jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Frøvig

Ole Laurentius Frøvig (født 24. juli 1877 i Haugesund, død 10. august 1951 samme sted) er en norsk maler.  Han malte bilder i naturalistisk stil, ofte med motiv fra hjembyen Haugesund.  Haugesund Billedgalleri har en rekke bilder av Frøvig.
Frøvig kom fra enkle kår og vokste opp i Strandgaten i Haugesund. Faren Jacob Danielsen Frøvig (1834-94) var gjørtler, en håndverker som laget prydgjenstander i bronse og messing. Moren het Berthe Malene Apeland. Foreldrene var dypt religiøse, og dette skulle også gjenspeile seg hos maleren.  Ole vokste opp sammen med en eldre bror og to eldre søstre. Broren Daniel Andreas ble senere professor i teologi ved universitetet i Oslo.
Alt som ung var Frøvig sterkt interessert i tegning og maling.  Han fikk først kunstnerutdanning i Christiania, ved Staten kunst og håndverksskole under Oscar Arnold Wergeland i 1898.  Deretter var han elev ved malerskolen til Peder Severin Krøyer i København.  Han hadde også studieopphold i Paris.  Etter utdanningen vendte han tilbake til fødebyen Haugesund.  Her malte han motiv med landskap, interiører og hverdagsmiljøer i hjemdistriktet.  Ofte er motivene preget av Frøvigs religiøse tro.  
I 1904 debuterte Frøvig på Høstutstillingen med bildet «Bordbønn».  Dette bildet er antagelig også hans mest kjente, i dag i eie hos Haugesund Billedgalleri.  Motivet er moren og to barn sittende ved bordet i bønn.  Mor til Frøvig ble malt i mange situasjoner, men alltid sittende.  «Bordbønn» ble solgt for kr.75, inkludert rammen.  Frøvig har malt altertavlene i kirkene i Torvastad (1914), Bokn (1925) og i Tysvær (1938).Frøvig var en av stifterene av Haugesund Kunstforening i 1913.  Han var formann i foreningen i 1927-38.Etter krigens slutt i 1945 bodde Frøvig hos søsteren Inga F. Salvesen i Øvregaten 199.  I andre etasje hadde han atelier. Han var nær venn med naboen og forfatteren Sjur Lothe.Til 100-årsmarkeringen av Frøvigs fødsel i 1977 laget Svein Håvarstein en byste av kunstneren.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Valvik: Ole Frøvig. Maleren, miljøet, liv og arbeid. Haugesund 1953.
Diplomatarium Islandicum

Diplomatarium Islandicum (Íslenzkt fornbréfasafn) er et diplomatarium over islandske middelalderdokument frem til ca 1570.
Verket ble utgitt av det islandske litterære selskap (Hið Íslenzka Bókmentafjelag), og prosjektet ble igangsatt av Jón Sigurðsson,  Jón Þorkelsson med flere. Verket ble utgitt i 16 bind fra 1857 til 1976. Første bind utkom 1857-1876 og ble bearbeidet med kritisk omhu av selskabets formann, Jón Sigurðsson (død 1879). Han gjorde også gjorde omfattende forarbeider til de følgende bind. Første bind inneholdt ca. 160 aktstykker (diplomer) som omhandlet Island og islandske personer inntil unionen med Norge i 1264. Det eldste islandske aktstykke, som finnes oppbevart i original, er en fortegnelse over Snorre Sturlasons gård, Reykholts, kirkegods og inventarium for både 1100- og 1200-tallet. Det er den berømte "Reykholtsmáldagi", hvor den eldste del stammer fra ca. 1185, og altså er det eldste originaldiplom i nordisk språkform, mens i det minste tre av dens syv avsnitt stammer fra Snorre Sturlasons tid i Reykholt (ca. 1206-1241). Jo lengre en kommer frem i tiden, desto flere diplomer er bevart. Fra 1300-, 1400- og 1500-tallet finnes det samlinger av "máldagar", foretatt av biskopene. Også noen brevbøker, som enkelte biskoper førte, finnes fra 1400- og 1500-tallet.


