jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stock Aitken Waterman

Stock Aitken Waterman også kjent som SAW, er en britisk låtskriver- og produsent-trio bestående av Mike Stock, Matt Aitken & Pete Waterman. 
De hadde stor suksess fra midten av 1980-tallet og frem til tidlig 1990-tallet. De skrev mer enn 100 UK Top 40 hits, solgt 40 millioner musikkalbum, og tjente rundt 60 millioner britiske pund.
Deres første samarbeid var sangen «Anna Maria Lena» som var Kypros sitt bidrag til Eurovision Song Contest 1984. De fikk først suksess med «You Spin Me Round (Like a Record)» av Dead or Alive da den gikk til topps på den britiske singellisten i mars 1985.


== Artister ==
Kjente artister som SAW skrev og produserte for:


== Britiske #1 hits ==
Følgene SAW-låter gikk til topps på UK Singles Chart:

1985 «You Spin Me Round (Like a Record)», Dead or Alive
1987 «Respectable», Mel and Kim
1987 «Let It Be», Ferry Aid, coverlåt av 1970 The Beatles' hit
1987 «Never Gonna Give You Up», Rick Astley
1987 «I Should Be So Lucky», Kylie Minogue
1989 «Especially for You», Kylie Minogue og Jason Donovan
1989 «Too Many Broken Hearts», Jason Donovan
1989 «Hand on Your Heart», Kylie Minogue
1989 «Ferry Cross the Mersey», The Christians, Holly Johnson, Paul McCartney, Gerry Marsden & SAW, coverlåt av Gerry and the Pacemakers 1964 hit
1989 «Sealed with a Kiss», Jason Donovan, coverlåt av Brian Hyland single
1989 «You'll Never Stop Me Loving You», Sonia
1989 «Do They Know It's Christmas?», Band Aid
1990 «Tears on My Pillow», Kylie Minogue coverlåt av Little Anthony and the Imperials sang fra 1958I tillegg til disse gikk Bananaramas «Venus» og Rick Astleys «Together Forever»  begge til topps i USA, selv om de ikke var like populære i Storbritannia.


== Eksterne lenker ==
(en) Stock Aitken Waterman på Discogs 
(en) Stock Aitken Waterman på MusicBrainz 
(en) Stock Aitken Waterman på AllMusic
Jakobsson

Jakobsson:

Åsa M. Waldau, født Jakobsson (* 1965, Örebro, Örebro län i Sverige), en svensk pastor og sanger
Kristinn Jakobsson (* 1969), en islandsk fotballdommer
Ludowika Jakobsson, født Eilers (1884, Potsdam Tyskland – 1968, Helsingfors), en tysk-finsk kunstløper
Stine Jakobsson Strømsø
Walter Andreas Jakobsson (1882, Helsingfors – 1957, Helsingfors), en finsk kunstløper
Salomonøyenes orden

Salomonøyenes orden (engelsk: Order of the Solomon Islands) er en salomonsk  orden innstiftet 18. oktober 1982 av Salomonøyenes dronning Elizabeth II. Ordenen er landets fremste utmerkelse og kan tildeles borgere av Salomonøyene, så vel som utlendinger. Salomonøyenes generalguvernør er ordenskansler.


== Inndeling ==
Salomonøyenes orden er inndelt i tre trinn:

Stjerne (Star of the Solomon Islands)
Kors (Cross of the Solomon Islands)
Medalje (Solomon Islands Medal)Mottagere har, som indikasjon på ordensinnehav, rett til å føre forkortelser etter sitt navn. For øverste grad (stjerne) er dette bokstavene SSI, for andre grad (kors) CSI og for tredje grad (medalje) SIM.


== Insignier ==
Ordenstegnene for Salomonøyenes orden har en utforming som varierer etter grad. For øverste grad, stjerne, består ordenstegnet av en fasettert stjerne med 20 tagger, fem i gull, de øvrige i sølv. Midtmedaljongen er hvit og bærer hele Salomonøyenes riksvåpen i farger. Medaljongen er omgitt av en blå bord med innskriften 
«SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.
Korsgradens ordenstegn er har korsform med utfylte korsvinkler. Midtmedaljongen er grønn og bærer skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen i farger i midten. Også her er medaljongen omgitt av en blå bord med innskriften «SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.
Medaljegradens ordenstegn er helt i sølv og har en stjernelignende utforming med åtte tagger. I midtmedaljongen er skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen preget om gitt med en bord, som bærer samme innskrift som for de to øvrige gradene.
Ordenstegnene for alle tre grader bæres i bånd om halsen. Ordensbåndet for øverste grad er utformet med tre striper i fargene grønt, gult og blått. Båndet for korsgraden er gult med en blå midtstripe med smale hvite kanter og, utenfor dette igjen, bredere grønne kanter. Medaljegradens bånd er grønt med en midtstripe i gult-blått-gult. Fargene er hentet fra Salomonøyenes flagg.


== Tildeling ==
Ordenens øverste grad tildeles for enestående innsats for land og folk eller for menneskeheten, mens andre grad tildeles for fremragende innsats for nasjonen eller menneskeheten. Ordenens tredje grad, medalje, tildeles for fortjenstfull innsats.
Ordenens øverste grad, stjerne, er i hovedsak tildelt statsoverhoder og regjeringssjefer.


== Norske innehavere ==
Professor Edvard Hviding mottok i 2010 ordenens medalje.


== Litteratur ==
«The Solomon Islands» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1578


== Eksterne lenker ==
Bilde av ordenstegnet for øverste grad, stjerne, Queen & Commonwealth – Orders, The Royal Collection
John Cameron (1872–1935)

John Cameron (født 13. april 1872 i Ayr i Skottland, død 20. april 1935 i Glasgow i Skottland) var en skotsk fotballspiller og manager. Han spilte forward for Queen's Park, Everton og Skottland. I 1899 ble han spiller-manager i Tottenham Hotspur og ledet laget frem til FA-cupen i 1901. Som et resultat av dette ble de det første laget utenfor den engelske Football League til å vinne FA-Cupen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Cameron – EU-Football.info
Matilda Boson

Matilda Linnéa Boson (født 4. desember 1981 i Linköping) er en svensk tidligere håndballspiller.  Hennes posisjon på banen var venstre kantspiller. Hun spilte for Malmslätts AIK, RP IF, Skövde HF, de danske toppklubbene FCK Håndbold og Aalborg DH og sist Spårvägen HF i hjemlandet.
Boson spilte for Sveriges kvinnelandslag i håndball under Håndball-EM 2004, 2006 og 2008, Sommer-OL 2008, Håndball-VM 2009, Håndball-EM 2010, VM 2011 og  OL 2012. Hun avsluttet karrieren etter OL 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matilda Boson – Olympedia 
(en) Matilda Boson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Matilda Boson – Sveriges olympiske komité 
(en) Matilda Boson – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Tong Fei

Tong Fei (født 25. mars 1961), kinesisk turner som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Fei vant to olympiske sølvmedaljer i turn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han kom på andreplass i svingstang bak Shinji Morisue fra Japan. Fei var også med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak USA.
Fei ble verdensmester i turn fire ganger, tre individuelle titler og en i lag.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Sølv i turn, svingstang menn  Kina
 1984  Los Angeles -  Sølv i turn, mangekamp lag  Kina


== VM-medaljer ==
 1983  Budapest - Gull i turn, frittstående   Kina
 1983  Budapest - Gull i turn, mangekamp lag  Kina
 1985  Montréal - Gull i turn, frittstående   Kina
 1985  Montréal - Gull i turn, svingstang   Kina
 1985  Montréal - Sølv i turn, mangekamp lag  Kina
 1983  Budapest - Bronse i turn, skranke  Kina
 1981  Moskva - Bronse i turn, mangekamp lag  Kina


== Eksterne lenker ==
(de) Tong Fei – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tong Fei – Olympedia 
(en) Tong Fei – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tong Fei – Gymn Forum
Francesco Canova da Milano

Francesco Canova da Milano (1497–1543) var en italiensk renessansekomponist og -luttenist.


== Liv og virke ==
Francesco da Milano var sønn av musikeren Benedetto Canova i Monza ved Milano. Luttspilleren Giovanno Testagrossa (1470–1530) ved Beatrice og Isabelle d'Estes hoff i Mantova hadde oppsyn med Francescos musikalske utdanning. 
I 1519 gikk da Milano i tjeneste hos pave Leo X. Sannsynligvis var han i Roma også under  Hadrian VI og Clemens VIIs regjeringstid. 
Sent på 1520-tallet vendte da Milano tilbake til Nord-Italia; det kan belegges at han var i Piacenza i 1528, og i 1530 var han domorganist i Milano. Innen 1535 var han tilbake i Roma som luttenist og bratsjist hos kardinal Ippolito de' Medici og som lærer hos pave Paul IIIs nevø, Ottavio Farnese. I 1538 ledsaget Canova paven under et møte med keiser Karl V av Det tysk-romerske rike og kong Frans I av Frankrike i Nice. 
Francesco da Milano døde 46 år gammel den 15. april 1543. Faren reiste en gravstein over sønnen i kirken Santa Maria della Scala i Milano.


=== Verk ===
Francesco da Milano komponerte stort sett for renessanselutt i de beslektede musikkformene  Ricercar og Fantasi. Komposisjonene hans er kontrapunktiske og de viser en underliggende påvirkning fra  motetteformen. Verkene er overlevert i over 40 ulike tabulaturer som ble trykt i Italia, Frankrike, Tyskland, Spania, Sveits og Nederlandene mellom 1536 og 1603. 
I tillegg kommer 25 ulike manuskripter, også funnet over hele Europa. På grunn av sitt uforlignelige spill fikk han allerede i sin levetid tilnavnet il Divino («den guddommelige»), en epitaf han deler med Michelangelo Buonarotti. Lucas Guarico, astrologen til Francescos mesén pave Paul III, holdt ham for å være «den viktigste og mest betydelige musiker av alle, [...] bedre enn  Orpheus og Apollon når han spilte lutt eller et annet instrument.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Francesco Da Milano, Fantasien und Ricercar, H. Ruhe, R. Evers, Moeck;
Francesco Da Milano, Opere Complete per Liuto, R. Chiesa, Editioni Suvini Zerboni-Mailand


== Eksterne lenker ==
(en) Francesco Canova da Milano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av Francesco Canova da Milano i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Francesco Canova da Milano i International Music Score Library Project
Huang Shiping

Huang Shiping (født 24. februar 1963, kinesisk skytter som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Huang Shiping vant en olympisk bronsemedalje skyting under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i konkurransen 50 meter viltmål bak sin landsmann Li Yuwei og Helmut Bellingrodt fra Colombia. Han skjøt 581 poeng som var seks poeng mindre enn gullmedaljevinneren.
Fire år senere, under sommer-OL 1988 i Seoul, kom han på andreplass, i den åpne skytekonkurransen 50 meter viltmål, med 687 poeng, to mindre enn Tor Heiestad fra Norge.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Sølv i skyting, 50 meter viltmål  Kina
 1984  Los Angeles -  Bronse i skyting, 50 meter viltmål  Kina


== Eksterne lenker ==
(en) Huang Shiping – Olympedia 
(en) Huang Shiping – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Huang Shiping – ISSF
Li Xiaoping

Li Xiaoping (født 19. september 1962), kinesisk turner som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Xiaoping vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak USA.
Xiaoping ble verdensmester i turn to ganger, i bøylehest 1981 i Moskva og i lagkonkurransen i mangekamp 1983 i Budapest.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Sølv i turn, mangekamp lag  Kina


== VM-medaljer ==
 1981  Moskva - Gull i turn, bøylehest  Kina
 1983  Budapest - Gull i turn, mangekamp lag  Kina
 1983  Budapest - Sølv i turn, bøylehest  Kina
 1981  Moskva - Bronse i turn, mangekamp lag  Kina


== Eksterne lenker ==
(en) Li Xiaoping – Olympedia 
(en) Li Xiaoping – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Li Xiaoping – Gymn Forum
Andrea Riccardi

Andrea Riccardi (født 16. januar 1950 i Roma) er en italiensk historiker. Han er grunnlegger av den katolske legmannsbevegelsen Comunità di Sant'Egidio.
Riccardi er professor i samtidshistorie ved Università degli Studi Roma Tre, og har undervist ved
La Sapienza i Roma og ved Universitetet i Bari.. Riccardi var minister uten portefølje for internasjonalt samarbeid og integrasjon i Mario Montis regjering.I 2009 ble Riccardi tildelt Karlsprisen for sin innsats for fred, solidaritet og menneskeverd. Han har også mottatt 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(it) Offisiell blogg 
(en) Offisiell blogg 
(de) Offisiell blogg 
(en) Andrea Riccardi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Li Yuejiu

Li Yuejiu (født 4. juli 1957 i Liaoning), kinesisk turner som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Yuejiu vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak USA.
Yuejiu ble verdensmester i turn i lagkonkurransen i mangekamp 1983 i Budapest.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Sølv i turn, mangekamp lag  Kina


== VM-medaljer ==
 1983  Budapest - Gull i turn, mangekamp lag  Kina
 1981  Moskva - Bronse i turn, mangekamp lag  Kina


== Eksterne lenker ==
(en) Li Yuejiu – Olympics.com 
(en) Li Yuejiu – Olympic.org 
(en) Li Yuejiu – Olympedia 
(en) Li Yuejiu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cn) Li Yuejiu – Kinas olympiske komité 
(en) Li Yuejiu – Gymn Forum
Xu Zhiquiang

Xu Zhiqiang (født 4. mars 1963 i Guangzhou), kinesisk turner som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Zhiqiang vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak USA.
Zhiqiang ble verdensmester i turn i lagkonkurransen i mangekamp 1983 i Budapest.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Sølv i turn, mangekamp lag  Kina


== VM-medaljer ==
 1983  Budapest - Gull i turn, mangekamp lag  Kina


== Eksterne lenker ==
(en) Xu Zhiquiang – Olympedia 
(en) Xu Zhiquiang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Pat Cox

Pat Cox (født 28. november 1952 i Dublin) er en irsk kringkastingsmann og politiker. 
Cox arbeidet som journalist og programleder i det statlige, irske kringkastingsselskapet Raidió Teilifís Éireann, der han var særlig kjent som programleder for nyhetsprogrammer.I 1989 ble han innvalgt i Europaparlamentet for partiet Progressive Democrats. I 1992 ble han også innvalgt som medlem i Dáil Éireann, det irske underhuset. Cox forlot Progressive Democrats i 1994, men ble gjenvalgt til Europaparlamentet som uavhengig.Han har ledet den politiske gruppen Alliansen av liberale og demokrater for Europa (ALDE) i Europaparlamentet. Fra 2002 til 2004 var han president i Europaparlamentet.Cox var fra 2005 til 2011 president i Europabevegelsen. I 2004 ble Cox tildelt Karlsprisen for sin innsats for utvidelse og demokratisering av Den europeiske union.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pat Cox – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pat Cox – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pat Cox hos Europaparlamentet 
(en) Pat Cox hos Oireachtas, Irlands parlament
György Konrád

György Konrád (født 2. april 1933 i Berettyóújfalu, død 13. september 2019 i Budapest) var en ungarsk essayist og forfatter. Han er kjent for sin innsats for frihet, som dissident under kommunistregimet i Ungarn og som forkjemper for et fredelig, føderalt Mellom-Europa.
Konrad og familien overlevde fordi de ikke var tilstede i byen da de jødiske innbyggerne i Berettyóújfalu ble deportert til Auschwitz. Nesten alle klassekameratene ble myrdet. Han var en av statsminister Viktor Orbáns tydeligste kritikere, blant annet for det Konrád mentet var Orbáns undergraving av demokratiet. I 2012 skrev Konrád i New York Times at Ungarn hadde blitt et «junk democracy».Konrád var utdannet sosiolog. I 1969 debuterte han som romanforfatter med A látogató (Besøkeren i norsk oversettelse, Gyldendal, 1975). Han skrev også essays om politiske forhold. På grunn av sin kritiske holdning til makthaverne i Ungarn, ble han i 1974 arrestert. Han ble sluppet fri, men fikk han publikasjonsforbud i hjemlandet. Han foretok reiser i Vest-Europa, USA og Australia og fikk utgitt sine verker i Vesten. Under den kalde krigen ble Konrád særlig kjent for tanken om Mellom-Europa.I 1990 ble han valgt til president i International PEN og i 1997 ble han president for Akademie der Künste i Berlin.I 2001 ble Konrád tildelt Karlsprisen for sin innsats som brobygger for rettferdighet og forsoning i Europa.Han døde den 13. september 2019.


== Utgivelser på norsk ==
Besøkeren, Oslo: Gyldendal, 1975
Havefest, Adrian Forlag 1989
Taperen, Lysaker: Adrian, 1990


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(hu) Offisielt nettsted 
(en) György Konrád – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) György Konrád på Internet Movie Database 
(en) György Konrád hos The Movie Database
Djerdap nasjonalpark

Djerdap nasjonalpark, eller Jernporten nasjonalpark (serbisk: Национални парк Ђердап / Nacionalni Park Đerdap), er en nasjonalpark på sørsiden av Jernporten (Donau) i Serbia.
Parken strekker seg 100 kilometer langs elven fra Golubac til Tekija og omfatter ca 63 690 hektar. Midtveis i parken bryter Donau igjennom de sørvestlige Karpatene.
I parken finnes over 1100 planteslag i tillegg til dyr og fugler som bjørn, gaupe, ulv, gullsjakal, svartstork, flere ugleslag og andre sjeldne arter.
Golubac festning, Tabula Traiana og utgravningene ved Lepenski Vir er blant de viktigste historiske arkeologiske funnene innenfor parkens område.  
Parkens administrasjon ligger i Donji Milanovac.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Djerdap National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anton av Bourbon

Anton av Bourbon (Antoine av Vendôme) (født 22. april 1518, død 17. november 1562) var hertug av Vendõme, konge av Navarra, sønn av Karl IV av Bourbon. 
Tittelen konge av Navarra fikk han gjennom ekteskap med Johanna III av Navarra. 
Sammen med en rekke andre franske stormenn gikk han over til hugenottene i 1555. Som prins av blodet ble han deres leder, men han manglet fasthet og måtte gang på gang gi etter for sine motstandere. Han gikk tilbake til katolisismen og kom i konflikt med hugenottene.


== Referanser ==
Johanna III av Navarra

Johanna III av Navarra (Jeanne d'Albret), (født 7. januar 1528 i Saint-Germain-en-Laye i Yvelines, død 9. juni 1572, var regjerende dronning av kongeriket Navarra fra 1555 til 1572, ektefellen til Anton av Bourbon og mor til Henrik IV av Frankrike.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johanna ble født som datter av Henrik II av Navarra og Margrete av Navarra. Margrete var søster av Frans I av Frankrike, og Johanna vokste opp ved det franske hoffet. 
Da hun var 13 år gammel inngikk hun ekteskap med Vilhelm V av Kleve, men dette ble annullert fire år senere. 


=== Gift med kong Henrik II av Frankrike ===
Etter at Henrik II ble konge giftet Johanna seg med Anton av Bourbon, som skulle bli arving til tronen om slekten Valois skulle dø ut. 
I 1555 døde Henrik II av Navarra og Johanna og hennes ektefelle ble Navarras regenter. På juledag 1560 konverterte hun og ble dermed Frankrikes mektigste hugenott. Hun innkalte til en konferanse med hugenottministrene noe som ledet til att hun erklærte kalvinismen som offisiell religion i kongedømmet. 
Hun forbød katolskr ritualer, forvisye katolske prester og nonner, ødela katolske kirker og bestilte en offentlig oversettelse av Bibelen til baskisk og bearnesisk for allmenhetens regning. Hun gjenomførte også en omorganisering og flere økonomiske og juridiske reformer.Johanna III av Navarra beskrives som liten, skjør, men rak: som person var hun intelligent, men også strikt og selvrettferdig, og hun skal ofte ha benyttet seg av sarkasme. Ifølge Agrippa d' Aubigne hadde hun «et sinne mektig nok til å styre de høyeste affærer».Maktkampen mellom katolikker og hugenotter om det franske hoffet og hele Frankrike ledet til religionskrig. Anton av Bourbon valgte å støtte katolikkene. Etter hans død ble sønnen Henrik «første prins av blodet».
I 1567 brøt krigen ut igjen og Johanna flyktet til hugenottenes by La Rochelle. I forbindelse med fredsforhandlinger startet hun offisielle samtaler om et gifrermål mellom sønnen Henrik og franskekongens søster Margrete. Johanna døde i Paris to måneder før bryllupet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Michael Tilly: «Jeanne d'Albret» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 1593–1595.
Ernst Wurm: Die Adlerin. Roman der Johanna von Navarra Speidelsche, Wien 1936, Neuausgabe 1956
Norsk kulturråds pris for lokalhistorie

Norsk kulturråds pris for lokalhistorie ble opprettet i 1973 etter innspill fra Landslaget for lokalhistorie. Kulturrådet hadde fra 1969 hatt et fast utvalg for å vurdere støtte til tiltak innenfor lokalhistorisk arbeid. Prisen ble tildelt «som anerkjennelse for en samlet gjerning eller for en enkelt overbevisende prestasjon». Prismottageren ble vedtatt av kulturrådet etter innstilling fra utvalget. Utvalget besto fra 1973 av Kjell Bondevik, Rolf Fladby og Knut Mykland.


== Prismottagere ==
1973: Knut Hermundstad
1974: Olav Kolltveit
1975: Halldor O. Opedal
1976: Hans Hyldbakk
1977: Bjarne Rabben
1978: Einar Hovdhaugen
1979: Jon Leirfall


== Litteratur ==
I arbeid for lokalhistorie og kulturvern. Landslaget for lokalhistorie 75 år 1920-1995. Trondheim, 1995.
Diane Lamein

Diane Lamein (født 18. oktober 1979 i Amsterdam) er en nederlandsk tidligere håndballspiller.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Lamein spilte først i hjemlandet for klubbene OSC Amsterdam, Aalsmeer, Van Riet Nieuwegein og VOC Amsterdam, før hun skiftet til Bundesligaklubben Bayer Leverkusen. Etter opphold i klubbene Lützellinden og Oldenburg skiftet hun til Buxtehuder i 2007.


=== Landslag ===
Med det nederlandske landslaget oppnådde hun en femteplass i Håndball-VM 2005 i Russland.
Hun hadde før Håndball-EM 2010 spilt 267 landskamper og scoret 563 mål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Diane Lamein – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Diane Lamein – Scoresway 
Profil hos VfLOldenburg.de
Emilio Colombo

Emilio Colombo (født 11. april 1920 i Potenza, død 24. juni 2013 i Roma) var en italiensk politiker for partiet Democrazia Cristiana. Han satt som parlamentsmedlem fra 1948 til 1992, var Italias statsminister 1970–1972 og utenriksminister 1980–1983 og 1992–1993. I 2003 ble han gjort til livstidssenator i Italia.
Colombo var også aktiv i europeisk politikk og europeisk integrasjon. Han var medlem av Europaparlamentet fra 1977 til 1980. Fra 1977 til 1979 var han Europaparlamentets president. Han ble på nytt valgt til medlem i 1989 og satt til 1992.
I 1979 ble Colombo tildelt Karlsprisen for sin innsats for Europa. Colombo mottok storkors av Republikken Italias fortjenstorden og var storoffiser av Æreslegionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Emilio Colombo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emilio Colombo hos Europaparlamentet