jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christian Henrichsen

Christian Henrichsen (født 2. september 1825 i Bergen, død 28. desember 1898 samme sted) var en norsk skolemann.Han var sønn av Niels Henrichsen (1798–1855) og den danskfødte Sofie Hylleborg Hoff (1793–1877). Faren var postfullmektig og senere overtollbetjent. Etter examen artium fra Bergen katedralskole 1843 fikk han filologisk embetseksamen 1847 fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania etter studier også ved Københavns Universitet, der han studerte klassisk filologi under Johan Nicolai Madvig (1804–86) og nordisk arkeologi under Erich Christian Werlauff (1781–1871). 
Fra 1847 til 1864 var han adjunkt ved Bergen katedralskole, samt medarbeider i Bergensposten som han hadde stiftet i 1855 sammen med rektor og senere statsminister Johannes Steen (1827–1906). Fra 1864 til 1875 var han rektor ved den nye Aalesunds Lærd- og Realskole (latinskolen) og studerte områdets arkeologi, samt var byens ordfører fra 1872 til 1875 og mangeårig medlem av Ålesund herredsstyre. 
Fra 1875 til 1898 var han atter ved Bergen katedralskole, nå som rektor, foruten å være i styret for Bergens museum frem til 1892. Han utga skolebøker og arkeologiske arbeider, samt journalist i byens aviser. Ved hans død i 1898 ble han efterfulgt av moldenseren Knud Olai Brekke (1855–1938) som kom fra Hamar katedralskole.
Han var gift med Marie Helene Skagen (1831–91) og  far til psykiateren Jens Skagen Henrichs (1863–1924) og tannlegen Hans Holmboe Henrichsen (1867–).


== Referanser ==
Thormod Henriksen

Thormod Henriksen (født 26. februar 1928 på Nøtterøy) er en norsk fysiker, som har studert hvordan stråling påvirker mennesket.Etter cand. real. fra Universitetet i Oslo i 1955 forsket han ved Radiumhospitalet på biologiske virkninger av radioaktiv stråling. Han ble i 1957 blant de første som i Norge tok i bruk magnetisk resonansteknologi, og brukte det for å bedømme strålingens effekt på blant annet arvemolekylet. 
Han ble dr. philos. i 1963 på en avhandling om stoffer som kan beskytte mot stråling og gikk til University of California, Berkeley 1963–66 for å studere hvordan menneske i verdensrommet blir utsatt for stråling. Han ble dosent ved Fysisk institutt (UiO) i 1970 og professor i biofysikk 1980.
Henriksen hevdet at virkningene etter ulykken i Tsjernobyl-ulykken i 1986 var ubetydelige, og mente i 2000 at Norge hadde kastet bort en milliard kroner på tiltak for å redusere effekt av stråling som i seg selv er mye lavere enn den stråling man uansett vil utsettes for.
Han samarbeidet med Søren H. H. Larsen i flere tiår med ozonmålinger, og konkluderte i 1988 at ozonlaget over Norge ikke var varig svekket, men at dets tykkelse over Arktis varierte naturlig.
Han mente også at den forliste atomdrevne «Kursk» (ubåt) ikke var noen fare der den lå.Han mottok i 1998 Prisen for god forskningsformidling ved Universitetet i Oslo sammen med middelalderhistorikeren Magnus Rindal.


== Utgivelser ==
Thormod Henriksen, Finn Ingebretsen, Anders Storruste, Terje Strand, Tove Svendby og Per Wethe (1995). Stråling og helse. Fysisk institutt, Univ. i Oslo. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Thormod Henriksen og Tove Svendby (1997). Ozonlag, UV-stråling og helse (PDF). Akademika. 
Thormod Henriksen og Ingolf Kanestrøm (2001). Klima, drivhuseffekt, energi (PDF). Eget forlag. 
Thormod Henriksen og David H. Maillie (2002). Radiation and health. Taylor & Francis. 
Thormod Henriksen (2003). Norsk Fysisk Selskap, historikk (PDF). Norsk Fysisk Selskap. 