== Se også ==
Diplomatarium Norvegicum


== Eksterne lenker ==
Internet archive Diplomatarium Islandicum innskannet bokverk på norrønt/islandsk
E.H. Carr

Edward Hallett «Ted» Carr (født 28. juni 1892, død 3. november 1982) var en britisk historiker, journalist og teoretiker i internasjonal politikk, og motstander av empirisme innenfor historiografien. Carr utviklet seg fra å være liberal og til å bli marxist. Han er mest kjent for sitt store verk om Sovjetunionens historie fra 1917 til 1929, for sine skrifter om internasjonale forhold og for den kortere boka What Is History?, hvor han forklarte sitt historiesyn og avviste de tradisjonelle metodene i historieforskningen som var fremherskende i hans samtid.
Carr var utdannet ved Trinity College ved Universitetet i Cambridge og begynte sin karriere som diplomat i 1916. Da han i økende grad ble opptatt av studiet av internasjonale forhold og av Sovjetunionen, gikk han av fra utenriksdepartementet i 1936 for å begynne på en akademisk karriere. Fra 1941 til 1946 arbeidet han som assisterende redaktør ved The Times hvor han ble kjent for sine redaksjonelle ledere hvor han fremmet et sosialistisk system og en allianse mellom Sovjetunionen og Storbritannia som et systemgrunnlag for etterkrigstiden. Senere arbeidet Carr på et massivt verk på 14 bind om sovjetisk historie kalt A History of Soviet Russia, et prosjekt som han fortsatt var opptatt av da han døde i 1982. I 1961 holdt han en forelesningsserie ved Universitetet i Cambridge som ble grunnlaget for boken What Is History? Ved politisk å bevege seg i økende grad mot venstre gjennom hele sin karriere, anså Carr sin egen rolle som teoretiker at hans verker kunne være grunnlaget for en ny internasjonal systemorden.


== Bibliografi ==
Dostoevsky (1821-1881): a New Biography, New York: Houghton Mifflin, 1931.
The Romantic Exiles: a Nineteenth Century Portrait Gallery, London: Victor Gollancz, 1933.
Karl Marx: a Study in Fanaticism, London: Dent, 1934.
Michael Bakunin, London: Macmillan, 1937.
The Twenty Years' Crisis, 1919-1939: an Introduction to the Study of International Relations, London: Macmillan, 1939, revidert utgave, 1946.
Conditions of Peace, London: Macmillan, 1942.
Nationalism and After, London: Macmillan, 1945.
A History of Soviet Russia, 14 bind, London: Macmillan, 1950-1978.
What is History?, 1961, revidert utgave redigert av R.W. Davies, Harmondsworth: Penguin, 1986.
The Russian Revolution: From Lenin to Stalin (1917-1929), London: Macmillan, 1979.
From Napoleon to Stalin and Other Essays, New York: St. Martin's Press, 1980.
The Twilight of the Comintern, 1930-1935, London: Macmillan, 1982.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Collini, Stefan: E. H. Carr: historian of the future i: The Times Literary Supplement, 5. mars 2008 (engelsk)
(no) Publikasjoner av E.H. Carr i BIBSYS
Luboš Kohoutek

Luboš Kohoutek (født 29. januar 1935, Zábřeh i Mähren, Tsjekkoslovakia) er en tsjekkisk astronom.Kohoutek har vært interestert i astronomi siden han gitt på videregående skole. Han studerte fysikk og astronomi ved universitetene i Brno og Praha (fullførte i 1958). Så begynte han å arbeide ved det astronomiske instituttet ved Czechoslovak Academy of Sciences, hvor han publiserte en mye sitert katalog (Catalogue of Galactic Planetary Nebulae, 1967). Kohoutek fikk en langsiktig stilling ved observatoriet i Hamburg-Bergedorf. Etter Sovjetunionens okkupasjonen av Tsjekkoslovakia (1968) bestemte han seg for å oppholde seg i Tyskland (1970). Oppdagelsen hans på 1970-tallet gjorde ham velkjent i media. Seinere arbeidet Kohoutek ved observatorier i Spania og Chile, der han forsket på planetarisk tåke. Han pensjonerte seg offisielt i 2001, selv om han fortsatt driver forskning ved Hamburg-Bergedorf observatoriet. Kohoutek har publisert 162 vitenskapelige arbeider.


