jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Varden skole (Kvænangen)

Varden skole var en kristen friskole som ble opprettet i 1990 av en gruppe foreldre med tilhørighet i Den luthersk-læstadianske menighet (Lyngenretningen). Skolen var den første av fire grunnskoler som ble opprettet av mennesker med bakgrunn i læstadianske menigheter i Nord-Troms og Finnmark.
De første årene holdt skolen til i en enebolig i Jøkelfjord i Kvænangen kommune, men flyttet ved årsskiftet 1997/98 inn i nytt skolebygg på Alteidet, halvannen mil unna.
Skolen var en fådelt barne- og ungdomsskole, og elevtallet lå i mange år ganske stabilt på mellom 15 og 25 elever. De siste årene gikk derimot elevtallet betydelig ned. På slutten var skolen udelt.
Elevene kom i all hovedsak fra lokale familier, men i oppstartsfasen flyttet det 3-4 familier til området på grunn av etableringen. Sporadisk kom det også elever som gikk på skolen for kortere eller lengre tid, for eksempel når en av foreldrene tok lærerstilling der. I flere år hadde skolen også to russiske gjesteelever som gikk på skolen 2-3 høstmåneder mens faren hadde sesongarbeid i Norge.
Skoledriften ble i 2011 avviklet grunnet elevmangel.
Pacific Star

Pacific Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste i Stillehavet, Malaya og Øst-Asia under andre verdenskrig.


== Utforming ==
Pacific Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE PACIFIC STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. 
Medaljen er opphengt i et bånd med en smal gul midtstripe med bredere grønne kanter og utenfor dette igjen smale kanter i mørk blått bånd på den ene siden og lyst blått på den andre med brede røde striper ved hver kant av båndet. Gult og grønt skal symbolisere stillehavsstrendene og skogen. Rødt representerer den britiske hæren, mørk blått marinen og lyst blått luftvåpenet.


== Tildeling ==
Medaljen ble tildelt for stridstjeneste i Stillehavet mellom 8. desember 1941 og 2. september 1945 og for stridstjeneste andre steder i Kina, Hongkong, Malaya, Britisk Nord-Borneo, Brunei, Sarawak, Labuan og Sumatra etter nærmere bestemte vilkår og datoer.Tjenestegjørende i Hongkong, Kina og Indonesia kunne etter nærmere bestemmelser også tildeles medaljen. Personell i marinen kunne, etter å ha blitt tildelt 1939–1945 Star, også gjøre seg fortjent til Pacific Star ved tjeneste i stillehavsområdet.  Krigsseilere i handelsflåten kvalifiserte også for medaljen. Personell i Royal Air Force måtte ha gjennomført ett operasjonstokt mot fienden for å bli tildelt medaljen.Den som etter å ha gjort seg fortjent til Pacific Star også kvalifiserte seg til Burma Star, ble ikke tildelt en ekstra medalje. I stedet ble medaljebåndet for Pacific Star utstyrt med båndspenne med innskriften «BURMA». På båndstripen ble dette markert med en rosett.
Medaljen ble i hovedsak tildelt tjenestegjørende i Royal Navy og til australsk og nyzealandsk personell.


== Se også ==
1939–1945 Star
Africa Star
Air Crew Europe Star
Arctic Star
Atlantic Star
Burma Star
France and Germany Star
Italy Star


== Referanser ==
Bordzjomi

Bordzjomi (georgisk: ბორჯომი) er et kursted i det sentrale Georgia. Byen ligger ved elven Kura (georgisk: Mt'k'vari). I Bordzjomi produseres det internasjonalt kjente mineralvannet av samme navn. I Georgia er Bordzjomi synonymt med mineralvann på samme måte som Farris i Norge. Ikke langt fra Bordzjomi ligger skistedet Bakuriani. 


