i ordet bil-er. Hvis sjølve rota derimot ender med kombinasjonen er, som for eksempel snekker, tar suffikset for ubestemt flertall formen -e: snekker-e. Morfene -er og -e har akkurat samme betydning og nesten lik form, og er derfor allomorfer av ett og samme morfem.


== Eksterne lenker ==
(no) Allomorf i Store norske leksikon
Rytterskole

Rytterskoler eller De kongelige Skoler var 260 skoler i Danmarks 12 rytterdistrikter opprettet av Frederik IV i perioden 1721–27. Beslutningen om å oppføre rytterskolene ble stadfestet av kongen den 28. mars 1721.Det ble opprettet mellom 10 og 25 rytterskoler i hvert distrikt. Skolene fungerte som almueskoler for rytterdistriktenes barn.
Det ble oppført nye grunnmurte bygninger til skolene og det ble utstedt instrukser om skoleplikt og undervisning samt om lærernes ansettelse og avlønning. Alle skolene ble oppført etter samme grunnplan, som sa at bygningen skulle være 13,2 meter lang og 7,5 meter bred. Fra gulv til loft var det 2,8 meter. Skolene inneholdt en forstue og skolestuen. Dessuten var det et sovekammer, spiskammer og et kjøkken til læreren, som bodde på skolen. Flere steder ble den opprinnelige teglsten på taket etter hvert skiftet ut med stråtak. Teglstenene ble nemlig knust når guttene kastet sten på taket.
Skolene ble for det meste oppført i umiddelbar nærhet av den lokale kirken, da det normalt var presten, som førte tilsyn med undervisningen.


== Rytterskoletavlene ==

På alle rytterskolene ble det satt opp en sandsteinstavle med samme innskrift på alle. Øverst er Frederik IVs speilmonogram og en latinsk tekst og nederst et vers på dansk.
Den latinske teksten lyder: 

Hanc Scolam, Hujusq ad instar Ducentas Quadraginta in Circulis ad perpetuo alendas duodecem Cohortes Equestris, a institutis, fundavi
Som betyr:

Denne skole og 240 andre som denne, har VI FREDERIK DEN FJERDE, af Guds nåde konge af Danmark og Norge, de Venders og Gothers etc. i året 1721 ladet opføre i de distrikter, som af OS er oprettet til stadig at underholde 12 ryttereskadroner

Det danske verset lyder slik:

Halvtredsindstyve Aar, GUD har DU mig opholdet.
At Sygdom Kriig og Pest mig intet ondt har voldet.
Thi yder jeg min Tack, og breder ud DIT Navn.
Og bygger Skoler op, de fattige til Gavn.
GUD lad i dette Værk DIN Naades Fylde kende!
Lad denne min Fundatz bestaa til Verdens Ende!
Lad altid paa min Stool, een findes af min Ætt
Som mener DIG MIN GUD! og DISSE SKOLER Rætt.


== Almueskoler ==
Kretsen rundt kongefamilien, hoffet og de høyeste embedsmenn samt enkelte storgodseiere oppførte også børneskoler for almuen på sine gods. Imidlertid var ikke undervisningen ensartet på disse skolene og først mye senere fikk man et samlet skolevesen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rytterskoler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rytterskole – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Frederik IV´s rytterskoler – De kongelige Skoler
Frederik IV´s rytterskoler og deres plassering i rytterdistrikterne
Lille Heddinge Rytterskole
Rosstjeneste

Rosstjeneste var en tjeneste til hest i full rustning som var adelens hovedplikt i Danmark frem til innføringen av eneveldet i 1660. Ordet rosstjeneste fremkommer imidlertid først på slutten av 1500-tallet og stammer fra det tyske Rossdienst.Tidligere var det snakk om adelens plikt til å holde «rustning» og selv om adelsmannen som regel kjempet til hest, var det egentlige grunnlaget for hans privilegerte stilling at han personlig og i full rustning våget livet for fedrelandet.


== Norge ==
I Norge ble ikke bare adelen, men også geistligheten og de mest velstående odelsbøndene flere ganger taksert for rosstjeneste. Lensherrene på Akershus festning og Bohus var forpliktet til å stille et bestemt antall «gerust heste» også i fredstid, men forøvrig var de tjenestpliktige aldri personlig oppbudt. Plikten ble nemlig omsatt i en pengeavgift og for disse vervet man fremmede ryttere.


