jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Caroline Trentini

Caroline Trentini (født 6. juli 1987 i Panambi i Rio Grande do Sul i Brasil), også kjent som Carol Trentini, er en brasiliansk modell.


== Karriere ==
Trentini ble oppdaget i 2000 da hun gikk nedover en gate i hjembyen, av samme agent som oppdaget Gisele Bündchen. Hun deltok på Victoria's Secret Fashion Show i 2005, 2006 og 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Caroline Trentini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Caroline Trentini i Fashion Model Directory
(en) Caroline Trentini på Internet Movie Database 
(en) Caroline Trentini hos The Movie Database 
Caroline Trentini - Ford Models
Solveig Krey

Solveig Krey (født 20. mars 1963) fra Lonkan er en norsk flaggkommandør og for tiden nestkommanderende ved operasjonsavdelingen i Forsvarsstaben. Hun har tidligere jobbet i Sjøforsvarsstaben, Forsvarets operative hovedkvarter, Afghanistan, som stabsoffiser ved den franske marines hovedkvarter i Toulon, og hun har også vært sjef for Ubåtvåpenet.  
Hun regnes for å være verdens første kvinnelige sjef på en ubåt. Krey overtok kommandoen over KNM «Kobben» (av Kobben-klassen) 11. september 1995, og hun har siden vært sjef på KNM «Uredd» (av Ula-klassen). 
I september 2020 ble det kjent at hun søkte jobben som sjef for Sjøforsvaret.


== Utmerkelser ==
Krey er tildelt Forsvarsmedaljen to stjerner, Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan, NATO-medaljen for ISAF, franske National Defence Medal med spenne «Marine Nationale» (2020), KNBLO-medaljen med krone for to deltagelser. Hun ble slått til ridder av Den nasjonale fortjenstorden i Frankrike i 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Å være jente i forsvaret», artikkel fra forsvaret.no
«Admiral: Lett å oppdage norske ubåter», artikkel i Aftenposten, 14. november 2012
Jeremias E. Henden

Jeremias Endresen Henden (født 18. september 1879 på Austrheim i Gloppen kommune, død 30. mai 1923) var en norsk folkemusiker, slåttekomponist, felespiller og anleggsarbeider.Et av Hendens mest kjente verk er slåtten Sulitjelmagaloppen. Den skrev han etter en periode som rallar i Nord-Norge. Som anleggsarbeider var han plassert på en rekke kraftverksanlegg. Han holdt da konserter i anleggsleirane. Senere dro han på egne konsertturnear.Høsten 2012 ble Jeremiasfestivalen etablert i Gloppen til minne om folkemusikeren. Valkyrien Allstars var festivalens første store trekkplaster.


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Komposisjoner av Henden fra Fylkesarkivet, gjengitt på europeana.eu
Minneside basert på bilder og gravminnedata for Jeremias Endresen Henden, født Austrheim, Sandane, (18.september 1879 - 30.mai 1923), Slekt og Data Gravminnebasen
Nahppi

Nahppi er en øselignende melkebolle med skaft som samene brukte til melking av rein, men den har også vært brukt av andre til melking av sau.
Ordet nahppi er nordsamisk, den sørsamiske termen er naehpie. Ordet er det samme som gammelnorsk knappr som betyr (melke)bolle. En nahppi er skåret av tre og har ovalt eller rundt tverrsnitt.
Reinen ble i hovedsak melket på ettersommeren, og en simle kan da avgi ca. 1/4 liter ved hver melking. På denne tiden var insekter plagsomme og reinen ble urolig.  En nahppi har derfor en inntrukket munningsrand slik at melken skal holde seg i øsen selv om den kommer i bevegelse. På denne tiden skifter også reinen pels og en nahppi har derfor også en smal åpning slik at det ikke skal være så lett å få røytende hår i melken.
Melking av rein har stort sett opphørt i Norge, men nahppi lages fremdeles i samisk duodji og brukes til da til andre formål.


== Litteratur ==
Aarseth, Bjørn (1993): «Nahppi - arbeidslivets brukskunst.» (Artikkel i Tschudi-Madsen, Stephan, red. (1993): På nordmanns vis. Norsk Folkemuseum gjennom 100 år., Oslo, side 58-59.) ISBN 82-03-16715-2


== Eksterne lenker ==
Se nahppi i DigitaltMuseum.
Anders Gotås

Anders Botolfsen Gotås (født 20. februar 1768 på Skogn i Nord-Trøndelag, død 28. februar 1850 på Tautra i Nord-Trøndelag) var en norsk proprietær og stortingsmann.
Han var sønn av gårdbruker Botolf Andersen Hoplen og Inger Hansdatter Gotås på Skogn. Han giftet seg i 1795 med Wenche Marie Thode, datter av sogneprest Hans Thode og enke etter proprietær Nils Tuv på Tautra gård. Gotås var Nils Tuvs halvbror. Med dette overtok Gotås som proprietær på Tautra. Gotås solgte gården til stedatteren og hennes ektemann i 1834, og flyttet inn på kåret.Han var Nordre Trondhjems amts 3. representant til det første overordentlige Storting i 1814. Gotaas var medlem av deputasjonen som møtte Christian Frederik den 10. oktober 1814.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Anders Gotaas hos Norsk senter for forskningsdata
Ottesens Skipsbyggeri

Ottesens Skipsbyggeri er et firma lokalisert på Jensaneset, Sagvåg, i Stord kommune. Det ble grunnlagt i 1825 og i den mest aktive perioden, 1902 – 1961, ble det bygd i alt 214 nye båter ved verftet og det skal ha omfattet hele 12 bygninger med totalt 200 meters kailengde. Det kan til tider ha vært så mye som 80 ansatte i denne perioden.
Ottesens Skipsbyggeri innehar i dag oppgaven med vedlikehold og utvikling av eiendommen på Jensaneset som inneholder to spesialområder for bygningsvern og industri.


== Historie ==

Ottesens Skipsbyggeri ble grunnlagt i 1825 av Otte Ottesen. Det var på den tiden allerede mye aktivitet i forbindelse med båtbygging i Sagvåg, og området huset flere mindre båtbyggerier. Fremover mot 1900 kjøpte Ottesen opp de andre båtbyggeriene som var lokalisert på selve Jensaneset. Båtene som ble bygd den første tiden var i hovedsak handelsskip til bruk i Østersjøen, samt fiskeskip til bruk i fiskevirksomhet i Nordsjøen og ved Island.Barnebarna til Otte Ottesen, Gunvald og Nils Andreas Ottesen, overtok driften i 1902 og etablerte eget sagbruk, lysanlegg og flere slipper. Fremover mot 50-tallet fortsatte utbyggingen av verftet, og det bestod på det meste av 5 slipper, 2 flytekraner for løft opp til 8 tonn, sagbruk, snekkerverksted og et mekanisk verksted for reparasjon av båtmotorer.
I 1955 overtok to av sønnene til Gunvald Ottesen, Nils og Leif Ottesen, samt en av sønnene til Nils Andreas Ottesen, Reinert Ottesen, driften av verftet.I 1961 sluttet produksjonen av båter, og det ble i tiden fremover bare utført reparasjonsarbeid. Det ble, som nevnt ovenfor, bygd i alt 214 nye båter ved verftet fra 1902 til 1961.
Blant båtene bygd ved Ottesens Skipsbyggeri var enkelte spesialbåter. Dette inkluder bl.a. «Herman Friele», produsert i 1922 for Bergen Musæums Biologiske Stasjon på Herdla og ble brukt som havforskningsfartøy. Skipet var på utlån til Trondhjem Biologiske Stasjon i perioden 1955 – 1962. Ottesens Skipsbyggeri bygde også redningsskøyter, deriblant «Olav Østensjø jr.» og «Haakon 7». «Haakon 7» skilte seg ut ved å være en av tre båter som ble levert som stålbåt, og ikke trebåt.
Verftsområdet på Jensaneset var fra 80-tallet av utleid til Sagvåg Båtservice, seinere en del av Rubb Sagvåg Båtservice A/S. Denne virksomheten ble i 2009 flyttet til Bømlo.