== Historie ==

Bordzjomi nevnes første gang i skriftlige kilder på 600-tallet, som Tori. Gjennom slukten stedet ligger i gikk det en gammel handelsvei. I krigstider ble den en militær innfallsport til det georgiske slettelandet. Stedet ble ødelagt på 700-tallet av arabiske erobrere, og atter igjen på 1200-tallet av mongolene. Mot slutten av 1500-tallet slo invaderende tyrkiske seg ned i Bordzjomi og 42 andre landsbyer i området. Ved freden i Adrianopel i 1829 ble Tori tilkjent Russland, og det var da byen fikk sitt nåværende navn. 
Allerede i det første årtusen etter Kristus var stedet yndet for sine helsebringende kilder. Ved Katarinakilden har arkeologer funnet et steinbad fra antikkens dager. 
I 1829 bragte russiske soldater kunnskapen om det helsebringende kildevannet til Moskva. Dermed ble russernes interesse vakt for alvor. Særlig fra 1850-årene utviklet det seg en betydelig kurturisme dit. Byens varme klima og mineralvannkildene der gav byen tilnavnet «Kaukasus' perle». I 1864 bygde den russiske visekongen Bordsjomi sommerresidens i Bordzjomi. Administrasjonen for mineralvanntapingen ble etablert. Rike persere, aserbajdsjanere og russere bygde seg praktfulle villaer. Det oppstod store kurhoteller og flere parker. Mellom 1892 og 1895 ble det utbygd til sommerpalass for den russiske tsar. I 1894 ble det åpnet jernbaneforbindelse, og en staselig jernbanestasjon ble innviet. I 1890-årene bygde den russiske storfyrst Nikolaj Mikhailovitsj seg en park og et slott i maurisk stil i Likani, i vestre utkant av byen. Eksporten av mineralvann skjøt kraftig fart. 
Blant kurgjestene kan nevnes komponisten Peter Tsjajkovskij og forfatteren Leo Tolstoj. Den russiske tilstrømning forandret befolkningssammensetningen kraftig, slik at stedet i 1901 hadde flere russiske innbyggere (2 031) enn georgiere (1 424).
Etter Den røde armés invasjon av Georgia i 1921 konfiskerte Sovjetregimet alle aristokratiets villaer og herregårder og omgjorde dem til sanatorier som ble stilt til rådighet for den tilreisende kommunistiske partielite. Blant tsarpalassets feriegjester var Josef Stalin og sikkerhetstjenestens leder Lavrentij Berija.
Trass i store oversvømmelsesskader fra 18. april 1968 fortsatte byen å vokse i sovjettiden. Etter sovjettiden ble utviklingen hemmet av politisk og økonomisk krise, men etter årtusenskiftet ble forfallet snudd ved hjelp av investeringer fra det offentlig og fra private. 
Bordzjomi søkte sammen med Bakuriani om å få arrangere de olympiske vinterleker 2014, men ble ikke utvalgt som en av de tre finalistene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Borjomi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kwak Min-jung

Kwak Min-jung (født 23. januar 1994 i Seoul i Sør-Korea) er en sørkoreansk kunstløper som deltok i kunstløp under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada i idrettsgrenen singel kvinner. Hun endte på en 13.-plass.
Kwak er bosatt i Gwacheon i Gyeonggiprovinsen, like sør for Seoul. Hun tok sølv i det sørkoreanske kunstløpmesterskapet i 2010 og gull i juniormesterskapet i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kwak Min-jung – Olympedia 
(en) Kwak Min-jung – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kwak Min-jung – ISU
Hydrometeorologi

Hydrometeorologi vitenskapen om overgangen vannet tar mellom den stratosfæren eller troposfæren og jordskorpen. Det er en tverrvitenskaplig disiplin som krysser hydrologi og meteorologi.
Vokalensemblet Skrik

Vokalensemblet Skrik er et vokalensemble med base i Bergen stiftet i 2004 av korsangere med bakgrunn fra Studinekoret Sirenene og Mannskoret Arme Riddere. Fra starten fram til 2014 var Jon Flydal Blichfeldt ensemblets dirigent. Siden 2016 har Christian Holter vært dirigent. Ensemblet har et bredt repertoar fra pop til klassisk.