== Astronomiske oppdagelser ==
Kohoutek er mest kjent oppdagelser av mange kometer, blant andre de periodiske kometene 75D/Kohoutek og 76P/West-Kohoutek-Ikemura, og dessuten den skuffende "Kohouteks komet" (C/1973 E1).Han oppdaget også mange asteroider, blant annet apollo-asteroiden 1865 Cerberus.
Asteroiden 1850 Kohoutek ble oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Pieter Geyl

Pieter Catharinus Arie Geyl (født 15. desember 1887 i Dordrecht, død 31. desember 1966) var en nederlandsk historiker. 
Geyl fikk et professorat i nederlandsk historie ved  University of London som han hadde fra 1919 til 1935 og professor ved universitetet i Utrecht fra 1936–58. I 1940 skulle Geyl utgi en artikkel om Napoleon. Det hadde blitt skrevet før Nederland ble okkupert av Nazityskland, men da det skulle utgis fryktet forlaget at hovedpersonen skulle bli sammenlignet med Hitler. Høsten 1940 ble Geyl holdt som gissel og sendt til konsentrasjonsleiren Buchenwald i 13 måneder. Frem til februar 1944 ble Geyl sittende i tysk fangenskap. 
Hans hovedverk er Geschiedenis van de Nederlandse Stam og er et av de viktigste verkene i nederlandsk historieforskning. Utenfor Nederland er han mest kjent for sine historiografiske arbeider, som Use and Abuse of History  fra 1955. Denne kom i norsk utgave i 1965 Bruk og misbruk av historien. Geyl var en kritiker av den britiske historikeren Arnold Toynbees teorier. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Pieter Geyl i BIBSYS
Levitha

Levitha (gresk: Λέβιθα, kjent i den klassisk antikken som Lebynthos) er en liten gresk øy som befinner seg øst i Egeerhavet, mellom Kos og Paros, og er den del av øygruppen Dodekanesene. I dag er øya er en del av kommunen Leros.


== Befolkning ==
Per 2009 besto befolkningen på Levitha av tre mennesker, en familie med et barn, men for 2001 var antallet steget til 8. Etter sigende forsøker de å leve økologisk ved å kombinere tradisjonell mat med fornybare energikilder. De holder noen geiter, og får inntekter ved utleie av en taverna og mindre rom i sommermånedene da øya hyppig besøkt av både fiskebåter som lystbåter som utnytter dens beskyttende bukter.


== Geografi ==
Levitha tilhører en gruppe på seks små øyer og flere holmer, mellom øyene Leros og Kalymnos i øst, begge tilhørende Dodekanesene, og kykladiske øya Amorgos ligger i vest. Sør er Astypalia, også tilhørende Dodekanesene. Foruten Levitha består denne øygruppen av Glaros, Kinaros og Plaka.
Det totale området for øya er 9,2 km² og dens kystlinje er på 34 km. Levitha har fire mulige havner i sine viker som gi ly for skip i nær sagt all slags vær.  Høyeste punkt på midten av øya er Vardia (Βάρδια, «utkikk») som har en høyde på 130 meter. På Akra Spano, det østligste punktet på øya, er et fyrtårn. Kystlinjen er svært robust. På sørsiden er de to store bukter som gir beskyttelse mot nordavinden og har naturlige ankerplass. Nær østbukten er den lille bosetningen. De typiske plantene som preger landskapet er en buskvekst som kalles maki (macchia) og buskskog.


== Historie ==
I antikken var øya kjent under navnet Levi Thos (Λέβινθος), av ukjent, førgresk opprinnelse. Det finnes levninger av gamle bygninger, antagelig en liten fiskelandsby.
Under romersk tid ble øya benyttet som et sted for forviste personer grunnet dens fjerne beliggenhet. Kanskje av denne grunn er Levitha nevnt i to av verkene til den romerske forfatteren Ovid, Ars Amatoria og Metamorfoser i forbindelse med sagnet om oppfinneren Daidalos og dennes sønn Ikaros. For å flykte fra Kreta konstruerte Daidalos to par vinger av fjær og voks for seg selv og sin sønn, og de fløy over Lebynthos før Ikaros fløy opp mot solen hvor dens varme smeltet voksen og han styrtet i havet og druknet.
Øya også nevnt av Strabon i hans Geografika.


== Konservering ==
Levitha er en del av Natura 2000 (et EU-prosjekt for naturvern) for området GM 4220012 med Nordamorgos, Kinaros, Levitha, Mavria og Glaros (Βόρεια Αμοργός και Κύναρο, Λέβιθα, Μαυριά και Γλάρος) grunnet tilstedeværelsen av munkesel, skilpaddearten Mauremys caspica, og slangearten Elaphe quatuorlineata. Det er også en del av det viktige fugleområdet GR 163 Kinaros og Levitha og berglendt småøyer (Κίναρος, Λέβιθα και βραχονησίδες) for hekkende eleonorafalker og middelhavsmåker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Levitha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sprint-NM på skøyter 1998

Sprint-NM på skøyter 1998 ble avholdt 3. og 4. januar 1998 på Fram kunstisbane i Larvik.Teknisk arrangør var Idrettsforeningen Fram.
Norgesmestere ble Edel Therese Høiseth, Geithus IL for damene og Ådne Søndrål, Hol IL for herrene.


== Mesterskapsrekorder ==


== Sammenlagt damer senior ==


== Sammenlagt herrer senior ==


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 91. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 25. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 51–52. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 25. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1998, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1998, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Truls Drageset Dydland

Truls Drageset Dydland (født 26. november 1992 i Stavanger) er en norsk lokalpolitiker for partiet Rødt. 
Drageset Dydland ble valgt inn i Stavanger bystyre som eneste representant for Rødt. Han stod egentlig på andreplass, men kom inn på grunn av slengstemmer og kryss.  Ved Stortingsvalget i 2013 er han Rødt Rogalands førstekandidat. I tillegg sitter han i sentralstyret til Rød Ungdom.
Etter et omstridt valgteknisk samarbeid mellom Rødt, MDG, SV, AP og FrP fikk Rødt en plass i kommunalstyret for oppvekst, hvor Drageset Dydland møter fast.


== Referanser ==
Agent Cody Banks 2: Oppdrag London

Agent Cody Banks 2: Oppdrag London (orig: Agent Cody Banks 2: Destination London) er en amerikansk actionkomedie fra 2004. Filmen er regissert av Kevin Allen, og har Frankie Muniz, Anthony Anderson, Hannah Spearitt og Keith Allen i hovedrollene.
Regissør for originalen Agent Cody Banks, norske Harald Zwart, skulle opprinnelig kommet tilbake også i oppfølgeren, men sluttet da han og studioet kom i uenigheter om budsjettet. Han var likevel med på å utarbeide historien i forkant.


== Handling ==
Ett år etter at han fikk jobb i CIA, er agent Cody Banks (Frankie Muniz) på farten igjen. Denne gangen må han på oppdrag til London, hvor han og teamet må stoppe en forskergruppe, ledet av Victor Diaz (Keith Allen). De har stjålet et tankestyringsinstrument, som de planlegger å ta over verden med. Som sjef har han denne gang den noe irriterende og bedrevitende Derek (Anthony Anderson). Han tar inn på en orkesterskole som cover for oppdraget. Det viser seg dessuten at en av medelevene der, Emily Sommers (Hannah Spearitt), er litt mer enn hun gir seg ut for å være.


== Rolleliste ==
Frankie Muniz i rollen som Cody Banks
Anthony Anderson i rollen som Derek Bowman
Hannah Spearitt i rollen som Emily Sommers
Keith Allen i rollen som Victor Diaz
Anna Chancellor i rollen som Lady Josephine Kenworth
James Faulkner i rollen som Lord Duncan Kenworth
Keith David i rollen som CIA Director
Cynthia Stevenson i rollen som Mrs. Banks
Daniel Roebuck i rollen som Mr. Banks
Connor Widdows i rollen som Alex Banks


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på Internet Movie Database 
(no) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London hos Filmfront 
(sv) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London i Svensk Filmdatabas 
(da) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på Allociné 
(nl) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på MovieMeter 
(en) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på AllMovie 
(en) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på Turner Classic Movies 
(en) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på Rotten Tomatoes 
(en) Agent Cody Banks 2: Oppdrag London på Metacritic
Liu Songnian

Liu Songnian (født 1174, død 1224) var en kinesisk figur- og landskapsmaler tidlig under Songdynastiet.
Han begynte ved Song-malerakademiet i 1189, og var dets residerende maler 1190–1194. Under keiser Ningzong av Song mottok han en høy utmerkelse for sine verker. Liu fulgte Li Tangs tradisjon. Lius stil skulle senere influere Ma Yuan og Xia Gui.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liu Songnian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chen Daofu

Chen Daofu (forenklet kinesisk: 陈道复, Wade-Giles: Ch'en Tao-fu, født ca. 1483 i Changzhou i provinsen Jiangsu i Kina, død 1544) var en kinesisk landskapsmaler, kalligraf og dikter under Ming-dynastiet (1368–1644). Han studerte under Wen Zhengming.


== Referanser ==
The Calcium Kid

The Calcium Kid er en britisk komedie fra 2004. Filmen er regissert av Alex De Rakoff, og har Orlando Bloom i hovedrollen.


== Handling ==
Etter at bokseklubbens mester Pete Wright (Tamer Hassan) blir skadet, blir melkebudet Jimmy Connellys (Orlando Bloom) verden snudd opp ned. Manager Herbie Bush (Omid Djalili) bestemmer seg nemlig for å bytte ut mesteren med Jimmy, og han må dermed møte verdensmesteren i mellomvektsklassen, José Mendez (Michael Peña) til duell. Jimmy blir velvillig med på opplegget, og i media blir han raskt døpt til The Calcium Kid, etter sin bakgrunn som melkemann. Jimmy oppdager imidlertid raskt at profflivet ikke er en dans på roser. Og det er heller ikke alle som er like fornøyde med at Jimmy får denne sjansen.


== Rolleliste ==
Orlando Bloom i rollen som Jimmy 'The Calcium Kid' Connelly
Michael Peña i rollen som Jose Mendez
Omid Djalili i rollen som Herbie Bush
David Kelly i rollen som Paddy O'Flannagan
Michael Lerner i rollen som Artie Cohen
Tamer Hassan i rollen som Pete Wright
Billie Piper i rollen som Angel
Rafe Spall i rollen som Stan Parlour
John Joyce i rollen som Jon Wright
Cathy Dunning i rollen som Jeanne Wright
Arthur Nightingale i rollen som Leonard
Frank Harper i rollen som Clive Connelly
Ronni Ancona i rollen som Pat Connelly
Mark Heap i rollen som Sebastian Gore-Brown
Lyndsey Marhsal i rollen som Mags Livingston


== Eksterne lenker ==
(en) The Calcium Kid på Internet Movie Database 
(sv) The Calcium Kid i Svensk Filmdatabas 
(da) The Calcium Kid i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Calcium Kid på Allociné 
(nl) The Calcium Kid på MovieMeter 
(en) The Calcium Kid på AllMovie 
(en) The Calcium Kid på Rotten Tomatoes
Party EP

Party EP er en 12" EP fra det norske boogierock-bandet Backstreet Girls. EP-en ble kun utgitt som promo.


== Andre utgivelser ==
Temple of Lust ble utgitt på studioalbumet Coming Down Hard. Den kom her i en annen versjon.
A Merry Jingle ble utgitt som 7"-singel i 1987. Versjonen på Party EP er en remix av denne utgivelsen.
Shake a Little Finger ble senere utgitt som bonusspor, på gjenutgivelsen av CD-en Boogie Till You Puke.
Gimme Just A Second ble spilt live på Danmark radio i mars 1990. Den ble kun utgitt på denne plata, men ble senere utgitt som bonusspor på re-utgivelsen av CD-en Coming Down Hard.


== Spor ==


=== SIDE 1 ===
Temple of Lust (Edit)
A Merry Jingle (ReMix)


=== SIDE 2 ===
Shake a Little Finger (Tidligere uutgitt)
Gimme Just A Second (Live)


== Medvirkende ==


=== Backstreet Girls ===
Bjørn Müller – Vokal
Petter Baarli – Gitar
B.T. Baarli – trommer
Pål Kristensen – Bass


=== Øvrige ===
Roberth Opsahl-Engen - produsent, tekniker
Anders Dohn - produsent, tekniker
Peter Molander - tekniker


== Eksterne lenker ==
Discogs.com Bilde av cover og plate.
Coming Down Hard

Coming Down Hard er det fjerde studioalbumet til det norske boogierock-bandet Backstreet Girls. 
Plata ble utgitt på LP, CD og Kassett av Vertigo i 1990. I 2004 ble den re-utgitt på CD av FaceFront. Denne CD-en inneholdt tre bonuslåter.
CD-en kom i en topakning («Rock pack») med Boogie Till You Puke -plata. Mange forhandlere delte opp pakkene og solgte albumene enkeltvis, så denne pakken er relativt sjelden.


== Sporliste ==
«Temple of Lust» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 07:02
«She´s So Bad» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:15
«I Was Right» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 04:28
«Back with a Bang» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 4:27
«Awright. Awright. Awright» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 02:59
«I´m in Love with You» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:51
«Speed City Synphony» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 04:31
«Bee Bop» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 02:54
«Sex Sex» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:11
«Hold On (A Little Bit Longer)» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:39
«Medicine Man» (Petter Baarli) 04:23
«Please Take Me Home» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:53
«Mad Dog in Soho» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 05:13


=== Bonus-CD ===
«Loose» (Bjørn Müller/Petter Baarli) 03:27


=== Bonusspor (FaceFront 2004) ===
«Action Man» (Bjørn Müller/Petter Baarli) (b-side 1990)
«Gimme Just a Second - Live» (Bjørn Müller/Petter Baarli) (Party Ep 1990)
«That´s Not What I Want» (Bjørn Müller/Petter Baarli) (Demo 1990)


== Medvirkende ==


=== Backstreet Girls ===
B. Müller – Vokal, låtskriver, produsent
P. Baarli – Gitar/Vokal, låtskriver, produsent
B.T. Baarli  – Trommer, produsent
P. Kristensen – Bass/vokal, produsent


=== Andre medvirkende ===
John N. Nagel - Munnspill
Roberth Opsahl-Engen - produsent, miksing
Kai Robøle - tekniker
Gerhard Hertzberg - tekniker
Morten Lund - mastering
Virre Dahl - fotograf
Morten Andersen - fotograf


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coming Down Hard på Discogs
Virundo (distrikt)

Virundo er et distrikt i provinsen Grau i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030713 og hovedstaden er San Juan de Virundo.
Distriktet ble opprettet den 12. juni 1985.


== Landsbyer i distriktet Virundo ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
INEI: Dispositivo Legal de los Distritos
Pueblos del Peru: Virundo
Cerro Colorado (distrikt)

Cerro Colorado er et distrikt i provinsen Arequipa i regionen Arequipa i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 040104 og hovedstaden er La Libertad.
Distriktet ble opprettet den 26. februar 1954.


== Landsbyer i distriktet Cerro Colorado ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
INEI: Dispositivo Legal de los Distritos
Pueblos del Peru: Cerro Colorado Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Atenas (kanton)

Atenas er en kanton i provinsen Alajuela i Costa Rica. Den hadde 25 460 innbyggere i 2011, og har et areal på 127,19 km². Administrasjonssenteret er byen Atenas.
I tillegg til byen Atenas og noen mindre tettsteder består kantonen for det meste av fjell og kaffeplantasjer.


== Distrikter ==
Kantonen Atenas er delt inn i åtte distrikter:

Atenas
Jesús
Mercedes
San Isidro
Concepción
San José
Santa Eulalia
Escobal


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==
Grecia (kanton)

Grecia er en kanton i provinsen Alajuela i Costa Rica. Kantonen hadde 76 898 innbyggere i 2011. Kantonens areal er på 395,72 km². Administrasjonssenteret er byen Grecia.
Kantonen ligger ved foten av vulkanen Poás, på den sørvestlige sida, og geografien preges av en rekke høydedrag og daler. Distriktet Río Cuarto er adskilt fra resten av kantonen av fjellkjeden Cordillera Central.
Byen Grecia er kjent for kirken Parroquia la Mercedes, som er bygd av metallplater.


== Distrikter ==
Kantonen Grecia er delt inn i åtte distrikter:

Grecia
San Isidro
San José
San Roque
Tacares
Río Cuarto
Puente de Piedra
Bolívar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Grecia, Costa Rica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Los Chiles (kanton)

Los Chiles er en kanton i provinsen Alajuela i Costa Rica. Kantonen hadde 23 735 innbyggere i 2011. Kantonens areal er på 535,93 km². Administrasjonssentrum er byen Los Chiles.
Kantonen grenser til Nicaragua i nord. Byen Los Chiles ligger bare fire kilometer fra den eneste offisielle grenseovergangen mellom Costa Rica og Nicaragua. De fleste innbyggerne er av nicaraguansk opprinnelse.


== Distrikter ==
Kantonen Los Chiles er delt inn i fire distrikter:

Los Chiles
Caño Negro
El Amparo
San Jorge


== Referanser ==
Naranjo (kanton)

Naranjo er en kanton i provinsen Alajuela i Costa Rica. Kantonen hadde 42 713 innbyggere i 2011. Kantonens areal er på 126,62 km². Administrasjonssentrum er byen Naranjo.
Kantonen Naranjo ble skilt ut fra Grecia i 1886.


== Distrikter ==
Kantonen Naranjo er delt inn i åtte distrikter:

Naranjo
San Miguel
San José
Cirrí Sur
San Jerónimo
San Juan
El Rosario
Palmitos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Naranjo, Alajuela (Costa Rica) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons