jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Demetrio Albertini

Demetrio Albertini (født 23. august 1971) er en italiensk tidligere fotballspiller som tilbragte størstedelen av karrieren i AC Milan der han vant fem ligamesterskap og en mesterligatittel. Han har spilt 79 landskamper for Italia, deriblant i fotball-VM i 1994 og 1998 og fotball-EM i 1996 og 2000. Albertini var midtbanespiller og kjent for sitt blikk for spillet og sin gode pasningsfot.


== Klubbkarriere ==
Albertini ble født i Besana i Brianza som ligger i provinsen Milano. Han tilbrakte sine ungdomsår i junioravdelingen til AC Milan og debuterte for klubben som 17-åring i 1989. I 1990/91-sesongen var han utlånt til Calcio Padova, men i den påfølgende sesongen etablerte han seg i Milan-laget. Han spilte fast i de neste fjorten sesongene og vant fem Serie A-titler (1992, 1993, 1994, 1996 og 1999). Han var også med på å spille Milan fram til tre mesterligafinaler på rad fra 1993 til 1995, med seier i 1994. Han spilte omtrent 300 seriekamper og 41 europacupkamper for laget.
Etter at Albertini forlot Milan i 2002 var han innom flere forskjellige klubber. Han spilte for Atletico Madrid, SS Lazio, Atalanta BC og FC Barcelona, men aldri mer enn en sesong i hver klubb.


== Landslagskarriere ==
Albertini debuterte for Italia mot Kypros i 1991 og deltok på OL-laget i 1992. I 1994 var han etablert på landslaget og spilte fra start i alle kampene da Italia tok seg til VM-finalen, der det ble tap for Brasil på straffeparkkonkurranse. Albertini skåret i straffekonkurransen. I 1998 var han også med på det italienske laget som denne gangen røk ut i kvartfinalen mot Frankrike. Igjen kom tapet etter straffesparkkonkurranse, men denne gang var Albertini en av dem som bommet. Totalt fikk han 79 landskamper og skåret tre mål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Demetrio Albertini – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Demetrio Albertini – Olympedia 
(en) Demetrio Albertini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Demetrio Albertini – FIFA 
(en) Demetrio Albertini – UEFA 
(en) Demetrio Albertini – Transfermarkt 
(en) Demetrio Albertini – Transfermarkt (manager) 
(en) Demetrio Albertini – national-football-teams.com 
(en) Demetrio Albertini – WorldFootball.net 
(en) Demetrio Albertini – FootballDatabase.eu
Antrodiaetidae

Antrodiaetidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører den forholdsvis primitive gruppen Mygalomorphae. Disse edderkoppene finnes nesten bare i USA.


== Utseende ==
Antrodiaetidae tilhører gruppen mygalomorfe edderkopper, der chelicerene har klør som peker bakover. De er middelsstore til nokså store (5-25 mm), kraftige edderkopper med særlig kraftige bein. De er ikke påfallende hårete, virker ved første øyekast nesten nakne, og er brune på farge, gjerne noe blanke, beina gjerne litt rødlige. De åtte øynene sitter samlet i et rektangulært område foran på forkroppen, de fire bakerste øynene er gruppert i ett par på hver side, de fire fremste danner en tverrlinje med lik avstand mellom de fire. Chelicerene er store, klørne peker bakover og litt innover. Bakkroppen er gjerne forholdsvis liten bortsett fra eggfylte hunner. Den har en oval. mørk plate foran på ryggen. Bakerst er det to par spinnvorter, de ytre er lange og tre-leddete, de indre er kortere, en-leddete og litt kølleformede. Hannens palpeorganer (parringsorganer) er formet som en enkel sprøyte.


== Levevis ==
Som de fleste mygalomorfe edderkoppene sitter de gjerne stille inne i en silkekledt gang og venter på at byttedyr skal passere innen rekkevidde. Hos noen arter er inngangen til tunnelen litt opphøyet som et lite tårn.
Åpningen blir lukket av en foldet dør eller en fall-lem av silke og planterester.


== Utbredelse ==
Denne familien er nesten utelukkende utbredt i USA, der de finnes både i den østlige og den vestlige, men ikke i de sentrale delene. I tillegg er det kjent to arter fra Japan.


== Systematisk inndeling ==

Klasse edderkoppdyr, Arachnida
Orden edderkopper, Araneae
Underorden Opisthothelae
Gruppe mygalomorfe edderkopper, Mygalomorphae
Overfamilie Atypoidea
Familie Antrodiaetidae Gertsch, 1940
Slekten Aliatypus Smith, 1908 – 11 arter, alle i USA
Slekten Antrodiaetus Ausserer, 1871 (synonym Atypoides) – 21 arter, 2 i Japan, resten i USA


== Eksterne lenker ==
(en) Antrodiaetidae i Encyclopedia of Life 
(en) Antrodiaetidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Antrodiaetidae hos Fossilworks 
(en) Antrodiaetidae hos ITIS 
(en) Antrodiaetidae hos NCBI 
(en) Kategori:Antrodiaetidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antrodiaetidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av en Antrodiaetus-art
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Kjell Grønner

Kjell Grønner (født 14. oktober 1935  i Bergen) er en norsk teolog som har hatt en rekke prestestillinger. I perioden 1965–72 var han ungdomsprest i Bergen KFUM, hvor han særlig er kjent for å ha startet den første norske Ten Sing-gruppen i 1967. Grønner etablerte også Shalom ungdomssenter i Bergen 1972–74. Han var generalsekretær i Norges kristelige ungdomsforbund 1974–82, fengselsprest i Bergen kretsfengsel 1982–86, leder av Kalfarkollektivet behandlingssenter for rusavhengige 1985–94. I 1994 var Kjell Grønner initiativtager og leder for Kalfarhuset ettervernsenter for tidligere rusavhengige.
Fra 1981 til 1985 var han vararepresentant til Stortinget for KrF, han har også vært medlem av Bergen bystyre for partiet. Grønner har også vært medlem av Det kriminalitetsforebyggende råd. I 2009 engasjerte Grønner seg i kampen mot den kjønnsnøytrale ekteskapsloven, hvor han blant annet holdt appell på Festplassen.


== Heder ==
Kongens fortjenstmedalje i gull
Folkekirkeprisen
Regjeringens kriminalitetsforebyggende pris
Betaniaprisen


== Kilder ==
Kjell Grønner 80 år. Fødselsdagsomtale i Aftenposten 14. oktober 2015 side 59
Helle Aarnes

Helle Cathrine Aarnes (født 24. desember 1971) er journalist i Bergens Tidende, bosatt i Oslo.
Aarnes mottok i 2008 Den store journalistprisen for sin artikkelserie «Tyskerjentene» i Bergens Tidende. I 2009 ga hun ut debutboken Tyskerjentene: historiene vi aldri ble fortalt på Gyldendal forlag. Boken er planlagt filmatisert.


== Bibliografi ==
2009: Tyskerjentene: historiene vi aldri ble fortalt Gyldendal, ISBN 9788205390645


== Eksterne lenker ==
Dagbladet – Von Trier-selskap lager norsk krigsfilm
Journalisten.no – Den store journalistprisen til Helle Aarnes
Bergens Tidende – Artikkelserien «Tyskerjentene»
Tyskerjentenes livslange straff
Bill. mrk: Jentebarn gis bort
De brøt ingen lov
«Åndssvake» tyskerbarn skulle i fangeleir
Hvor mange var de egentlig? 
Moren lobotomert av norske leger
Ville sende tyskerbarna til Australia
Benetéau

Benetéau er en av verdens største produsenter av seil- og fritidsmotorbåter og har produksjonsfasiliteter i Frankrike og USA. Seilbåtprodiksjonen har flere linjer med First og Oceanis båtene samt Lagoon katamaraner. I Norge har modellene First Class 8 og First 31.7 fått betydning som entypekjølbåter. 


== Eksterne lenker ==
Benetéau hjemmeside
Unni Larsen

Unni Larsen Fjeldstad (født 23. mars 1959)
er en tidligere norsk toppsyklist og hundekjører, med fire kongepokaler, tre nordiske mesterskap og 19 NM-gull, hvorav ett i hundekjøring.
Hun syklet først for Bærum, så for Ullensaker.
Mot slutten syklet hun for Eidsvoll SK og la opp i 1993
etter en prolaps like før VM.  Larsen er forøvrig møbelsnekker av utdanning
og har jobbet innen utdanning.


== Meritter ==
NM i landeveissykling.
Fellesstart:  Seier i 1983, 87, 88, 89
30 km tempo:  Seier i 1977, 78, 82, 84 og 86.
Bane: Seier i 1978
Lagtempo: Seier i 1984, 86, 87, 88, 89 og 92
Kongepokal mottatt i 1982, 84, 86 og 87
NM i hundekjøring: 1984 (stafett)
Postgiro Norway: Seier i 1983.
Nordisk mesterskap
Fellesstart:  Seier i 1986, 87 og 88
Tempo:  Seier i 1983,
Olympiske leker
Sommer-OL 1984:  Individuell landevei: nr. 4
Sommer-OL 1988:  Individuell landevei: nr. 20
VM i sykling:  Nr. 5 i 1986
Verdenscupen i sykling: Nr. 4 i 19??


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kirkebøen, Stein Erik (1986). «Unni Larsen : Vi er ikke lenger et hår i suppa (sidene 71–78)». Idrettsjenter : veien til topps. Oslo: Universitetsforlaget. s. 144 sider. ISBN 8200357570.  [Tilgang for norske IP-adresser på Nasjonalbibliotekets nettsider]


== Eksterne lenker ==
(en) Unni Larsen – Olympics.com 
(en) Unni Larsen – Olympic.org 
(en) Unni Larsen – Olympedia 
(en) Unni Larsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Unni Larsen – ProCyclingStats 
(en) Unni Larsen – Cycling Archives 
(en) Unni Larsen – TheSports.org
Motif

Motif er navnet på et grafisk brukergrensesnitt basert på vindussystemet X, som kjører på Unix og andre POSIX-kompatible operativsystemer. Motif er også navnet på et widgetverktøy for utvikling av programvare på slike plattformer. Motif oppstod i juli 1989 som en konkurrent til OPEN LOOK på Unix arbeidsstasjoner. Det er idag den grunnleggende byggesteinen i Common Desktop Environment.
Motif API er definert gjennom standarden IEEE 1295. Versjon 2.1 av Motif støtter Unicode, som har fått stor utbredelse i mange flerspråklige datasystemer.
Utseendet til Motif er preget av firkantede «meislede», tredimensjonale effekter på de ulike delene av brukergrensesnittet – menyer, knapper, rullegardin-knapper, tekstbokser, og lignende.
Motif ble konstruert for å ligne på datidens Microsoft Windows og OS/2s Presentation Manager, og Microsoft spilte en nøkkelrolle i utformingen av den opprinnelige stilguiden.
Motif ble utviklet av Open Software Foundation (OSF), som nå er blitt en del av The Open Group og ble derfor noen ganger kalt OSF Motif.
Motif toolkit var den første implementasjonen av Motifs API. Det finnes også en Open Motif, som blir lansert under mer liberale lisenser. Prosjektet LessTif er en implementasjon som er fri programvare, lisensiert under GNU Lesser General Public License.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Motif – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Motif (andre betydninger)

Motif har flere betydninger:

Motif er et grafisk brukergrensesnitt og et widget verktøy for vindussystemet X
Motif (band) er en norsk jazzgruppe
Yamaha Motif er en serie synthesizere fra Yamaha
Spirit (Eluveitie-album)

Spirit er det første albumet til det sveitsiske folk metal-bandet Eluveitie. Det ble utgitt 1. juni 2006 på Fear Records, men ble gjenutgitt i 2007 på Twilight Records.


== Sporliste ==
«Spirit» – 2:32
«Uis Elveti» – 4:24
«Your Gaulish War» – 5:10
«Of Fire, Wind & Wisdom» – 3:05
«Aidû» – 3:10
«The Song of Life» – 4:01
«Tegernakô» – 6:42
«Siraxta» – 5:39
«The Dance of Victory» – 5:24
«The Endless Knot» – 6:58
«AnDro» – 3:41


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spirit på Discogs 
(en) Spirit på MusicBrainz 
(en) Spirit på Encyclopaedia Metallum 
(en) Spirit på AllMusic
May Britt Lagesen

May Britt Lagesen (født 18. februar 1971 i Steinkjer) er en norsk politiker (Ap) som fra 2018 er medlem av Trøndelag fylkesting og leder i hovedutvalget for kultur. Ved stortingsvalget 2021 ble hun første vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag. Fra 14. oktober 2021 er hun fast møtende vararepresentant for statsråd Ingvild Kjerkol.


== Biografi ==
Lagesen meldte seg inn i Arbeiderpartiet i 2002. I 2003 ble hun medlem av Steinkjer kommunestyre og formannskap. Lagesen var leder i Arbeiderpartiets kommunestyregruppe og Steinkjers varaordfører fra 2011 til 2013. I 2013 ble hun Nord-Trøndelags fylkesråd for utdanning og kultur, noe hun var frem til sammenslåingen av Nord- og Sør-Trøndelag i 2018. I 2015 ble hun også innvalgt i Nord-Trøndelag fylkesting. Lagesen har vært nestleder i Nord-Trøndelag Arbeiderparti.Ved stortingsvalget 2021 ble hun valgt til første vararepresentant for Ap til Stortinget fra Nord-Trøndelag. 
Hun er utdannet barnevernspedagog fra Høgskolen i Harstad fra 1998 og har hatt sitt yrke i offentlig sektor. Hun var enhetsleder for boliger for funksjonshemmede i Steinkjer kommune før hun ble varaordfører i 2011. Hun har også vært fylkessekretær i Fellesorganisasjonen for barnevernpedagoger, sosionomer og vernepleiere i Nord-Trøndelag i fire år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) May Britt Lagesen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) May Britt Lagesen hos Stortinget 
(no) May Britt Lagesen hos Norsk senter for forskningsdata
Seventh Wonder

Seventh Wonder er et progressiv metal-band fra Sverige.
Bandet ble etablert i 2000 av bassist Andreas Blomqvist, gitarist Johan Liefvendahl og trommeslager Johnny Sandin. Senere samme år ble keyboardist Andreas «Kyrt» Söderin med i bandet. 
Bandet ga ut to demoer; Seventh Wonder (2001) og Temple in the Storm (2003) før debutalbumet Become kom ut i 2005.  På dette var vokalist Andi Kravljaca. Vokalist Tommy Karevik ble med i bandet rett før utgivelsen av albumet, men deltar ikke på det, men derimot på de neste. Konseptalbumet Mercy Falls kom ut i 2008 og fikk meget bra kritikk. Bandets neste album (2010) var The Great Escape, og til sporet «Alley Cat» ble bandets første musikkvideo laget. Albumet ble kåret til «Best Album 2010-2011» på en brukerbasert avstemning på nettsiden perfectprog.com.24. august 2010 annonserte Andreas Blomqvist på ultimatemetal.com at Johnny Sandin trekker seg fra bandet, men vil fullføre planlagte konserter. Han trakk seg fra bandet av familiære årsaker, men også fra musikken for godt. Sandin hadde på dette tidspunktet fire barn med sin forlovede, og et til på vei. Ny trommeslager og erstatter ble Stefan Norgren fra Lion's Share.
22. juni 2012 ble det annonsert på Kamelots hjemmeside at Karevik var bandets nye vokalist. På hjemmesiden til Seventh Wonder ble dette bekreftet, og opplyst at Karevik vil også fortsette å synge for dem.


== Diskografi ==
2001: Seventh Wonder (demo)
2003: Temple in the Storm (demo)
2005: Become
2006: Waiting in the Wings
2008: Mercy Falls
2010: The Great Escape


== Medlemmer ==
NåværendeTommy Karevik – vokal (2005 – )
Andreas Blomqvist - bassgitar
Johan Liefvendahl - gitar
Andreas «Kyrt» Söderin - keyboard
Stefan Norgren - trommer (2011 - )TidligereAndi Kravljaca - vokal (2002–2005)
Ola Halén - vokal (2001)
Johnny Sandin - trommer (2000–2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Seventh Wonder på Discogs 
(en) Seventh Wonder på MusicBrainz 
(en) Seventh Wonder på Encyclopaedia Metallum 
(en) Seventh Wonder på SoundCloud 
(en) Seventh Wonder på Spotify 
(en) Seventh Wonder på Songkick 
(en) Seventh Wonder på Last.fm 
(en) Seventh Wonder på Genius — sangtekster 
(en) Seventh Wonder på AllMusic 
(en) Seventh Wonder på MySpace
«Alley Cat» - bandets første musikkvideo hos YouTube
Karstein Hansen

Karstein Hansen (født 14. september 1945 i Narvik) er en norsk pianist og jazzmusiker, også kalt «Kassa» Hansen. Han spilte blant annet sammen med saksofonisten Kjell Bartholsen, med opptredener på Norsk jazzforbunds jubileumskonsert i 1973, Moldejazz i 1974 og Kongsberg Jazzfestival i 1976. Han er født og oppvokst i Narvik.


== Diskografi ==
Kjell Bartholdsen: Arctic Bird (2008)
Diverse artister: Distant reports – Jazz from North Norway (2001)


== Kilder ==
Cappelens musikkleksikon 3


== Eksterne lenker ==
(en) Karstein Hansen på Discogs
Eskild Jensen

Eskild Jensen (født 28. april 1925 i Oslo, død 1. april 2013) var en norsk sosialøkonom som var  statssekretær for statsminister Odvar Nordli fra 1976 til 1980. Fra 1980 til 1992 var han veidirektør. I hans tid som veidirektør ble miljøspørsmål mer sentrale enn før. Jensen opprettet «Veidirektørens pris for vakre veier». Han har også hovedæren for at Norsk vegmuseum ble bygd. Han var også med på å lansere planen om en bomring rundt Oslo for å bedre hovedstadens trafikkforhold. Han gikk av som veidirektør i 1992.


== Krigsfangenskap ==
Fra april 1942 til april 1943 var han fengslet på Grini, resten av krigen var han fange i den tyske konsentrasjonsleiren Sachsenhausen utenfor Berlin. Grunnen var at han spredte en selvlaget avis, BBC Norwegian Service, basert på opplysninger fra illegal radiolytting. 17 år gammel ble han tatt og forhørt med tortur av Gestapo. Etter fangenskapet i Tyskland kom han tilbake til Norge med de hvite bussene fra det svenske Røde Kors. Han har siden deltatt som tidsvitne på skolereiser til Sachsenhausen og Auschwitz. Han har også sittet i styret for organisasjonen Hvite busser.


== Utdanning og tjeneste ==
Etter krigen studerte Jensen sosialøkonomi. I studietiden hadde han 1948-1951 halvdagsjobb som pressesekretær på Statsministerens kontor. Han tok embetseksamen i 1952 og studerte deretter ved Harvard University i USA. Han ble så ansatt i Finansdepartementets økonomiske avdeling. Han var økonomisk rådgiver i Norges delegasjon ved NATO og OECD i Paris 1959–62, og 1962–74 ledet han planavdelingen og var stedfortredende direktør i NORAD. Fra 1974 var han ekspedisjonssjef i Samferdselsdepartementet og leder for utredningsavdelingen.


== Verv ==
Medlem av eksekutivkomiteen i World Road Organisation (PIARC) i fire år.
Styremedlem i Transportøkonomisk institutt i 12 år, herav 8 år som styreleder.
Medlem av landsstyret i Den norske Turistforening (1977–82) og ordfører i rådet (1982–86)Etter at han ble pensjonist, har han blant annet arbeidet med å oppspore personer med ukjent oppholdssted
for Frelsesarmeen.


== Heder ==
Kommandør av den svenske Vasaordenen
Ridder av den danske Dannebrogordenen
Vegsjefens stabbesteinorden


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jensen, Eskild (1925-2013) (2000). Gløtt og glimt fra et spennende liv. Lillehammer: Statens vegvesen, Norsk vegmuseum. ISBN 8291130167. 


== Kilder ==
Fødselsdagsomtale 85 år i Aftenposten Kultur 28. april 2010 side 14
Olav Søfteland: Eskild Jensen Artikkel i Norsk biografisk leksikon


== Eksterne lenker ==
(no) Eskild Jensen hos Norsk senter for forskningsdata
British International Helicopters

British International Helicopter Services Limited (tidligere Veritair Limited) er et britisk flyselskap med hovedkontor i Sherborne i Dorset.
Selskapet opererer sesongruter og helårsruter til St. Mary's lufthavn og Tresco heliport på Scillyøyene med to Sikorsky S-61 helikoptre fra sin hovedbase Penzance heliport.
En sekundær base opererer fra Plymouth lufthavn med to Eurocopter AS365 Dauphin 365N2 - helikoptre på vegne av Royal Navy Flag Officer Sea Training (FOST).
BIHL opererer også to Sikorsky S-61-helikoptre fra RAF Mount Pleasant på Falklandsøyene, der de benyttes for rutinemessig militærtransport og logistikkstøtte på øyene.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) British International Helicopters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Martin Gould

Martin Gould (født 14. september 1981 i Pinner, London) er en engelsk snookerspiller.
Gould vant i 2002 det engelske amatørmesterskapet i snooker og kom samme år til semifinalen i det europeiske mesterskapet.
Han startet på main touren i 2003/2004-sesongen, men falt ut av denne etter kun en sesong. Hans beste prestasjon kom i kvalifiseringen til verdensmesterskapet, men han klarte ikke å kvalifisere seg til hovedturneringen. Deretter vant han sitt andre engelske amatørmesterskap i 2007 og returnerte til main touren for 2007/2008-sesongen. Etter sesongen var han rangert blant de 64 beste i verden.
Den påfølgende sesongen kvalifiserte han seg til UK Championship og Welsh Open. I sistnevnte slo han Stephen Hendry 5–3 og nådde en åttendedelsfinale for første gang i karrieren. Gode resultater gjennom sesongen gjorde han at han steg på verdensrankingen til en plass innenfor de 48 beste, hvilket medførte at han trenger å vinne to kamper for å kvalifisere seg til turneringer.
Han kvalifiserte seg til VM for første gang i 2009, men tapte da i første runde. Året etter var han igjen kvalifisert og slo Marco Fu 10–9 i første runde, før han tapte for Neil Robertson med 12–13, etter å ha ledet med 6–0, 11–5 og 12–10.


== Referanser ==
Rødfyllgata

Rødfyllgata (nr. i år 1900: 11-31, 8-40) var ei gate i Vaterlandskvartalene i Oslo. Den var parallellgate til Elvegata og strakk seg fra krysset Tomtegata og Schweigaards bru til Karl den XIIs gate. Rødfyllgata 21 var en hjørnegård ved krysset Vognmannsgata og Søberggangen. Hotellet Oslo Plaza er i dag plassert i dette tidligere gatekrysset, mens Oslo Spektrum er reist over gatas nordvestlige løp.
Rødfyllgata var på 1700-tallet hovedgate i Vaterland og ble på den tida kalt Vaterlands Tvergate.
I perioden 1959-1970 ble mesteparten av bebyggelsen i Vaterlandskvartalene revet. Akerselva ble lagt i rør og Nylandsveien ble en dominerende bro over området. Hjørnegården Rødfyllgata 21 og Rødfyllgata 12 er begge gjenreist på Norsk Folkemuseum på Bygdøy i Oslo.


== Navnet ==
Vaterlandskvartalene opplevde gradvis forslumming på 1800- og 1900-tallet, og Rødfyllgata ble av enkelte spøkefugler assosiert med «fylla», alkoholmisbruket, som hadde en tendens til å sette sitt preg på området. Opphavet for navnet har nok antakelig heller sammenheng med Alunverket ved Ekebergskrenten der det ble produsert alun eller kaliumaluminiumsulfat. Brent alunskifer blir rød – og det antas at avgangen fra verket endte i nærheten av Rødfyllgata.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslobilder.no har gallerier med motiv fra Rødfyllgata
Øyasletta

Øyasletta er et fotballstadion på Øyum i Orkdal, den brukes av fotballaget Svorkmo/NOI. Det brukes hovedsakelig som treningsbane, men også som kamparena.
Slania

Slania er det andre studioalbumet fra sveitsiske folk metal-band Eluveitie. Det kom ut 15. februar 2008. Tittelen er et jentenavn Chrigel fant på en 2500 år gammel gravstein. Sangen «Inis Mona» er sannsynligvis den mest kjente fra albumet.


== Sporliste ==
«Samon» – 1:48
«Primordial Breath» – 4:19
«Inis Mona» – 4:09
«Gray Sublime Archon» – 4:21
«Anagantios» – 3:21
«Bloodstained Ground» – 3:25
«The Somber Lay» – 4:00
«Slania's Song» – 5:41
«Giamonios» – 1:22
«Tarvos» – 4:40
«Calling the Rain» – 5:06
«Elembivos» – 6:29
«Samon» (Acoustic Version) – (1:27)
Bonusspor på CD+DVD-versjon


== Besetning ==
Ivo Henzi – Gitar
Rafi Kirder – Bass
Meri Tadic – Fiolin, vokal
Merlin Sutter – Trommer
Chrigel Glanzmann – Vokal, mandola, fløyter, gaita, uilleann pipes, bodhrán
Anna Murphy – Hurdy gurdy, vokal
Sime Koch – Gitar
Sevan Kirder – Fløyte, gaitaMax og Leo Rutschmann, Marlo og Jil Boesiger, Ariana Schürmann, Tatjana Jud – Barnekor på «Slania's Song».
Simon Solomon – Gitareffekt i outroen av «Elembivos».
Cover-bildet er av Manuel Vargas Lepiz og bildene i heftet er av Astrid Marquardt.


== Eksterne lenker ==
(en) Slania på Discogs 
(en) Slania på MusicBrainz 
(en) Slania på Encyclopaedia Metallum 
(en) Slania på Spotify 
(en) Slania på Last.fm 
(en) Slania på AllMusic
Vivi

Vivi er et kvinnenavn med flere opprinnelser. Det er:

en kortform av navn som begynner på Vi- eller Wi-.
et kjæleform av Olivia.Vivi har norsk navnedag 28. april og finlandssvensk navnedag 2. mai.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Vivi  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Vivi Haug (f. 1936), norsk skuespiller
Vivi-Ann Hilde, norsk forretningskvinne
Vivi Ringnes, norsk kjemiker
Vivi Stenberg, norsk journalist
Vivi Sævik, norsk journalist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Vivi
(en) Think Baby Names: Vivi