jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
David Rockefeller

David Rockefeller (født 12. juni 1915 i New York City, død 20. mars 2017 i Pocantico Hills i staten New York) var en patriark i Rockefeller-familien.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
David Rockefeller ble født i New York City og vokste opp i et herskapshus på 10 West 54th Street, som hadde ni etasjer og var den største private residensen i New York. Hjemmet inneholdt mange sjeldne antikviteter fra middelalderen og renessansen som ble samlet av hans far. I 1936 ble Rockefellet uteksaminert cum laude fra Harvard University, før han studerte i ett år ved London School of Economics. Det var i London at han for første gang møtte USAs fremtidige president John F. Kennedy.


=== Karriere ===
Under hans tid utenfor USA jobbet Rockefeller i det som senere skulle bli Chase Manhattan Bank.
I 1940 mottok Rockefeller en doktorgrad fra University of Chicago. I 18 måneder var han sekretær for borgermesteren i New York, Fiorello La Guardia. Etter at andre verdenskrig brøt ut, vervet Rockefeller seg til krigsinnsatsen, og han tok befalsskole i 1943. Han ble forfremmet til kaptein i 1945. Under krigen tjenestegjorde han i Nord-Afrika og Frankrike for militær etterretning. I syv måneder var han militærattaché ved den amerikanske ambassaden i Paris. Rockefeller snakket flytende fransk.
I 1960 var Rockefeller med på å etablere Chase International Advisory Committee som i 2005 bestod av 28 prominente og respekterte forretningsmenn fra 19 nasjoner over hele verden, mange av disse var hans personlige venner.
Avisen The New York Times anslo i november 2006 at Rockefellers totale veldedige donasjoner beløp seg til $900 millioner i løpet av hans levetid. Hans selvbiografi ble publisert i 2002. Dette var den eneste gangen et medlem av den seks generasjoner lange klanen har skrevet en selvbiografi. Royalties fra boken går til forskjellige veldedige organisasjoner som blant annet hjelper foreldreløse barn og andre trengende barn i Sør-Afrika.
David Rockefeller giftet seg med Margaret McGrath den 7. september 1940. Hun var datter av en partner i et prominent advokatfirma på Wall Street. De hadde seks barn, født mellom 1941 og 1952.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Rockefeller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Rockefeller på Internet Movie Database 
(en) The Rockefeller Archive Center (RAC): Selected Biography Arkivert 26. mars 2017 hos Wayback Machine., inneholder et overblikk over hans liv, gjerninger og medlemskap i ulike organisasjoner
(en) An Entrepreneurial Spirit: Three Centuries of Rockefeller Family Philanthropy, denne monografien (PDF, 2005) inneholder historien og filosofien til Rockefellers filantropi, organisert av Rockefeller Philanthropy Advisors (RPA), opprettet av ulike familiemedlemmer i 2002
(en) Rockefeller Brothers Fund, offisielt nettsted med detaljer om konferanser som blir holdt av fondet ved familieeiendommen Pocantico
Denisons barbe

Denisons barbe er en art i slekten Puntius i karpefamilien.
Den blir opptil 15 cm lang TL og kan bli opptil åtte år gammel.
Den er endemisk til India hvor den lever i hurtigstrømmende elver.
Når den holdes i akvarium bør den ha minst 350 liters plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Denisons barbe i Encyclopedia of Life 
(en) Denisons barbe i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Denisons barbe hos ITIS 
(en) Kategori:Puntius denisonii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Puntius denisonii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sahyadria denisonii – detaljert informasjon på Wikispecies
Jane Wyatt

Jane Wyatt (født 12. august 1910 i Mahwah i New Jersey, død 20. oktober 2006) var en amerikansk skuespiller. Hun er blant annet kjent for rollen som husmor i komedieserien Father Knows Best og i rollen som Amanda Grayson i science-fiction TV-serien Star Trek: The Original Series. 
Begge hennes foreldre var konvertitter til den katolske kirke. Hun vokste opp på Manhattan i New York City. En av hennes forfedre, Rufus King, var senator og signerte den amerikanske grunnloven. Hun var også fjernt i slekt med Eleanor Roosevelt. 
Wyatt var gift med megler Edgar Bethune Ward fra 9. november 1935 og til hans død den 8. november 2000, dagen før parets bryllupsdag. Wyatt selv døde i oktober 2006 av naturlige årsaker i sitt hjem i Bel Air i California. Hun ble 96 år gammel. Hun ble gravlagt i San Fernando Mission Cemetery ved siden av ektemannen. Wyatt etterlot seg to sønner. Ifølge en nekrolog i The Washington Post døde deres tredje sønn i barndommen tidlig på 1940-tallet. Wyatt hadde også tre barnebarn og fem oldebarn. Hun hadde en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1947 – Mellom gentlemenn

1957 – Forbudt kjærlighet

1986 – Star Trek IV – reisen hjem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jane Wyatt på Internet Movie Database 
(sv) Jane Wyatt i Svensk Filmdatabas 
(da) Jane Wyatt på Filmdatabasen 
(fr) Jane Wyatt på Allociné 
(en) Jane Wyatt på AllMovie 
(en) Jane Wyatt hos Turner Classic Movies 
(en) Jane Wyatt hos The Movie Database 
(en) Jane Wyatt hos Internet Broadway Database 
(en) Jane Wyatt på Internet Broadway Database
(en) «Jane Wyatt: Representative of American Liberalism», artikkel av Norman Markowitz
(en) «'Father Knows Best' mother Wyatt dead at 96», CNN 2006
Yafa Yarkoni

Yafa Yarkoni (hebraisk: יפה ירקוני‎, også skrevet Yaffa Yarqoni) (født 24. desember 1925, død 1. januar 2012) var en israelsk sanger, vinner av den israelske prisen i 1998 for hebraisk sang. Hun har blitt kalt for Israels «krigssangerinne» grunnet hennes hyppige framføringer for israelske soldater, særlig i krigstid. Hun stammer fra kaukasiske fjelljøder. 


== Liv og virke ==
Yafa Abramov (senere Yafa Gustin og Yafa Yarkoni) ble født i Giv'at Rambam (i dag et nabolag til Giv'atayim) i en jødisk familie som hadde utvandret fra Kaukasus. Da hun var ti år gammel studerte hun ballett under Gertrude Kraus, en av Israels pionerer innen dans.
På 1940-tallet drev hennes mor en kafé i Giv'at Rambam hvor Yafa sang sammen med søsteren Tikva og broren Binyamin. Den 21. september 1944 giftet hun seg med Joseph Gustin som kjempet i den andre verdenskrig i den jødiske brigaden og ble drept i et slag i Italia i 1945. Hun giftet seg på nytt med Shaike Yarkoni i 1948. De fikk tre døtre sammen.I 2000 ble Yarkoni diagnostisert med Alzheimers sykdom. I henhold til hennes datter Orit Shochat, journalist i Haaretz, forverret hennes forhold seg i 2007. Dette året opptrådte hun for siste gang på et fjernsynsshow produsert til hennes ære. Den 1. januar 2012 døde Yarkoni ved et sykehus i Tel Aviv. Hun ble begravet i gravlunden Kiryat Shaul i Tel Aviv, ved siden av sin mann.


== Musikk ==
Under den israelske uavhengighetskrigen i 1948 slo Yarkoni seg sammen med en sanggruppe tilknyttet Givatibrigaden. «Bab el-Wad», en sang hun framførte på denne tiden, ble en klassiker og synges hver år under Yom Hazikaron, Israels minnedag. Etter krigen framførte hun sanger for et program på radiostasjonen Kol Yisrael.De fleste av Yarkonis sanger ble skrevet av Tuli Reviv og Haim Hefer. Yarkoni framførte også en del av Naomi Shemers første barnesanger.
Blant hennes mest velkjente sanger er «Don't Say Goodbye, Say I Will See You», om en soldat som skilles fra sin venninne før kamp, og «Road to Jerusalem», om soldater som frakter mat til Jerusalem da byen var under beleiring i 1948.


== Priser ==
I 1998 ble Yarkoni belønnet med den israelske prisen for hebraisk sang. I en folkeavstemning på det israelske nettstedet Ynet ble hun i 2005 kåret til den 153. største israeleren av 200.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yafa Yarkoni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yafa Yarkoni på Internet Movie Database 
(en) Yafa Yarkoni på Discogs 
(en) Yafa Yarkoni på MusicBrainz 
Yafa Yarkoni, Jewish Women's Archive
Svein Bergersen

Svein Mikael Bergersen (født 6. august 1930, død 14. november 2005) var en norsk fotballspiller. Han spilte for Lillestrøm og hadde 3 A-landskamper for Norge (Norge - Romania 0-1 vennskapskamp 12. juni 1955, Norge - Island 2-1 OL kvalifisering 21. august 1959, Nederland - Norge 7-1 vennskapskamp 4. november 1959).
Etter aktiv spillerkarriere fortsatte han med trenerverv i Lillestrøm hvor han blant annet førte Lillestrøms juniorlag med blant annet Tom Lund på laget til seier i NM. 


== Eksterne lenker ==
Profil hos Kanaripedia
Pål Mathiesen

Pål Tverdal Mathiesen (også kjent under artistnavn som «Athera», «Shady Blue» og «Daukjött») (født 14. august 1977 på Haslum i Bærum) er en norsk vokalist, trommeslager og stemmeskuespiller (voice-over dubbing).
Han har vært medlem i band som Vanaheim (1998), Metadox (1992–1994), Red Light Territory (1994–1995) og Ringnevond (1999), og er nå vokalist i thrash metal-bandet Susperia, og Heavy rock-bandet Chrome Division.


== Eksterne lenker ==
(en) Pål Mathiesen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pål Mathiesen på Internet Movie Database 
(en) Pål Mathiesen på Discogs 
(en) Pål Mathiesen på Encyclopaedia Metallum
Pang Xun

Pang Xun (kinesisk: 龐勛, død 14. oktober 869) var en kinesisk opprørsleder. Han anførte opprørssoldater fra prefekturet Xu (i dagens Xuzhou) mot keiser Yizong av Tangdynastiet fra 868 til 869.  Han ble tilslutt beseiret og drept av general Kang Chengxun, som var assistert av shatuo-generalen Zhuye Chixin.


== Litteratur ==
Xin Tangshu, vol. 148.
Zizhi Tongjian, vol. 251.
Toppvinkler

Toppvinkler er et geometrisk begrep som beskriver vinkler med felles toppunkt. Felles toppunkt oppstår ved at to rette linjer skjærer hverandre og danner fire vinkler. Disse fire vil være to par toppvinkler. På figuren er dette vinklene A og B og vinklene C og D. Disse motstående toppvinklene vil alltid være like store.


== Se også ==
Nabovinkler


== Eksterne lenker ==
norsknettskole.no: Fakta om vinkler
Nabovinkler

Nabovinkler er to vinkler som har samme toppunkt og et vinkelben felles. Til sammen utgjør de 180º, det vil si at de er supplementvinkler.


== Kilder ==
(no) Nabovinkler i Store norske leksikon


== Se også ==
Vinkelrett
Toppvinkler
Supplementvinkler
Supplementvinkler

Supplementvinkler er to vinkler som tilsammen er 180°. Hvis vinklene deler et vinkelben er vinklene også nabovinkler, men supplementvinkler trenger ikke være nabovinkler. I for eksempel et parallellogram er vinklene på motsatt side supplementvinkler, men ikke nabovinkler.


== Se også ==
Vinkelrett
Toppvinkler
Komplementvinkler
Frank Horwill

Frank Horwill (født 19. juni 1927, død 1. januar 2012) var en britisk friidrettsutøver og grunnlegger av British Milers Club (BMC) i 1963 og var med på å utforme Five Pace Training Theory.
Horwill begynte som trener i 1961, og siden den gang har han vært trenger for flere sportsutøvere fra Storbritannia og Nord-Irland. Horwill var allment respektert blant friidrettsutøvere fra hele verden, og han holdt foredrag over hele verden blant annet i Canada, Zimbabwe, Kenya, Bahrain, Portugal og Sør-Afrika og Polen. Horwill var en produktiv forfatter og jevnlig skrev han artikler for det britiske magasinet Athletics Weekly og i andre sportslige publikasjoner. Horwill er med-forfatter av boken The Complete Middle Distance Runner som ble publisert i 1972, sammen med Denis Watts og Harry Wilson. I 1991 publiserte han boken Obsession for Running. Horwill ble utnevnt til Order of the British Empire  i 2011. Horwill døde 1. januar 2012. Han ble 84 år gammel. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.thepowerof10.info/athletes/profile.aspx?athleteid=2200
http://www.serpentine.org.uk/pages/advice_about_frank.html
Victor Young

Victor Young (født 8. august 1900 i Chicago, død 10. november 1956 i Palm Springs i California) var en amerikansk dirigent, komponist og fiolinist. 
Young var født inn i en svært musikalsk familie og begynte å spille fiolin i en alder av 6 år. På radio var han musikalsk leder for Harvest of Stars. Young døde etter en hjerneblødning, i en alder av 56 år. Han ble gravlagt på Hollywood Forever Cemetery i Los Angeles. Familien hans donerte alle hans gjenstander og memorabilia til Brandeis University, hvor de fortsatt oppbevares. Young har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Young på Internet Movie Database 
(sv) Victor Young i Svensk Filmdatabas 
(da) Victor Young på Filmdatabasen 
(da) Victor Young på Scope 
(fr) Victor Young på Allociné 
(en) Victor Young hos Turner Classic Movies 
(en) Victor Young hos The Movie Database 
(en) Victor Young hos Internet Broadway Database 
(en) Victor Young på Discogs 
(en) Victor Young på MusicBrainz 
(en) Victor Young på Spotify 
(en) Victor Young på Songkick 
(en) Victor Young på AllMusic 
(en) Victor Young på Internet Broadway Database
Victor Young Collection of Television Music. UCLA. Performing Arts Special Collections, findaid.oac.cdlib.org.
Victor Young's Web, victoryoung.czechian.net
Sarandí Grande

Sarandí Grande  er en by og kommune (municipio) i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 6 362 innbyggere.


== Befolkning ==
Sarandí Grande har 6 362 innbyggere (Beregning 2004)

Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcaldesa) er Ana Stopingi (2012).


== Transport ==
 Ruta 5 forbinder Sarandí Grande med Florida (sør) og Durazno (nord).
 Ruta 42 forbinder Sarandí Grande med Farruco.
 Ruta 57 forbinder Sarandí Grande med Trinidad, i Flores, og Cardona i Soriano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Sarandí Grande (INE)
Roland Young

Roland Young (født 11. november 1887 i London, død 5. juni 1953) var en engelsk skuespiller. 
Young var utdannet ved Sherborne School i Dorset og University of London før han begynte ved Royal Academy of Dramatic Art. Han gjorde sin første teater-opptreden i West End i London. Han tjenestegjorde med den amerikanske hæren under den første verdenskrig. Han returnerte til New York da krigen var over og giftet seg. Young debuterte på film med stumfilmen Sherlock Holmes fra 1922, der han spilte rollen som Watson mot John Barrymore i rollen som Sherlock Holmes. 
Hans første rolle i en talefilm var The Unholy Night (1929), regissert av Lionel Barrymore. Young mottok en Oscar-nominasjon i kategorien beste mannlige birolle. Young hadde flere roller gjennom 1940-tallet, og spilte mot noen av Hollywoods fremste skuespillere, for eksempel Joan Crawford, Marlene Dietrich, Paulette Goddard og Greta Garbo i hennes siste film Den lettsindige tvilling (1942). I 1945 fikk Young sitt eget radioprogram. Hans siste filmer, The Great Lover (1949) og La Dance (1950), var ikke vellykkede. Young har to stjerner på Hollywood Walk of Fame, en for hans filmer og en annen for sine TV-arbeider. Young var gift to ganger, og døde i New York City i 1953. 


== Filmografi (utvalg) ==

1932 – En kvinne befaler

1932 – En time med dig

1932 – Natten er vår

1935 – Det begynte i Paris

1937 – Ali Baba

1940 – En nydelig historie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roland Young på Internet Movie Database 
(da) Roland Young på Filmdatabasen 
(en) Roland Young på AllMovie 
(en) Roland Young hos Turner Classic Movies 
(en) Roland Young hos The Movie Database 
(en) Roland Young hos Internet Broadway Database 
Clip of Roland Young at YouTube.com
(en) Roland Young på Internet Broadway Database
Casupá

Casupá er en by og kommune (municipio) i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 2 668 innbyggere. Casupá ble grunnlagt i 25. januar 1908 av Isidro Pons.


== Befolkning ==
Casupá har 2 668 innbyggere (Beregning 2004)

Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Casupá (INE)
Sheila Watt-Cloutier

Sheila Watt-Cloutier (født 2. desember 1953) er en canadisk aktivist og politisk representant for inuitter på regionalt, nasjonalt og internasjonalt nivå. Hun var leder for Inuit Circumpolar Council (tidligere Inuit Circumpolar Conference). Watt-Cloutier har uttalt seg om en rekke miljømessige og sosiale forhold som påvirker inuittene.
Watt-Cloutier har mottatt en rekke utmerkelser og æresbevisninger for sitt arbeid, og har blitt omtalt i en rekke dokumentarer og blitt profilert av journalister fra flere forskjellige land. Hennes mor var kjent som en dyktig healer og hennes far var en offiser for RCMP. Hun gikk på skole i Nova Scotia og Manitoba, før hun begynte ved McGill University i Montréal. På 1970-tallet jobbet hun for Ungava Hospital som oversetter for inuitter som var innlagt ved sykehuset. 
Fra 1991 til 1995 jobbet hun som rådgiver for evaluering i utdanningssystemet i Quebec. Hennes datter er en anerkjent folkesanger og danser. Hun fungerte som talsmann for arktiske urfolk i forhandlingene som var en del av en konvensjon som forbyr produksjon og bruk av organiske miljøgifter som Polyklorerte bifenyler (PCB) og DDT. Disse stoffene forurenser den arktiske næringskjeden og akkumuleres i kroppene til inuittene, der det fremdeles er mange som livnærer seg på lokalprodusert mat. I 2005 mottok hun Sofieprisen, og hun fikk Rachel Carson-prisen i 2007. Samme år deltok hun ved Verdens Miljøverndag - en festforestilling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sheila Watt-Cloutier's Speeches
Canadian Environment Awards - Citation of Lifetime Achievement, 2006 Arkivert 18. februar 2012 hos Wayback Machine.
NAAA, 2004 – Sheila Watt-Cloutier
Richard H. Anderson

Richard H. Anderson (født 7. oktober 1821, død 26. juni 1879) var en offiser i US Army som sloss under den meksikansk-amerikanske krigen. Han var general for konføderasjonen under den amerikanske borgerkrigen. 
Anderson ble uteksaminert fra United States Military Academy i juli 1842 og han underviste i kavaleri ved US Army Barracks i Carlisle i Pennsylvania, i 1842. Anderson ble forfremmet til fenrik den 16. juli 1844, og var stasjonert ved Fort Jesup i Louisiana ved årsskiftet 1844-1845. Regimentet hans var med på ekspedisjonen for den militære okkupasjonen av Texas i 1845. Under den meksikansk-amerikanske krigen tok Anderson del i beleiringen av Veracruz i mars 1847. Han ble forfremmet til generalmajor den 14. juli 1862. I 1850 giftet han seg og fikk 2 barn. Etter hans første kones død giftet han seg for andre gang i desember 1874.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dick Anderson Chapter #75, United Daughters of the Confederacy.
Military biography of Richard H. Anderson
Francis Lewis

Francis Lewis (født 21. mars 1713 i Cardiff i Wales, død 30. desember 1803) var en politiker fra USA som signerte den amerikanske uavhengighetserklæringen som representant for New York.


== Liv og virke ==
Lewis var født i Llandaff i Cardiff som det eneste barnet til pastor Francis Lewis, men han ble foreldreløs i ung alder. Etter at foreldrene døde bodde han hos sin tante og onkel. Lewis ble utdannet i Skottland og gikk på Westminster School i England, og arbeidet senere ved et handelshus i London før han i 1734 flyttet til Whitestone i New York. I Amerika ble Lewis tatt til fange og sendt i en boks til Frankrike da han virket som britisk handelsspion i 1756. Da han siden vendte tilbake til Amerika ble han aktiv i politikken.
Han var et medlem av «komiteen av de seksti», et medlem av New Yorks provinsielle kongress, og ble valgt som delegat til den kontinentale kongress i 1775. I 1778 var han blant dem som signerte Konføderasjonsartiklene, USAs første grunnlov. Fra 1779 til 1780 tjente Lewis som formann for det kontinentale admiralitetstyret.
Hans hjem, lokalisert i Whitestone på Queens i New York, ble ødelagt under den amerikanske uavhengighetskrigen av britiske soldater som også arresterte hans hustru og nektet henne å bytte klær eller få nødvendig mat i ukevis i løpet av fangenskapet. Lewis' sønn Morgan tjenestegjorde i hæren i løpet av uavhengighetskrigen og holdt siden mange posisjoner i staten New York, inkludert som guvernør.


== Arv ==
Francis Lewis' oldebarn, Manning Livingston, døde i slaget ved Gettysburg under den amerikanske borgerkrigen. Han har også mange slektninger som strekker seg hele veien til Idaho. Hans tipp-tipp-oldebarn var Hollywood-regissør William A. Wellman og hans oldebarn var forfatter og skuespiller Anna Cora Mowatt.
I Queens i New York er det to skoler som er oppkalt etter ham og det finnes også vegen Francis Lewis Boulevard som de lokale viser til som "Franny Lew", som strekker seg bortimot hele lengden nord-sør i bykommunen. Det finnes også en Francis Lewis Park som er lokalisert under ankomsten til Queens fra Bronx Whitestone Bridge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francis Lewis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Francis Lewis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Francis Lewis hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Francis Lewis hos American National Biography 
(en) Francis Lewis hos The Peerage 
(en) Google Maps - Francis Lewis Boulevard
(en) Google Maps - Francis Lewis Park
Dos Abend Blatt

Dos Abend Blatt  («kveldsbladet»; het opprinnelig אבענד בלאטט פון דיא ארבייטער צייטונג; Abend blatt fun di arbayter tsaytung) var en jiddischsproglig dagsavis som ble publisert i New York. Dos Abend Blatt ble startet som en videreutvikling av den ukentlige avisen Di Arbeter Tsaytung («Arbeiderbladet»). Avisen ble publisert mellom 1894 og 1902, og fungerte som et organ for Socialist Labor Party of America (SLP).Dos Abend Blatt var den første sosialistiske jiddischsproglige dagsavisen som ble gitt ut i New York. I sin tidlige fase kjempet avisen om Freie Arbeiter Stimmes lesere. Avisen ble sponset av United Hebrew Trades.Politisk sett sto Dos Abend Blatt for en internasjonalistisk linje, idet den forkastet nasjonalsjåvinisme, arbeidersjåvinisme og sionisme. Redaksjonen mente at antisemittismen hadde sitt opphav i økonomiske tilstander, og at jødisk nasjonalisme følgelig ikke var den riktige løsningen. Nyhetsdelen av avisen inneholdt imidlertid ofte reportasjer fra antisemittisme og pogromer rundt om i verden.I 1897 oppsto det konflikter i de jødiske kadrene i SLP. Et opposisjonelt mindretall hadde blitt utvist i juni 1897. Flertallet i partiet, representert av Philip Krantz, Benjamin Feygenbaum, Jacob Milch og Joseph Schlossberg beholdt den redaksjonelle kontrollen av Dos Abend Blatt. De opposisjonelle grunnla et nytt jiddischsproglig sosialist blad: Forverts. Stridighetene mellom Forverts og Dos Abend Blatt ble voldsomme, og tilslutt kom Dos Abend Blatt til å tape. To politiske emner, som Forverts stilte seg ganske pragmatiske ovenfor, viste seg å være avgjørende i uenighetene, nemlig Dreyfus-saken og den spansk-amerikanske krigen.Hva gjaldt Dreyfus-saken hadde Dos Abend Blatt en fravikende oppfatning fra den som var vanlig innenfor jødiske miljøer. Avisens redaktør, Philip Krantz, stilte spørsmål ved Dreyfus’ uskyldighet. Denne oppfatningen kom til å bli svært upopulær i yiddischsproglige kretser.Rundt 1900 oppsto det forsøk på å popularisere Dos Abend Blatt blant den jødiske befolkningen, ved å introdusere deler i avisen kalt «Jewish News» og «Jewish Letters». Denne forandringen i redaksjonell politikk gav imidlertid lite utbytte, siden Forverts allerede hadde vunnet over store deler av leserne ved å appellere til forestillingen om Yiddishkeit.Dos Abend Blatt og Di Arbeter Tsaytung gikk begge inn i 1902.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Milkh, Yaʻaḳov og Louis Lazarus. The Rise of the "Forward" and Its Struggle with the "Abend Blatt" (1893-1902): Reminiscences. New York: [Louis Lazarus], 1958.