jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Blend

Blend, tidligere X-plosiv, er et norsk flerkulturelt magasin som ble utgitt som trykt magasin i perioden 1995-1998. I 2007 ble det re-lansert som nettmagasin, og 3. oktober 2010 skiftet det navn til Blend. I forbindelse med navneskiftet kom det ut et trykt spesialnummer. Shazia Sarwar var redaktør fra 2009 til 2012, da hun overtok etter Mahmona Khan. I 2012 tok Usman M. Chaudhry over som redaktør.


== Historie ==
Magasinet ble grunnlagt av søstrene Shazia Sarwar og Mahmona Khan i 1995, og første nummer på 30 sider ble utgitt i 500 eksemplarer av 14 studenter i januar 1996. Opplaget økte til 1000 eksemplarer, og magasinet ble utgitt et par ganger i året til og med 1998. Magasinet ble re-lansert som nettmagasin 1. januar 2007, og samtidig ble prisen «Årets norsk-pakistaner» etablert for å hedre norsk-pakistanske forbilder. Første prisutdeling foregikk på Internasjonalt kulturmuseum, med utdeling av et kunstverk av Tone Brenden.3. oktober 2010 skiftet magasinet navn til Blend, og i den anledning kom det ut en trykt spesialutgave. Samme dag ble det holdt prisutdeling i Rokokkosalen på Grand Hotel i Oslo, der blant andre utenriksminister Jonas Gahr Støre og den amerikanske ambassadøren Barry B. White holdt tale. Det ble delt ut flere priser, med «Årets Blend» som hovedprisen.


== Prisvinnere ==


=== Årets norskpakistaner ===
2007: Noman Mubashir, journalist NRK
2008: Hadia Tajik, stortingsrepresantat
2009: Tahir Hussain, syklet Styrkeprøven Trondheim-Oslo tandem, blind.
2010: Kadafi Zaman, journalist TV 2, «for å ha satt fokus på kontroversielle og vanskelige saker fra innvandrermiljøet».


=== Prisutdeling 2010 ===
Årets Blend: Karpe Diem «for å ha ordlagt en hverdag som mange unge kan kjenne seg igjen i.»
Årets kulturpris: Amar Faiz, designer, for å «ha vist oss at det finnes utradisjonelle veier (yrkesvalg) som er verdt å ta.»
Årets dugnadsånd: Rahma Islamic Relief Fund, for pengeinnsamlingen til ofrene etter Flommen i Pakistan 2010.
Årets ambisiøse: Fizza Kanwal Arain, skoleelev, for 17 av 18 seksere på vitnemålet
Årets idrettspris: Etzaz Hussain, fotballspiller på Manchester United


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Baksmell

Baksmell er et norsk rockeband som først var aktive fra 1980 til 1982 gjenforent ved årtusenskiftet, ga ut samlealbumet Jeg liker byer (2004). Deretter oppløst fram til 2009, da bandet gjorde en ny EP i Athletic Studio i Halden. Oppløst igjen etter ca. 2 år, men fremdeles ikke helt avviklet.


== Medlemmer ==
Bjørn Sandnes – vokal, gitar
Dag Bergersen – bass, vokal
Stein Kråbøl – gitar, tangenter, vokal
Stig Berg – trommer


== Diskografi ==
Baksmell (EP, 1980)
Må ordne opp/Tunge hjertesukk/Londonderry/Kom deg ned (1981)
Jeg liker byer (2004)
Prøv meg/Hjem til deg/Sannheten/Reset (2010)


== Eksterne lenker ==
(en) Baksmell på Discogs 
(en) Baksmell på MusicBrainz
Amund Nordal Gismervik

Amund Nordal Gismervik (født 1991 i Sola) er en norsk stuper som stuper i Pingvin Stupeklubb i Sola.
I 2011 deltok han i EM og VM. I VM tok han en historisk tiendeplass i 1 meter svikt.Skal delta på 10 meter tårnstup i OL i London 2012. Forsøkene starter den 10. august.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amund Nordal Gismervik – Olympedia 
(en) Amund Nordal Gismervik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Amund Nordal Gismervik – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping)
Jeg liker byer

Jeg liker byer er et samlealbum med Baksmell, egenutgitt under navnet Bak-plater i 2004.