== Historikk ==
Vokalensemblet Skrik ble dannet i Bergen høsten 2004. Debutkonserten ble holdt i Håkonshallen i Bergen i mars 2005.
Under den nasjonale korkonkurransen Syng For Oss juni 2012 vant ensemblet Grand Prix i tillegg til 1.-plass i pop-klassen og 2.-plass i klasse A+.
I 2012 var Vokalensemblet Skrik rangert som nr 98 på Interkulturs verdensranking etter deltagelse i In... Canto Sul Garda høsten 2011, med 3.-plass i sakral klasse og 3.-plass i pop-klassen. Her mottok også dirigenten, Jon Flydal Blichfeldt, egen dirigentpris.
2017 – NM for kor i Trondheim: 2.plass i sakral klasse og blandakor klasse A og deltaker Grand Prix (finale).
2018 - korkonkurransen Syng for oss i Bergen: 1. plass i blandakor og deltaker i Grand Prix (Finale)
2019 - NM for kor i Trondheim: Vinner av klassen blandakor A.
Skrik har blant annet fremført Johannes Brahms’ Ein deutsches Requiem sammen med Collegium Musicum og Claude Debussys Nocturnes med Bergen Filharmoniske Orkester. I en særstilling står ensemblets deltagelse i Transiteateret-Bergens oppsetning av Bertolt Brecht og Hanns Eislers stykke Die Massnahme, både ved Festspillene i Bergen 2007 og ved Salzburger Festspiele 2008. 2009 holdt Skrik egen konsert i anledning Bergensbanens 100-årsjubileum på Bergen stasjon. Dette er Skriks største egenproduksjon.
Skrik har sunget med  Frode Alnæs, Bjarte Hjelmeland, Tone Lise Moberg, Tomine Mikkeline Eide, Audun Iversen, Tor Endresen, Eldbjørg Raknes, Jostein Gundersen, og Currentes.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Vokalensemblet Skrik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Vokalensemblet Skrik i media
Resultater fra In...Canto Sul Garda 2011
Nils J. Engelsen

Nils Ivar Johan Engelsen (født 29. juli 1914 i Tromsø, død 15. februar 1991) var en norsk baptistisk teolog og rektor for Baptistenes teologiske seminar på Stabekk. 


== Biografi ==
Etter folkeskole arbeidet han flere år som handelsbetjent i Honningsvåg. Han ønsket å bli sjømann, men etter at han var blitt omvendt, kom han i 1937 til Oslo for å gå på bibelkurs. Deretter fortsatte han på Baptistenes Misjonsskole i 1938 – samtidig leste han til artium på kveldstid. Under andre verdenskrig studerte han teologi ved Universitetet i Oslo. Han ble cand.theol. i 1948. Deretter reiste han til USA for å studere videre, men allerede året etter ble han kalt tilbake til Oslo for å bli lærer på Baptistenes Misjonsskole, og i 1950 ble han rektor der. 
I 1970 tok han doktorgraden Yale-universitetet i USA på en avhandling om Tungetale etter to års studiepermisjon fra jobben ved Baptistenes teologiske seminar. Han var også foreleser på det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. 
I sitt minneord over Engelsen skriver generalsekretær Per J. Midteide: «Hans død betyr avslutningen på en epoke i Det Norske Baptistsamfunns historie. Baptistsamfunnet har mistet sin fremste teolog, en av sine mest fargerike og inspirerende forkynnere og drivkraften bak byggingen av baptistenes senter på Stabekk. Kristen-Norge har mistet en markant personlighet og en fremragende økumen.»


