jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jenny Olsson

Jenny Karin Olsson (født 14. juli 1979 i Tumba, død 15. april 2012 i Östersund) var en svensk langrennsløper, som konkurrerte for Åsarna IK. Hun deltok ved ett OL for Sverige, i vinter-OL 2002 i Salt Lake City.
I junior-VM 1998 i St. Moritz  vant Olsson gull i stafett sammen Lina Andersson, Mariana Handler og Anna-Karin Strömstedt.
Hun ble svensk mester på 5 og 15 km i 2003, og fikk femteplass på 15 km ved ski-VM samme år. Hennes beste verdenscupresultat var en femteplass på 10 km i Kuusamo i 2002. Hennes beste verdenscupsesong var 2002/2003, da hun kom på 24.-plass totalt.
Olsson sluttet å konkurrere sommeren 2006, etter flere tunge sesonger. Hennes siste konkurranse var SM-gull i stafett sammen Åsarna. I august 2005 fikk hun påvist kreft i tidlig stadium i brystet, og ble operert. Hun ble friskmeldt to måneder senere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jenny Olsson – Olympedia 
(en) Jenny Olsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jenny Olsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Jenny Olsson – FIS (langrenn) 
Jenny Olsson på SOKs hjemmeside
Jola Sigmond

Jola Sigmond (Gyula Zsigmond) (født 2. september 1943 i Budapest i Ungarn) kom via Italia til Sverige som flyktning i 1967 og studerte til arkitekt på Universitetet i Lund.Sigmond eier og er adm. dir. i IQ Art der han organiserer kurs i kreativitet og personlighetsutvikling . Han var tidligere leder for Mensa i Sverige, tidligere medlem i Svenske Arkitekters Riksförbund og Frimurerordenen. Hans intelligenskvotient IQ blir ofte oppgitt til 192. Dette er en omregning til en skala med standardavvik 24 fra den opprinnelige Stanford-Binet-testen med scoring som tilsvarte standardavvik 16 som han tok i oppveksten, der han fikk IQ 161. Dette tilsvarer i underkant av fire standardavvik fra normalen, som er IQ 100. Han sier selv at tall betyr ingenting, det viktige er hvordan man anvender sin intelligens, den er verdiløs om den ikke anvendes på en kreativ måte. Han er svært kritisk til skolesystemene, han har blant annet kritisert skolesystemet i Sverige som han mener ikke tar vare på barnas intelligens, men hindrer barna i å bruke den slik at den forringes.
Han selv har hatt mange jobber, grafiker, matematiker, discjockey, programmerer og arkitekt.
Han bor i Montreux i Sveits, han har en datter og tre sønner med sin første kone.
Jola Sigmond er kjent i Norge ettersom han i en årrekke har laget IQ-oppgaver for Dagbladets Magasin. Han har også gitt sin støtte til Petter Amundsens spekulasjoner om William Shakespeare.  Han er grafiker og ekspert på 1600-tallets trykkekunst og er en betydelig ressursperson hva angår koder i trykkekunsten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IQArt Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine.
Eiliv Jonsson

Eiliv Jonsson (død 1512 eller 1513) var biskop av Stavanger og medlem av riksrådet fra ca 1481 til sin død. 


== Familie ==
Det er ulike oppfatninger av Eilf Jonsons familie, og det er ikke ført bevis for oppfatningene.
Andreas Faye skrev at biskop Eilif Jonson var sønn til Jon Amundson på Evje og Margrete Torgautsdatter.
Oluf Kolsrud skrev at Eilif Jonson var søstersønn til Alf Torgardson, som var biskop i Stavanger.
Tore Vigerust skrev at biskop Eilif Jonson var sønn til Jon Eilifson på Evje (nevnt 1436-1471) og Margrete Torgautsdatter av ”Fåle”-slekten (nevnt i 1478). Farfaren var Eiliv Torgautson på Evje (nevnt 1388-1422) og Gunhild Sigurdsdatter (Bolt). Oldefaren var Torgaut Jonson (nevnt 1350-1373) og tippoldefaren Jon Smør (nevnt 1320-1350).Omkring 1508 ble det i Oslo satt opp et testament. Det er sterkt ødelagt. Utgiverne av Diplomatarium Norvegicum mente likevel at det kunne være testamentet til Eilif Jonson. Ludvig Daae og Anton Brøgger avviste imidlertid at det kunne være rett. Ingen av de personene en skulle forvente å finne i testamentet stemmer med det vi ellers vet om slekten til Eilif Jonson.


== Geografisk plassering ==
Vi vet ikke hvor Eilif ble født, men trolig er han fra Evje i Rygge, eller ikke langt derfra. 15.7.1512 Stavanger ga biskop Eilif (Jonson) Jon Eilifson og hans hustru Sigrid Endridsdatter og deres ekte barn sitt arvegods. Det var hele Evje og Evje gods i Rygge, med unntak av Rodestad i Råde. Trolig er det noe han har arvet. Det trenger likevel ikke bety at han noengang har bodd der.


== Fram til Eilif ble biskop ==
25.5.1458 ble ”Elavus Johannis” innrullert ved Universitetet i Rostock. Det var trolig Eilif Jonson. Det har vært gjettet på han da var omkring 18-25 år gammel, som kan gi et fødselsår mellom 1433 og 1440. 
I 1475 er Eilif Jonson omtalt som mester Eilif. Han hadde da tatt magistergraden, ikke usannsynlig i Rostock.
I perioden 1471 til 1480 eller 1481 var Eilif Jonson kannik på Hamar. Han var også sokneprest i Hov på Toten i 1470-årene.


== Biskop og riksråd ==
Vi vet ikke når Eilif Jonson ble utnevnt til biskop. Samtidig som han ble biskop ble han automatisk medlem av riksrådet. 27.10.1478 i Stavanger skrev biskop Alf Torgardson sitt testamente. Det er siste gang han omtales. Vi møter Eilif Jonson som riksråd første gang i 1481, som også er et tegn på at han da var biskop. Han opptales som biskop første gang i 1483. Han har blitt biskop tidligst i 1478 og senest i 1481.
9.5.1513 i Vatikanet utnevnte paven Hoskuld Hoskuldsson til ny biskop av Stavanger. Eilif Jonson må en da tro er død mellom 15.7.1512 og 9.5.1513.


== Sønnen Jon Eilifson ==
Han hadde en uekte sønn, Jon Eilivsson, som senere ble henrettet av høvedsmannen på Bergenhus.


== Referanser ==
Kampen veteranorkester

Kampen Veteranorkester ble stiftet 21. februar 1977. Det ble stiftet av en 15-20 medlemmer av Kampen janitsjarorkester, da de ønsket å ha et seniororkester som et "retrett" orkester. det betyr at nesten alle medlemmene har spilt i Kampen Janitsjarorkester. I motsetning til Kampen Janitsjarorkester, så marsjerer ikke orkesteret i gatene – men spiller god underholdningsmusikk, enten i egne «åpne for alle» konserter eller avholder spesielle konserter for institusjoner og andre relevante oppdragsgivere.
Gjennomsnittsalderen i orkesteret er 70 år. Her får medlemmene fortsatt dyrket sin hobby, uten å fortsatt å måtte være spillende medlem av janitsjarorkesteret; med dette orkesterets høye ambisjonsnivå.
Musikken som spilles er alltid tilpasset det publikum – eller oppdraget som orkesteret påtar seg. Men siden orkesteret er et Veteranorkester, så er også musikken tilpasset de “godt voksne”.
fast dirigent er Philip A. Kruse. I tillegg til innøving, er han også med på alle spilleoppdrag og konserter. Så han, sammen med Veteranorkesteret, er den “totalpakken” som vises publikum.
Kampen Veteranorkester har mange årlige faste institusjoner og sykehjem på sin referanseliste. Orkesteret har derfor en tradisjon av å spille på Langerud sykehjem og Cathinka Guldberg for å nevne to av dem.
Konserter i Oslo Konserthus (lille sal) og Paviljongen i Studenterlunden er begge faste årlige konserter. Orkesteret har også en årlig konsert om bord i DFDS mellom Oslo og København (med avgang fra Oslo).
Også konserter/ spillinger i utlandet (minimum hvert 5. år) gjennomfører orkesteret. På disse reisene er alltid ektefeller/ samboere med.


== Eksterne lenker ==
Kampen Veteranorkesters hjemmesider
Island Girl

«Island Girl» er en sang av den britiske sangeren Elton John, utgitt som den første single fra hans tiende album Rock of the Westies (1975).
Sangen nådde førsteplass på Billboard Hot 100 og nummer fjorten på UK Singles Chart. Den ble sertifisert gull den 12. april 1975 og platina den 13. september 1995 av Recording Industry Association of America.
B-siden av singlen «Sugar on the Floor» ble skrevet av Kiki Dee, som ville gå på duett med Elton ved en rekke anledninger, spesielt med singlen «Don't Go Breaking My Heart» fra 1976.


