Filmmagasinet Ekko

Filmmagasinet Ekko er et dansk tidsskrift om film og medier. Artiklene skrives av journalister, filmfolk, forskere og pedagoger. Ut over de faste og aktuelle artiklene omhandler hvert nummer et særlig tema.


== Bakgrunn ==
Magasinet som ble etablert i 1999 på initiativ av Det Danske Filminstitut og er en sammenslåing av det mediepedagogiske blad Klip og Danske Børne – & Ungdomsfilmklubbernes blad Pråsen. Mette Damgaard-Sørensen var redaktør 2000-02. I begynnelsen var Ekko et magasin utelukkende basert på abonnement, der primært rettet seg mot undervisningssektoren. 
I 2002 kom nåværende sjefredaktør Claus Christensen til, og under hans ledelse har magasinet gradvist utvidede målgruppen til også at inkludere filmbransjen og cineaster. 
I 2005 ble bladet redesignet og gikk over til også at bli solgt i landsdekkende kiosksalg i Danmark. Ekko fusjonerte i 2008 med Filmmagasinet Mifune og fortsatte under navnet Filmmagasinet Ekko.
Magsinet er eiet av de tre stiftende foreninger: Danske Børne- og Ungdomsfilmklubber, Dansk Film- og Medielærerforening og Medielærerforeningen for de gymnasiale uddannelser. Med magasinet følger ofte en DVD. Ekko har blant annet utgitt de beste avgangsfilmene fra den alternative filmskole Super16, to DVD-er fra Den Danske Filmskole med avgangsfilm fra animasjonslinjen og tv-tilrettelæggerlinjen og Nils Malmros’ tv-film, Kammesjukjul fra 1978.
Med Ekko #55 fulgte Jonas Elmers debutfilm Let’s Get Lost fra 1997 på DVD. Filmen, som var et forvarsel på dogme og presenterte en ny skuespillergenerasjon med blant andre Sidse Babett Knudsen, Nicolaj Kopernikus, Bjarne Henriksen og Troels Lyby, hadde aldri tidligere vært ute på DVD, fordi Nordisk Film mente, at den påkrevde digitale restaureringen ville være for kostbar. Men gjennom Ekkos investering i prosjektet og en crowdfunding igangsatt av magasinet lyktes det i samarbeide med Nordisk Film at få filmen utgitt.I #56 slo Ekko et slag for musikkvideoen med utgivelsen av tjue av verdens beste musikkvideoer fra de siste femten år. Samlingen, som er den første av sitt slag i Danmark, byr blant annet på musikkvideoer av Chris Cunningham (Björks All Is Full of Love), Michel Gondry (Radioheads Knives Out), Chris Milk (Gnarls Barkleys Who’s Gonna Save My Soul), Romain Gavras (Justices Stress) og franske Vincent Moons improviserte, dogmeagtige Take-Away Show med Arcade Fire.Hjemmesiden ekkofilm.dk er en selvstendig del av Ekko, som blant annet byr på nyheter, intervjuer, debatt, undervisning og et arkiv over tidligere numre. Filmmagasinet Ekko utkommer fire gange om året.


== Debatskapende ==
Ekko har flere ganger skapt debatt, som har forplantet seg til andre medier. Det skjedde for eksempel da Claus Christensen avslørte, at dansk films store kassasuksess Festen er basert på en løgnhistorie og da Lars von Trier i Ekko #28 i 2005 kritiserte Brødre, regissert av Susanne Bier, som var tilknyttet Triers eget selskap Zentropa. I samme intervju kalte han Kim Fupz Aakeson og Anders Thomas Jensens manuskripter «ødeleggende for filmen». Anmelder Lars Bukdahl bragte også Ekko i medienes fokus, da han avslørte morderen i den danske thriller Kandidaten i Ekko #43 i 2008.I Ekko #48, som kom ut i slutten av januar 2010, kunne filmregissøren Christoffer Guldbrandsen i et intervju om spin og journalistikk fortelle, at forsvarsminister Søren Gades pressesjef, Jacob Winther, hadde stått bak en lekkasje til TV 2 av fortrolige opplysninger om kommandosoldatene som ble sendt til Irak i 2007. Fire uker seinere, den 22. februar, trådte både Søren Gade og Jacob Winther tilbake fra dansk politikk.I #52, februar 2011, ga magasinet ut Yoav Shamirs prisbelønte dokumentarfilm, Defamation, som setter spørsmålstegn ved omfanget av antisemitisme i dag. Filmen var ifølge magasinet blitt trenert i bortimot to år av DR2-sjefen Arne Notkin, som er tidligere formann for Dansk Zionistforbund. I samme nummer var René Fredensborgs artikkel, Frygt og lede i Avedøre og omegn, medvirkende årsak til, at en filmkonsulent på Det Danske Filminstitut ble avskjediget.I #60 utropte Ekko norske Joachim Trier som "Nordens store filmtalent" og utsendte hans to kritikerroste spillefilmer, Reprise (2006) og Oslo, 31. august (2011), på en dobbelt-dvd med magasinet, som også bød på et stort portrettintervju med regissøren, samt et intervju med hovedrolleinnehaveren i begge filmene, Anders Danielsen Lie.
Filmmagasinet Ekko var også skueplass for en kontrovers mellom Poul Behrendt og Nils Malmros i forbindelse med Malmros' film At kende sandheden.
Tre ganger har Ekko kåret de 25 mektigste personer innen dansk film (#37 i 2007, #42 i 2008 og #55 i 2011). De siste to gangene har Den Danske Filminstituts direktør Henrik Bo Nielsen kommet på førsteplassen – i 2011 etterfulgt av Nordisk Films direktør Allan Hansen, områdedirektør på Filminstituttet Claus Ladegaard, filmkonsulent Kim Leona og bookingdirektør Helle Schmidt fra Nordisk Film. Fire regissører var med på den siste listen: Susanne Bier, Lars von Trier, Christoffer Guldbrandsen og Ole Christian Madsen.


== Zentropas injuriesak ==
Med #58 (september-november 2012) utga Ekko Anders Rønnow Klarlunds stillbildefilm The Secret Society of Fine Arts på en DVD sammen med Chris Markers stillbildeklassiker La Jetée fra 1962. I magasinet fortalte Klarlund i essayet Farvel til filmen om kunstfilmens vanskelige tilblivelse på Zentropa. Artikkelen gjorde Zentropa-direktøren Peter Aalbæk Jensen så sint, at han på sitt selskaps vegne innledet en boikott av Ekko på grunn av magasinets «forkvaklede, journalistiske metoder». I et brev til Det Danske Filminstitut forlangte han, at instituttet skulle trekke støtten til Ekko. 
Aalbæk anla også injuriesak mot magasinet – dog ikke for Klarlunds artikkel, men en ni måneder gammel nettartikkel om Manyar I. Parwanis spillefilmprosjekt Klar til optagelse, hvor han følte seg urettmessig beskyldt for å ta penger for casting. Det ble startskuddet på flere ukers media-angrep, hvor Zentropa-direktøren kalte Ekko «statsstøttet gangsterjournalistikk» og dets medarbeidere for «beskidte knægte»  og med utsagn som «De skal knaldes ’big time’» og «Jeg stopper ikke, før den sprøjte er smadret» ikke la skjul på, at han ønsket at Ekko skulle legges ned. Underveis fikk Ekko oppbakking av blant andre kulturminister Uffe Elbæk, Politikens lederskribent  og danske filmanmeldere, som truet Zentropa med en motboikott. Saken tok en ny vending, da Aalbæk i Information beskyldte Ekko for dokumentfalsk, noe han seinere måtte erkjenne var feilaktig. Med Allan Hansen, direktør i Nordisk Film og styreformann for Zentropa, som megler inngikk Zentropa og de saksøkte, journalist Mikkel Kofod og sjefredaktør Claus Christensen, den  7. november 2012 en avtale, som innebar, at Zentropa avsluttet injuriesaken og droppet boikotten. Ekko beklaget, at noen kunne ha misforstått casting-artikkelen, og Peter Aalbæk Jensen beklaget sine til tider ”skingrende” anklager.


== Referanser ==