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordlys 21. februar 1991 side 18: Per J. Midteide: Minneord over Nils J. Engelsen.
Joshua Jackson

Joshua Carter Jackson (født 11. juni 1978 i Vancouver, Britisk Columbia, Canada) er en canadisk-amerikansk skuespiller. 
Han er mest kjent for sin rolle i TV-serien Dawson's Creek som ble spilt inn mellom 1998 og 2003, fra en nyinnspilling av filmen Ocean's Eleven hvor han dukker opp i en pokerscene sammen med skuespillerne Brad Pitt, George Clooney, Topher Grace og flere andre. I 2000 var han også med som gjestestjerne i sesong 12 av TV-serien The Simpsons der han spilte en miljøverner som var forelsket i Lisa Simpson i episoden Lisa the Tree Hugger. 
I 2005 flyttet Jackson til Storbritannia og fikk sin teaterdebut på West End-teateret i London. Stykket han var med i ble en viktig og populær suksess for ham og ble sendt nesten sammenhengende mellom februar og april samme år. 
Jackson spiller for tiden rollen som Peter Bishop i J.J. Abrams sin science fiction-serie Fringe. Manuset til denne serien ble skrevet av J.J. Abrams, Roberto Orci og Alex Kurtzman. Serien vises på Fox sitt TV-nettverk og er den nest høyeste rangerte nye forestillingen fra 2008-2009-sesongen etter CBS sin TV-serie The Mentalist. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joshua Jackson på Internet Movie Database 
(sv) Joshua Jackson i Svensk Filmdatabas 
(da) Joshua Jackson på Filmdatabasen 
(da) Joshua Jackson på Scope 
(fr) Joshua Jackson på Allociné 
(en) Joshua Jackson på AllMovie 
(en) Joshua Jackson hos Turner Classic Movies 
(en) Joshua Jackson hos Rotten Tomatoes 
(en) Joshua Jackson hos The Movie Database 
(en) Joshua Jackson hos Internet Broadway Database 
(en) Joshua Jackson hos Internet Broadway Database
Rose Murphy

Rose Murphy (født 7. mai eller 28. april 1913 i Xenia, Ohio, USA, død 16. november 1989 i New York City, USA) var en amerikansk pianist og vokalist som er mest kjent for sangen Busy Line. Hun var 78 år gammel da hun døde og selv om hun var gift 4 ganger fikk hun aldri noen barn og etterlot seg derfor ingen direkte etterkommere. 
Hun begynte sin musikalske karriere på slutten av 1930-tallet og oppnådde sterk popularitet både i USA og Storbritannia på slutten av 1940-tallet. Selv om hun er blitt en svært talentfull pianist er hun best kjent for hennes høye sangstil som inneholder flere lydeffekter. Fra 1950-tallet til 1980-tallet fortsatte Rose å spille på mange av det som er kjent som de beste og mest kjente klubbene i New York.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rose Murphy på Internet Movie Database 
(en) Rose Murphy hos The Movie Database 
(en) Rose Murphy på Discogs 
(en) Rose Murphy på MusicBrainz 
(en) Rose Murphy på AllMusic
Rieko Kanai

Rieko Kanai (født 4. november 1981) er en japansk skihopper.
Hun debuterte internasjonalt med 7.-plass (av 34 deltakere) i et FIS-renn (kvinnenes Hoppuke) i Rastbüchl 19. februar 2003. Hennes beste plassering i kontinentalcupen er 5.-plass (av 22 deltakere) i normalbakken i Sapporo 9. mars 2007. Sammenlagt i kontinentalcupen ble hun nummer 20 i sesongen 2004-05.
Hun ble sist av 6 deltakere i vinter-Universiaden i Seefeld i 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rieko Kanai – FIS (skihopping)
Derek Jacobi

