jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sjællandsbroen

Sjællandsbroen er en bro med tilhørende manøvrehus beliggende i Københavns Havn, Københavns Kommune. Broen knytter sammen Sjælland (bydelen Kongens Enghave) og Amager og ble innviet den 1. mars 1959. Broen har en seilingshøyde på 3 meter og er 16 meter bred.
Det er muligt å åpne broens to klaffer, men i forbindelse med Øresundsforbindelsen ble en jernbanebro (kalt Jernbanebroen; seilingshøyde: 3 meter, bredde: 17 meter) åpnet i 1998 umiddelbart syd for Sjællandsbroen og siden da har det ikke vært nødvendig å åpne broen, da jernbanebroen ikke kan åpnes. I årene etter Øresundsforbindelsens åpning steg trafikken på Sjællandsbroen med mellem 2700 og 3400 biler. Sjællandsbroen, umiddelbart syd for Slusen, tillater seilas fra Sydhavnen (Sluseløbet) til Kalveboderne (Kalvebodløbet) innenfor åpningstidene. Slusen kan dog kun brukes av skip med en bredde under 10,8 meter og en maksimal lengde på 53 meter. Broene syd for slusen setter en ytterligere begrensning på maksimalt 3 meter i høyden.Nord for Sjællandsbroen ligger Slusehavnen (med en rekke små fartøy, hvorav noen er bebodd) samt Sluseanlægget (og tidligere en tilhørende tjenestebolig), som ble anlagt av Københavns Havnevæsen i 1902-1903 med det formål å redusere gjennomstrømningen av vann under broene, så skip lettere kunne navigere i den sterke strømmen. Sluseanlægget med kammeslusen er fortsat funksjonsdygtig, da de mange båter fra Fiskerhavnen og lystbåtklubbene syd for Sjællandsbroen fortsatt kan komme opp gjennom Københavns Havn.
Sjællandsbroens lave manøvrehus er en stålskjelettbygning i to etasjer med en kjelleretasje og utvendig kobberbekledning og maritimt utformede koøyer. Det ble tegnet av arkitekt Niels Rohweder i perioden 1958-59, han valgte å legge det stilmessig arkitektonisk tett opp mot Knippelsbros to brotårn og Langebros ene tårn med respekt for arkitekt Kai Gottlobs arkitektur. Således inngår brotårnenes størrelse og arkitektur i en hierarkisk orden som begynner med Knippelsbros to tårn, Langebros ene tårn til det lave manøvrehus på Sjællandsbroen. Manøvrehusets øverste etasje, som nås via en vindeltrapp, har et tekjøkken samt en manøverpult, som ble anvendt til styring av broklaffene, da broen var døgnbetjent, men som i dag ikke er i funksjon. Stueetasjen består av toalett og arbeidsrom.


== Referanser ==
Kalvebodbroene

Kalvebodbroerne er en fast forbindelse åpnet i 1987 mellom Sjælland og Amager via en kunstig øy, Skrædderholmen. Det er en motorveisforbindelse (del av europaveien E20), men det er også en stiforbindelse for syklister og fotgjengere.
Forbindelsen består av to vestlige broer (Sorterendebroerne) fra Sjælland til Skrædderholmen samt to østlige broer (Kalvebodbroerne) fra Skrædderholmen til Amager.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Kalvebodbroerne – Highways.dk
Kapp Ingrid

Kapp Ingrid er en odde på vestsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den skiller Sandefjordbukta i sør fra Norvegiabukta i nord på Lazarevkysten. Noen smale strender ved Kapp Ingrid er eneste kjente ilandstigningssted på øya.Odden ble oppdaget i 1927 på Odd I-ekspedisjonen under ledelse av Eyvind Tofte. Den ble oppkalt etter Ingrid Christensen, hustruen til skipsreder Lars Christensen, som finansierte ekspedisjonen.


== Referanser ==
Sandefjordbukta

Sandefjordbukta er en bukt på vestsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den ligger mellom Toftebreen i sør og Kapp Ingrid i nord på Lazarevkysten.
Bukta er oppkalt etter byen Sandefjord, som var senter for den norske hvalfangstindustrien og hjemby til Lars Christensen, som finansierte de første norske ekspedisjonene til Peter I Øy på slutten av 1920-tallet.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 12692
Sandefjordbukta Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Toftebreen

Toftebreen er en isbre på vestsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den er om lag tre kilometer lang og munner ut på sørsiden av Sandefjordbukta på Lazarevkysten.
Breen ble oppdaget i 1927 av Odd I-ekspedisjonen under ledelse av Eyvind Tofte som seilte rundt øya. Den er oppkalt etter ekspedisjonslederen.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 14771
Toftebreen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Amathusia

Amathusia er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Amathusiini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, stort sett brunlige sommerfugler. De er gjerne mest aktive i skumringen.


