jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bad Gottleuba-Berggießhübel

Bad Gottleuba-Berggießhübel er en by og et kursted sør for Dresden i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Byen ble opprettet under kommunereformen i 1999 gjennom en sammenslåing av de to kurstedene Bad Gottleuba og Berggießhübel og de to landkommunene Langenhennersdorf og Bahratal. Byen ble i januar 2000 hovedsete i forvaltningsfellesskapet Bad Gottleuba-Berggießhübel og har 5 885 innbyggere (31. desember 2009).
Byen ligger sør for Dresden i den øvre dalen til elven Gottleuba.
De to kurstedene Gottleuba og Berggießhübel, såvel som de to landkommunene Langenhennersdorf og Bahratal, var en del av Kreis Pirna fra 1952 til 1990, og i Landkreis Pirna fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1999 var de selvstendige kommuner i Landkreis Sächsische Schweiz
Bad Gottleuba-Berggießhübel var en by i Kreis Pirna fra 1952 til 1990, og i Landkreis Pirna fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var byen innlemmet i Landkreis Sächsische Schweiz, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bad Gottleuba-Berggießhübel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Breitenau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Frank Mangs

Frank Fridolf Mangs (født 19. august 1897 i Närpes, Finland, død 31. juli 1994 i Karlstad, Sverige) var en finlandssvensk evangelist, predikant, forfatter og sanger.Mangs startet som predikant i Ekenäs (Finland), Uppsala og Göteborg (Sverige). I årene 1932–1947 var han predikant i Betlehemskirken i Oslo.  


== Vekkelsen i Oslo ==
Han kom til Oslo Misjonsmenighet for å ha en møteserie i 1932. Under hans besøk startet en vekkelsesbølge som varte til 1938, og som i denne perioden bredte seg til andre menigheter og kirkesamfunn over hele landet. Medlemstallet i Oslo Misjonsmenighet (Betlehem) steg fra 300 til 1200 i disse årene. Medlemsmassen vokste sterkt i hele Misjonsforbundet på 1930- og 1940-tallet. Medlemstallet økte fra 2432 medlemmer i 1930 til 4690 medlemmer i 1934, og til 8491 medlemmer i 1945. Møtene som fant sted i lokalet i Calmeyers gate i Oslo samlet 4000-5000 mennesker. Mangs ble kjent som omreisende predikant, og foretok blant annet syv reiser til USA. 


== Referanser ==
Quis ut Deus?

Quis ut Deus? er en latinsk setning som betyr «Hvem er som Gud?». Denne setningen er en bokstavelig oversettelse av Mikael (hebraisk: מִיכָאֵל, oversatt Micha'el or Mîkhā'ēl) og er ofte assosiert med Erkeengelen Mikael.  Denne setningen står skrevet på skjoldet hans.


== Referanser ==
Ideal

Et ideal er en idé eller et prinsipp som virker perfekt og som en ønsker å oppnå.


== Se også ==
Ideal (matematikk)
Idealisme


== Referanser ==
B.C. Cobb kraftverk

B. C. Cobb kraftverk  var et varmekraftverk i Muskegon County, delstaten Michigan i USA. Kraftverket stengte ned i april 2016. Det hadde en installert produksjonskapasitet på 313 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden var kull. Anlegget ble påbegynt omkring 1945 og stod ferdig i 1948, med senere utvidelser. Operatør og hovedeier var energiselskapet CMS Energy Co. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 2,2783 millioner tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
(en) Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Dan E. Karn kraftverk

Dan E. Karn kraftverk  er et varmekraftverk i Essexville i Bay County, delstaten Michigan i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 544 MW fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1957–1961. Operatør og hovedeier er energiselskapet CMS Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 4,2612 millioner tonn CO2.
Like ved ligger J. C. Weadock kraftverk.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
J. C. Weadock kraftverk

J. C. Weadock kraftverk  er et varmekraftverk i Essexville, delstaten Michigan i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 313 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1952–1958. Operatør og hovedeier er energiselskapet CMS Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 2,1037 millioner tonn CO2.
Like ved ligger Dan E. Karn kraftverk.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Odd Hjorth-Sørensen

Odd Hjorth-Sørensen (født 1918 i Vang, død september 1973) var en norsk journalist, redaktør og forfatter, kjent for barnebøker.
Under den andre verdenskrig virket han ved flyktningleiren i Öreryd (i Gislaved kommune) som leder for kulturavdelingen. Etter krigen ledet han Forsvarets pressetjeneste med kapteins grad, og kunne i 1946, som redaktør for Mannskapsavisa introdusere Kjell Aukrust (avtjente sin verneplikt) som avistegner. og samarbeidet med Herman Wildenvey om dennes reviderte selvbiografi En lykkelig tid fra 1940, som skulle leses opp i NRK. Han giftet seg med Harriet Lager i 1945, og sammen fikk de datteren Gro Elisabeth i 1945 og Odd jr. (Bosse) i 1949. Samme år ble han presseattaché i Washington for en 4-års periode. Han var så redaktør av flypostavisen Nytt fra Norge 1955–58 før frilansen tok ham. Det ble tre bøker om Toya og filmatiseringer. Han sto for mange oversettelser og avis- og ukebladartikler, før det ble nye barnebøker, nå om fantasiøya Bjurra, i 1967 og 1971. Den første av disse ble filmatisert,og hadde premiere i 1970. Hjorth-Sørensen kåserte også ved flere anledninger for radiolytterne i Som dagene går. Han bodde de siste årene i Stavern, og ble der kjent i forbindelse med «Tirsdagsklubben», der flere kulturpersonligheter opptrådte.


== Utgivelser ==
Odd Hjorth-Sørensen (1957). Toya og Heidi. Tiden forlag.  [Toya og Trygve går seg bort i fjellene ved Rjukan sammen med hunden Heidi.] Boken var basert på oppfølger-filmen fra 1957 med nær uendret besetning.
Odd Hjorth-Sørensen (1958). Toya og losen. Tiden forlag.  [Toya og Trygve undersøker sagnet om Den grå dame i Stavern]
Odd Hjorth-Sørensen, Toya tar ledelsen. [Oslo]: Tiden. 1959. . Ved Mjøsa skjer dramatiske ting, og spydkasteren Egil Danielsens ferdigheter bidrar i en redningsksjon.
Odd Hjorth-Sørensen (1967). Vi som gikk smørgåsveien. Tiden forlag.  [Om livet i militæret og krigen.]
Odd Hjorth-Sørensen (1967). Bjurra. Tiden forlag.  [Filmatisert i 1970 som Bjurra, var også TV-serie 1969. Om et fiskevær i Lofoten.]
Odd Hjorth-Sørensen (1971). Krøll-i-krøll på Bjurra. Tiden forlag. 


== Referanser ==
Eckert kraftverk

Eckert kraftverk er et varmekraftverk ved byen Lansing i Ingham County, delstaten Michigan i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 375 MW fordelt på 6 enheter. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1952–1970. Operatør og hovedeier er lokale myndigheter.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 2,32524 millioner tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Virginia kraftverk

Virginia kraftverk er et varmekraftverk i Virginia i St Louis County, delstaten Minnesota i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 30 MW fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er kull.  Operatør og hovedeier er lokale bymyndigheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Sherburne County kraftverk

Sherburne County kraftverk er et varmekraftverk ved Becker i Sherburne County, delstaten Minnesota i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.129 MW fordelt på 3 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1970–1987. Operatør og hovedeier er Xcel Energy. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 18.003.648 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Labadie kraftverk

Labadie kraftverk er et varmekraftverk ved Labadie i Franklin County, delstaten Missouri i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.389 MW fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1968–1973. Operatør og hovedeier er energiselskapet Ameren.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 17.459.154 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
New Madrid kraftverk

New Madrid kraftverk er et varmekraftverk i New Madrid County, delstaten Missouri i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1970–1977. Operatør og hovedeier er energiselskapet Associated Electric Cooperative.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 7,647 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Meramec kraftverk

Meramec kraftverk er et varmekraftverk i St Louis County, delstaten Missouri i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 923 MW fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1950–1961. Operatør og hovedeier er energiselskapet Ameren Co. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 6,635 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
R. D. Morrow kraftverk

R. D. Morrow kraftverk  er et varmekraftverk i Lamar County, delstaten Mississippi i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1975–1978. Operatør og hovedeier er energiselskapet South Mississippi Electric Power Association. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,168 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Liste over ordførere i Røyken

Liste over ordførere i Røyken omfatter alle ordførere i Røyken kommune i Buskerud siden innføringen av formannskapslovene i 1837.

1. januar 2020 ble Røyken kommune slått sammen med Hurum og Asker kommuner og etterfølgende ordfører blir Askers ordfører.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svendsen, Bernt Bærem og Kjos, Bjarne (1994). Røyken Høyre : 17. mai 1884-1994 : 110 år. Røyken Høyre. s. 94-95. ISBN 82-993395-0-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Hardin kullkraftverk

Hardin kullkraftverk er et varmekraftverk utenfor byen Hardin i Big Horn County, delstaten Montana i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 116 MW fordelt på 1 enhet. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 2002–2006. Operatør og hovedeier er energiselskapet Montana-Dakota Utilities Co.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Sächsische Schweiz

Sächsische Schweiz er et landskap sørøst for Dresden på begge sider av Elben i Fristaten Sachsen i Tyskland. Landskapet utgjør den tyske delen av Elbsandsteingebirge, som er delt mellom Tyskland og Tsjekkia. Den tsjekkiske delen er kjent som České Švýcarsko (Böhmische Schweiz). Deler av Sächsische Schweiz er blitt nasjonalparken Sächsische Schweiz nasjonalpark.
Sächsische Schweiz er kjent for sine bisarre fjellformasjoner og elvedaler. Området har omkring 1,000 fjelltopper som er egnet for klatring, og er et yndet sted for fjellklatrere fra inn- og utland. 
Navnet Sächsische Schweiz oppstod i andre halvdel av 1700-tallet. De to sveitsiske kunstnerne Adrian Zingg og Anton Graff ble i 1766 ansatt ved Kunstakademiet i Dresden. De beskrev området som likt deres hjemsted i Jurafjellene, og benyttet navnet i sin brevveksling. Landskapet var tidligere kjent som henholdsvis Meißner Hochland, Meißnisches Oberland og Heide über Schandau. Populært heter det seg at benevnelsen stammer fra Wilhelm Leberecht Götzinger, som gjennom sine publikasjoner gjorde den kjent for et større publikum.
I moderne tid er de to kretsene Landkreis Sächsische Schweiz (1994–2008) og Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge (2008–) oppkalt etter dette området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saxon Switzerland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Missing in Action 2: The Beginning

Missing in Action 2: The Beginning er en amerikansk actionfilm fra 1985 med Chuck Norris i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Soon-Tek Oh og Steven Williams. Regi er ved Lance Hool.
Filmen er en såkalt prequel til Missing in Action, fra 1984. I 1988 kom en tredje film: 'Braddock: Missing in Action III. Handlingen i den tredje filmen er lagt flere år etter de to første.


== Handling ==
Missing in Action 2 : The Beginning starter med å skildre oberst James Braddocks (Chuck Norris) fangetilværelse i Vietnam. Deretter handler filmen om hvordan han etter flere års fangenskap klarer å flykte fra fangeleiren.


== Om filmen ==
Filmen innbrakte $10,5 millioner på amerikanske kinoer og havnet på en 77.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1985. Dette var under halvparten av det som den første filmen innbrakte.VGs anmelder gav den terningkast to og skrev: «Filmen blir stående som en temmelig naiv versjon av den amerikanske drømmen om å være seierherre på alle fronter».
Missing in action 2 ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video i 1987.
Filmen ble innspilt i Jalapa i Mexico og på Saint Kitts og Nevis.


== Rollebesetning ==
Chuck Norris: Oberst James Braddock
Soon-Tek Oh: Oberst Yin
Steven Williams: Kaptein David Nester
Bennett Ohta: Kaptein Ho
Cosie Costa: Mazilli
Joe Michael Terry: Opelka
John Wesley: Frankie
David Chung: Dou Chou
Professor Toru Tanaka: Lao


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Missing in Action 2: The Beginning på Internet Movie Database 
(no) Missing in Action 2: The Beginning hos Filmfront 
(sv) Missing in Action 2: The Beginning i Svensk Filmdatabas 
(fr) Missing in Action 2: The Beginning på Allociné 
(nl) Missing in Action 2: The Beginning på MovieMeter 
(en) Missing in Action 2: The Beginning på AllMovie 
(en) Missing in Action 2: The Beginning på Turner Classic Movies 
(en) Missing in Action 2: The Beginning på Rotten Tomatoes 
(en) Missing in Action 2: The Beginning på Box Office Mojo
Cape Fear kullkraftverk

Cape Fear kullkraftverk er et varmekraftverk i Chatham County, delstaten Nord-Carolina i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 329 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1952–1958. Operatør og hovedeier er energiselskapet Progress Energy Co. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 1 977 162 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Giday WoldeGabriel

Giday Woldegabriel er en etiopisk geolog ved Los Alamos National Laboratory. Han var en av de som oppdaget tre hodeskaller av Homo sapiens idaltu ved Herto Bouri i Etiopia i 1997. Funnet gir støtte til «Ut av Afrika»-hypotesen. Han var en av dem som gjorde at flere forskere fikk forske i Etiopia.


== Referanser ==
L. V. Sutton kraftverk

L. V. Sutton kraftverk  er et varmekraftverk ved Wilmington i New Hanover County, delstaten Nord-Carolina i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 672 MW fordelt på 3 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1952–1972. Operatør og hovedeier er energiselskapet Progress Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3.159.267 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Roanoke Valley kraftverk

Roanoke Valley kraftverk er et varmekraftverk utenfor Weldon i Halifax County, delstaten Nord-Carolina i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 240 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1950–1961. Operatør og hovedeier er energiselskapet E.ON America Co. 
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 2,3041 mill tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
W. H. Weatherspoon kraftverk

W. H. Weatherspoon kraftverk  er et varmekraftverk i Robeson County, delstaten Nord-Carolina i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 166-342 MW fordelt på 3 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1946–1952. Operatør og hovedeier er energiselskapet Progress Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 1.200.517 tonn CO2.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
Terje Martinsen (1944)

Terje Martinsen (født 31. januar 1944 i Heggedal) er en norsk lærer, politiker (Ap) og lokalhistoriker. Han var Røykens ordfører i perioden 1995 til 1999.
Martinsen er utdannet cand.mag. med norsk, historie, engelsk og latin. Han arbeidet i flere år i Forsvaret, og oppnådde kapteins grad. Martinsen arbeidet senere ved Hovedgården
ungdomsskole, Røyken videregående skole og som kultursjef i Røyken kommune. Han gikk inn i lokalpolitikken i 1990 for Arbeiderpartiet, og var ordfører 1995–1999.
Martinsen har utgitt de lokalhistoriske verkene Røyken : bygda og menneskene (2004) og Heggedal : fra 1800 -tallet fram til våre dager (2008).


== Kilder ==
«Terje Martinsen med ny bok om Heggedals historie» (.pdf). Heggedals-posten 5/2008. Besøkt 5. juli 2010.
Oslo og Follo Busstrafikk

Oslo og Follo Busstrafikk AS (OFB) var et busselskap som ble stiftet i 1928. Inntil 1964 var selskapets navn Prinsdalsruten AS.
Opprinnelig hadde selskapet garasjeanlegget sitt i Prinsdal (der hvor det nå er ICA-butikk) men flyttet i 1988 til Rosenholm.
De første rutene trafikkerte det sydlige Oslo, primært langs Mosseveien samt i Follo. Første rute gikk fra Jernbanetorget, via Mosseveien, Ljabruveien, Øvre Prinsdals vei og Høgåsveien til dagens holdeplass Mellomveien, da kalt Samfundet, hvor endeholdeplassen var. Senere ble denne ruten forlenget til Fløisbond, og etter hvert også med forgrening til Ingieråsen og forlengelse Fløisbond-Tårnåsen. Ruten ble i 1964 koblet med en vestgående rute, til en ny pendelrute 40/73 Lysaker-Kolbotn over Majorstua. En annen og tidlig OFB-rute var 79 Hauketo-Bøler via Lambertseter, opprettet i 1960 og forelenget til Trasop i 1963. Fra 1961 med sommerkjøring til Hvervenbukta, og på 1970-tallet forlenget til Grorud.
Selskapet vokste og kjøpte opp både ruter, bl.a. Siggerud, Ingierstrand-Svartskog og Øyene, senere også busselskaper og gjorde dem om til datterselskaper med egne navn, men bussene hadde samme farger som OFB, samt bokstavene OFB i logoen.
Bussene var dyprøde med blå/grå vannrett stripe som gikk like nedenfor vinduene og fra vinduene og opp var de hvite. Turbussene var på 1960- og 70-tallet blå og grå. 
Datterselskapene var:

AS Enebakkrutene,
AS De Blå Østfoldbusser, kjøpt opp i 1981
Øvre Romerike Billag AS,
Moss og Omland Bilruter AS,
Halden Trafikk AS,
OFB Transport AS,
OFB Reiser AS.I tillegg hadde OFB fra 1995 kjøringen av bybussene i Lillehammer på kontrakt for det fylkeskommunale Opplandstrafikk, samt noen avganger på Land-Ekspressen mellom Lillehammer og Oslo også på kontrakt for Opplandstrafikk.
Siden OFB ikke hadde tilegnet seg disse rutene gjennom oppkjøp av selskap, men gjennom anbud utstedet fra Opplandstrafikk gikk disse under navnet Oslo og Follo Busstrafikk AS avd Oppland. Bussene var dekorert med Opplandstrafikk sine farger men over de bakerste siderutene sto navnet på driftselskapet som var Oslo og Follo Busstrafikk selv om bussene gikk i trafikk på Lillehammer.
I 1997 ble selskapet kjøpt opp av Norgesbuss.
Ved oppkjøpet i 1997 hadde OFB følgende Oslo-linjer:
74, 74E (disse er nå linje 515), 79, 80(nå en del av linje 79), 80E, 81A(nå linje 81), 81B(nå en del av linje 87), 82E, 83, 84 (nå 84E), 85, 86 og 87. 
I dag er selskapet blitt gjenoppstått i Drammen av AutoReiser AS. Grunnen til at de valgte å ta i bruk navnet er at flere av sjåførene tidligere kjørte for OFB, samt at de fleste kundene er fra Oslo og Follo. OFB har i dag 2 turnebusser til utleie og selskapet holder til ved Konnerud i Drammen.


== Litteratur ==
Hovland, Lennart (1994). Livsverk på hjul. Oslo og Follo Busstrafikk. ISBN 8299334403. 


== Eksterne lenker ==
Turnebussen Arkivert 11. mai 2009 hos Wayback Machine.
Ofb-busser
OFB-bilder på DigitaltMuseum
Schiller kullkraftverk

Schiller kullkraftverk er et kullkraftverk i Rockingham County i delstaten New Hampshire i det nordøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 150 MW, fordelt på 5 blokker/turbiner. Operatør er delstaten.
Anlegget ble bygget ut i årene 1950–1957. Brenselkilden er kull. Årlig utslipp av CO2 i 2006 var på 593 000 tonn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Beskrivelse av kullkraftverk i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch.org. Besøkt 4. juli 2010.
På nattbordet

På nattbordet ble startet som en daglig spalte i den norske avisen Dagens Næringsliv 16 desember 1985. Spalten ble igangsatt av daværende sjefredaktør Kåre Valebrokk. Den ble trykt på nestsiste side i avisen, i kulturseksjonen som DN kalte «Etter børs». I spalten intervjues personer om sine lesevaner. Marie Simonsen var den første som hadde ansvaret for å skrive spalten. Etter at journalist Per Bang i 1989 gikk av med pensjon som 67-åring, ble han engasjert til å levere spalten som frilanser.. Bang leverte spalten sammenhengende frem til han ble 85 år. Fra 2006 ble På nattbordet skrevet av Bjørn Gabrielsen. I januar 2021 ble spalten overtatt av Ellen Sofie Lauritzen. Samtidig ble publisering endret til ukentlig i lørdagsmagasinet i Dagens Næringsliv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Søk i DN etter nattbordet-intervju