== Referanser ==
Axel Schard

Axel Erik Francois Schard (født 24. oktober 1894 i Metz, Lorraine i Frankrike, død 14. juni 1962) var en svensk länsjägmästare i Jämtlands län, kjent jeger, forstmann, forfatter og skribent. I Norge tilsvarer dette fylkesskogsjef, med den forskjell at stillingen i Sverige innehar større ansvar for jakt og viltforvaltning.
Schard var utdannet forstmester etter å ha studert ved universiteter både i USA og Europa.  Storparten av livet bodde han og virket på Frösön ved Östersund.
Axel Schard gjorde en rekke jaktreiser til blant annet Norge, Svalbard og andre land i Europa. Av jaktreisene til Norge er det nok hjortejakten på Hitra som er mest beskrevet. Selv har han skrevet flere bøker og vært medforfatter i øvrige utgivelser. I tillegg var han en kjent skribent for en rekke tidsskrifter. Flere av artiklene hans omhandler også norske forhold.


== Litteratur ==
En lappman reste till södern, Stockholm 1934
En kunglig björnjakt och andra jaktberättelser, Stockholm 1935
Jakten i Sverige, Stockholm 1937 – red. Arvid Lundbergh med store bidrag av Axel Schard. Større utgaver kom i 1947, 1952 og 1957
Jämtland – Härjedalen 1645–1945, Östersund 1945. Historen om Jämtlands län i 300 år. Kapitlet «Jakten» er skrevet av Axel Schard
Björn på isen, Stockholm 1951 – bl.a. om hjortejakt på Hitra, jaktsafari på Svalbard og Nordishavet forøvrig.


== Artikler ==
Axel Schard: Vi jaga hjort – tidsskriftet SVENSK JAKT Nr.12-1947 – om hjortejakt på Hitra.
Padberg

Padberg er en Ortsteil i bykommunen i Marsberg i Sauerland i Hochsauerlandkreis Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.
Padberg var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Marsberg den 1. januar 1975.
Bergensposten (tidsskrift)

Bergensposten er navnet på et tidsskrift som Statsarkivet i Bergen har gitt ut siden 1998, nå med tre nummer i året. Bladet kommer ut både på papir og på nett. 


== Eksterne lenker ==
Bergensposten
Xu Ming

Xu Ming (kinesisk: 徐明, pinyin: Xú Míng; født april 1971 i Dalian i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina, død 4. desember 2015 i Wuhan) var en kinesisk forretningsmann. Han var president for Dalian Shide Group.


== Eksterne lenker ==
(en) Xu Ming hos China Vitae
Hazaraenes demokratiske parti

Hazaraenes demokratiske parti  (forkortet: HDP) (urdu: هزاره ڈیموکریٹیک پارٹی, engelsk: Hazara Democratic Party) er et politisk parti for hazarere i Pakistan. Partiet er aktivt i Quetta som huser opptil en halv million hazaraere.


== Historie og etableringen ==
I september 2002 gikk politikere, studenter og andre stammedlemmer sammen for å bygge opp et politisk plattform for hazaraere fra Pakistan, som vil jobbe for deres rettigheter og rettferdighet for folkeslaget i Pakistan.  Etter møter med forskjellige politiske arbeidere og stammedlemmer ble det annonsert den 1. juli 2003 at de ville skape et nasjonalt og politisk parti: Hazaraenes demokratiske parti (HDP).
Det er omkring 600 000 hazaraer i provinsen Balutsjistan, som er basert i Quetta, Khuzdar, Zhob, Loralia og Dera Murad Jamali. Før etableringen av HDP hadde ikke hazaraer noen formell politiske innflytelse på provinsiell eller nasjonal politikk i Pakistan, men det nye partiet forsøker nå å beskytte deres interesser. Hazara Demokratiske Parti har også flere kvinnegrupper som består av ni enheter, og partiet oppmuntrer kvinner til deltakelse i det sosialpolitiske liv. HDP er et liberalt og demokratisk parti som tror på like muligheter for kvinner på et nasjonal nivå. 


== Attentatet på lederen og påfølgende demonstrasjoner ==
Hussain Ali Yousafi, som ble valgt til formann for partiet den 26. september 2008, ble skutt og drept av ekstremistgruppen Lashkar-e-Jhangvi wahabi i den pakistanske byen Quetta den 26. januar 2009. Gjennom sin tredveårige politiske karriere arbeidet Hussain Ali Yousafi for fred og menneskelighet, og han ble etterhvert en viktig skikkelse i HDP. Tidligere hadde partiet mistet Abdul Ali Mazari, som ble drept av Taliban i Afghanistan i 1995.  
Som en reaksjon på drapet på Hussain Ali Yousafi og andre hazararer i Quetta og i Afghanistan, ble det i april 2012 holdt demonstrasjoner verden over, blant annet i Oslo (30. april) , København (30. april) og i Stockholm (27. april) Også kvinnefløyen til HDP var med på demonstrasjonene. Andre land som også hadde protester: Afghanistan i byene Kabul, Daikondi og Bamiyan. I Pakistan i byene Islamabad, Lahore, Karachi og Quetta.  Storbritannia i byen London, i Tyskland i byen Hamburg. I Østerrike i byen Wien. I Indonesia i byen Jakarta. I Belgia i byen Brussel.


== Anerkjente ledere ==


==== Formenn ====
Muhammad Jawad Easar, (2005–2009)
Hussain Ali Yousafi, (September 2008 – Januar 2009) Martyr formann
Abdul Khaliq Hazara, (November 2010 – til dags dato)


=== Høytstående ledere (Nåværende) ===


==== Andre ledere ====
Javad Hazara
Ahmad Ali Kohzad
Mohammad Reza Hazara
Mirza Hazara
Mohammad Reza Wakil


== Se også ==
Hazara
Abid Ali Nazish
Pakistan
Djengis Khan
Afghanistan
Mord
Folkemord
Seriemord


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kreis Soest

Kreis Soest er en Landkreis i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Kretsen ble opprettet den 1. januar 1975 gjennom en sammenslåing av den daværende Kreis Soest med Kreis Lippstadt, Amt Warstein fra den daværende Kreis Arnsberg, og enkelte kommuner fra andre kretser. Kretsen er medlem av Landschaftsverband Westfalen-Lippe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Kreis Soest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kreis Soest – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Charlotte Perkins Gilman

Charlotte Perkins Gilman (født 3. juli 1860 i Hartford, Connecticut, død 17. august 1935) var en amerikansk sosiolog, forfatter og tidlig feminist. Hun skrev romaner og bøker om økonomi og kvinners lønnsarbeid.
En av hennes mest kjente bokutgivelser er Woman and Economics (1898). Hun er også kjent for kortromanen The Yellow Wallpaper, som ble utgitt første gang i 1892. Den handler om en besatt kvinne, og på 1960-tallet ble den populær som et tidlig verk med sterk kritikk av det amerikanske mannssamfunnet. Fortellingen ble utgitt på norsk i 1981; utgivelsen inneholder foruten Det gule tapetet også kortromanen Kvinneland.Gilman ga ut tidsskriftet The Forrunner.
I 1994 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==
Arne Gabius

Arne Gabius (født 22. mars 1981 i Hamburg) er en tysk friidrettsutøver og terrengløper. Han er tysk mester på 5 000 meter fem år på rad fra 2007 til 2011. 


== Karriere ==
På nasjonalt nivå har han flere tyske mesterskap. På 5 000 meter er han tysk mester fem år på rad fra 2007 til 2011, og innendørs har han gull på 3 000 meter fra 2009 og 2012. I 2005 kom han på andreplass, og i 2006 på tredjeplass på 5 000 meter. I 2009 ble han også tysk mester i terrengløp (lang løype), samt i 10 km gateløp.Også som junior markerte han seg på nasjonalt nivå. Han ble tysk U23-mester på 5 000 meter i 2002, og fikk sølv i samme klasse i 2003. 
Gabius deltok på 5 000 meter i EM i friidrett 2006, men fullførte ikke løpet. I 2007 kom han på 9.-plass i EM innendørs, og i VM innendørs 2008 kom han på 12.-plass.
I 2009 deltok han i VM i friidrett i Berlin, men greide ikke å kvalifisere seg til finalen. Med tiden 13.49,13 kom han på 28.-plass sammenlagt. I EM i friidrett 2010 i Barcelona kvalifiserte han seg til finalen, men endte nest sist av de 13 som fullførte finalen. Også i VM innendørs 2012 nådde han finalen, og kom på 8.-plass, som nest beste europeer (Mohammed Farah kom på 4.-plass). I februar 2012 satte han ny tysk rekord på 3 000 meter innendørs, med 7.38,13. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Arne Gabius – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Arne Gabius – Olympics.com 
(en) Arne Gabius – Olympic.org 
(en) Arne Gabius – Olympedia 
(en) Arne Gabius – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arne Gabius – World Athletics 
(en) Arne Gabius – Diamond League 
(en) Arne Gabius – ARRS 
(de) Offisiell hjemmeside
(de) Profil hos Leichtathletik.de
(en) Profil hos European Athletics
Hoge Veluwe

Hoge Veluwe er egentlig navnet på den største endemorenen fra siste istid i Nederland, for det meste beliggende i provinsen Gelderland, nær byene Ede, Apeldoorn og Arnhem. Et område på 55 kvadratkilometer av denne er lagt ut som Nationaal Park De Hoge Veluwe som omfatter det meste av naturen som befant seg der, men delvis utbygd med gårdsbruk og jaktslott (eremitasjer) og kilometervis med tur- og sykkelveier. Noe av hedelandskapet med sanddyner kan skyldes menneskevirksomhet i nabolaget. Parken utgjør ett av de største naturreservatene i Nederland, og er mye benyttet som turterreng.
Midt inne i området ligger ett av Nederlands største kunstmuseer: Kröller-Müller-museet.
Kjell Solem

Kjell Solem (født 9. mai 1950, døde 10. februar 2010) er en norsk musiker, trompetist og sanger. Han er kjent som tidligere medlem som sanger i danseorkesteret Four Jets fra 1972 til 1973. Han var også medlem som trompetist i dansebandet Torry Enghs. Han spilte også vokalist i The Ghost Gang og i rockebandet The Spiritual Man Group hvor han ble medlem i 1965 da han var 15 år. Han er i dag festivalsjef for Swingin Oppdal.


== Diskografi ==


=== Four Jets ===
Pappa ikke gå fra meg/Hello-A (1972)
Eurotreff (1972)
Oppdal så klart/Oppdalssangen (1979)


=== Torry Enghs ===
Stop (1975)


=== The Ghost Gang ===
Bluelight/Chaindoc (1968)


=== Deltar på ===
Treff-serien: På Treff med 3 (1973)
I-Film: 12-Toppen (1973)
Tambourine: Gammalpop 2 (1975)
Arctic Records: Trøndervisan (1978)
Arctic Records: Trøndervisan (ainner plata) (1979)
Viking Studio: Musikk med mitt liv (1983)
2 + 2 + 2 & Rune Rudberg: Alle vil vi gratulere/Det er om sommer'n det skjer (1984)
Dag Kolsrud: December II (1991)
Rune Rudberg: Tidevannsbølger (1994)
Guys in Disguise: Guys in Disguise (1994)


== Referanser ==
Helleristningene ved Geithus

Helleristningene ved Geithus, Modum kommune, Buskerud er veideristninger fra eldre steinalder, ca. 6500 år før nåtid. Ristningene består av i alt 30 figurer fordelt på flere felt. De fleste ligger sammen, men på begge sider av Drammenselva og på en øy midt i Kløftefoss, rett nord for jernbanebrua. Et lite felt ligger ca. en kilometer nedstøms fra disse, på en liten øy kalt Katsundholmen, og som også er kjent som «Djeveløya». Her ligger bare to figurer, som for det meste er oversvømt av elva.
Figurene er avbildninger av hjortedyr, og de fleste kan identifiseres sikkert som elg. Det finnes også dyregraver i nærheten som kanskje kan være like gamle som ristningene. Dette har fått arkeologen Egil Mikkelsen til å se terrenget i en større sammenheng. For 6500 år siden har stedet ligget nær elveosen, og elva har bare vært fire kilometer lang opp til Tyrifjorden. Øst for stedet har Finnemarka ligget som en stor halvøy som har vært forbundet med fastlandet med et relativt smalt eid ved Sylling. Elveovergangen har dermed sannsynligvis vært en viktig overgang for vilttrekk som har gått øst-vest i området. Dette kan være bakgrunnen for at ristningene er blitt laget akkurat her.
Helleristningene ved Geithus ble første gang beskrevet av arkeologen Jan Petersen i 1916, men de hadde da lenge vært kjent av lokalbefolkningen. Han fant da de to figurene på Katsundholmen og tre ved Kløftefoss. Året etter var den svenske arkeologen Gustav Hallström på stedet, og han fant ytterligere en figur ved Kløftefoss. De øvrige figurene ble funnet etter omfattende undersøkelser ved Mikkelsen i årene 1975-77.
Ristningene er skiltet av Buskerud fylkeskommune.


== Litteratur ==
Egil Mikkelsen: Veideristninger ved Geithus, Modum, Buskerud. Universitetets Oldsaksamling Årbok 1980/1981. Oslo 1981
Direktøren (album)

Direktøren er det andre albumet til det norske progrockbandet Sørgekåpe. Det ble utgitt 9. mars 2012 av Indie Distribution. 


== Sporliste ==
«Vårt sirkus» 0:17
«Direktøren» 3:50
«Predikanten» 3:50
«Tivolihyener» 3:44
«Fredløs» 4:08
«Manerer i hvitt» 4:30
«Teater» 4:36
«Uønsket» 4:23
«Lucifers stue» 4:18
«Rom 13» 6:16
Ingdalen

Ingdalen er ei bygd i Orkland kommune i Trøndelag. Den 1. januar 2016 hadde Ingdalen 119 innbyggere.Ved innføringen av formannskapslovene av 1837 var Ingdalen en del av Stadsbygd formannskapsdistrikt, som ellers innbefattet bygdene Lensvika, Hasselvika og Rissa på begge sider av Trondheimsfjorden. I 1964 ble Ingdalen med 171 innbyggere slått sammen med Lensvik kommune og indre deler av den tidligere Agdenes kommune til Agdenes kommune.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aune, Anders (1993). Ingdalsboka. Om folk og forhold gjennom de siste århundrer. Ingdalen bygdeboknemnd. 
Aune, Anders og Meland, Pål (2006). Nye Ingdalsboka. Om folk og forhold gjennom de siste århundrer (rev. utg.). Ingdalen bygdeboknemnd. ISBN 978-82-997500-0-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Electrostrymon

Electrostrymon er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).  


== Utseende ==
Middelsstore stjertvinger, bakvingen med én kort og én lang stjert. Oversiden er brun, undersiden lyst brunlig med et smalt, brunt og hvitt siksak-tverrbånd og en oransje flekk ved bakhjørnet.


== Levevis ==
Larvene lever gjerne på busker og trær i familien Anacardiaceae.


== Utbredelse ==
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige Texas til Brasil. Flere av artene lever i Karibia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Eumaeini Doubleday, 1847
Lamprospilus-gruppen – Neotropisk
slekten Electrostrymon Clench, 1961
Electrostrymon angelia (Hewitson, 1874)
Electrostrymon angerona (Godman & Salvin, 1896)
Electrostrymon constantinoi (Johnson & Kroenlein, 1993)
Electrostrymon dominicana (Drury, 1773)
Electrostrymon ecbatana (Hewitson, 1868)
Electrostrymon endymion (Fabricius, 1775)
Electrostrymon hugon (Godart, 1824)
Electrostrymon joya (Dognin, 1895)
Electrostrymon mathewi (Hewitson, 1874)
Electrostrymon pan (Drury, 1773)


== Litteratur ==
Butterflies of America – Electrostrymon joya [1]
Butterflies and Moths of North America – Electrostrymon angelia [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Electrostrymon i Encyclopedia of Life 
(en) Electrostrymon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Electrostrymon hos ITIS 
(en) Electrostrymon hos NCBI 
(en) Kategori:Electrostrymon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Electrostrymon – detaljert informasjon på Wikispecies Brower, Andrew V. Z. 2007. Electrostrymon i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Electrostrymon
Bilder av Electrostrymon angerona
Hochsauerlandkreis

Hochsauerlandkreis er en Landkreis i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Kretsen fikk sin nåværende størrelse den 1. januar 1975 og er i areal den største kretsen i Nordrhein-Westfalen. Kretsen er medlem av Landschaftsverband Westfalen-Lippe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hochsauerlandkreis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hochsauerlandkreis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Herman G. Gade

Herman Gerhard Gade (1870–1953) var en norsk lege, kjent for sitt arbeid for å bekjempe tuberkulose. 
Han var sønn av forretningsmannen Fredrik Georg Gade og Ingeborg Wallem (1830–1902) og giftet seg i juni 1899 med Alvide C. Pedersen fra Stavanger. Han var bror til Fredrik Georg Gade, Jr, svoger til Anders Lorange, fetter til Fredrik Herman Gade, John Allyne Gade og Fredrik Barbe Wallem og nevø til Fredrik Meltzer Wallem.
Gade startet sine medisinstudier etter å ha tatt examen artium ved Bergen katedralskole i 1888. Han avla cand.med.-graden ved Universitetet i Kristiania i 1895 og er mest kjent for sitt arbeide ved tuberkulosehospitalet i Hagavik der han ble ansatt i 1898. Han flyttet til Hagavik i 1902 og ble etter hvert sjefsfysikus og senere hospitaldirektør. I 1908 representerte han Norge ved Den sjette internasjonale kongressen om tuberkulose som ble avholdt i Washington, D.C..
Gade mottok ridderkorset av St. Olavs Orden for arbeidet for tuberkolosesaken.


== Referanser ==
Bad Westernkotten

Bad Westernkotten er den nest største Ortsteil i bykommunen i Erwitte i Kreis Soest i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.
Bad Westernkotten var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Erwitte den 1. januar 1975.
Theclopsis

Theclopsis er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).  


== Utseende ==
Små til middelsstore stjertvinger med brede vinger. Bakvingen har én kort og én ganske lang stjert. Hannens overside er metallisk blå eller blåfiolett med bredt svart ytterkant. Forvingen har gjerne en oval, rødbrun grop. Hunnene er mattere i fargen og mangler den brune gropen.
Undersiden er gråaktig med en smal, svart og hvit, siksak-tverrstripe og en oransje flekk ved bakhjørnet.


== Levevis ==
Artene lever i tropisk regnskog og holder seg mest oppe i trekronene. De blir derfor sjelden sett, men noen av dem er trolig ganske tallrike.


== Utbredelse ==
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Eumaeini Doubleday, 1847
Tmolus-gruppen – Neotropisk
slekten Theclopsis Godman & Salvin, 1887
Theclopsis aurina Robbins, 2002
Theclopsis demea (Hewitson, 1874)
Theclopsis epidius (Godman & Salvin, 1887)
Theclopsis gargana (Hewitson, 1868)
Theclopsis leos (Schaus, 1913)
Theclopsis lydus (Hübner, 1819)
Theclopsis murex (Druce, 1907)
Theclopsis mycon (Godman & Salvin, 1887)
Theclopsis spp. – 2 arter


== Litteratur ==
Butterflies of Amazonia – Theclopsis lydus [1]
Butterflies of America – Theclopsis mycon [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Theclopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Theclopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Theclopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Theclopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Theclopsis – detaljert informasjon på Wikispecies Brower, Andrew V. Z. 2007. Theclopsis i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Theclopsis