== Se også ==
Den danske hærs historie før 1670
Hærreduksjonen i Danmark 1661–62


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Rosstjeneste hos SNL
Artikkel av Kristian Erslev: Historisk Tidsskrift, Bind 7. række, 2 (1899 - 1900) 1, side 393
Oppslag i Ordbog over det danske sprog
Oppslag i Salomonsen
Pseudovadonia livida

Pseudovadonia livida er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden finnes den i det sørligste Danmark og ved Göteborg i Sverige. Sommeren 2010 ble den første gang funnet i Norge, i Østfold.


== Utseende ==
En liten (5–9 mm), middels kraftig, svart trebukk med gulbrune dekkvinger. Den kan kjennes på liten og tetbygd kropp, forholdsvis stort og bredt hode, og at kroppen er kledt med ganske lange, fine hår. Antennene er noe kortere enn kroppen, hodet forholdsvis kort og bredt, pronotum litt lengre enn bredt med litt avrundede bakhjørner, grovt punktert. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er ganske grovt punkterte, litt blanke med lang, fin hårkledning. Beina er middels lange og ganske kraftige.


== Levevis ==

Larven utvikler ikke i død ved som hos de fleste andre trebukker, men kryper omkring i barskog-førna og spiser mer eller mindre nedbrutt råhumus. Førnaen bør være infisert av soppen barnålsopp (Micromphale perforans), det er trolig mest denne soppens hyfer larven lever av.
Utviklingen tar to år. Arten er hyppigst funnet i glenner eller skogkanter i tørr, sandete furuskog. De voksne billene er aktive i juni-juli og besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa og østover til Syria og det vestlige Sibir. I norden forekommer den på Sønderjylland og Øerne i Danmark, og det er en nyoppdaget bestand nær Göteborg i Sverige. Sommeren 2010 ble den for første gang funnet i Norge.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Pseudovadonia livida (Fabricius, 1776) (synonymer Leptura livida, Anoplodera livida, Pseudoalosterna livida)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudovadonia livida i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudovadonia livida i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pseudovadonia livida hos Artsdatabanken 
(sv) Pseudovadonia livida hos Dyntaxa 
(en) Pseudovadonia livida hos Fauna Europaea 
(en) Pseudovadonia livida hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudovadonia livida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pseudovadonia livida – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudovadonia livida – detaljert informasjon på Wikispecies
Thorwald Proll

Thorwald Proll (født 22. juli 1941 i Kassel) var et tidlig medlem av den gruppen som senere skulle bli til Rote Armee Fraktion også kalt Baader-Meinhof gruppen i Tyskland.


== Brannstiftelsen ==
Som bekjent av Andreas Baader og Gudrun Ensslin, senere også Horst Söhnlein, som var en venn av Andreas Baader  fra ungdomstiden i München, satte han 2.april 1968 fyr på kjøpesentrene Kaufhof og Kaufhaus Schneider i Frankfurt am Main rett før stengetid. Tysk politi mottok senere samme kveld et anonymt tips som førte dem direkte til brannstifterne, hvor de fant overveldende bevis for at de var skyldige. Det gikk ingen menneskeliv tapt i brannene.


== Rettssaken ==
Rettssaken begynte 14. oktober 1968 i Frankfurt. De fire tiltalte hadde sammenlagt 9 advokater, blant dem Horst Mahler, Otto Schily og professor Ernst Heinitz, tidligere rektor ved Freie Universität Berlin. De tiltalte forholdt seg fullstendig tause og først etter tre dager begynte Gudrun Ensslin å snakke. Hun tilsto at hun selv og Andreas Baader hadde satt fyr på kjøpesentret Kaufhaus Schneider som en protest mot USAs krig i Vietnam. De øvrige to, hevdet hun, var uskyldige. Den 3. oktober 1968 ble alle fire dømt til tre års fengsel for ildspåsettelse.


== Løslatelse ==
De fire brannstifterne ble løslatt 13. juni 1969, et forhold tysk politi anket. I november 1969 fikk politiet medhold i sin anke i tysk høyesterett. Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Thorwald Proll bestemte seg da for å gå i dekning. Gruppen fikk hjelp og flyktet til Paris. De kontaktet Thorwald Prolls søster, Astrid og fikk henne til å bringe dem papir, bøker og en bil de hadde etterlatt i en garasje i Frankfurt. Astrid Proll gjorde som hun ble bedt om og møtte sin bror i Paris, hvor hun sluttet seg til gruppen.
Etter noen tid i Paris reiste Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Astrid Proll til Italia hvor de bodde hos kjente fra Berlin. Astrid Proll ble derved et tidlig medlem i RAF. Thorwald Proll bestemte seg for å vende tilbake til Tyskland, hvor han meldte seg for politiet for å sone reste av straffen. Thorwald Proll ble løslatt fra fengslet i oktober 1971 og har siden 1978 vært bosatt i Hamburg. Han hadde senere ingen forbindelser med Rote Armee Fraktion


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aust, Stefan: The Bade Meinhof Complex, Hofman und Clampe Verlag, 2008, English Translation, ISBN 9781847920454


== Eksterne lenker ==
(en) Thorwald Proll på Internet Movie Database 
(en) Thorwald Proll på Discogs
Grammoptera abdominalis

Grammoptera abdominalis er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden er den sjelden og bare funnet i Danmark og én gang i Sør-Sverige.


