jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Emanuele Beraudo

Emanuele Beraudo, Conte di Pralormo (født 13. juli 1887, død 11. oktober 1960) var en italiensk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Beraudo vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på de italienske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i feltritt bak Nederland og Sverige. Laget besto av Beraudo på hesten «Mount Felix», Alberto Lombardi på  «Pimpolo», Alessandro Alvisi på «Capiligio» og Tommaso Lequio di Assaba på hesten «Torena». I den individuelle konkurransen i feltritt ble han og hesten «Mount Felix» nummer sytten.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Bronse i hestesport, feltritt lagkonkurranse  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emanuele Beraudo – Olympedia 
(en) Emanuele Beraudo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Emanuele Beraudo – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Emanuele Beraudo – Italias olympiske komité
Halvor Blinderens plass

Halvor Blinderens plass er en plass med en liten kolle med gravsted, på Blindern i bydel St. Hanshaugen i Oslo.
Plassen er 3,9 dekar stor og avgrenses av Sem Sælands vei i syd og øst, Blindernveien i nord og en parkeringsplass i vest. 

I 1938 fikk plassen navn etter Halvor Blinderen (1733–1804), eier av Nedre Blinderen gård (i dag bispebolig) som ligger på andre siden av Blindernveien, og en fremtredende person i Aker og byen i sin tid. 
Vest for den flate delen av plassen ligger en liten kolle med Halvor Blinderens gravsted. Gravstøtten er i marmor fra Gjellebekk i Lier og har innskriften: «Her under hviler stövet af Halvor Blindern, fød den 16 junii 1733, død den 29de junii 1804. Han var frie for Fordomme og Virksom i sit Liv. Han var hvad Han vilde og stedse vilde Han det Gode». Gravstedet har siden 1976 stått på Byantikvarens gule liste. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon, 2000-utgaven, side 178


== Eksterne lenker ==
(en) Halvor Blinderens plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Southdown gasskraftverk

Southdown gasskraftverk er et varmekraftverk i Auckland i New Zealand. Det har en installert produksjonskapasitet på 163 MW, fordelt på 2+1 gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble bygget ut med ferdigstillelse i 1996. Det leveres industrivarme til en nærliggende papirfabrikk.
Brenselkilden er naturgass, og utstyret ble levert av General Electric, m.fl. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in New Zealand».
Okpai gasskraftverk

Okpai gasskraftverk er et varmekraftverk i Nigerdeltaet i det sørøstre Nigeria. Det har en installert produksjonskapasitet på 385-480 MW, fordelt på én pluss én gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble bygget ut fra 2001 med ferdigstillelse i 2005.
Brenselkilden er naturgass, og utstyret ble levert av Alstom, Saipem, m.fl. I august 2009 var produksjonseffekten på 281 MW, på grunn av gassmangel.


== Eksterne lenker ==
Business Day: «Disruption of gas supply to Egbin lowers power supply », 14. august 2009.
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Nigeria».
Bino Bini

Bino Bini (født 23. januar 1900 i Livorno, død 5. april 1974 i Livorno) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Bini ble han olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen  i sabel foran Ungarn og Nederland. De andre på laget var Guido Balzarini, Marcello Bertinetti, Renato Anselmi, Vincenzo Cuccia, Oreste Moricca, Oreste Puliti og Giulio Sarrocchi.
Fire år senere, under Sommer-OL 1928 i Amsterdam vant Bini en sølvmedalje og en bronsemedalje. Sølvmedaljen vant han i lagkonkurransen i fekting med sabel, mens han tok bronse individuelt i fekting med sabel.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Gull i fekting, sabel lagkonkurranse  Italia
1928  Amsterdam -  Sølv i fekting, sabel lagkonkurranse  Italia
1928  Amsterdam -  Sølv i fekting, sabel  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bino Bini – Olympics.com 
(en) Bino Bini – Olympedia 
(en) Bino Bini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bino Bini – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Bino Bini – Italias olympiske komité
Delta gasskraftverk (Nigeria)

Delta gasskraftverk er et varmekraftverk i Nigerdeltaet i det sørøstre Nigeria. Det har en installert produksjonskapasitet på 143 MW, fordelt på tolv enheter (blokker) á 23,8 MW, med gassturbiner. Anlegget ble fornyet i 2002 ved at seks sledre blokker da ble byttet ut.
Brenselkilden er naturgass, og utstyret ble levert av Hitachi, m.fl.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Nigeria».
Kolo Creek gasskraftverk