== Sporliste ==
«Kom deg ned»
«Våt drøm»
«Feite Sam»
«Lukkede rom»
«Nye ører»
«Svartsyn»
«Fly ut»
«Jeg liker byer»
«Bobler av liv»
«Gal»


== Eksterne lenker ==
(en) Jeg liker byer på Discogs
Må ordne opp/Tunge hjertesukk/Londonderry/Kom deg ned

Må ordne opp/Tunge hjertesukk/Londonderry/Kom deg ned er en EP med Baksmell, utgitt i 1981 av bandet selv.


== Sporliste ==
«Må ordne opp»
«Londonderry»
«Kom deg ned»
«Tunge hjertesukk»
Plötzensee (minnesmerke)

Minnesmerket Plötzensee er opprettet til erindring av ofrene for nasjonalsosialismen i Plötzenseefengselet. Det ble innviet i 1952 og befinner seg i utkanten av dagens fengsel.


== Eksterne lenker ==
(en) Gedenkstätte Plötzensee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Minnesmerkets offisielle hjemmeside
Overføringsfunksjon

En overføringsfunksjon beskriver forholdet i frekvensplanet mellom utgangs- og inngangssignal for lineære, analoge elektroniske forsterkertrinn eller filtre.

Overføringsfunksjonen er den formelle betegnelsen for den matematiske beskrivelse av oppførselen til et forsterkertrinn eller filter der hvor U(s) er inngangen, Y(s) utgangen, overføringsfunksjonen blir 

  
    
      
        G
        (
        s
        )
        =
        
          
            
              Y
              (
              s
              )
            
            
              U
              (
              s
              )
            
          
        
      
    
    {\displaystyle G(s)={\frac {Y(s)}{U(s)}}}
  Dersom systemet er i ro ved starten av betraktningen kan laplacetransformasjonen brukes til å beskrive slike systemer.
Innen digital signalbehandling er overføringsfunksjonen også relevant, når de digitale verdiene beskriver analoge systemer.
Den relevante beskrivelsen inneholder

absolutt forsterkning (for en gitt frekvens)
forsterkningen som funksjon av frekvensen (frekvensresponsen)
fasen mellom utgang og inngang som funksjon av frekvensenOverføringsfunksjonen kan beskrives fullstendig ved en av disse metodene

matematisk
grafisk
ved å beskrive polenes typer og beliggenheter i frekvensplanet. (Dette er ikke alltid tilstrekkelig for en fullstendig beskrivelse)Overføringsfunksjonen er noenlunde synonym med frekvensresponsen, men for sistnevnte kan fasegang og absoluttforsterkning mangle.
Forvrengning og støy er begreper som ikke er del av overføringsfunksjonen.
Rolf Eilhardt Pedersen

Rolf Eilhardt Pedersen (født 15. oktober 1934, død 26. juni 2011) var sjøoffiser og tidligere Generalinspektør for Sjøforsvaret.
Pedersen begynte på Sjøkrigsskolen i 1953, og ble uteksaminert i 1957. Han gikk deretter gradene i MTB-våpenet, til han i 1977 tok kommandoen på KNM «Narvik». Deretter var han fra 1982 sjef for Sjøforsvarets kompetansesenter, KNM «Tordenskjold». Han ble kontreadmiral og var sjef for sjøstridskreftene i Sør-Norge fra 1983 til han ble sjef for Sjøforsvarets forsyningskommando i 1986. Fra 1989 til 1992 var han Generalinspektør for Sjøforsvaret, våpengrenens øverste sjef. Han ble i 1992 viseadmiral og beordret til tjeneste i NATOs atlanterhavskommando. Han møtte også for NATOs militærkomité. Pedersen ble pensjonert i 1995.


== Kilder ==
Hvem er hvem 1994
Nekrolog Aftenposten 18. juli 2011
65-årsjubileum, Aftenposten 15. oktober 1999
Malakal

Malakal (engelsk: Malakal, arabisk: ملكال Malakāl‎) er en by  i Malakal fylke, Øvre nilen, nordøst i Sør-Sudan, nær grensene til Sudan og Etiopia. Byen ligger ved bredden av Hvite Nil, rett nord for sitt samløp med Sobatelva.
Byen ligger omtrent 650 km på vei direkte nord for Juba, Sør-Sudans hovedstad og største by.


== Referanser ==
J.A.G. Acke

Johan Axel Gustaf Acke, (oftest kalt J.A.G. Acke, opprinnelig Andersson), (født 7. april 1859 i Stockholm, død 5. september 1924 i Vaxholm), var en svensk maler, tegner og  billedhugger.
Acke var sønn av  botanikeren Nils Johan Andersson og kunstneren Anna Tigerhielm og bror av  Elias Anckers. Han giftet seg med Eva Acke i 1891. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Acke hos Konstnärslexikonet Amanda
Eva Acke

Eva Maria Acke, opprinnelig Topelius (1855–1929) var en finlandssvensk maler som i voksen alder var bosatt i Sverige. Hun var datter av forfatteren Zacharias Topelius. I 1891 giftet hun seg med  kunstneren J.A.G. Acke.


== Kunstnerboligen Villa Akeleja ==
På adressen Pilgatan 5 i Vaxholm ligger Villa Akeleja, som var hjemmet til kunstnerparet Johan Axel Gustaf og Eva Acke fra 1901 til 1924. Da de kjøpte huset i 1901 engasjerte de arkitekt Ernst Stenhammar til å tegne et tilbygg samt å endre det eksisterende bygget. Acke deltok selv i planleggingen av ombyggingen. Resultatet ble et av Sveriges første – kanskje det aller første – hus med helt åpen romløsning. I juni 1981 ble Villa Akeleja status som byggnadsminne. I 2015 åpnet J.A.G. Acke-museet i villaen, som eies og drives av kunsteksperten Claes Moser og hans ektefelle Susanna Evers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eva Acke (Topelius) hos Konstnärslexikonet Amanda.
Topelius, Eva hos Uppslagsverket Finland.
Jinping (Shantou)

Jinping (kinesisk: 金平区; pinyin: Jīnpíng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Shantou (Swatow) i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 108,71 km² og teller ca. 740.000 innbyggere (2003). Det er sete for byregjeringen i Shantou.


== Eksterne lenker ==
Infoside
ʿAbd Rabuh Mansur Hadi

ʿAbd Rabbuh Manṣūr Hādī (arabisk: عبد ربه منصور هادي; født 1. september 1945 i Abyan, Protektoratet Aden), også kalt Abd al-Rab Mansur al-Hadi (tilsvarende عبدالرحمن منصور الهادي), er en jemenittisk politiker for Den allmenne folkekongressen som var landets president fra 27. februar 2012 til 7. april 2022. Han var tidligere visepresident fra 3. oktober 1994 til 2012. 
Mellom 4. juni og 23. september 2011, var han fungerende president i Jemen, mens ʿAlī ʿAbdullāh Ṣāliḥ var innlagt på sykehus i Saudi-Arabia etter angrepet på presidentpalassen under opprøret i Jemen i 2011.
23. november, ble Hādī igjen fungerende president, etter at Ṣāliḥ undertegnet en maktoverføringsavtale før presidentvalget "for å få imunitet mot rettforfølgelse." Hādī "måtte danne en nasjonal samlingsregjering og arrangere presidentvalg innen 90 dager", mens Ṣāliḥ forsatt var president på papiret.
Etter å ha vunnet et valg uten motkandidater 21. februar ble han landets nye president. Han gikk av 7. april 2022 og overlot makten til et nyopprettet presidentråd med åtte medlemmer og som ledes av Rashad Muhammad al-Alimi. Formålet med omorganiseringen skal være å få en slutt på borgerkrigen i Jemen.


== Referanser ==
Alek Wek

Alek Wek (født 16. april 1977) er en sørsudansk-britisk modell som begynte sin karriere som motemodell da hun var 18 år i 1995. Som den første svarte modell med et utseende som ikke bekrefter hvit, vestlig estetikk, har hun blitt hyllet for sin innflytelse på oppfatningen av skjønnhet i moteindustrien. Hun tilhører den etniske folkegruppen dinkaene i det som i dag er Sør-Sudan, men flyktet til Storbritannia i 1991 for unnslippe borgerkrigen i Sudan. I dag bor hun i Brooklyn, New York.