== Utseende ==
En liten (5–10 mm), brun, middels slank trebukk. Den kan kjennes fra de andre Grammoptera-artene som forekommer i Norden på at lårene er røde med svart spiss (hovedsakelig svarte hos Grammoptera ruficornis, helt røde hos Grammoptera ustulata) og antennene helt mørke (røde og mørke hos Grammoptera ruficornis. Antennene er nesten så lange som kroppen og stort sett mørke. Hodet er nokså bredt med markerte tinninger og kraftig innsnørt hals. Pronotum er omtrent så langt som bredt, klokkeformet sett ovenfra, med bakhjørnene trukket ut til korte, spisse pigger. Dekkvingene er til sammen bare litt bredere enn pronotum, parallellsidige, mørkbrune til svarte. Beina er slanke, lårene røde med svart spiss, leggene og føttene mørke. Larven er opptil 14 millimeter lang, med tre par tydelige bein.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i døde grener av eik, disse bør være kraftig angrepet av sopp, særlig arten Vuilleminia comedens, men det er mulig at den ikke er spesielt knyttet til denne arten. Larveutviklingen tar trolig to år. De voksne billene kan finnes i mai-juni, gjerne på blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa østover til Kaukasus. I Norden er arten svært sjelden, det er kjent funn fra Jylland og Bornholm i Danmark og ett funn fra Småland, Sverige.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Grammoptera abdominalis (Stephens, 1831)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Grammoptera abdominalis i Encyclopedia of Life 
(en) Grammoptera abdominalis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Grammoptera abdominalis hos Artsdatabanken 
(sv) Grammoptera abdominalis hos Dyntaxa 
(en) Grammoptera abdominalis hos Fauna Europaea 
(en) Grammoptera abdominalis hos NCBI 
(en) Kategori:Grammoptera abdominalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Grammoptera abdominalis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Pachyta quadrimaculata

Pachyta quadrimaculata er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er utbredt i det sørlige Finland i Norden.


== Utseende ==
En ganske stor (11–22 mm) og bred trebukk. Den brede kroppsformen og dekkvingenes karakteristiske farger gjør det lett å kjenne arten. Antennene er mørke og nesten så lange som kroppen. Hodet er ganske langstrakt, lengre enn bredt, med utstående, rundede fasettøyne. Pronotum er svart, omtrent så langt som bredt, i midten med en kraftig, butt pigg på hver side. Dekkvingene er brungule med fire store, svarte flekker (to på hver vinge), det fremste flekkeparet er ovale, det bakre gjerne omtrent rombeformede. Beina er lange og svarte.


== Levevis ==
Biologien til arten er ikke godt kjent, men ligner trolig slektningen Pachyta lamed.
Arten finnes i eldre barskog, oftest i tilknytning til gran. Til tross for at den er vidt utbredt synes den aldri være tallrik. Larvene utvikler seg i nylig døde røtter av gran og furu. Larveutviklingen tar tre år. De voksne billene kan man finne, gjerne på blomster, i juni-juli.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i  den palearktiske sone, i Europa går den sør til Alpene, mot øst like til Stillehavet. I Norden er den utbredt i det sørlige Finland inkludert Åland. Det finnes noen gamle funn fra Sverige og Danmark, men det er uklart om dette dreier seg om at det har vært bestander der, eller om det er importerte eller feil-etiketterte individer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Rhagiini
Pachyta quadrimaculata (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Pachyta quadrimaculata i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pachyta quadrimaculata hos Artsdatabanken 
(sv) Pachyta quadrimaculata hos Dyntaxa 
(en) Pachyta quadrimaculata hos Fauna Europaea 
(en) Pachyta quadrimaculata hos NCBI 
(en) Kategori:Pachyta quadrimaculata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pachyta quadrimaculata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pachyta quadrimaculata – detaljert informasjon på Wikispecies
Eiketreløper

Eiketreløper (Rhagium sycophanta) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten, som er knyttet til eikeskog, er ikke funnet i Norge, men forekommer i Danmark og Sør-Sverige.


== Utseende ==
En middelsstor til ganske stor (17–26 mm), noe kraftig trebukk med ganske korte antenner. Den ligner mye på løvtreløper Rhagium mordax i fargen, men kjennes lett på at hodet er mye bredere og beina betydelig kraftigere. På farge er den gulbrunt-spraglete. Hver dekkvinge har en skrå, mørk tverrstripe omtrent i midten, denne er bredt kantet med okergult på begge sider, men denne stripen er ikke like tydelig som hos løvtreløper Rhagium mordax. Antennene er ganske kraftige og rundt en tredjedel så lange som kroppen. Hodet er bredt firkantet, med påfallende lange, bakover litt utvidete tinninger bak fasettøynene. Tinningen er over dobbelt så lang som fasettøyet. Pronotum er litt lengre enn bredt, sterkt hvelvet, med en kort, men kraftig pigg midt på hver side. Den fremre delen danner en markert krage. Dekkvingene har tre lengderibber hver, men disse er mindre markerte enn hos bartreløperen. Beina er grå, temmelig lange og påfallende kraftige. Larven er opptil 4,5 centimeter lang, hvit, ganske flat og langstrakt. Hodet er bredt og kileformet, kjevene kraftige.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på stående eller liggende, døde stokker av eik, sjeldnere andre løvtrær. Larven ganger ca. 2 centimeter brede ganger under barken. Utviklingen tar to år. De voksne billene klekkes vanligvis om høsten, men overvintrer i puppekammeret og kommer først fram om våren. Arten lever ofte sammen med den vanligere slektningen løvtreløper (Rhagium mordax). De voksne billene er aktive i mai-juni, man kan finne dem løpende omkring på tømmerstokker, men de besøker også blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, mot nord til det sørligste Sverige, mot øst til det sørlige Sibir. I Norden finnes den i Danmark og i Sverige langs kysten omtrent nord til Stockholm.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Rhagiini
Eiketreløper Rhagium sycophanta (Schrank, 1781)


== Referanser ==


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) eiketreløper i Encyclopedia of Life 
(en) eiketreløper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) eiketreløper hos Artsdatabanken 
(sv) eiketreløper hos Dyntaxa 
(en) eiketreløper hos Fauna Europaea 
(en) eiketreløper hos NCBI 
(en) Kategori:Rhagium sycophanta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rhagium sycophanta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhagium sycophanta – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhamnusium bicolor

Rhamnusium bicolor er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten, som er knyttet til åpen løvskog med gamle trær, fantes tidligere i Finland, men er trolig utdødd der.


== Utseende ==
En ganske stor (16-22 mm), slank trebukk som finnes i flere fargevarianter. Den kjennes lettest på formen på pronotum, som har fire kraftige buler som danner et tverrbånd. Beina, hodet og kroppen er rødgule, mens dekkvingene vanligvis er svarte, det finnes også individer med rødgule dekkvinger og overgangsformer mellom de to ytterpunktene. Antennene, som er vel halvparten så lange som kroppen og vganske kraftige, kan være helt rødlige eller mørke mot spissen. 


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i ganske morken ved i hule løvtrær, som alm, lind, poppel og lønn. Larven lever på grensen mellom død og levende ved. Utviklingen tar to-tre år. Den er en typisk kulturmarksart som er svært sårbar for bruksendringer som fører til at hule trær blir sjeldnere.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, men har gått mye tilbake i de senere tiårene. I Norden er den bare funnet på én lokalitet i det sørlige Finland, der den ser ut til å ha forsvunnet på slutten av 1980-tallet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Rhamnusiini
Rhamnusium bicolor (Schrank, 1781)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Rhamnusium bicolor i Encyclopedia of Life 
(en) Rhamnusium bicolor i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rhamnusium bicolor hos Artsdatabanken 
(sv) Rhamnusium bicolor hos Dyntaxa 
(en) Rhamnusium bicolor hos Fauna Europaea 
(en) Rhamnusium bicolor hos NCBI 
(en) Kategori:Rhamnusium bicolor – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rhamnusium bicolor – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhamnusium bicolor – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Mount Aniakchak

Mount Aniakchak er et 3 400 år gammel vulkankrater, som ligger i Aleutene i Alaska. Det gjenværende kaldera er om lag 10 km. i diameter. Området rundt vulkanen omfattes av nasjonalparken Aniakchak National Monument and Preserve som drives av National Park Service. I november 1967, ble Aniakchak Caldera erklært som et nasjonalt landemerke av National Park Service.
Aniakchak er en sovende vulkan. Det er registrert at det må ha hatt minst ti større utbrudd med lavastrømmer siden kalderaen ble dannet i 1645 f. Kr, siste lavastrøm kom i 1931. 


== Eksterne lenker ==
Alaska Peninsula Trek