== Utseende ==

Store (vingespenn gjerne 100 – 160 mm) sommerfugler, vanligvis med brunlige grunnfarger. Vingene er påfallende stor og brede sammenlignet med kroppen. Bakvingene er trukket ut til en kort "stjert" ved bahjørnet. Oversiden er brun, vingenes underside gjerne lysbrun med mørkere tverrlinjer og øyeflekker i den ytre delen. Artene i denne slekten er ganske like hverandre og vanskelige å skille uten å undersøke kjønnsorganene.


== Levevis ==
Amathusiini er skogsinsekter. De voksne sommerfuglene er lite aktive og sitter mest stille, godt hjulpet av kamuflasjen. De flyr sjelden langt om gangen. Mange arter flyr helst i skumringen, og kommer til lys, noe som er ganske uvanlig for dagsommerfugler. De blir tiltrukket av gjærende frukt og fersk møkk, som de drikker fra. Larvene i denne slekten lever på palmer.


== Utbredelse ==
Amathusiini finnes bare i Sørøst-Asia. Slekten Amathusia er utbredt fra Andamanene i vest til Sulawesi i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Amathusiini Moore, 1893
Slekten Amathusia Fabricius, 1807 – ti arter
Amathusia andamanensis Fruhstorfer, 1899
Amathusia binghami Fruhstorfer, 1904
Amathusia duponti Toxopeus, 1951
Amathusia friderici Fruhstorfer, 1904
Amathusia lieftincki Toxopeus, 1951
Amathusia masina (Fruhstorfer, 1904)
Amathusia ochraceofusca Honrath, 1888
Amathusia ochrotaenia Toxopeus, 1951
Amathusia perakana Honrath, 1888
Amathusia phidippus (Linnaeus, 1763)
Amathusia schoenbergi Honrath, 1888
Amathusia taenia Fruhstorfer, 1899
Amathusia virgata Butler, 1870


== Kilder ==
Carter, D. 1994. Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0


== Eksterne lenker ==
(en) amathusia i Encyclopedia of Life 
(en) amathusia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) amathusia hos NCBI 
(en) Kategori:Amathusia phidippus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Amathusia phidippus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amathusia phidippus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amathusiini på Tree of Life
Lazarevkysten

Lazarevkysten er den 19 kilometer lange kyststrekningen på vestsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den strekker seg fra Evaodden i nord til Zavodovskijbreen i sør.
Kyststrekningen er oppkalt etter Mikhail P. Lazarev som kommanderte fartøyet «Mirnyj» på den første russiske antarktisekspedisjonen 1819–21 under ledelse av Fabian Gottlieb von Bellingshausen. Denne ekspedisjonen oppdaget øya 21. januar 1821 og navnga den etter den russiske tsaren Peter den store.


== Kilder ==
Lazarevkysten Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Caroline Helmersson Olsson

Caroline Helmersson Olsson (født 1963) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2010 (statsråderstatter 2006, erstatter 2007 til 2010). Hun ble valgt inn i riksdagen for Södermanlands läns valkrets på plass 287. Av yrke er hun helsefagarbeider.
Helmersson Olsson startet sitt opphold ved riksdagen som statsråderstatter noen dager av oktober 2006. Fra og med mai 2007 og ut mandatperioden var Helmersson Olsson erstatter riksdagen, og siden valget i 2010 har hun vært fast representant.Innen komitéarbeid har Helmersson Olsson vært fast medlem i utdanningskomiteen siden 2010, etter å ha vært vara for samme komité siden 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Caroline Helmersson Olsson på Twitter 
(sv) Caroline Helmersson Olsson hos Sveriges riksdag 
Caroline Helmersson Olsson på Sveriges riksdags nettside
Caroline Helmersson-Olsson
Den baltiske landrygg

Den baltiske landrygg er en rundt 200 kilometer bred rekke av moreneåser som ligger parallelt med sørkysten av Østersjøen fra Jylland til Estland. Det høyeste punktet er Wieżyca, sørvest for Gdańsk, på 329 moh. I Tyskland blir den vestligste delen av landryggen oftest kalt Den nordlige landrygg, etter dens beliggenhet i landet.
Landryggen utgjør den vestligste delen av Den østeuropeiske slette og den nordlige delen av Det nordeuropeiske lavlandet. Den ender ved Finskebukta i nordøst. Mot øst går den over i De hviterussiske høyder, mens den i sørøst gradvis synker ned mot lavlandet i Polesie. Mot sør faller terrenget ned mot det vidstrakte Wisła-bekkenet. Mot sørvest og vest går landryggen over i Den nordtyske slette og i nordvest faller terrenget mot vest fra åslandet i Schleswig-Holstein til Nordsjøen. 
Den baltiske landryggen krysses av elvene Oder, Wisła, Nemunas og Daugava. Blant landskapene som omfattes av landryggen er, fra vest mot øst, Angeln, Schwansen, Hüttener Berge, Dänischer Wohld, Holsteinische Schweiz, Mecklenburgische Seenplatte, Det pommerske innsjøplatå og De masuriske sjøer.
Jordsmonnet i de lavere delene av landryggen er fruktbart og gir grunnlag for høyproduktivt jordbruk. Rekkene av innsjøer og åsrygger er populære ferieområder. Områdene med fattigere, sandig jordsmonn er i stor grad dekket av granskoger, som for eksempel Schorfheide, Tucholaskogen og Rominckaskogen.


== Eksterne lenker ==
«Baltiske landrygg», fra Store norske leksikon
MS «Hidlefjord»

MS «Hidlefjord» var et lasteskip bygget ved Akers mekaniske verksted som byggenummer 530. Det ble levert til rederiet Kornelius Olsen i august 1960 og videresolgt til Hellas i 1979. Skipet ble hugget i Hellas i 1985.


== «Hidlefjord» ==
1960: August: Levert som «Hidlefjord» for Kornelius Olsen, Stavanger.


== «Atlantis» ==
1979: juli: Solgt til Creek Tanker Shipping Co.Ltd., Pireus, Hellas, og omdøpt «Atlantis»
1985: juli: Solgt til greske opphuggere i Eleusis


== Kilder ==
«M/S Hidlefjord». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 12. januar 2019. 
«Hidlefjord» www.skipshistorie.net


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Hidlefjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Discophora

Discophora er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Amathusiini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er utbredt i Sørøst-Asia og gjerne mest aktive i skumringen.


== Utseende ==

Middelsstore til store, brunlige sommerfugler med brede vinger. Vingene har markerte spisser foran og bak. Oversiden er stort sett brun, ofte med et tverrbånd som er blått hos hannen, gult hos hunnen, undersiden er lyst brunlig med tverrlinjer og øyeflekker.
Det er markert forskjell i utseende mellom kjønnene (kjønnsdimorfisme). Hannene har felter med såkalte duftskjell som skiller ut feromoner på bakvingene.


== Levevis ==
Amathusiini er skogsinsekter. De voksne sommerfuglene er lite aktive og sitter mest stille, godt hjulpet av kamuflasjen. De flyr sjelden langt om gangen. Mange arter flyr helst i skumringen, og kommer til lys, noe som er ganske uvanlig for dagsommerfugler. De blir tiltrukket av gjærende frukt og fersk møkk, som de drikker fra. Larvene er lite kjente, men ser ut til for det meste å leve på enfrøbladete planter, blant annet bananplanter, palmer og bambus. Amathusiini finnes bare i Sørøst-Asia.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra India i vest til Sulawesi i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Amathusiini Moore, 1893
Slekten Discophora Boisduval, 1836
Discophora bambusae Felder & Felder, 1867
Discophora celinde (Stoll, 1790)
Discophora deo de Nicéville, 1898
Discophora dodong Schröder & Treadaway, 1981
Discophora lepida (Moore, 1857)
Discophora necho Felder & Felder, 1867
Discophora ogina (Godart, 1824)
Discophora philippina Moore, 1895
Discophora simplex Staudinger, 1889
Discophora sondaica Boisduval, 1836
Discophora timora Westwood, 1850


== Kilder ==
Carter, D. 1994. Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0


== Eksterne lenker ==
(en) Discophora i Encyclopedia of Life 
(en) Discophora hos ITIS 
(en) Discophora hos NCBI 
(en) Kategori:Discophora (Nymphalidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Discophora (Boisduval) – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amathusiini på Tree of Life
Rominckaskogen

Rominckaskogen (polsk: Puszcza Romincka, tysk: Rominter Heide, russisk: Красный лес – Krasnyj Les) er et skogsområde lengst sørøst i Kaliningrad oblast i Russland og nordøst i det Ermlandskmasuriske voivodskap i Polen. Skogen har et flateinnhold på rundt 360 km². På polsk side ligger verneområdet Puszcza Romincka landskapspark.
Det polske og tyske navnet på skogen er avledet av det gammelprøyssiske ordet rom, som betyr «rolig» eller «hellig», ettersom skogen hadde tilknytning til gammelprøyssisk mytologi. Det russiske navnet, Krasnyj Les, betyr «Den røde skogen».
Før 1945 var skogen en del av det tyske Østpreussen, men ble ved Potsdam-avtalen etter andre verdenskrig delt mellom Polen og Sovjetunionen.


== Eksterne lenker ==
(en) Romincka Forest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Faunis

Faunis er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Amathusiini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er gjerne mest aktive i skumringen.


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige sommerfugler med brede, rundete vinger.
Oversiden er gjerne temmelig ensfarget brun, undersiden har gjerne en rad av hvite flekker eller større øyeflekker.


== Levevis ==
Larvene lever på planteslektene Musa (bananslekten), Smilax (Smilacaceae) og Pandanus.
Disse sommerfuglene lever i tett skog og holder seg mest på eller like ved skogbunnen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Kina til Filippinene og Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Amathusiini Moore, 1893
Slekten Faunis Hübner, 1819
Faunis aerope (Leech, 1890)
Faunis arcesilaus (Fabricius, 1787)
Faunis assama (Westwood, 1858)
Faunis canens Hübner, 1826
Faunis eumeus (Drury, 1773)
Faunis gracilis (Butler, 1867)
Faunis kirata (de Nicéville, 1891)
Faunis menado (Hewitson, 1863)
Faunis phaon Erichson, 1834
Faunis sappho Semper, 1878
Faunis stomphax (Westwood, 1858)


== Kilder ==
Carter, D. 1994. Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0


== Eksterne lenker ==
(en) Faunis i Encyclopedia of Life 
(en) Faunis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Faunis hos NCBI 
(en) Kategori:Faunis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Faunis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amathusiini på Tree of Life
DS «Jæderen» (1918)

DS «Jæderen» var et lasteskip bygget ved Pusnes Mekaniske Verksted som byggenummer 44. Skipet ble overlevert til Skipsreder Nils Røgenæs, Haugesund i september 1918. I 1922 ble skipet  solgt til Det Stavangerske Dampskibsselskap hvor det ble frem til 1954. Hugget i Holland i 1959.


== Historie ==
1918: september: Levert til Nils Røgenæs, Haugesund som «Saloniki»
1922: august: Solgt til Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger og omdøpt «Jæderen»
1940: april: var i Norge da landet ble okkupert. Tilsluttet hjemmeflåten
1945: Tilbakelevert eier
1947: 17. januar. Grunnstøtte, men brakt flott to dager senere
1954: November: Solgt til Kasper Nilsen, Sand i Ryfylke, og omdøpt «Sandsgard»
1959: juni: Til Holland for opphugging.Opphugget september 59


== Eksterne lenker ==
«D/S Jæderen». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 15. januar 2019. 
Jæderen www.warsailors.com
Stichophthalma

Stichophthalma er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Amathusiini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==

Store, bredvingete, mer eller mindre brunlige sommerfugler, slekten er ganske variabel i fargen.
Vingenes underside er vanligvis lyst brunlig med fine, mørke tverrlinjer og øyeflekker langs kanten.


== Levevis ==
Amathusiini er skogsinsekter. De voksne sommerfuglene er lite aktive og sitter mest stille, godt hjulpet av kamuflasjen. De flyr sjelden langt om gangen. Mange arter flyr helst i skumringen, og kommer til lys, noe som er ganske uvanlig for dagsommerfugler. De blir tiltrukket av gjærende frukt og fersk møkk, som de drikker fra. Larvene er lite kjente, men ser ut til for det meste å leve på enfrøbladete planter, blant annet bananplanter, palmer og bambus.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Sikkim og Bhutan i vest til Vietnam i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Gruppen Amathusiini Moore, 1893
Slekten Stichophthalma Felder & Felder, 1862 – sju arter
Stichophthalma camadeva (Westwood, 1848)
Stichophthalma cambodia Hewitson, 1865
Stichophthalma fruhstorferi Röber, 1903
Stichophthalma godfreyi Rothschild, 1916
Stichophthalma howqua (Westwood, 1851)
Stichophthalma louisa Wood-Mason, 1877
Stichophthalma neumogeni Leech, 1892
Stichophthalma nourmahal (Westwood, 1851)
Stichophthalma sparta de Nicéville, 1894
Stichophthalma uemurai Nishimura, 1998


== Kilder ==
Carter, D. 1994. Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0


== Eksterne lenker ==
(en) Stichophthalma i Encyclopedia of Life 
(en) Stichophthalma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stichophthalma hos NCBI 
(en) Kategori:Stichophthalma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stichophthalma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amathusiini på Tree of Life
Dänischer Wohld

Dänischer Wohld (dansk: Jernved) er et landskap i Schleswig-Holstein i Tyskland, beliggende mellom Eckernförde og Kielerfjorden. I sør avgrenses halvøya av Kielkanalen. Områdets tyske navn, Dänischer Wohld, henviser til dets posisjon som grenseområde mellom det tyske lenet Holstein og det danske lenet Slesvig. På dansk fantes også navnene Danskerskoven eller Danskeskov (Sylva Danica). Området var ennå i middelalderen dekket av skog og myr, derav det danske navnet Jernved, som betyr hard skog. Halvøya ble blant annet nevnt i Kong Valdemars jordebok fra 1231 som Jarnwith. Navnet finnes ennå i Jernved danske Skole i Dänischenhagen nord for Kiel. 
I middelalderen var området dansk krongods med enkelte jyske bosettinger. Ellers var halvøya nesten ubebodd. I 1260 ble halvøya pantsatt til de holsteinske grevene og landområdet ble i større utstrekning kolonisert av saksere som kom fra sør. De ryddet skogene og dyrket opp jorden. I 1662 var allerede 50% av hele skogsområdet ryddet, og i dag er bare 6% af halvøya dekket av skog. 
Områdets hovedby er Gettorf. Før 1864 hørte halvøya til hertugdømmet Slesvig. I dag hører mesteparten av halvøya til kreis Rendsburg-Eckernförde. Pries, Friedrichsort og Holtenau ble derimot i 1922 innlemmet i storbyen Kiel. Schilksee fulgte i 1959. Store deler av halvøya er preget av gods og herregårder. Ved kysten finnes småskoger og badestrander med klinter med høyder opp til 30 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dänischer Wohld
Jernved danske Skole
Ulvintunnelen

Ulvintunnelen er en 3985 m lang jernbanetunnel på Dovrebanen ved Ulvin og Morskogen i Eidsvoll kommune.  Bygging av tunnelen inngår som en del av utbygging av dobbeltspor på jernbanen mellom Eidsvoll og Hamar.  Traséen på strekningen der jernbanen gikk langs strandkanten til Mjøsa har vært omstridt, de berørte kommunene Stange og Eidsvoll ønsket tunneler på store deler av strekningen.  Miljøverndepartementet avgjorde i 2009 at Ulvintunnelen blir den eneste lengre jernbanetunnelen på strekningen.  Tunnelen ble påbegynt 2. september 2011 og ble tatt i bruk høsten 2015.  Planlegging og utbygging på strekningen har foregått parallelt med utbygging av E6. E6 går i samme område gjennom Morskogstunnelen.


== Referanser ==
Catharina Bråkenhielm

Catharina Bråkenhielm (født 3. november 1956) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Hun ble valgt inn i riksdagen for Västra Götalands läns västra valkrets på plass 42.
Bråkenhielm var medlem av skattekomiteen fra 2002 til 2006, og har vært fast medlem av sosialkomiteen siden 2007. Hun har også vært vara i flere komiteer.Catharina Bråkenhielm er datter av universitetssekretær Reinhold Bråkenhielm og Gerd Harriet Ahlkvist. Hun er bosatt i Henån.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catharina Bråkenhielm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Catharina Bråkenhielm hos Sveriges riksdag 
Catharina Bråkenhielm på Sveriges riksdags nettside
Socialdemokraterna.se – Catharina Bråkenhielm
Evaodden

Evaodden er en odde på nordsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Odden utgjør øyas nordligste punkt og ble oppdaget i 1927 på Odd I-ekspedisjonen under ledelse av Eyvind Tofte. 


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 4389
Evaodden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt