jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
René Morel

René Morel (født 6. desember 1908 i Granges-sur-Vologne, død 8. mai 1974 samme sted) var en fransk general. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han som kaptein deltok i det franske ekspedisjonskorpset som ble satt inn i slaget om Narvik. Morel ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats der. 


== Andre verdenskrig ==
Morel begynte i 1930 ved militærakademiet Saint-Cyr og gikk deretter inn på en militær karriere. I april 1940 ble Morel sendt med det fransk-polske ekspedisjonskorps til Norge, der han tjenestegjorde i Fremmedlegionens 13. halvbrigade. Han ble satt inn i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge i mai–juni 1940 og utmerket seg i slaget om Narvik.Etter evakueringen av de allierte styrker fra Norge i juni 1940 kom Morel til Storbritannia. Han gikk med i general de Gaulles frie franske styrker. Senere i 1940 deltok han i de frie franske styrkers ekspedisjon til Vest-Afrika for å forsøke å vinne kontroll over de franske koloniene. I 1941 ble han satt inn i kampen mot italienerne i Eritrea. Deretter ble han sendt til Palestina og deltok i kamp i Syria. Morel tjenestegjorde så i krigen i Nord-Afrika. I mai 1943 deltok han i kampene i Tunisia, året etter var han med i erobringen av Italia. I august 1944 deltok Morel i landgangen i Provence. Morel ble seks ganger skadet i strid i løpet av verdenskrigen.


== Etter verdenskrigen ==
Etter krigen fortsatte Morel sin militære karriere. I 1949 ble han sendt til Indokina. Fra 1957 tjenestegjorde han i Algerie. Morel ble i 1960 utnevnt til brigadegeneral og ble inspektør for Fremmedlegionen. Fra 1962 til 1964 var han nestkommanderende for den franske 3. divisjon i Tyskland. Han ble så forfremmet til generalmajor og var fra 1964 til 1966 sjef for en avdeling i Alpes-Maritimes. Morels siste postering var som sjef for 64. militærdivisjon i Dijon fra 1966 til 1968.


== Utmerkelser ==
Kaptein Morel ble i norsk statsråd 20. mars 1942 hedret med det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i kampene ved Narvik. Han ble også utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. 
Morel ble utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen, var storoffiser av Æreslegionen og mottok storkors av Den nasjonale fortjenstorden. Han ble hedret med både Croix de guerre 1939–1945 og Croix de guerre des Théâtres d'opérations extérieures, så vel som andre franske militære utmerkelser. Morel ble dekorert med de britiske utmerkelsene Distinguished Service Order og Military Cross. Han ble også tildelt det belgiske Croix de Guerre og ble utnevnt til offiser av Kroneordenen. Morel var kommandør av Iftikhar-ordenen og Den svarte stjernes orden.


== Referanser ==
Jens Christian Christensen

Jens Christian Christensen (J.C. Christensen (der «J.C.» ble uttalt «I.C.») (født 21. november 1856 i Påbøl på Jylland, død 19. desember 1930 i Hee) var en dansk lærer og politiker (V), som var Danmarks statsminister (konseilspræsident) fra 1905 til 1908.Christensen ble innvalgt i Folketinget i 1890. Her stilte han seg snart i ledelsen av det nydannede Venstrereformpartiet
som kjempet frem parlamentarismen i Danmark.
Etter systemskiftet i 1901 ble Venstre ledende i dansk politikk, og Christensen ble kultusminister (kirke- og undervisningsminister) i Regjeringen Deuntzer. Da Deuntzer måtte gå av overtok Christensen selv som statsminister. 
Christensen måtte imidlertid gå av allerede i 1908 etter den såkalte Alberti-skandalen, hvor tidligere justisminister Peter Adler Alberti sto anklaget og senere ble dømt for dokumentfalsk og bedrageri. Christensen ble stilt for riksrett, men ble frikjent tross kraftig kritikk.Også etter statsministerperioden var J.C. Christensen en sentral person i dansk politikk. Han ble forsvarsminister i 1909, og Venstre-leder fra 1910. Under første verdenskrig var han minister uten portefølje i regjeringen Zahle II, og i 1920–1922 var han kirkeminister i Regjeringen Neergaard II.