== Sporliste ==
«Island Girl» – 3:42
«Sugar on the Floor» – 4:31


== Eksterne lenker ==
Rock of the Westies på Allmusic
Natt på Manhattan

Natt på Manhattan (originaltittel: After Hours) er en amerikansk svart komedie fra 1985 skrevet av Joseph Minion og regissert av Martin Scorsese. Paul Hackett (Griffin Dunne), en newyorker, opplever en rekke eventyr og farer i det han prøver å finne sin vei hjem fra SoHo. I rollene finner vi Griffin Dunne, Rosanna Arquette, Teri Garr, John Heard, Linda Fiorentino, Tommy Chong, Cheech Marin, Dick Miller og Bronson Pinchot.


== Handling ==
Paul Hackett møter Marcy Franklin ved en lokal kafé i New York City. Marcy forteller at hun bor sammen med en billedhugger som heter Kiki Bridges. Senere på kvelden, etter å ha ringt nummeret under påskudd av å kjøpe noe fra Kiki, tar Paul en drosje til leiligheten. I leiligheten møter han Kiki, som arbeider på en skulptur av en skrikende mann. Men i løpet av besøket kommer han over flere bevis som antyder at Marcy er vansiret av brannskader. Som et resultat av dette, og merkelige oppførselen fra Marcy, går Paul brått ut av leiligheten.
Paul går deretter til en bar hvor Julie, en servitør, umiddelbart blir forelsket i ham. Paul får vite at det har vært en rekke innbrudd i nabolaget. Bartenderen, Tom Schorr, tilbyr å gi Paul penger for billett til t-banen, men han klarer ikke å åpne kassaapparatet. Etterpå oppdager Paul to innbruddstyver, Neil og Pepe, med Kikis skulptur. Han konfronterer dem, de flykter og slipper skulpturen i prosessen. Når Paul returnerer skulpturen, oppfordrer Kiki ham til å be Marcy om unnskyldning. Når han forsøker å gjøre dette, oppdager han imidlertid at Marcy har begått selvmord.


== Skuespillere ==
Griffin Dunne som Paul Hackett
Rosanna Arquette som Marcy Franklin
Verna Bloom som June
Tommy Chong som Pepe
Linda Fiorentino som Kiki Bridges
Teri Garr som Julie
John Heard som Bartender Tom Schorr
Cheech Marin som Neil
Catherine O'Hara som Gail
Dick Miller som servitør Pete.
Will Patton som Horst.
Bronson Pinchot som Lloyd


== Eksterne lenker ==
(en) Natt på Manhattan på Internet Movie Database 
(no) Natt på Manhattan hos Filmfront 
(no) Natt på Manhattan på NRK TV 
(sv) Natt på Manhattan i Svensk Filmdatabas 
(da) Natt på Manhattan i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Natt på Manhattan på Allociné 
(nl) Natt på Manhattan på MovieMeter 
(en) Natt på Manhattan på AllMovie 
(en) Natt på Manhattan på Turner Classic Movies 
(en) Natt på Manhattan på Rotten Tomatoes
Prinsessen på erten

Prinsessen på erten er et eventyr av den danske forfatteren H.C. Andersen skrevet i 1835. Eventyret handler om en prins som så gjerne vil ha en prinsesse, men han vil forsikre seg om at der er en ordentlig prinsesse. Etter å ha lett lenge finner ikke prinsen en ordentlig prinsesse. Men en uværsdag dukker det opp en prinsesse på slottet. Den gamle dronningen bestemmer seg for å sette denne prinsessen på en prøve og på soveværelset legger hun en ert på bunnen av sengen. Så tar hun tyve madrasser og legger dem over erten og så enda tyve edderduns dyner ovenpå madrassene. Den neste morgenen spør de henne hvordan hun har sovet. Da prinsessen sier at hun har sovet skrekkelig dårlig og at hun nesten ikke lukket et øye i løpet av hele natten skjønner de at hun er en ordentlig prinsesse og prinsen tar henne til kone. 


== Eksterne lenker ==
Originaltekst
Tidfall

Tidfall er et black metal-band fra Løten i Norge.
Tidfall startet opp under navnet Pagan Divinity i -92. Medlemmer den gang var:

Amund Holmen (Section down); Vokal
Torger Granli aka Abraxas; Gitar
Kenneth Skårholen (Criterion): Trommer
Lars Erik Flagstad aka  Rogon D Blodgraat (Section down); GitarNavnet Tidfall ble til etter at Sorg og Aftaneldr ble medlemmer i 1995. Tidfall fikk et herlig lydbilde sammen med synth og produserte fort mange gode låter som ble utgitt på en demokasset, med navn Demo-97. Låtene på demoen Ravnsort Trone, De Døde Rider, Toner Av Svart og Mine Øyne Lukkes (Skyggenes Evige Kamp) Denne demoen ble utgitt i få eksemplarer.


== Diskografi ==
Demo-97
Black Psychotic Darkness (Demo 1998)
Circular Supremacy (studioalbum 2000)
Instinct Gate (studioalbum 2002)
Nucleus (studioalbum 2003)


== Kilder ==
Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Tidfall på Discogs 
(en) Tidfall på MusicBrainz 
(en) Tidfall på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tidfall på Last.fm 
(en) Tidfall på AllMusic
Asunción (distrikt i Chachapoyas)

Asunción er et distrikt i provinsen Chachapoyas i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til provinsen Bongará i nord, til distriktet Quinjalca i øst, til distriktet Olleros i sør og til distriktet Chiliquín i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010102 og hovedstaden er Asunción.
Distriktet ble opprettet den 3. november 1933.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
Balsas (distrikt)

Balsas er et distrikt i provinsen Chachapoyas i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til provinsen Luya i nord, til distriktet Leymebamba i øst, til distriktet Chuquibamba i sør og til regionen Cajamarca i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010103 og hovedstaden er Balsas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
Cheto (distrikt)

Cheto er et distrikt i provinsen Chachapoyas i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til distriktet Molinopampa i nord, til provinsen Rodríguez de Mendoza i sørøst og til distriktet Soloco i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010104 og hovedstaden er Cheto.
Distriktet ble opprettet den 9. januar 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
Asunción (Chachapoyas)

Asunción er en by i provinsen Chachapoyas i Amazonas i det nordvestlige Peru, og er hovedstaden for  distriktet Asunción. Byen ligger om lag 2 820 moh. og har 162 innbyggere (2012). 


== Referanser ==
Bloglovin

Bloglovin' er en internasjonal nettside som gjør det lett å følge favorittbloggene sine ved at man får påminnelse hver gang det kommer en ny oppdatering. Pr. april 2012 har den mest populære bloggeren på Bloglovin' over 150.000 følgere. For bloggere er dette også en veldig populær måte å markedsføre seg på ved å nå ut til nye lesere


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Strålesporing

Strålesporing (engelsk: ray tracing) er en algoritme for å beregne synligheten av tredimensjonale objekter fra et bestemt punkt i rommet.
Teknikken kan produsere realistiske bilder, vanligvis bedre enn typiske metoder for rendering, men koster mer tid. Derfor er strålesporing best for programmvare hvor ting kan rendre sakte. Men teknikken kan også brukes blant annet i rendringrer i sanntid, som demoer, hvor det brukes for å gi bedre visuelle effekter. Strålesporing kan simulere mange optiske effekter, som refleksjon og refraksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ray Tracing (HyperGraph)
Ray Tracing: Graphics for the Masses Arkivert 14. februar 2021 hos Wayback Machine.
Strephonota

Strephonota er en artsrik slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Middelsstore stjertvinger med to stjerter på bakvingen, den forreste ganske kort, den bakerste lengre. Oversiden er skinnende blå med brunlige ytterkanter. Hannen er skarpere i fargene og har gjerne en oval, oransje og mørkbrun flekk i forvingen. Undersiden er lysgrå med en hvit stripe langs ytterkanten og en eller to oransje flekker ved bakvingens bakhjørne.


== Utbredelse ==
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Rio Grande do Sul og Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Eumaeini Doubleday, 1847
Tmolus-gruppen – Neotropisk
slekten Strephonota Johnson, Austin, Le Crom & Salazar, 1997
Strephonota acameda (Hewitson, 1867)
Strephonota adela (Staudinger, 1888)
Strephonota agrippa (Fabricius, 1793)
Strephonota ambrax (Westwood, 1852)
Strephonota azurinus (Butler & Druce, 1872)
Strephonota bicolorata Faynel, 2003
Strephonota carteia (Hewitson, 1870)
Strephonota cyllarissus (Herbst, 1800)
Strephonota eliba (Hewitson, 1867)
Strephonota ericeta (Hewitson, 1867)
Strephonota falsistrephon Faynel & Brévignon, 2003
Strephonota foyi (Schaus, 1902)
Strephonota jactator (Druce, 1907)
Strephonota malvania (Hewitson, 1867)
Strephonota parvipuncta (Lathy, 1926)
Strephonota perota (Hewitson, 1867)
Strephonota porphyritis (Druce, 1907)
Strephonota pulchritudo (Druce, 1907)
Strephonota purpurantes (Druce, 1907)
Strephonota sphinx (Fabricius, 1775)
Strephonota strephon (Fabricius, 1775)
Strephonota syedra (Hewitson, 1867)
Strephonota tephraeus (Geyer, 1837)
Strephonota tyriam (Druce, 1907)
Strephonota spp. – ca. 20 ubeskrevne arter


== Litteratur ==
Butterflies of America – Strephonota tephraeus [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Strephonota i Encyclopedia of Life 
(en) Strephonota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Strephonota hos ITIS 
(en) Strephonota hos NCBI 
(en) Kategori:Strephonota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Strephonota – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Strephonota i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Strephonota
Jonathan Williams (hornist)

Jonathan Williams (født 1957) er en britisk hornist, som nå bor i Fossa, nær L'Aquila i Italia. Han lever som frilansmusiker, men er også involvert i orkesteret Orchestra Città Aperta, som han var med på å grunnlegge.Williams ble født i England og studerte hos Sydney Coulston ved Royal Northern College of Music i Manchester. I 1982 ble han med i Chamber Orchestra of Europe som solohornist. Sammen med Gaudier-ensemblet har han spilt inn mange av de mest sentrale kammermusikkverk som inkluderer horn. Han har også vært alternerende solohornist i BBC Symphony Orchestra. I 1986 spilte han inn Mozarts 4 hornkonserter, akkompagnert av Chamber Orchestra of Europe. For tiden er Williams også aktiv i Norge, hvor han er kunstnerisk leder for MiN-ensemblet.


== Utgivelser ==
Wolfgang A. Mozart – The Four Horn Concerti, ASV digital COE805 (1986)


== Referanser ==
Harald Gullichsen (1920–2012)

Harald Gullichsen (født 8. oktober 1920, død 9. april 2012 i Fredrikstad) var  førsteamanuensis ved Romansk institutt, Universitetet i Oslo, fra 1966 til han gikk av med pensjon i 1989. Før dette var han lektor ved Handelsgymnaset i Fredrikstad fra 1948.
Gullichsen ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2006. 


== Eksterne lenker ==
Om Harald Gullichsen hos unipub Arkivert 16. september 2011 hos Wayback Machine.
Fylkesmannens begrunnelse ved tildeling av Kongens fortjenstmedalje i gull
H.M.Kongens fortjenstmedalje i gull til Harald Gullichsen – demokraten.no
Bilde fra mottagelse på Slottet for å takke for medalje
Dødsannonse med fødselsdato
Werewere Liking

Werewere-Liking Gnepo  (født 1. mai 1950) er en kamerunesisk forfatter, dramatiker og skuespiller som siden 1978 har bodd og virket i Abidjan i Elfenbenskysten. Hun etablerte teatertruppen «Ki-Yi M'bock» i 1980, og i 1985 etablerte hun også «Ki-Yi M'bock-landsbyen» (Village Ki-Yi M'bock) for kunstnerisk utdannelse for unge.I teaterproduksjonene hennes inngår musikk og ritualer, og ofte også marionetter. Dette er i tråd med Werewere-Liking Gnepos panafrikanske, estetiske, lyriske språk og nyoppfinnelser av ritualer, og hennes bruk av avant-garde teknikker.
Som romanforfatter har hun blant annet utgitt den såkalte sangromanen Elle sera de jaspe et de corail (oversatt: «Hun kommer til å være laget av jaspis og korall»), der fortellerstemmen innehas av en misovire (en post-kjønn-skapning) som skriver en dagbok med ni temaer.
Hun fikk en Prince Claus Award i 2000 for sin enestående og suksessfulle innsats for kultur og samfunn, og Noma-prisen i 2005 for boken La mémoire amputée.Etter invitasjon fra den internasjonale figurteaterorganisasjonen UNIMA skrev hun en prolog, i form av et prosadikt, i anledning feiringen av Verdens figurteaterdag 2018. Verdens figurteaterdag ble første gang feiret i 2003, og UNIMA inviterer hvert år en internasjonalt anerkjent person til å forfatte organisasjonens hovedbudskap for den forestående markeringen av dagen.


== Skrifter ==
Hennes mange bøker og skuespill omfatter:

La mémoire amputée, Nouvelles Editions Ivoiriennes (2004), ISBN 2844872360
Elle sera de jaspe et de corail, Editions L'Harmattan (1983), ISBN 2858023298 – trans. Marjolijn De Jager,
It shall be of jasper and coral; and Love-across-a-hundred-lives (to romaner),  University Press of Virginia (2000), ISBN 0813919428
La puissance de Um (1979)
Une nouvelle terre (1980) – oversatt av Jeanne Dingome
African Ritual Theatre: The Power of Um and a New Earth, International Scholars Pubs. (1997), ISBN 1573090662


== Litteratur ==
Simon Gikandi, Encyclopedia of African Literature, Routledge (2002), ISBN 0415230195 – side;288–9
Katheryn Wright, Extending generic boundaries: Werewere Liking's L'amour-cent-vies, i Research in African Literatures, juni 2002 [1] 5. mars, 2007
Don Rubin, World Encyclopedia of Contemporary Theatre: Africa, Routledge (2000), ISBN 0415227461
Nicki Hitchcott, Women Writers in Francophone Africa, Berg Publishers (2000), ISBN 1859733468 - fokuserer Mariama Bâ, Aminata Sow Fall, Werewere Liking og Calixthe Beyala: se detaljer på [2]
Peter Hawkins, Werewere Liking at the Villa Ki-Yi, i African Affairs, Vol.90, No.359 (Apr. 1991), side 207–222 -  [3] 1. mars, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Werewere Liking på Facebook 
Werewere Liking Gnepo, University of Western Australia
Werewere Liking and Aesthetics of Necessity, Postcolonial Web
Contemporary African Database
Hedevig Lund

Hedevig Lund (Hedevig Thorine Christine Erichsen Lund) (født 11. juni 1824 i Kristiansand, død 16. mars 1888 i Christiania) var en norsk maler. Hun var datter av eieren til Semb gård i Borre i Vestfold; statsråd og marineminister Ole Wilhelm Erichsen og Abel Marie f. Isaachsen.Hun var i perioden 1844–1856 elev av Johan Gustav Køhler i Stockholm, og av Adolph Tidemand og Carl Sohn i Düsseldorf i 1846–1847. Som Aasta Hansteen og Christiane Schreiber var hun blant de første kvinnelige studenter ved kunstakademiet i Düsseldorf.
Lund er særlig kjent for sine portretter og har utført flere bestillingsverk til Eidsvollbygningens galleri over medlemmer av Riksforsamlingen. Hun malte også landskaper, som for eksempel «Landskapsstudie Borrevannet» som tilhører Nasjonalgalleriet.
Hun giftet seg med offiseren, forfatteren og maleren Bernt Lund i 1847. Sammen malte de altertavlen «Jesus i Getsemane» som i dag er i Stokken kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hedevig T.C.E. Lund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bernt Lund

Se også Bernt Bjelke Lund
Bernt Lund (født  14. juli 1812 i Våler i Solør, død 30. oktober 1885 i Christiania) var en norsk offiser, veiingeniør, kunstmaler og forfatter. I ettertid er han særlig kjent som forfatter av diktet om Trysil-Knut. Han er også representert i Christian Tønsbergs verk Norge fremstillet i Tegninger.
Bernt Lund var gift med Hedevig Lund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernt Lund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Tveten

Erik Tveten (født 5. august 1972 i Oslo) er en norsk tidligere ishockey-spiller. Han kom fra Furuset Ishockey til  Vålerenga Ishockey, der han spilte mer enn 400 kamper og vant med dem seks Norgesmesterskap i årene mellom 1993 og 2001. Han har også spilt for det norske landslaget og deltok i VM i 1995 og 1997. Tveten er nå bosatt i Gjøvik, der han var aktiv for Gjøvik Hockey fra sesongen 2001/2002 til og med sesongen 2006/2007. Etter at han la opp har han bidratt på trenersiden. 
Tveten var, ifølge siden eurohockey.net 184 cm høy, og hadde en matchvekt på 86 kg. Han spilte hovedsakelig høyre ving, og var kjent som links-skytter.


== Referanser ==