Derek Jacobi (født 22. oktober 1938 i London) er en britisk skuespiller og regissør. I likhet med Laurence Olivier bærer han æren av å holde to ridderskap, nemlig ett dansk og ett britisk. Han fikk sitt gjennombrudd i 1976 med rollen som Claudius i tv-serien Jeg, Claudius. I 1980 fikk Jacobi en ledende rolle i BBC sin filmatiserte versjon av Hamlet, og han debuterte på Broadway i teaterstykket The Suicide. Samme året sluttet han seg til Royal Shakespeare Company. 
Fra 1982 til 1985 spilte han fire krevende roller samtidig: som Benedick i Shakespeare sitt Much Ado About Nothing, som han vant en Tony award for. Karakteren Prospero i Stormen, i Peer Gynt og rollen som Cyrano de Bergerac som han fremførte på en turne rundt om i USA.
Jacobi er åpent homofil, og i mars 2006, etter 27 år sammen, inngikk han et partnerskap med sin ledsager Richard Clifford. Dette skjedde fire måneder etter at sivile partnerskap ble innført i Storbritannia. De bor sammen i en leilighet i Nord-London.


== Filmografi ==
1973 - Sjakalen som Caron
1974 - Varulv som Klaus Wenzer
1978 - Denne mann er farlig som Townley
1980 - Mannen som gick upp i rök som Martin Beck
2000 - Gladiator som Gracchus
2002 - Up at the Villa som Lucky Leadbetter
2005 - Nanny McPhee som Mr. Wheen
2006 - Underworld: Evolution som Alexander Corvinus
2007 - Det gylne kompasset som medlem av Magisterium.
2010 - Hereafter som leser Charles Dickens sine verk ved London Book Fair
2010 - Kongens tale som erkebiskop Cosmo Gordon Lang
2011 - My Week with Marilyn som sir Owen Morshead
2014 - Grace of Monaco som grev Fernando D'Ailieres
2015 - Eventyret om Askepott som King


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Derek Jacobi på Internet Movie Database 
(sv) Derek Jacobi i Svensk Filmdatabas 
(da) Derek Jacobi på Filmdatabasen 
(da) Derek Jacobi på Scope 
(fr) Derek Jacobi på Allociné 
(en) Derek Jacobi på AllMovie 
(en) Derek Jacobi hos Turner Classic Movies 
(en) Derek Jacobi hos Rotten Tomatoes 
(en) Derek Jacobi hos The Movie Database 
(en) Derek Jacobi hos Internet Broadway Database
Bjarne Eia

Bjarne Eia  (født 23. mars 1923 i Våle, død 23. juli 2000) var en norsk offiser i Sjøforsvaret og politiker for Høyre. Eia var fra 1961 til 1973 vararepresentant for Vestfold på Stortinget.


== Andre verdenskrig ==
Eia gikk i 1939 til sjøs og var på MS «Tercero» i Buenos Aires da Tyskland angrep Norge 9. april 1940. Etter å ha vært i flyvåpenet og Little Norway i Canada etterfulgt av tjeneste på Island, begynte Eia på sjøkrigsskolen i Storbritannia.Etter å ha tatt Royal Naval College tjenestegjorde han i britiske Royal Navy og det norske Sjøforsvaret. Han tjenestegjorde på «St. Albans» og HMS «Mutine», som eskorterte allierte atlanterhavskonvoier.Senere deltok han i landgangene i Italia og Frankrike. I januar 1944 tjenestegjorde han på en britisk minesveiper som ble deltok i forberedelsene til Operasjon Shingle i Italia.Eia gjorde seg fortjent til en rekke krigsutmerkelser.


== Tjeneste i Sjøforsvaret ==
I 1945 ble han sjøoffiser og tjenestegjorde deretter som offiser og sjef på Sjøforsvarets fartøyer.
I årene 1956 til 1959 arbeidet han i Etiopia, der norsk ekspertise var engasjert for å bygge opp landets sjøforsvar.
Eia var fra 1962 til 1965 inspektør for torpedokanonbåtene. Han tok utdanning i elektronikk, økonomi og folkerett og gikk i 1965 på Forsvarets høgskole. Eia tjenestegjorde i admiralstaben fra 1969 til 1972 og var deretter i Forsvarets overkommando. Eia blei 1972 forfremmet til kommandør. I 1977 ble han forsvarsattaché i London og Dublin, en postering han hadde til 1980.Han gikk da til Statsministerens kontor der han arbeidet med informasjonsberedskap. Eia avsluttet sin karriere som fylkesberedskapsleder for Vestfold fra 1982 til 1990, da han gikk av med pensjon.


== Politisk virke ==
Eia var aktiv i politikken for Høyre på lokal-, fylkes- og landsplan. Han var medlem av Laksevåg kommunestyre i årene 1963 til 1965 og av Horten kommunestyre fra 1967 til 1969. Eia var formann i Horten Høyre 1967 til 1969 og i samme periode medlem av styret i Vestfold Høyre. Fra 1967 til 1969 var han fylkestingsrepresentant i Vestfold. I stortingsperiodene 1961 til 1965, 1965 til 1969 og 1969 til 1973 var Eia vararepresentant på Stortinget for Vestfold fylke.


== Utmerkelser ==
For sin krigsinnsats ble Eia dekorert med Krigsmedaljen, Deltakermedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Av britene ble han dekorert med Atlantic Star med spenne, 1939–1945 Star, Italy Star og Defence Medal. Han ble senere tildelt Forsvarsmedaljen med tre stjerner og Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje. Eia ble utnevnt til kommandør av den etiopiske Keiser Menelik IIs orden.


== Fotnote ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bjarne Eia hos Stortinget 
(no) Bjarne Eia hos Norsk senter for forskningsdata
Kortbaneløp på skøyter under Vinter-OL 2010 – 3000 meter stafett kvinner

Kvinnenes 3000 meter stafett i kortbaneløp på skøyter under Vinter-OL 2010 ble arrangert  på Pacific Coliseum i Vancouver i Canada den 24. februar. Regjerende olympisk mester på distansen var Sør-Korea. 
Etter en dramatisk og uventa diskvalifisering av det sørkoreanske laget, som kom først i mål, blei det kinesiske laget gullvinner i stafetten. 


== Resultater ==


=== Semifinaler ===


=== Finaler ===


==== Finale ====


==== B-finale (kamp om 4. - 7.-plass) ====


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 2. november 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Christian Albrecht Bluhme

Christian Albrecht Bluhme (født 27. desember 1794, død 16. desember 1866) var jurist og Danmarks statsminister i to perioder. 


== Bakgrunn ==
Bluhme ble født i København 1794 som sønn av kommandør i sjøetaten Hans Emilius Bluhme og ektefelle født Topp fra Helsingør. Han tok juridisk embetseksamen i 1816 og hadde deretter flere forskjellige verv og stillinger i årene som kom. Han var blant annet borgermester to forskjellige steder og på et senere tidspunkt direktør for Øresunds tollkammer (1850–1858).


== Politisk karriere ==
Bluhme var medlem av Den Grundlovgivende Rigsforsamling i 1848–49.
Som utenriksminister i 1851 fikk han ansvaret for de avtalene som ble inngått om Slesvig og Holstein. Han ledet også regjeringen i to korte perioder: 

Regjeringen Bluhme I
Regjeringen Bluhme IIHandelsminister i Marsministeriet 22. mars 1848 – 16. november 1848.
Utenriksminister 18. oktober 1851 – 12. desember 1851 i Regjeringen Moltke IV
Statsminister og utenriksminister 27. januar 1852 – 21. april 1853 i Regjeringen Bluhme I
Statsminister og utenrikssminister 11. juli 1864 – 6. november 1865 i Regjeringen Bluhme II
Minister for Holstein og Lauenborg: 11. juli 1864 – 16. november 1864 i Regjeringen Bluhme IIBluhmes navn er tett knyttet til avløsningen av Øresundstollen hvor han var leder av forhandlingene for Danmark. Avtalen om avløsningen ble undertegnet i 1857.


== Utmerkelser ==
Ridder av Dannebrog
Ridder av Elefantordenen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Prosjekt Runeberg
SNL om Bluhme
Forer-effekten

Forer-effekten (også kjent som Barnum-effekten etter sirkuskongen P.T. Barnums bemerkning om at «vi har noe for alle») er effekten som forklarer hvordan mennesker kan mene at høyst personlige beskrivelser basert på systemer som astrologi, spådom og enkelte typer personlighetstester har svært stor grad av nøyaktighet. Dette gjør den ved å påpeke at disse såkalte personlige beskrivelsene i virkeligheten er så vage og generelle at de kan passe en rekke ulike mennesker. Bakgrunnen for at de oppfattes som så treffende er at de tar utgangspunkt i noe som er felles for de absolutt fleste, samt at omgivelsene rundt, eller formen på beskrivelsene, gir en forventning om at den enkelte her skal få vite noe som angår nettopp denne.


== Forers eksperiment ==
Det mest gjengitte beviset på Forer-effekten er den amerikanske psykologen Bertram R. Forers eget eksperiment i 1948. Her tok han for seg en rekke studenter og ga dem noe han kalte «en unik personlighetstest». Etter at testen var gjennomført, fikk de alle en tilbakemelding, og basert på denne skulle de gi testen en karakter for nøyaktighet fra 0 til 5 hvor 0 var «meget dårlig» og 5 «svært god». Det studentene ikke visste, var at de alle hadde fått samme tilbakemelding. Den gikk som følger:
«Du har et stort behov for at mennesker skal like og beundre deg. Du har en tendens til å være selvkritisk. Du har en stor porsjon ledig kapasitet som du ennå ikke har dratt fordel av. Selv om du har enkelte svakheter i din personlighet, har du i all vesentlighet evnen til å kompensere for disse. Ditt ytre er disiplinert og underlagt stor selvkontroll, mens du i større grad bekymrer deg og er usikker innvendig. Til tider tviler du sterkt på om du har tatt de riktige beslutningene og gjort det som er riktig. Du foretrekker en viss grad av variasjon og blir lite tilfreds når du blir hemmet av begrensninger og bestemmelser. Du ser på deg selv som en selvstendig tenker og aksepterer ikke andres uttalelser uten tilfredsstillende bevis. Du har funnet ut at det ikke er lurt å være for direkte i utleveringen av seg selv i omgang med andre. Til tider er du utadvendt, omgjengelig og sosial, mens du andre ganger er innadvendt, skeptisk og reservert. Enkelte av dine ønsker kan være ganske urealistiske. Sikkerhet er et av dine store mål i livet.»
Karaktersnittet på tilbakemeldingen var 4,26, noe som i stor grad understøtter påstanden om at en slik effekt eksisterer.Forer-effekten, eller «Barnum-effekten», blir også beskrevet i boken «Rett person på rett plass» av Espen Skorstad (Gyldendal Akademisk, 2008), i forbindelse med tilbakemelding på personlighetstester.


== Litteratur ==
Espen Skorstad (2008). Rett person på rett plass. Gyldendal Akademisk. 
Svartdal, Frode (1952-) (1998). Psykologiens forskningsmetoder: en introduksjon. Bergen-Sandviken: Fagbokforl. s. 54–55. ISBN 8276743323.
Norge under Vinter-OL 1994

Norge under Vinter-OL 1994. Åttiåtte sportsutøvere, sekstiåtte menn og tjue kvinner fra Norge, deltok i ti sporter under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Vertsnasjonen Norge ble nest beste nasjon med ti gull-, elleve sølv- og seks bronsemedaljer. Langrennsløperen Bjørn Dæhlie var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Aking ==


== Alpine grener ==


=== Menn ===
Kombinasjon


=== Kvinner ===
Kombinasjon


== Freestyle ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Skiskyting ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Nordiske grener ==


=== Langrenn ===


==== Menn ====
4 x 10 km stafett


==== Kvinner ====
4 x 5 km stafett


=== Kombinert ===

Lag


=== Skihopp ===

Lag


== Kortbaneløp på skøyter ==


== Hurtigløp på skøyter ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Ishockey ==


== Eksterne lenker ==
Norges resultater i Vinter-OL 1994 hos olympedia.org