== Referanser ==
Brudeegget

Brudeegget var en av de første overbygde livbåtene som ble laget. Det siste eksisterende Brudeegget står utstilt på Grimmerhaugen i Ålesund.
Brudeegget ble tegnet og konstruert av båtbyggeren Ole Brude. Sammen med et lite mannskap demonstrerte han eggets kvaliteter ved å seile det over Atlanterhavet fra Ålesund til Gloucester (like nord for Boston) i 1904 - 1905.
I TV-serien Norsk attraksjon presenterte Linda Eide livbåten i sesong 3, januar 2012. Båten ble for anledningen sjøsatt, og ifølge NRK gikk denne testturen Brudeferden i Hardanger en høy gang.

Brudeegget, utstilt på museum
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
«Egget som skulle til Amerika», NRK, 13. april 2022
Paul Prets

Paul Prets (født 29. juni 1919 i Kópháza i Ungarn, død 27. oktober 1996 i Eisenstadt i Østerrike) var en ungarskfødt fransk fremmedlegionær, kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Prets deltok i det franske ekspedisjonskorpset som ble satt inn i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats der. 


== Andre verdenskrig ==
Prets meldte seg i 1936 for den franske Fremmedlegionen, der han tjenestegjorde i Fremmedlegionens 13. halvbrigade. I april 1940 ble han sendt med det fransk-polske ekspedisjonskorps til Norge, der han ble satt inn i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge i mai–juni 1940. Han utmerket seg som ordinær legionær i slaget om Narvik, der det om hans innsats ble anført: «Mitraljøseskytter under et voldsomt motangrep, blev alene på sin post og fortsatte sin ild på kort hold hvorved fiendens fremgang ble knust».Etter evakueringen av de allierte styrker fra Norge i juni 1940 kom Prets til Storbritannia der han gikk med i general de Gaulles frie franske styrker. Han deltok i 1940 til 1941 i kamp i Gabon, Sudan og Eritrea, der han ble skadet. Etter en lengre periode som rekonvalesent, kom han tilbake i tjeneste i Nord-Afrika. I det andre slaget om El Alamein ble han igjen skadet. Han deltok i 1943 i kampene i Tunisia, året etter i Italia. Prets var nå blitt forfremmet til sersjant. I august 1944 deltok han i landgangen i Provence og kjempet deretter i frigjøringen av Frankrike. I desember 1944 ble han såret i strid i Alsace og i januar 1945 ble han igjen såret i kamp ved Illhaeusern.


== Etter krigen ==
Prest ble etter krigen fransk statsborger og fortsatte sin tjeneste i Fremmedlegionen til 1956. Han tjenestegjorde på Madagaskar, i Det fjerne østen og i Algerie. Ved slutten av sin militære karriere var Prets underoffiser med grad av adjudant-chef.Etter å ha gått ut av tjeneste i Fremmedlegionen arbeidet Prets i en underordnet stilling ved Frankrikes ambassade i Wien.


== Utmerkelser ==
Legionær Prets ble i norsk statsråd 20. mars 1942 hedret med det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i kampene ved Narvik i 1940.Prets ble utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen, var kommandør av Æreslegionen og ble tildelt Médaille militaire, Croix de guerre 1939–1945, Croix de guerre des Théâtres d'opérations extérieures, så vel andre franske militære utmerkelser. Han ble dekorert med den britiske Military Medal og var ridder av Anjouans stjernes orden.


== Referanser ==
Ungdommens fylkesting i Oppland

Ungdommens fylkesting i Oppland (UFT i Oppland) er et fylkeskommunalt rådgivende organ oppnevnt av fylkestinget i Oppland hvert andre år. Organet er partipolitisk uavhengig, og representantene velges av ungdomsrådene i kommunene. Det er 26 faste representanter og like mange vararepresentaner. Valgperioden er to år, og UFT konstituerer seg selv og velger leder, nestleder og arbeidsutvalg for et år av gangen.
UFT i Oppland har rett til å anmode om tale- og forslagsrett på fylkestinget i Oppland.
Amor (sang)

«Amor» er en populærmusikksang med melodi av Gabriel Ruiz.  Den spanske originalteksten var skrevet av Ricardo López Méndez og den engelske teksten var skrevet av Sunny Skylar. Den ble publisert i 1943.
De to bestselgende versjonene i USA ble spilt inn på plate av Bing Crosby og Andy Russell.
Innspillingen med Bing Crosby ble utgitt på 78-platen Decca 15088. Den andre siden var «Long Ago (and Far Away)».
Innspillingen med Andy Russell ble utgitt på 78-platen Capitol 116.
Carrol Gibbons and The Savoy Hotel Orpheans med sang har også spilt den inn på plate.
Vokalgruppa The Earls har gjort en innspilling. Den ble utgitt på singlen Old Town 1182 i 1965.Julio Iglesias har spilt inn sangen med den spanske originalteksten.