Kolo Creek gasskraftverk er et varmekraftverk i Bayelsa i Nigeria. Det har en installert produksjonskapasitet på 71 MW, fordelt på to enheter (blokker) á 20 MW, med Olympus gassturbiner, og en ny 31 MW gassturbin fra 2008. Anlegget sto ferdig i 1983 men ble fornyet i 2002 og kontrollsystemene byttet ut i 2005. 
Brenselkilden er naturgass, og utstyret ble levert av Rolls-Royce. 


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Nigeria».
IS/LM-modellen

IS/LM-modellen er en svært mye brukt makroøkonomisk modell, som viser en sammenheng mellom renter og nasjonalprodukt, som gir likevekt i både kapitalmarkedet og i pengemarkedet. Modellen ble første gang formulert av John R. Hicks, i en artikkel i tidsskriftet Econometrica.IS og LM er forkortelser for henholdsvis investering = sparing og likviditetspreferanse og pengemengde. 
Modellen er senere utvidet til å omfatte valutamarkedet. Den utvidete versjonen av modellen kalles gjerne Mundell-Fleming-modellen. Modellen er blant de mest sentrale på de fleste grunnleggende kurs i makroøkonomi på universitetsnivå.


== Referanser ==
Sunbong oljekraftverk

Sunbong oljekraftverk, er et varmekraftverk i Sunbong i provinsen Nord-Hamkyung i Nord-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 200 MW. Anlegget ble utbygd 1968–1970. Årsproduksjonen er 1,7 TWh, om lag halvparten av den termoelektriske produksjonen i landet, og om lag 10-20% av landets totale kraftproduksjon (det meste er vannkraft).
Brenselkilden er 500.000 tonn dieselolje årlig, og utstyret ble levert av Sovjetunionen.


== Eksterne lenker ==
FAS – «North Koera – Energy and Power».
Unggi oljekraftverk

Unggi oljekraftverk, er et varmekraftverk i Unggi i Nord-Korea, nær grensen til Russland. Det har en installert produksjonskapasitet på 200 MW. Anleggets brenselkilde er tungolje importert fra Russland.


== Eksterne lenker ==
FAS – «North Koera – Energy and Power».
Kirk Franklin

Kirk Franklin (født 26. januar 1970 i Fort Worth, Texas, USA) er en amerikansk gospelmusiker og sanger. Han vokste opp hos sin tante, han ble forlatt av sin mor da han var liten. Allerede fire år gammel fikk han sin første pianoundervisning. 11 år gammel ble han tilbudt platekontrakt. I kirken hvor han vokste opp, opplevde han gospelkoret på nært hold, og han ledet sitt første kor da han var elleve år gammel. Men i tenårene brøt han med kirken og levde et stormfullt liv. Etter at en venn ble skutt, vendte han tilbake til Gud og kirken. Han er gift med Tammy Collins og de har fire barn.
Tidlig på 1990-tallet startet han et gospelkor som han kalte The Family. I 1993 gikk albumet Kirk Franklin & the Family til topps på gospel-listene i USA. Siden har han hatt 20 førsteplasser, vunnet fem Grammy-priser, 20 Dove Award-priser og solgt 12 millioner album. The Nu Nation Project fra 1998 oppnådde en 7.-plass på Billboard 200-lista.


== Norgesbesøk ==
I 2008 (8. og 9. september) besøkte han Oslo og hadde konsert på Sentrum Scene.
I 2009 (14. november) besøkte han Stavanger og hadde konsert i IMI-kirken.
I 2010 (10. juli) sang han på Skjærgårds Music & Mission Festival lørdag 10. juli.
I 2012 sang han på ungdomsfestivalen Get Focused (Slagenhallen, Tønsberg) lørdag 3. november.
I 2018 (21. september) hadde han konsert i Q42 i Kristiansand.  Support: Voice of Joy


== Diskografi ==
1993 Kirk Franklin & the Family
1995 Kirk Franklin & the Family Christmas
1996 Whatcha Lookin' 4
1997 God's Property from Kirk Franklin's Nu Nation
1998 The Nu Nation Project
2002 The Rebirth of Kirk Franklin
2005 Hero
2006 Songs For the Storm, Volume I
2007 The Fight of My Life
2011 Hello Fear


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kirk Franklin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kirk Franklin på Internet Movie Database 
(en) Kirk Franklin hos The Movie Database 
(en) Kirk Franklin på Apple Music 
(en) Kirk Franklin på Discogs 
(en) Kirk Franklin på MusicBrainz 
(en) Kirk Franklin på Spotify 
(en) Kirk Franklin på Songkick 
(en) Kirk Franklin på AllMusic 
Kirk Franklin på Twitter 
Kirk Franklins YouTube kanal
Gunnar L. Myhr

Gunnar Laurits Myhr (født 28. september 1940 på Skogn) er en norsk gårdbruker og politiker (H).
Han gikk Mære landbruksskole og forvaltningslinjen ved Vinterlandbruksskolen. Mellom 1962 og 1973 var han forpakter og arbeidsformann ved Norges landbrukshøgskole. I 1973 ble han melkebonde på Mellom-Eggen på Skogn. Han har hatt flere verv i landbrukets organisasjoner, blant annet som leder i Skogn bondelag.Han var en tid formann i Levanger Senterungdom, senere formann i Nord-Trøndelag Senterungdom 1965–1967. Han var fortsatt medlem av Senterpartiet da han gikk inn i ungdomsarbeidet for norsk EF-medlemskap foran folkeavstemningen i 1972, men meldte seg senere inn i Høyre. Han var leder i interimsstyret for Europeisk Ungdom frem til stiftelsen våren 1973. Han har også vært leder i Europabevegelsen i Nord-Trøndelag og medlem av Høyres nasjonale EU-utvalg.Myhr var medlem av Levanger kommunestyre 1983–2003, medlem av formannskapet 1985–1995 og 1999–2000 og Levangers varaordfører 1992–1993. Han var leder i Levanger Høyre 1982–1990 og 2004–2005. Myhr var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1992–1999. I 1998 utfordret han Snorre Gundersen om ledervervet i Nord-Trøndelag Høyre, men tapte.Myhr har også vært president i Levanger rotaryklubb 1992–1993.


== Referanser ==
J. D. Hayworth

John David «J.D.» Hayworth Jr. (født 12. juli 1958) er en amerikansk radiovert og politiker som representerer Republikanerne. Han satt i Representantenes hus fra 1995 til 2007 for Arizonas femte distrikt. I kongressvalget 2010 utfordret han den republikanske senatoren John McCain i primærvalget i Arizona, men han fikk bare 32% av stemmene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Opptredener på C-SPAN-programmer
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Stilling i saker og relaterte sitater hos On The Issues
Joseph Salas

Joseph I. Salas (født 28. desember 1903, død 11. juni 1987) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Salas vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i fjærvekt (57,2 kg). Han tapte i finalen til sin landsmann Jackie Fields. Det var 24 boksere fra 17 nasjoner som stilte i den tredje letteste vektklassen som ble avviklet i perioden 15. til 20. juli 1924.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Sølv boksing, fjærvekt  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Salas – Olympedia 
(en) Joseph Salas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joseph Salas – BoxRec
Guus Meeuwis

Guus Meeuwis, egentlig Gustaaf Stephanus Modestus Meeuwis, (født 23. mars 1972 i Mariahout) er en nederlandsk sanger og låtskriver. Som student dannet han bandet Vagant i Tilburg. Bandet ble kalt opp etter caféen de brukte å øve i. I 1995, ga bandet ut singelen «Het is een Nacht» («Det er en natt») under navnet Guus Meeuwis & Vagant. De ga ut flere singler sammen.
På slutten av 2001 bestemte gruppa seg for å skille lag og Meeuwis fortsatte som soloartist. Han ga ut sangene «Geeft mij je Angst» («Gi meg din frykt») og «Brabant».


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Verbazing, 1996
Schilderij, 1997
1 Voor Allen, 2001
Wijzer, 2005
Hemel Nr. 7, 2007
NW8, 2009


=== Konsertalbum ===
Live In Het Philips Stadion, 2006
Groots Met Een Zachte G – Live In Het Philips Stadion 2007, 2007
Groots Met Een Zachte G – Live In Het Philips Stadion 2008, 2008


=== Samlealbum ===
10 Jaar Levensecht, 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guus Meeuwis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Guus Meeuwis på Internet Movie Database 
(en) Guus Meeuwis på Discogs 
(en) Guus Meeuwis på MusicBrainz 
(en) Guus Meeuwis på Spotify 
(en) Guus Meeuwis på Songkick 
Guus Meeuwis på Twitter 
Guus Meeuwis på Facebook
Rud videregående skole

Rud videregående skole er en kombinert videregående skole i Bærum. Skolen har 7 utdanningsprogram i tillegg til opplæring for minoritetsspråklige og tilrettelagt opplæring. Skolen har vært studiested for Fagskolen Oslo Akershus og har fortsatt opplæring for studenter tilknyttet fagskolestudier.


== Utdanningstilbud ==
Bygg- og anleggsteknikk
Design og håndverk
Elektrofag
Elektrofag m/ studiekompetanse 3-årig
Helse- og sosialfag
Musikk, dans og drama
Opplæring for minoritetsspråklige
Studiespesialisering
Teknikk og industriell produksjon
Teknikk og industriell produksjon m/ studiekompetanse 3-årig
Tilrettelagt opplæringDe første bygningene på Rud sto klare august 1972, men siden den gang har store deler av de gamle bygningene blitt renovert, og nye bygninger har blitt knyttet til skolen. Rud VGS har totalt 950 elever fordelt over 66 klasser (2009/2010).


== Rektorer ==

Lill Harriet Koi 2017– (tidligere Skien videregående skole)
Jarle Furnes 2005–2017
Arne F Opsahl 1995 - 2005
Ottar Wassenden 1984 - 1995
Egil Kjølner 1972 - 1984


== Rudrevyen ==
Rudrevyen er den årlige skolerevyen ved Rud videregående skole i Bærum. Skolen har hatt tradisjon for å sette opp skolerevy i over 20 år, og har vunnet Aftenpostens revypris én gang. Det var i 2004, med revyen Gnist regissert av Henrik Amundsen og Rolf Henrik Schumacher. Rud har i tillegg vunnet Budstikkas revypris syv ganger, alene i 2010 og sammen med Sandvikarevyen i 2012, alene i 2015 og sammen med Askerrevyen, Sandvikarevyen og Vallerrevyen i 2016, og alene i 2019 og 2022.
Asker og Bærums Budstikke har gitt terningkast til rudrevyen siden år 2000, og har publisert omtale av samtlige revyer. I anmeldelsen fra 1998 innrømmes det for øvrig at "[...] anmeldelsen er skrevet på grunnlag av første halvdel av revyen på grunn av Budstikkas forferdelige deadline."I 2012 vant revyen 2012, regissert av Simen Sandberg og Nicolay A. Ramm, to priser under Revykavalkaden – «Beste nummer» og «Beste Musikalske Nummer».
I 2014 vant revyen På blå løper, regissert av Håkon Steinholt og Bettina Tykesson, to priser under Revykavalkaden –  «Beste Musikalske Nummer», og Tora Christine Dietrichson vant  «Beste kvinnelige skuespiller».
I 2015 vant revyen Sommerfugleffekten Budstikkas revypris
I 2016 vant revyen GAME OVER Budstikkas revypris sammen med tre andre skoler.
I 2019 vant revyen New York Budstikkas revypris, og var også med i trekningen av både Beste scenografi i Åpen klasse og Beste musikalske innslag med åpningsnummeret.
I 2020 var revyen La oss bygge putefort nominert til Budstikkas revypris, og var nominert til Beste musikalske nummer ved Revykavalkaden for «Progressive briller».
I 2021 ble revyen En Maurodyssé avlyst av rektor Geir Lindblad på grunn av smittesituasjonen, og regler knyttet til smittevern i kommunen.
I 2022 vant revyen Clickbait Budstikkas revypris under Revykavalkaden.