== Nåværende status ==

Det som gjenstår av virksomheten til Ottesens Skipsbyggeri er forvaltning av eiendommen. Selskapet har ansvar for vedlikehold og utvikling av eiendommen i tråd med kommunedelplan for kulturminne og kulturmiljø i Stord kommune, vedtatt 26. november 2009. Eiendommen inneholder to spesialområder for bygningsvern og industri.
Modernisering av eksisterende bygninger, samt nybygg, er tillatt på området så lenge utformingen er tilpasset det verneverdige miljøet i størrelse, form og funksjon.


== Arkiv ==
Arkivmaterialet etter bedriften er overlevert Hordaland fylkesarkiv og inneholder skipstegninger og foto.


== Referanser ==
Kroppssurfing

Kroppssurfing er en aktivitet og sport som utføres ved å ri (på) en bølge uten å bruke surfebrett eller bodyboard. Utøvere bruker ofte svømmeføtter som er spesielt utviklet til denne aktiviteten.
På hawaiisk kalles aktiviteten for he’e umauma (å skli med brystkasse).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bodysurfing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kroppssurfing – Encyclopedia of Surfing
Rennefjøl

Rennefjøl er et redskap til å skille fløte og melk med. Rennefjøler ble brukt i det gamle melkestellet. Etter melkingen fikk melken stå i ro i en melkeringe eller et annet kar slik at fløten steg opp og la seg i et lag på toppen. Rennefjøla ble så brukt til å holde fløten tilbake mens man helte melken forsiktig over i et annet kar.
Rennefjøler kan ha form som en stor kniv  med et bredt, gjerne svakt buet blad eller som en halvsirkelformet plate med et hull til å holde i, i overkant.
Noen synonymer: fløteskummer, fløyg, fløytespade, melkekniv, melkeskei, mjølkeveng, rennespik, rømmeflis, rømmekniv, rømmesleik, silekniv, silkniv, siltre og skummekniv.


== Litteratur ==
Hellemo, Lars (1957): Frå det gamle arbeidslivet. Oslo.
Reinton, Lars (1969): Til seters. Norsk seterbruk og seterstell. Oslo.
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se rennefjøler i DigitaltMuseum.
Bror Emil Hildebrand

Bror Emil Hildebrand (født 22. februar 1806 i Madesjö, død 30. august 1884) var en svensk arkeolog, numesmatiker og kurator. Han var riksantikvar og fast sekretær i Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i perioden 1837 til 1879. Fra 1866 til 1884 var Hildebrand medlem av Svenska Akademien, hvor han hadde plass 11, samt at han i perioden 1881 til 1883 var akademiets faste sekretær. Han var medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien fra 30. juni 1837.I 1847 grunnla Hildebrand Historiska museet.


== Biografi ==

Hildebrand studerte teologi ved Lunds universitet med mål om å bli prest, men oppgav den retningen til fordel for historievitenskap. I Lund tilhørte Hildebrand Esaias Tegnérs nærmeste vennekrets. Han tok master i filosofi i 1826, dosent i numismatikk i 1830, og ble amanuens ved universitetets historiemuseum samme år. Han ble samtidig undervist av Christian Jürgensen Thomsen i København, og ble den som innførte treperiodesystemet til Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bror Emil Hildebrand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brosimulator

En brosimulatorer er et anlegg som på flere måter skal imitere broen ombord på båter og skip. Denne typen simulator er en av flere typer maritime simulatorer.
Slike simulatorer fantes også før det ble vanlig at programvare ble en del av slike simulatorer.
I undervisningen ved noen høyskoler og videregående skoler i Norge blir slike simulatorer benyttet. Minst en norsk høyskole hadde brosimulatorer på midten av 1990-tallet.


== Se også ==
Navigasjonssimulator


== Referanser ==
Apotekerveita

Apotekerveita er en 240 meter lang veit i Trondheim som går fra Kongens gate og nordover til Thomas Angells gate. Bygårdene som siden ble matrikulert til Søndre gate fikk etterhvert en sekundær fasade mot Apotekerveita. Den eldre trehusbebyggelsen som eksisterte i veita ble med tiden erstattet av moderne forretningsgårder med adresse til henholdsvis Søndre gate, Kongens gate og Dronningens gate. Det ble også anlagt et underjordisk parkeringshus under Apotekerveita i tilknytning til den nyere utbyggingen. 


== Historie ==
Apotekerveita er en rest av de eldste middelaldergatene i Trondheim. Gata var tidlig kjent som Langstrete og var ei av hovedgatene i retning nord-sør. Etter den gamle byloven skulle gatebredden være omkring syv meter. Etter bybrannen i 1598 ble gata etter kongens påbud utvidet til åtte favners bredde, 15 meter, og ble etter det kalt Bredegate. Gateløpet gikk fra domkirkeområdet i sør til fjorden i nord. Etter Johan Caspar de Cicignons regulering i 1681 ble nordre søndre del av gata gjenoppbygd, men ble fortsatt liggende som ei åpen ferdselsåre mellom Kongens gate og nåværende Thomas Angells gate, den gamle Casperveita, også kalt Skomakerveita.


== Navnet ==
Apotekerveita har sitt navn etter Løveapoteket, etablert i 1661 som byens første apotek. Apoteket ble grunnlagt av Cyriacus Cotte i Stormgården, en bygård som lå på østsida av veita fram til bybrannen i 1681. Det var ved brannen nettopp overtatt av Arnoldus von Western, som fortsatte driften i en gjenreist gård, da matrikulert som Søndre gate nr 6. I 1770 flyttet apoteker Otto Sommer sitt Løveapotek ut av veita og opp til en ny, en-etasjes gård i Kongens gate (Sommergården), men veita ble for alltid knyttet til dette gamle medisinutslaget, som var byens eneste fram til 1813. Navnet Apotekerveita/Apotekergaten er kjent fra kort tid etter 1681-brannen.


== Bygninger og annet langs Apotekerveita ==
6–8: Tidligere adresse for Vinjes vognmannsforretning (1890–1957).
12: Tidligere eiendom brukt for utvidelse av Britannia Hotel i 1882.


== Bildegalleri ==

		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 51. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 57. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Credoveita

Credoveita er en smal veit sentralt i Midtbyen i Trondheim sentrum. Veita går fra Ørjaveita og i retning nord mot Fjordgata, og har en lengde på 48 meter. 
Lik mange andre veiter, har Credoveita navn etter en gårdeier i veita. I dette tilfellet gjelder det den danskfødte slakteren Ole Pedersen Kredoe, som på slutten av 1600-tallet kom fra Jylland og slo seg ned i den øverste gården på vestsida av veita. Ole Pedersen Kredoe åpnet en slakterforretning i veita, som hans sønn Ole Olsen Kredoe tok over etter hans død i 1730. På dette viset satte Kredoe-familien sitt preg på denne veita. Navnet Credoveita er kjent fra omkring 1750, og er nevnt i Adresseavisen i 1768. 
Det finnes også teori om at navnet på veita skal ha en sammenheng med det latinske credo, det vil si trosbekjennelse, og et kors i strandkanten som er omtalt i Sverressagaen. Credoveita gikk opprinnelig lenger sør i retning av Strandgaten, som er dagens Olav Tryggvasons gate. Denne delen av veita het opprinnelig Gangen, men fra midten av 1700-årene gikk den delvis under navnet Rytterveita.


== Bygninger og annet langs Credoveita ==
Credoveita/Ørjaveita 4: Tidligere lokale for Credo Restaurant (1998–2018) før den flyttet til Ladeveien 9.


== Bildegalleri ==

		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 126–127. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 85. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Gjetveita

Gjetveita er en 120 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går fra Dronningens gate mellom nr 36 og 38 til Olav Tryggvasons gate nr 43/49. Den er parallellgate til de nedre deler av både Prinsens gate og Munkegata, men har ingen gjennomgangstrafikk.


== Historie ==
Gjetveita er en av flere veiter som utgjorde en del av den eldre Smidesgeilan. Dette var en tidligere gateløp som også inkluderte Bersvendveita, den forsvunne Sverdfegerveita og Munkhaugveita videre oppover. Gjetveita var i så måte den nederste delen av denne lange veita, som gikk i en bue omkring den eldre middelalderbyen. Årsaken til denne formen og sin beliggenhet var grunnet veitas tidlige industri, som bestod av ildsfarlige virksomheter som smed- og gjørtlerarbeid samt annet metallarbeid som hadde behov for sterk varme. Dette arbeidet kunne derfor foregå i Smidesgeilan med mindre risiko for å antenne en potensiell ødeleggende bybrann.
Veita har vært preget av å være tilholdssted for flere håndverkerbedrifter gjennom sin levetid. I moderne tid er den preget av omkringliggende høye bolig- og forretningsbygg, hvor Gjetveita mer eller mindre fungerer som disses bakside. Kun to bygårder har adresse til denne veita. Navnet kommer av to forklaringer, som enten er gjet som betyr å støpe, eller gjutare etter yrkebenevnelsen gjørtler. Navnet har flere ganger blitt feilaktig forvekslet med geit, som da veita ble navngitt for første gang gjennom kommisjonsakten av 1694.


== Bygninger og annet langs Gjetveita ==
12: Tidligere C. Hammers Enke moderne manufaktur (fra 1890)


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 199. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I veita. Trondheim: Tapir Akademisk Forlag. s. 119. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Wang Zhengwei

Wang Zhengwei (forenklet kinesisk: 王正伟; født i juni 1957 i Tongxin i Ningxia i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker av huikinesisk etnisitet. Han var visesekretær for Partiet i den autonome region Ninxia og samtidig regionens guvernør (formann), og fra mars 2013 formann for Den statlige kommisjon for etniske anliggender. 
Han har doktorgrad i etniske gruppers økonomi. 


== Kilder ==
Wang Zhengweis profil hos people.com.cn Arkivert 24. oktober 2007 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Zhengwei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wang Zhengwei hos China Vitae
Ung mor med barn

«Ung mor med barn» er en skulptur i Trondheim, laget av Wilhelm Rasmussen i 1918. 
I 1918 gav brukseier Jacob Digre Ilaparken midler til å lage denne fontenen som nå befinner seg midt i Ilaparken. Frem til 1983 stod skulpturen i østdelen av parken. Skulpturen er laget av bronse.
Skulpturen er en sirkelformet fontene med en dame og hennes barn i midten omringet av tre seler som sprøyter vann mot dem. Man tror Rasmussens kone stod modell for skulpturen, men det finnes ingen sikre kilder på dette.


== Litteratur ==
Grønli, Anne (2001). Skulpturguiden for Trondheim. Trondheim: Tapir Akademisk Forlag. s. 22-23. ISBN 82-519-1665-8.
Australias klima

Klimaet i Australia varierer fra nesten tropisk klima i nord til et langt mer temperert klima helt i sør på kontinentet. De fleste mennesker bor på sørøstkysten av landet, og her har den største fjellkjeden i Australia, Great Dividing Range, på over 3500 kilometer mye å si for klimaet. Denne fjellrekken verner den sørøstlige delen av landet fra den stekende varmen og de tørre forholdene som finnes i de indre områdene av Australia som kalles for Outback. Det mest av Outback kan karakteriseres som ørken, men selv om det vanligvis får svært lite nedbør kan det tidvis passere tropisk lavtrykk over området som gir mye nedbør. Det fører gjerne med seg flom, oversvømmelser og stengte veger. Alice Springs, som ligger midt i Outback, fikk 205 mm med nedbør på en enkelt dag den 31.  1988. Det er nær den samme nedbørsmengden som byen normalt får på et helt år.Toppene på av Dividing Range er de kaldeste stedene i Australia om man ser bort fra Tasmania, og været er nesten maritimt med regn eller snø omtrent halvparten av dagene i året. Her er det akkurat nok snø til at det er noen få steder som har skianlegg. Sørover fra fjellkjeden mot Bass-sundet og Tasmania blir klimaet mer maritimt med kjøligere vær og regn eller snø omtrent hver annen dag. Nordkysten av Australia merker den indiske monsunen hvert år og av den grunn kan det komme store nedbørsmengder. Bortimot alt av nedbør kommer derimot mellom desember og april. Vinteren fra mai til oktober er det varmt og fuktig, men det kommer svært lite nedbør.
Den normale nedbørsfordelingen gjennom året i Australia blir tidvis snudd på hodet av værfenomen som tropiske sykloner og El Niño-episoder. Sykloner kan av og til holde seg i nærheten av landet i dagevis og gi enorme mengder regn på kort tid – av og til opp i 500 mm på en dag. El Niño fører ofte til tørke i nord og i øst, mens La Niña kan føre til flom. Skogbranner herjet landet under El Niño-episoden i 1982–1983, mens området i New South Wales ble oversvømt av regnvann under La Niña i 1999-2000. Den kraftige El Niño-episoden i 1997-1998 hadde derimot liten påverknad på været i Australia.


== Referanser ==
Tor Christian Carlsen

Tor Christian Carlsen (født 7. september 1969 i Kleppe) er en norsk jurist og nestleder/tingrettsdommer ved Jæren tingrett. Han er kanskje mest kjent som en av to aktorer i NOKAS-saken.
Carlsen var tidligere statsadvokat ved Rogaland statsadvokatembete sammen med Arild Dommersnes da de prosederte NOKAS-saken for Stavanger tingrett, Gulating lagmannsrett og Høyesterett. Han ble senere tingrettsdommer ved Jæren tingrett og var en periode konstituert sorenskriver ved Dalane tingrett. Carlsen ble i oktober 2012 utnevnt til dommer ved Stavanger tingrett. Den 23. oktober 2015 ble han utnevnt til nestleder/dommer ved Jæren tingrett.


== Referanser ==
Liu Chengjun

Liu Chengjun (kinesisk: 刘成军; født 1949 i fylket Chengwu i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er generalløytnant i Folkets frigjøringshær og kommunistisk politiker.
Hans militære karriere begynte i Flyvåpenet der han endte opp som nestkommanderende, men i 2007 etterfulgte han general Zheng Shenxia som president for Frigjæringshærens akademi for militærvitenskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liu Chengjun hos China Vitae
Kannikestrete

Kannikestrete er en 82 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går fra Kjøpmannsgata 8 og vestover hvor den møter St. Jørgensveita midtveis. Veita går parallelt med Erling Skakkes gate og Bispegata, og ligger på baksiden av Thomas Angells hus.


== Historie ==
Kannikestrete er en av flere gater som stammer fra middelalderbyen og hadde sitt utgangspunkt i øst mot de øverste bryggene ved elvebredden. Den gikk deretter vestover hvor den først krysset Langstretet, deretter Kirkestretet (St. Jørgensveita) før den deretter krysset Øvre geilan like nord for domkirken. Omtrent på katedralskolens gårdsplass svingte veien sørover mot dagens Elgeseter bru og utgjorde da en del av byens hovedferdselsåre. Kannikestrete var en viktig og velbrukt strekning som ikke lot seg regulere bort etter Johan Caspar de Cicignons nye byplan i 1681, og dens plassering mot øst kan også ha bestemt den nye bybroens endelige plassering i 1680.
Ordet som ligger til grunn for navnet, kannik, hørte til en katolsk institusjon. Kannik var betegnelsen på alle geistlige som arbeidet i et bispedømme, et medlem av presteskapet i domkirka - et råd av prester rundt erkebiskopen. Navnet ble brukt i middelalderen og trolig fram til ca. 1750, på grunn av kannikenes bosetting i eller i nærheten av veita. 
Dagens gate har hatt flere navn opp igjennom tiden. Allerede i 1768 ble den omtalt som Bruveita etter Gamle Bybro, som ligger i fortsettelsen på østsiden av Kjøpmannsgata. Et annet navn på veita fra første halvdel av 1700-tallet var Anfinnsveita, et navn den fikk etter gårdeier Anfinn Jacobsen som eide en bygård i området. Også navn som Byggmesterveita, Bybrogaden og Bybroens veite er navn som har blitt brukt om gateløpet utover 1700-tallet. I 1975 fikk den igjen sitt nåværende navn.


== Bygninger og annet langs Kannikestrete ==
Kannikestrete 1–7: Bygårder som i 1902 ble kjøpt opp av Thomas Angells stiftelser og benyttet som byggegrunn for utvidelse av Thomas Angells hus.


== Bildegalleri ==

		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 276. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 137. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.