== Norske versjoner ==
Juul Hansen og Gunnar GP Pedersen har skrevet norske tekster. Pedersens versjon bærer tittelen «Amor, amor, et kjærlig ord»


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==
Den andre siden på platen med Bing Crosby, «Long Ago (and Far Away)», kom også på listen, slik at det ble en tosidig hit. 


== Fotnoter og referanser ==
Ole Jørgen Ness

Ole Jørgen Ness (født 29. november 1961 i Bergen) er en norsk kunstner som bor og jobber i Oslo.
I 2006 var han festspillkunstner i Bergen. Han har utsmykket en femten meter høy fondvegg i Riksarkivets nye foajé. I Bergen har han laget silketrykk og sandblåst en glassvegg for Norsk Hydro. I 2010 var hans bilder en del av utstillingen «God natt da du... Surrealisme i norsk kunst 1930-2010» i Stenersenmuseet i Oslo.


== Biografi ==


=== Utvalgte separatutstillinger ===
2012
"XYZ", Stenersenmuseet, Oslo
2011
"Embracing Perplexity", Galleri Riis, Oslo
2011
"Paths Beyond Ego", Sørlandets Kunstmuseum, Kristiansand
2009
"The Elixir of Chaos, Babel and Bedlam”, Galleri Riis, Oslo
2006
“Realms of Sentiment”, Bergen Kunsthall, Bergen
2005
“Anasognosia”, Galleri Riis, Oslo
2003
“For the Nonce”, Display Space for Contemporary Art, Prague, Tsjekkia
2001
“Broken Elephant”, RMIT Project space, Melbourne, Australia
2000
“Cryptomnesia, Nesstudio - Att. Nexi”, W 139 -Artist Space, Amsterdam, Holland
1999
“The Grave is No Bar to My Call”, Kunstnernes Hus, Oslo
1994
As Ole Jørgen Ness, “Opus Osiris”, - TVdebatt med 7 personligheter, Video installasjon, Nasjonalmuseet, Oslo, Norway


=== Utvalgte gruppeutstillinger ===
2013 «PARADOKS. Posisjoner innen norsk videokunst 1980–2010», Nasjonalmuseet, Oslo
2010 «God natt da du... Surrealisme i norsk kunst 1930-2010», Stenersenmuseet, Oslo
2009 «Bendik Riis Band», Bomuldsfabriken Kunsthall, Arendal, Norway
2009 «Nachspiel Vorspiel», Festspillkunstnerne 1999-2008, Vestfossen Kunstlaboratorium
2008 «Jeg gikk meg over sjø og vann», Sommerutstilling Blaafarveværket, Modum
2006 «Lucid Dreams», Tegnebiennalen, Stenersenmuseet, Oslo
2005 Carnegie Art Award, Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden
2005 «Kyss frosken», Nasjonalmuseet, Oslo
2002 «Directly beneath the storm», Sprawl, The Contemporary Arts Center, Cincinnati, Ohio, USA
2002 «Furtive Subtender», Sao Paulo Biennalen, Sao Paulo, Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[1] Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Galleri Riis – Ole Jørgen Ness – galleri, biografi og utstillinger
Om Ole Jørgen Næss i tidsskriftet Listen
Helen Schou

Helen Schou (født 19. april 1905, død 27. mars 2006) var en dansk billedhugger.  
Hun var først elev av Anne Marie Carl Nielsen i perioden 1922-1927 og gikk senere på Kunstakademiet.
Hennes to hovedverker er rytterstatuen av Christian X i Århus fra 1955 og Den jyske hingst i Randers fra 1969.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Helen Schou på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Bilder og omtale av Den jyske hingst
Georges Cabanier

Georges Etienne Jules Cabanier (født 21. november 1906 i Grenade-sur-Garonne, død 26. oktober 1976 i Paris var en fransk admiral. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, som han ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for.


== Andre verdenskrig ==
 
Cabanier begynte i 1925 på sjøkrigsskolen og startet deretter sin sjømilitære karriere om bord på skip i den franske marine. Etter videre utdanning tjenestegjorde han på begynnelsen av 1930-tallet på undervannsbåt. I 1938 ble Cabanier utnevnt til sjef på den mineleggende ubåten «Rubis», som hadde havn i Cherbourg. Ved utbruddet av andre verdenskrig ble «Rubis» forflyttet til Bizerte og i 1940 ble skipet stasjonert i Storbritannia.Etter Frankrikes kapitulasjon gikk Cabanier og «Rubis» med i general de Gaulles frie franske styrker. Fra basen i Dundee i Skottland opererte «Rubis» i Nordsjøen og på norskekysten. I slutten av juni 1940 la ubåten ut miner i Trondheimsfjorden og disse krediteres med ødeleggelse eller senkning av seks fiendtlige skip. Operasjonene i Norge fortsatte, blant annet ved Bergen.
I mai 1941 ble Cabanier overført til tjeneste i Stillehavet, der han det meste av de resterende krigsårene deltok i forsvaret av de franske koloniene og gikk i konvoitjeneste.  
Cabanier representerte i april 1945 Frankrike under FN-konferansen i San Francisco. Han fikk deretter ansvar for å reorganisere det franske sjøkrigsakademi.


== Etter verdenskrigen ==
I oktober 1945 heiste Cabanier kommando på orlogsskipet «Jeanne d'Arc». Cabanier hadde deretter en rekke ledende stillinger i Frankrikes forsvar. I 1949 ble han marineattaché i Washington, DC. Han ble utnevnt til kontreadmiral i januar 1951. I 1953 ble han utnevnt til generalsekretær for det franske forsvar. Året etter ble han sjef for de franske marinestyrkene i Indokina. I 1956 ble han stabssjef for statssekretæren for sjøforsvaret. Han ble i 1958 stabssjef for forsvarskontoret under president de Gaulle og ble samme år forfremmet til viseadmiral. Cabanier ble utnevnt til admiral i 1960. Fra 1960 til 1968 var han sjef for sjøforsvarsstaben.Cabanier var Æreslegionens ordenskansler fra 1969 til 1975.


== Utmerkelser ==
I 1946 ble Cabanier hedret med det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i andre verdenskrig. Han mottok også Deltagermedaljen.
Cabanier var innehaver av storkors av Æreslegionen og av Den nasjonale fortjenstorden. Han ble utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen og ble hedret med både Croix de guerre 1939–1945 og Croix de guerre des Théâtres d'opérations extérieures, så vel som andre franske militære utmerkelser. Han var ridder av De akademiske palmer og kommandør av Ordenen for sjøfartsfortjenester. Cabanier var innehaver av storkors av Den svarte stjernes orden og storoffiser av Ordenen Nichan el Anouar. Videre ble han tildelt den britiske Distinguished Service Order og utnevnt til kommandør av USAs Legion of Merit. I tillegg ble han tildelt over 30 andre utenlandske ordener og utmerkelser, deriblant storkors av den svenske Sverdordenen og kommandørkors av Dannebrogordenen.


== Referanser ==
U.S. Army Command and General Staff College

U.S. Army Command and General Staff College hører til ved Fort Leavenworth i delstaten Kansas og er et armé anlegg som fungerer som et studiested for USAs væpnede styrker og utenlandske militære ledere. Stedet ble opprinnelig etablert i 1881 av general William Tecumseh Sherman som en skole for soldater innen infanteri og kavaleri-divisjonene.
Utviklingen av høyskolen gikk parallelt med den økende profesjonalisering av den amerikanske hæren og den nådde sin nåværende form i kjølvannet av Vietnamkrigen.
Danske Gymnastik- og Idrætsforeninger

Danske Gymnastik- og Idrætsforeninger (DGI) er en dansk sammenslutning av idrettslag. Den omfatter 5 000 lokale idrettslag og 1,3 millioner idrettsutøvere. I motsetning til Danmarks Idræts-Forbund har DGI et mye større fokus på breddeidrett, og har tradisjonelt hatt turn som den viktigste idretten. Gradvis har imidlertid andre idretter, slik som badminton, fotball, håndball og svømming, også vokst til en anselig andel av DGIs virksomhet.
De Danske Skytte- Gymnastik og Idrætsforeninger ble grunnlagt i 1862, og den store årlige begivenheten var landsstævnet.
Danske skyttere hadde vært med i de første moderne olympiske leker i 1896, men De Danske Skytteforeninger (DDS) fokuserte på mer nasjonal skyting og forsvarssaken istedenfor internasjonal sportsskyting. Derfor ble Dansk Skytte Union (DSU) opprettet i 1913.Gymnastikk ble tatt inn i DDS, og i 1919 endret De Danske Skytteforeninger navn til De Danske Skytte- og Gymnastikforeninger. I 1929 dannet forøvrig en annen gruppe gymnastikere et konkurrerende forbund kalt De Danske Gymnastikforeninger. DDS endret i 1930 igjen navn, denne gangen til De Danske Skytte-, Gymnastik- og Idrætsforeninger.I 1947 ble feltskyting med rifle tatt inn som ny disiplin og fikk navnet terrænskydning. I 1952 feiret DDSG&I 90-årsjubileum. DDSG&I drev i starten i hovedsak med rifleskyting, men tok i 1972/1973 også opp pistolskyting som konkurranseprogram. Landsstævnet ble for første gang dekket med TV-sendinger i 1971. I 1978 startet DDSG&I med feltskyting med pistol.DGI ble dannet i november 1992 som en sammenslåing av De Danske Gymnastik- og Ungdomsforeninger (DDGU) og De Danske Skytte-, Gymnastik- og Idrætsforeninger (DDSG&I). I 2013 ble De Danske Skytteforeninger (DDS) slått sammen med DGI, og ble til DGI Skydning. I 2016 hadde DGI Skydning omtrent 50 000 medlemmer fordelt på 870 foreninger.


== Se også ==
Skytterbevegelsen i Danmark
Svenska Skyttesportförbundet
Det frivillige Skyttervesen


=== Andre skytterforbund i Danmark ===
Dansk Sportsskytte Forbund
Dansk Skytte Union[1]
Danske Sortkrudtsskytter[2]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) DGI – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
DGI Skydning: Skyttebogen | Ultimativ guide til regler
Elmo Zumwalt jr.

Elmo Russell Zumwalt jr. (født 29. november 1920 i San Francisco, California, død 2. januar 2000 i Durham i Nord-Carolina) var en amerikansk marineoffiser og den yngste mannen som tjente som Chief of Naval Operations. Som admiral og senere som den nittende Chief of Naval Operations spilte Zumwalt en stor rolle i amerikansk militær historie, spesielt under Vietnamkrigen.
Han var en høyt dekorert krigsveteran og Zumwalt reformerte US Navy sin personalpolitikk i et forsøk på å forbedre et engasjert liv og lette på de rasemessige spenningene i den amerikanske marinen. Etter at han pensjonerte seg etter 32 år lang karriere i marinen lanserte han et mislykket kampanje for det amerikanske Senatet.
Zumwalt var gift med Mouza Coutelais-du-Roche som var etterkommer fra en fransk-russisk familie som bodde i Shanghai. Hun ble med ham tilbake til USA da han returnerte dit etter den andre verdenskrig.
I mars 1946 ble han utstasjonert på jageren USS Zellars som direktør og navigator. I januar 1948 ble han tildelt Naval Reserve Officers Training Corps Unit ved University of North Carolina, hvor han ble til juni 1950. Samme måned overtok han kommandoen over jageren USS Tills.
Etter at han ble tildelt graden kontreadmiral overtok Zumwalt i september 1968 som Commander Naval Forces i Vietnam. I tillegg ble han sjef for Naval Advisory Group og US Military Assistance Command som også ligger i Vietnam.
Viseadmiral Zumwalt ble senere Sjøforsvarets rådgiver til daværende general Creighton Abrams som var sjefen over alle amerikanske styrker. Zumwalt snakket alltid mye om general Abrams og sa ofte om at Abrams var den mest omsorgsfulle offiseren han noensinne hadde kjent.President Richard M. Nixon nominerte Zumwalt å være Chief of Naval Operations i april 1970. Den 15. mai 1970 ble han tildelt en gullstjerne i stedet for medaljen Navy Distinguished Service Medal som det egentlig var meningen at han skulle fått.Elmo Zumwalt pensjonerte seg fra marinen den 1. juli 1974 i en alder 53 år. I 1976 prøvde han uten hell å bli valgt inn demokratisk kandidat til USAs senat for delstaten Virginia. Senere var han president i American Medical Building Corporation som ligger i Milwaukee.
Mange ganger under sin sjømilitære karriere ble Zumwalt utsatt for asbest som ble mye brukt på marinefartøyer til dens farer ble gjort kjent. I de siste tiårene har asbest på marinefartøyer stort sett gått ut av bruk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Elmo Zumwalt, Jr., Elmo Zumwalt III, John Pekkanen: My Father, My Son. Dell Publishing, New York 1987, ISBN 0-44015973-3
Stabiliseringsstyrken i Meymaneh

Stabiliseringsstyrken i Meymaneh (engelsk: Provincial Reconstruction Team Meymaneh) var en del av ISAF som inkluderte en infanterienhet fra Norge (273 soldater), samt omtrent 120 soldater fra Latvia. Styrken opererte fra 2004 til 2012.


== Navn ==
Den var også kjent som «PRT/Meymaneh», også blant norsktalende.


== Meymaneh leir ==
Meymaneh-leiren var kjent som Camp Meymaneh, også blant norsktalende.


== Sammensetning ==
Foruten en norsk infanterienhet og latviske soldater med spesialitet i rydding av eksplosiver, hørte en gruppe på 50 mann som utøvde taktisk kontroll på et mentorlag som ivaretok én afghansk kandak (som kan sammenlignes med en bataljon), pr. juni 2009. (Mentorlagets offisielle navn var OMLT ( Operational Mentor and Liaison Team).


== Sertifisering ==
«PRT 14» var en gruppe norske soldater som reiste fra Norge til Afghanistan, etter 7. desember 2009, for å avløse gruppen av norske soldatene som allerede utgjorde en del av ISAFs Meymaneh-styrke. I forkant, så hadde deler av «PRT 14», ikke klart avsluttende sertifisering, i forbindelse med avslutningen av «øvelse Faryab». Det er blitt sett i sammenheng med at «... soldatene i Hæren tilbys trening og øvelser på et minimum og at Afghanistan-soldatene i stor grad øver med annet utstyr enn hva de får stilt til disposisjon i Afghanistan ...» .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(Publisert 23.desember 2007): http://www.ht.no/incoming/article127251.ece
Artikkel fra Forsvarets Forum (Publisert: 30.4.08) : https://web.archive.org/web/20160304140019/http://www.fofo.no/P%C3%A5%20gata%20i%20Meymaneh.b7C_wZLY4Z.ips
"Norsk Farvel til Farahb". VG 29/9/2012: http://www.vg.no/nyheter/utenriks/artikkel.php?artid=10054254
Edgar M. Bronfman jr.

Edgar M. Bronfman jr. (født 16. mai 1955 i New York City, USA) var tidligere konsernsjef i Seagram Company. Han var nestleder Vivendi Universal og han har vært administrerende direktør i Warner Music Group siden 2004. Han er blitt tildelt Presidentens frihetsmedalje.
Han er medlem av Bronfman-familien som sønn av Edgar Bronfman Miles og sønnesønn av Samuel Bronfman. De er en av de rikeste og mest innflytelsesrike jødiske familiene i Canada. Bronfman-familien har fått sin formue gjennom Seagram Company som er en kjede av canadiske alkoholbrennerier. 
Bronfman har også hatt en kort karriere innen underholdning på 1970-tallet som film- og Broadway-produsent. Sommeren før sitt siste år på high school i 1972, ble han kreditert som produsent av filmen The Blockhouse. Til tross for hans uerfarenhet når det gjelder film så er hans engasjement blitt allment tillatt på grunn av hans forbindelser og tilgang til finansiering gjennom Bronfman-familiens formue.I 1973 begynte Bronfman på sin karriere innen låtskriving under pseudonymer som Junior Miles og Sam Roman. Han samarbeidet også med andre låtskrivere.
Den 27. februar 2004 fullførte Bronfman sitt oppkjøp av Warner Music Group og han har vært styreformann og konsernsjef i musikkselskapet siden den gang. WMG holdt en børsnotering av sine aksjer i 2005 og er nå den eneste frittstående store musikkselskapet i USA som har valgt å være børsnotert.Bronfman er også kjent for å være filantrop. Han er leder for styret i organisasjonen Endeavor som er en internasjonal non-profit utviklingsorganisasjon som finner og støtter effektfulle gründere som jobber i framvoksende markeder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edgar Bronfman, Jr. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edgar M. Bronfman jr. på Internet Movie Database 
(en) Edgar M. Bronfman jr. hos The Movie Database 
(en) Edgar M. Bronfman jr. hos Internet Broadway Database 
(en) Edgar M. Bronfman jr. hos Internet Broadway Database