== Oversikt over revyene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Rud videregående skole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haarklous plass

Haarklous plass (1–19, 2–10) er en parkmessig opparbeidet plass på Torshov i bydel Sagene i Oslo.
Plassen er 6,8 dekar (4,9 øst for Kyrre Grepps gate, 1,9 på vestsiden), langstrakt og avgrenses av blokker på begge sider av plassen, Nordkappgata i vest og Edvard Griegs allé i nord. Kyrre Grepps gate skjærer gjennom plassen. Sigurd Lies gate ender i plassens sydøstlige hjørne. 
Begge deler er parkmessig opparbeidet, den vestlige delen med benker og fontene, den østlige med fotballøkke.Plassen ble i 1929 oppkalt etter komponist og organist Johannes Haarklou (1847–1925), organist i Sagene menighet (som da ikke hadde egen kirke) fra 1880 til 1883, deretter i Gamle Aker kirke.
Grønn rute passerer plassen.Plassen har gitt navn til et stoppested på busslinje 30. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Haarklous plass». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 178. ISBN 82-573-0815-3. 
Gro Røde (red.): Livet langs elva. Oslohistorie fra Sagene, Torshov, Bjølsen, Iladalen, Sandaker og Åsen. Oslo, Bydel Sagene-Torshov, 2000, side 273. ISBN 82-995654-0-5


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
«Haarklous plass». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Anbudsformidling

Anbudsformidling via Internett har vokst kraftig de siste årene.
Det som kjennetegner denne type tjeneste er at kjøper bruker legger inn en beskrivelse av sitt anskaffelsesbehov, og slipper selv å lete opp og kontakte et antall leverandører for å få pristilbud.
Den første aktøren i Norge var selskapet Cotrax AS som ble etablert i 2000. Selskapet gikk konkurs i 2009. Ut på midten av 2000-tallet kom det flere aktører på banen. I 2008 og 2009 så man en stor oppblomstring av denne type tjenester, de fleste konsentrer erseg om bygg- og anleggsbransjen.
Olympisk rekordhistorikk på 500 m hurtigløp

Olympisk rekordhistorikk på 500 m hurtigløp. Øvelsen kom på programmet for damer i 1960, mens det for herrer har vært med helt fra begynnelsen i 1924.


== Rekordutvikling ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Se også ==
Tom Sadeh

Tom Sadeh (født 23. april 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn.
Sadeh er en anvendelig spiller som kan spille midtstopper, defensiv midtbane og sentral midtbane. I en alder av kun 15 år spilte Sadeh fast for Årvoll sitt A-lag i 3. divisjon i 2007. Året etter gikk han til Lyn NTG. 24. februar 2010 ble det kunngjort av Lyn at han hadde signert en 2-årskontrakt og hans debut kom 5. april samme år med et innhopp i bortekampen mot Bodø-Glimt. 
I august 2010 skrev han under for Lillestrøm sammen med Mads Dahm etter at Lyn gikk konkurs, men han ble ikke tilbudt ny kontrakt med Lillestrøm da den løp ut etter sesongen. Han gikk deretter til Strømmen foran 2011-sesongen.En uke før seriestart fikk han et illebefinnende på trening og han kom aldri på banen for Strømmen i en offisiell kamp. I 2012 returnete han til Lyn hvor han spiller midtstopper. 


== Karrierestatistikk ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Sadeh – Transfermarkt 
(en) Tom Sadeh – FBref 
(no) Profil på lynfotball.net
Christopher Nielsen Møller

Christopher Nielsen Müller (født 1682, død 1749) var en dansk prest. 


== Prestevirke ==
Müller begynte å studere teologi i Christiania i 1698 og oppnådde i 1705 tittelen "Cand.Theol. med laud." I 1712 fungerte han som feltprest i Skaune og året etter i 1713 ble han innsatt som sogneprest i Olsker-Allinge på Bornholm. I 1723 ble han kalt til sogneprest i Egersund kirke i Norge og fungerte der til sin død i 1749. Han blir regnet som den første som begynte å konfirmere i Egersund i 1736.


== Familie ==
Han ble gift 1713 med Maren Hansdatter Hammer (død 1729). Datter av Hans Larsson Hammer i Skien. De fikk sønnen Hans Christophersen Müller (født1716) som bosatte seg på Skeie i Klepp kommune. Christopher giftet seg for annen gang med Magdalena Cecilia Jonasdatter Schanche (født 1703, død 1748). Hun var datter av Jonas Teofiliusson Schanche, prest i Høyland, og søster til Gabriel Schanche, prost på Jæren. De fikk sønnen Niels Christophersen Müller 1733.


== Kilder ==
Almindelig Dansk Præstehistorie
Elvestrand, Vegard. Generalkonduktør Christopher Hammer (1720–1804) og hans manuskriptsamling. Tapir Akademisk Forlag. 2004, Trondheim.
Emil Johansson (fotballspiller)

Emil Johansson (født 11. august 1986 i Karlskoga) er en svensk fotballspiller som spiller for Sandnes Ulf. Johansson har tidligere spilt for FC Groningen, Degerfors IF, Hammarby IF og Molde FK.
Johansson signerte under på en fireårskontrakt med FC Groningen den 24. juni 2011, men brøt kontrakten og gikk til Sandnes Ulf den 13. januar 2014.


== Referanser ==


== Kilder ==
eliteprospects.com: Emil Johansson


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Johansson – Transfermarkt 
(en) Emil Johansson – national-football-teams.com 
(en) Emil Johansson – WorldFootball.net 
(en) Emil Johansson – FootballDatabase.eu 
(en) Emil Johansson – Soccerway 
(en) Emil Johansson – EU-Football.info 
(en) Emil Johansson – FBref
Mindekirken

Mindekirken eller The Norwegian Lutheran Memorial Church of Minneapolis er en luthersk kirke i  Minneapolis. Den er den ene av to kirker i USA med norsk bakgrunn hvor det fortsatt blir avholdt gudstjenester på norsk. Den andre er Minnekirken i Chicago, Illinois. Kong Harald er kirkens høye beskytter.


== Historie ==
Mindekirkens menighet ble grunnlagt i 1922 av den evangelisk-lutherske kirke som et svar på den raske tilbakegangen i bruk av norsk som hadde vært i utstrakt bruk i de mange norsk-amerikanske menigheter i det norskættede USA. 
Byggingen av kirken kom istand etter at det i 1925 ble  arrangert en minnemarkering for emigrantskipet «Restauration» i Saint Paul, Minnesota. Mindekirken ble innviet 4. mai 1930.
Kirken har ved flere anledninger hatt besøk av den norske kongefamilien. Kong Olav V besøkte kirken 4. november 1975.


== Målsetninger ==
Mindekirkens målsetning er:
Å virke som et åndelig senter for den skandinavisk-amerikanske befolkning, holde Gudstjenester både på norsk og engelsk. Å være  varm og inkluderende for besøkende og menighetens medlemmer. et sted hvor folk kan komme sammen på tvers av alder og kulturell bakgrunn. Å oppmuntre til aktiviteter, slike som Leiv Eriksson International Festival, Syttende mai feiringer, konserter. selskapelige sammenkomster og språundervisning..


== Eksterne lenker ==
Mindekirkens hjemmeside
Idrettsklubben Hero

Idrettsklubben Hero (etablert 14. februar 1914) er et norsk idrettslag, mest kjent for å inneha et av landets beste sykkellag i tiden 1920–70.
Klubben ble startet med navnet Nord av gutter ved Olaf Ryes plass, ikke ulikt SK Rye, og ble i 1915 slått sammen med lignende gutteforeninger til Grünerløkkens Idrettsforening. Klubben var aktiv innen friidrett, fotball, ski, skyting, svømming, skøyteløp og sykling. Den arrangerte terrengløp i Grefsenåsen og hopprenn i Schrøderbakken.I 1918 antok klubben navnet Hellas som senere ble forandret til Hero. I 1922 kom det første norske mesterskap i sykling ved James Kristiansen (30 km tempo). Kjente medlemmer var Gustav Kristiansen, som vant NM 100 km tempo (1926 og 29) og var OL-deltaker i 1928,  hans nevø Erling Kristiansen og Aage Myhrvold (begge med flere titalls NM), Aage Kjelstrup (NM fellesstart 1957), Roald Aas (NM 30 km tempo, 1956), Fredrik Kveil (NM fellesstart, 1962 og 63), Stig Kristiansen og Emma Kristine Skjerstad. I 1982 ble Heros kvinnelag norgesmestre.
Hero har arrangert 2-mila siden 1926, og etter andre verdenskrig arrangerte klubben fellesstarten Tyrifjorden rundt (1949–87). Klubben arrangerer også Enebakk rundt (siden 1971).  I 1971 etablerte Hero Solomesterskapet, et ungdomsritt (for jenter og gutter i alderen 10–16), som i 1985 var landets største.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted