jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anne Karin Dehle

Anne Karin Dehle (født 30. juli 1942 i Oslo) er en norsk tidligere kunstløper. Hun representerte Oslo Skøiteklub.
Dehle vant ni NM i kunstløp, singel for damer i årene 1958, 1960–1963, 1965–1967 og 1969. Hun deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med 28.-plass i singel for damer. Dehles beste internasjonale resultater er 14.-plass i EM i 1962, og 22.-plass i VM i 1963.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Karin Dehle – Olympics.com 
(en) Anne Karin Dehle – Olympic.org 
(en) Anne Karin Dehle – Olympedia 
(en) Anne Karin Dehle – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anne Karin Dehle – TheSports.org 
Norges Skøyteforbunds statistikkarkiv
Berit Unn Johansen

Berit Unn Sandvik Johansen Sissener (født 18. juli 1947 i Oslo) er en norsk tidligere kunstløper. Hun representerte Oslo Idrettslag.
Johansen vant NM i kunstløp, singel for damer i 1964. Hun deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med 30.-plass i singel for damer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berit Unn Johansen – Olympics.com 
(en) Berit Unn Johansen – Olympic.org 
(en) Berit Unn Johansen – Olympedia 
(en) Berit Unn Johansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Berit Unn Johansen – TheSports.org 
Norges Skøyteforbunds statistikkarkiv
Pillarguritoppen

Pillarguritoppen er en fjelltopp sørvest for Otta i Sel kommune i Gudbrandsdalen i Innlandet. Den har en høyde på 852 meter over havet. Fjellet har navn etter Pillarguri, og på toppen er det satt opp en støtte til minne om slaget ved Kringen i 1612.
Fra toppen er det utsiktspunkt mot Rondane i nord. Den er tilgjengelig fra Otta med bil via Pillargurivegen og merket sti fra parkering. Det er også mulig å gå opp fjellet på en merket sti opp fra Otta.


== Galleri ==

		


== Referanser ==
Studenterhytta

Studenterhytta kan peke på en flere hytter bygget av eller for studenter:

NTNUI Studenterhytta I Trondheim.
Studenterhytta i Nordmarka i Oslomarka.
Havstrømkraft

Havstrømkraft er den økonomiske utnyttingen av den kinetiske energien i havstrømmene i verdenshavene. Et havstrømkraftverk vil kunne utnytte bevegelsesenergien i vannmassene, som er svært stabile og forutsigbare. Selv om havstrømmene ikke utnyttes kommersielt til energiproduksjon ennå, antas det at de har meget stort potensial. Eksempelvis er 
energien i Golfstrømmen om lag 21.000 ganger større enn energien i Niagarafallene. 
Havstrømenergi atskiller seg fra tidevannsenergi ved å være helt jevn gjennom døgnet, månefasene, og årstidene. Potensialet for kraftproduksjon i Floridastredet, hvor Golfstrømmer forlater Karibia og går over i Atlanterhavet, er overflatehastigheten 7,4 km/t, og kraftpotensialet er 1 kW per m².


== Forsøkskraftverk ==
I mai 2003 ble det installert en tidsvanns- og havstrømturbin kalt Seaflow ved byen Lynmouth i Devon i Storbritannia, med en effekt på 300 kW.
Anlegget har turbiner for utnytting av dyphavsstrømmer, men tjener først og fremst som prototyp tidevannskraftverk. Det gjøres også forsøk i Sør-Korea. En del av forskningen går ut på å lede havvann gjennom innsnevrede installasjoner og utnytte Venturieffekten. Hovedutfordringen er å gjøre utnyttingen økonomisk lønnsom. Det er også knyttet bekymring til større anleggs effekt på marin flora.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SeaGen prosjektside.
Maelstrøm Project.
Olav Dalsøren

Olav Dalsøren (født 8. september 1938 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Ishockeyklubben Tigrene og Frisk Asker.
Dalsøren spilte 78 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1968. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey, og i 1968 i Grenoble med ellevteplass i ishockey. 


== Eksterne lenker ==
(en) Olav Dalsøren – Olympedia 
(en) Olav Dalsøren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Stefanusprisen

Stefanusprisen tildeles en person som har gjort seg særlig bemerket i kampen for tros- og livssynsfrihet spesielt og menneskerettigheter generelt. Prisvinneren avgjøres av en komité nedsatt av Stefanusalliansen og deles ut annethvert år (fra 2008). Selve prisen består av et kunstverk av Terje Grøstad eller Reidar Kolbrekk, et kunstdiplom av Petter Mohn og et pengebeløp til det arbeidet prismottakeren fronter. I 2020 var prissummen 10 000 euro. Stefanusprisen ble første gang utdelt i 2005.


== Prisvinnere ==
2005: Biskop Thomas, den koptisk-ortodokse kirke, for sitt arbeid i Egypt
2008: Tim A. Peters, for arbeidet med å hjelpe flyktninger fra Nord-Korea
2010: Victor Biak Lian, for sitt arbeid for demokrati og menneskerettigheter i Burma
2012: Samuel L. S. Salifu, kirkeleder og menneskerettighetsaktivist i Nigeria
2014: Asma Jilani Jahangir, advokat og menneskerettighetsaktivist, Pakistan
2016: Mine Yildirim og Aykan Erdemir, akademikere og menneskerettighetsaktivister, Tyrkia
2018: Saad Salloum og fader Ameer Jaje, Irak
2020: Nguyen Bac Truyen, Vietnam


== Eksterne lenker ==
Stefanusprisen – Stefanusalliansens nettsider
Stefanusprisen 2020: 11 år i enecelle for sin kamp for andre
Bjørn Elvenes

Bjørn Elvenes (født 12. juni 1944 i Oslo, død 19. august 1988 i Ängelholm i Sverige) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Rosenhoff Idrettslag, Malmö IF og Rögle BK.
Elvenes spilte 39 offisielle landskamper for Norge. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey. 
Han spilte for Rögle BK i Sverige på 1960-tallet og var spillende trener for klubben på midten av 1970-tallet. Elvenes var hovedtrener for Rögle BK fra 1975 til 1979, og var på 1980-tallet ungdomstrener i klubben. I Elvenes tid i Rögles ungdomslag slo spillere som Roger Hansson, Kenny Jönsson, Jörgen Jönsson og hans sønner Roger, Stefan og Tord Elvenes igjennom.
Bjørn Elvenes døde av sykdom i 1988. Bjørn Elvenes Ungdomsfond deler ut, etter sesongslutt hvert år, et stipend til en juniorspiller i Rögle BK som har utmerket seg spesielt.


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Elvenes – Olympedia 
(en) Bjørn Elvenes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(no) Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Erik Fjeldstad

Svein Erik Fjeldstad (født 20. februar 1944 i Oslo, død 24. mars 2019) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Rosenhoff Idrettslag og Lamberseter Ishockeyklubb.
Fjeldstad spilte ti offisielle landskamper for Norge. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Fjeldstad – Olympedia 
(en) Erik Fjeldstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Fjeldstad – Eliteprospects.com 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Tor Gundersen

Tor «Jern-Gustav» Gundersen (født 15. september 1935 i Oslo, død 13. september 2012) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening.
Gundersen spilte 49 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1960. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey, og i 1968 i Grenoble med ellevteplass i ishockey. Han var spillende trener for Vålerenga Ishockey i gullalderen på 60-tallet og har 10 kongepokaler i sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tor Gundersen – Olympedia 
(en) Tor Gundersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Jan Erik Hansen (ishockeyspiller)

Jan Erik «Ansjos» Hansen (født 24. september 1940 i Oslo, død 28. januar 2018) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening og Frisk.
Hansen spilte 26 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey.


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Erik Hansen – Olympedia 
(en) Jan Erik Hansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Svein Norman Hansen

Svein Norman Hansen (født 18. april 1943 i Oslo, død 14. august 2012) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening.
Hansen spilte 69 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med en tiendeplass, i 1968 i Grenoble med en ellevteplass og i 1972 i Sapporo med en åttendeplass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svein Norman Hansen – Olympedia 
(en) Svein Norman Hansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Li Lianying

Li Lianying (tradisjonell kinesisk: 李連英, forenklet kinesisk: 李连英, pinyin: Lǐ Liányīng; født 12. november 1848 i Dacheng som nå er i Langfang i Hebei i Kina, død 4. mars 1911 i Beijing) var en keiserlig evnukk i Qing-dynastiets Kina. Han kom til makt under enkekeiserinne Cixi, som var Kinas de facto herskerinne i 39 år, i perioden 1869–1908. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Li Lianying kom fra en fattig familie i provinsen Zhili. I 1853, da han var i seksårsalderen, ble han kastrert og sendt for å gjøre tjeneste som evnukk i husholdet til prins Zheng. 


=== Virke i Den forbudte by ===
I 1856 ble han sendt for å tjene som palassevnukk i Den forbudte by. Han ble promovert til «annenoppsynsmann» (二總管) i 1867.
I 1869 ble storoppsynsmann An Dehai henrettet av Ding Baozhen, guvernøren i Shandong, for å ha reist utenfor Den forbudte by uten tillatelse. Noen år tidligere hadde Li på sin side hjulpet enkekeiserinne Cixi da hun under Xinyoukuppet grep makten fra de åtte regenter, og på den måte hadde han henes gunst. Den takknemlighetsgjelden bidro til at Cixi etter henrettelsen av An utnevnte Li til sin nye personlige assistent, og deretter til storoppsynsmann. 
Han var hovedevnukk (总管太监) til han gikk av i 1908. Li Lianying var kjent for å være dominerende i hoffsaker; han utøvet en streng kontroll med de øvrige evnukkers gjøren og laden, og avgjorde hvem som skulle få foretrede for enkekeiserinnen. Denslags audienser vær gjerne knyttet til store bestikkelser, og Li Lianying ble med tiden temmelig rik.
Li bad om tillatelse til å tre tilbake etter enkekeiserinne Cixis død i 1908. Søknaden ble innvilget av enkekeiserinne Longyu, som tillot ham å forlate keiserfoffet så snart det var forløpt hundre dager etter Cixis død. 
Li Lianying levde et tilbaketrukket liv etter dette, og døde innen utbruddet av Xinhairevolusjonen i 1911.


== Litteratur ==
Evelyn S. Rawski: The last emperors: a social history of Qing imperial institutions. Berkeley: University of California Press, 2001
Fagerlibakken

Ikke alle er klar over det, men da Narvik Skiklubb skulle bygge den nye Fagerlibakken, inviterte klubben Bodøs beste hopper oppover, ga han toppfart og der han landet anla man kulen!

Fagerlibakken var en hoppbakke i Narvik i Nordland. Den lå på nordvestsiden av Fagernesfjellet, ovenfor Narvik sentrum. Bakken var eid av Narvik Skiklubb og hadde K-punkt 80 meter. Bakkerekorden var 83,5 meter, satt av Sverre Stenersen i 1955.


== Bakgrunn ==
Fagerlibakken ble brukt under Hovedlandsrennet (NM) på ski i 1928.Spesielt hopprenn var ikke tatt opp som øvelse da. Kombinert ble vunnet av Ole Stenen fra Øyer IF i Gudbrandsdalen.  Damenes pokal ble vunnet av Sigmund Ruud fra Kongsberg IF. 30 km langrenn i mesterskapet i 1928 (NM) ble vunnet av Ole Hegge fra Bardu IL. Bakken ble utvidet til 80-meter foran mesterskapet i 1951, der Erling Kroken Nedre Sigdal IF ble norgesmester i spesielt hopp og satte bakkerekord med 78,5 meter. Under mesterskapet falt Knut Hatle fra Kirkenes IF så stygt at han døde av skaden han pådro seg. Knut Hatle ble Nord-Norsk mester i spesielt hopp i 1948. Han var forøvrig også en habil fotballspiller, med blant annet kamper for det Nord-Norske landelslaget.
I forkant av NM på ski i 1951, ble det holdt åpningsrenn etter ombyggingen. Der vant Svensken Thure Lindgren fra IFK Kiruna. Der satte han ny bakkerekord med 73 meter. Thure Lindgren tok sølvmedaljen i VM i Lake Placid i staten New York  året før, foran Arnfinn Bergmann.
Hopprennet i kombinertklassen i 1951 ble avviklet i Lille Fagerlibakken, som var kjent som en krevende bakke med et kort hopp og kort fart. Norgesmester 1951 i kombinert ble Simon Slåttvik, IL Stålkameratene. Hopplengder: 51,5-Fall-52,5m.          Sverre Stenersen   fra    Målselv IL tok bronsemedaljen. Hopplengder: 52-55-56m.
Helgeland Skikrets vant Norges Skiforbunds pokal for beste 3-mannslag i kombinert, med løperne: Simon Slåttvik-Kåre Østerdal og Kristian "Kiss" Dahl. De to sistnevnte representerte Mo Skilag. Det ble arrangert et kveldshopprenn i april i 1955. Vinner i seniorklassen ble Arnfinn Bergmann,  Sportsklubben Freidig, foran Matti Pietikâinen, Kuopio Skiklubb, Finland. Finlenderen ble verdensmester i Falun året etterpå. Juniorklassen ble vunnet av Svein Svingen, IL Stålkameratene, foran Eino Kirjonen, Finland. Finlenderen Kirjonen som opprinnelig var fra det Karelske neset, representerte Lahti Skiklubb. Han ble nr. 2 sammenlagt i de 3 påfølgende Tysk/Østerrikse hoppuker. Han gikk helt til topps i sesongen 1961/1962.


== NM, spesielt hopp ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 87 og 110


== Eksterne lenker ==
Skisprungschanzen-Archiv: Narvik (Fragerli) (sic)
Idrettsanlegg.no: Fagerlibakken
Thor-Erik Lundby

Thor-Erik Lundby (født 5. mars 1937 i Oslo, død 6. september 2015) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Rosenhoff Idrettslag.
Lundby spilte syv offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey.


== Eksterne lenker ==
(en) Thor-Erik Lundby – Olympedia 
(en) Thor-Erik Lundby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Mingshi

Mingshi  (tradisjonell kinesisk: 明史, forenklet kinesisk: 明史, pinyin: Míng Shǐ, Mingdynastiets historie) er det aller siste av de såkalte 24 historieverk. Det er en offisiell historiekrønike over Mingdynastiet mellom 1368  og 1644, ferdigstilt i 1739. Arbeidet ble ledet av Zhang Tingyu.
Verket strekker seg over 332 bøker. Det baseres på offisielle dokument, og ikke minst Ming Shi-lu, et ufullbyrdet samlingsverk med historiske beskrivelser fra 1720-tallet.


== Beskrivelser av utlandet ==
I Mingshi beskrives et stort antall fremmede land, folk og bystater som Kina hadde kontakt med gjennom århundrene, deriblant:

Øst-Asia
kongeriket Khotan (i det nåværende Xinjiang)
Kumul, Turfan og Gaochang (i det nåværende Xinjiang)
kongeriket Champa
Annam (Vietnam)
kongeriket Ryukyu
Tibet
Korea
Japan
Wei
Oiratstammene (i Mongolia)
Sørøst-Asia
Luzon (på det nåværende Filippinene)
Molukkene
Johor, Kelantan, Malakka, Terengganu og Pahang (i det nåværende Malaysia)
Sumatra
Chenlariket (i det nåværende Kambodsja)
Thailand
Java
Shrivijaya
Sør-Asia
Bengal
Sri Lanka
Calicut (Kerala)
Sentral-Asia
Samarkand
Bukhara
Tatarene
Midtøsten
Mekka
Herat
Aden (Jemen)
Øst-Afrika
Malindi (i det nåværende Kenya)
Mogadishu
Europa
Nederland


== Litteratur ==
"The Ming History (Mingshi)," Section 9 Edward L. Farmer, Romeyn Taylor, Ann Waltner, Ming History An Introductory Guide To Research (Minneapolis, University of Minnesota, 1994), pp. 71-78.
Wilkinson, Endymion (2012). Chinese History: A New Manual. Cambridge, MA: Harvard University Asia Center. ISBN 9780674067158. 


== Eksterne lenker ==
Mingshi hos Wikisource
Øystein Mellerud

Øystein Mellerud (født 6. juli 1938 i Oslo, død 27. november 1989 i Oslo) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Lyn, Gamlebyen Idrettsforening, Green Bay Bobcats, Hasle/Løren, Manglerud Star og Vålerengen.
Han fikk med seg tre seriemesterskap for Hasle/Løren (i 1971/72, 1972/73 og 1973/74) og ble norgesmester for samme klubb to ganger (i 1971/72 og 1973/74).
Mellerud spilte 20 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey. 
Øystein Mellerud var den siste norske målvakt som spilte uten maske.


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Mellerud – Olympedia 
(en) Øystein Mellerud – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Green Bay Bobcats
Margaret Clunies Ross

Margaret Clunies Ross (født 24. april 1942 i Adelaide) er en australsk religionsforsker og er professor ved Centre for Medieval Studies (Senter for middelalderforskning) i engelsk språk og tidlig engelsk litteratur på Universitetet i Sydney i Australia. 
Ross er utdannet ved Universitetet i Adelaide og Oxford University, fil. dr. Hc fra Universitetet i Göteborg. Hun er medlem av Kungliga Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur (GAA) i Uppsala.
Hennes forskningsområde omfatter studier i norrøn litteratur, herunder særlig norrøn mytologi, gammelislandsk poesi, tidlig norrøn poesi og poetikk; middelalderstudier, særlig den norrøne poesiens innflytelse på europeisk litteratur og kultur etter renessansen; samt forskningshistorie i tilknytning til studier i angelsaksisk, norrøn og gotisk kultur på 1600- og 1700-tallet.


== Publikasjoner i utvalg ==
(2004): The Correspondence of Edward Lye, Publications of the Dictionary of Old English vol. 6. Toronto, Pontifical Institute of Medieval Studies. Sammen med Amanda J. Collins
(2004): Supplement (25 s.) til Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages, 2. utg., red. Margaret Clunies Ross, sammen med Tarrin Wills, Kari Gade, Edith Harold, Guthrun Nordal & Diana Whaley
(2003): Old Norse Myths, Literature and Society, red. Margaret Clunies Ross. The Viking Collection 14. Odeuse, University Press of Southern Denmark
(2002): Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages. (red.) Margaret Clunies Ross, sammen med Diana Whaley, Kari Gade, Edith Marold, Guđrún Nordal & Tarrin Wills. 2. rev. utg. Sydney, Centre for Medieval Studies.
(2000): Old Icelandic Literature and Society, red. Margaret Clunies Ross. Cambridge Studies in Medieval Literature 42. Cambridge, Cambridge University Press.
(1998): The Norse Muse in Britain, 1750-1820. Trieste, Edizioni Parnasso.
(1994 & 1998): Prolonged Echoes. Old Norse Myths in Medieval Northern Society, 1: The Myths and 2: The Reception of Norse Myths in Medieval Iceland. The Viking Collection 7 and 10. Odense, Odense University Press.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Professor Margaret Clunies Ross Arkivert 27. februar 2010 hos Wayback Machine., hjemmeside ved Universitetet i Sidney
Kåre Østensen

Kåre Nordahl «Kokken» Østensen (født 5. desember 1943 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Ishockeyklubben Tigrene.
Østensen spilte 61 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass, i 1968 i Grenoble med ellevteplass og i 1972 i Sapporo med åttendeplass. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kåre Østensen – Olympics.com 
(en) Kåre Østensen – Olympedia 
(en) Kåre Østensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Per Skjerwen Olsen

Per «Lill-Pettern» Skjerwen Olsen (født 26. september 1939 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller og fotballspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening og Skeid.
Olsen spilte 79 offisielle landskamper i ishockey for Norge, og vant Gullpucken i 1966. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey, og i 1968 i Grenoble med ellevteplass i ishockey.
Han er faren til ishockeyspilleren Tom Erik Olsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Skjerwen Olsen – Olympedia 
(en) Per Skjerwen Olsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Georg Smefjell

Georg Smefjell (født 9. juni 1937 i Mysen, død 6. desember 2015 i Oslo) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Ishockeyklubben Tigrene.
Smefjell spilte 62 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1969. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med 10.-plass i ishockey, og i 1968 i Grenoble med 11.-plass i ishockey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Smefjell – Olympedia 
(en) Georg Smefjell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Jan Roar Thoresen

Jan Roar Thoresen (født 24. mars 1940 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening.
Thoresen spilte 22 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey. 


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Roar Thoresen – Olympedia 
(en) Jan Roar Thoresen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Norges Ishockeyforbund: Internasjonale spillere, menn – Adelskalender (pdf-fil)
Semantisk rolle

Semantiske roller, eller tematiske roller, er i lingvistikken en beskrivelse av betydninga som en nominalfrase har i forhold til handlinga eller tilstanden som uttrykkes av verbet i ei setning. For eksempel i setninga «Per spiste et eple», er Per den som utfører spisinga, og har dermed den semantiske rolla agens, mens et eple er det som blir spist, og har den semantiske rolla patiens.
Semantiske roller er uavhengige av syntaktiske funksjoner. For eksempel kan det syntaktiske subjektet i ei setning være både agens («Jeg åpna døra»), instrument («Nøkkelen åpna døra») eller patiens («Petter falt ned trappa»).
I mange språk markeres enkelte semantiske roller med bestemte kasus. For eksempel har ungarsk et instrumentaliskasus som eksplisitt markerer instrumentet i ei setning.


== Viktigste semantiske roller ==
Nedafor følger ei liste over de semantiske rollene som vanligvis brukes av lingvister. Det fins ingen fast liste over hvilke som skal brukes, så utvalget varierer svært mye fra forfatter til forfatter.

Agens: den som bevisst og med vilje utfører en handling som typisk har en fysisk, synlig effekt.
Kraft: noe som ubevisst og uten vilje utfører en handling (f.eks. en naturkraft).
Instrument (eller sentiens): noe som indirekte utfører en handling, vanligvis ved å bli brukt av en agens.
Opplever (eller experiencer): noe som verken kontrollerer eller påvirkes synlig av en handling, men som opplever handlinga, vanligvis gjennom sanseinntrykk.
Mottaker: den animate destinasjonen til et objekt som forflytter seg.
Patiens: den umarkerte semantiske rolla, som verken handler med vilje eller utfører en handling. Patiens gjennomgår ofte en fysisk, synlig endring.Det brukes også en rekke andre semantiske roller enn de som er lista opp her.


== Semantisk rolleoppmerking ==
Semantisk rolleoppmerking er en oppgave i naturlig språkprosessering som består av automatisk deteksjon av semantiske argumenter knyttet til predikater eller verb i en setning, og klassifisering av deres spesifikke roller. Nåværende forsøk på automatisk semantisk rolleoppmerking er basert på veiledet maskinlæring og bruker ofte FrameNet og PropBank som ressurser for å spesifisere hva som teller som et predikat, definere settet av roller som brukes i oppgaven, og gi opplærings- og testdata.


== Referanser ==


== Se også ==
Semantikk
Semesteravgift

Semesteravgift er en lovpålagt avgift for studenter i Norge. Denne betales til en studentsamskipnad og brukes på tiltak for å bedre velferdstilbudet for studentene tilknyttet samskipnaden. Beløpet og bruken av semesteravgiften bestemmes av styret i samskipnaden, men endringer i beløpet skal godkjennes av Kunnskapsdepartementet. Semesteravgift må ikke forveksles med materialavgift, studieavgift eller andre former for skolepenger som betales til utdanningsinstitusjonen.
Mange steder brukes deler av semesteravgiften på støtte til lokale studentorganisasjoner. Den dekker også eventuelt medlemskap i Norsk Studentunion eller Studentenes Landsforbund (fra juli 2010 slått sammen til Norsk Studentorganisasjon), og det kan også samles inn et frivillig bidrag til SAIH.


== Eksterne lenker ==
Lov om studentsamskipnader