== Karriere ==

Wek ble oppdaget av en modellspeider på et utendørs marked ved Crystal Palace i London i 1995. Wek ble kåret til årets beste modell i 1997 av MTV. Wek ble i 1997 den første afrikanske modellen som ble avbildet på forsiden av bladet Elle. I 2011 opptrådte Wek som gjestedommer i det amerikanske TV-programmet Next Top Model. 
Wek er aktivist for World Vision, en organisasjon som bekjemper hiv/aids, ambassadør for Leger Uten Grenser i Sudan og ambassadør for UNICEF. I 2007 ga hun ut sin selvbiografi med tittelen  Alek: From Sudanese Refugee to International Supermodel («Alek: Fra sudanske flyktning til internasjonal supermodell»), som dokumenterte hennes lange reise fra en barndom med stor fattigdom og sult i Sør-Sudan til catwalkene og motebransjen i Europa.
Hun er tante til motemodell Ataui Deng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alek Wek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alek Wek på Internet Movie Database 
(en) Alek Wek hos The Movie Database 
(en) Alek Wek på Instagram 
(en) «Alek Wek» hos Fashion Model Directory
William Nyuon Bany

William Nyuon Bany (død 13. januar 1996) var en sør-sudansk politiker og høytstående offiser i den sudanske frigjøringshæren. 
Bany snakket flytende arabisk og litt engelsk og han oppmuntret mange ungdommer til å støtte frihet for Sør-Sudan og uavhengighet fra Sudan. Bany var anerkjent som en patriot for Sør-Sudan som elsket sitt folk og integriteten i hans land. Bany og hans livvakter ble drept i 1996. Det er fremdeles knyttet stor usikkerhet til hvem som egentlig utførte drapene.
Regjeringen Modrow

Regjeringen Modrow var en reformsosialistisk regjering i DDR (Ministerrådet i DDR) som ble ledet av Hans Modrow. Hans Modrow ble valgt til Formannen for Ministerradet 13. november 1989. Regjeringen hans ble bekreftet av Folkekammeret 18. november 1989, ni dager etter murens fall og en måned etter at Erich Honecker måtte gå av. Senere 5. februar 1990 ble noen representanter for borgerbevegelsen utnevnt til medlemmer av regjeringen som ministre uten portfølje. Den regjeringen ble da også kalt «regjeringen for nasjonal ansvar» (Regierung der nationalen Verantwortung). Denne regjeringen arbeidet til etter den første demokratiske valget regjeringen under Lothar de Maizière ble bekreftet av Folkekammeret 12. april 1990.
Joseph Garang

Joseph Garang (født ca. 1926, død 28. juli 1971) var en sør-sudansk politiker på 1960-tallet. 
Garang var medlem av det sudanske kommunistpartiet. I juli 1971 ble Garang og flere henrettet etter å ha blitt dømt som sammensvoren under det kortvarige statskuppet som styrtet regimet til tidligere president Gaafar Nimeiry.
Robert Nozick (bok fra 2002)

Robert Nozick er en bok redigert av David Schmidtz som ble utgitt i 2002. Boken inneholder ni essays om filosofien til den amerikanske tenkeren Robert Nozick. Fire av disse fokuserer utelukkende på Nozicks bok Anarchy, State and Utopia, et sammenligner Nozicks The Nature of Rationality med hans Anarchy, State and Utopia, to essays handler om Nozicks behandling av fri vilje og kunnskap i Philosophical Explanations, mens de to siste utforsker The Examined Life. Boken fikk god kritikk av Tamar Szabó Gendler i The Philosophical Review.


== Referanser ==
Rebecca Nyandeng De Mabior

Rebecca Nyandeng De Mabior er en høytstående politiker fra Sør-Sudan. 
Nyandeng har blant annet sittet som vei-og samferdselsminister i den sørsudanske regjeringen og etter løsrivelsen fra Sudan ble Nyandeng utnevnt til rådgiver for den sør-sudanske presidenten. 
Nyandeng er enken etter John Garang De Mabior som døde i en helikopterulykke 30. juli 2005. Nyandeng har blant annet besøkt USA der hun møtte tidligere president George W. Bush. Nyandeng besøkte også University of Iowa hvor hennes avdøde ektemann var blitt utdannet, før den andre borgerkrigen i Sudan brøt ut på 1980-tallet. Hun hadde i mange år hatt et stort engasjement for sørsudansk uavhengighet og frihet fra Sudan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sudan Tribune - Rebecca Nyandeng Garang de Mabior
Joseph Lagu

Joseph Lagu (født 21. november 1931 i Madiland, i dagens Sør-Sudan) er en sudansk politiker.
Lagu ble uteksaminert fra den militære høyskolen i Omdurman i mai 1960 før han begynte som offiser i den sudanske hæren. I juni 1963 deserterte han fra det sudanske militæret og han sluttet seg til den sørsudanske motstandsbevegelsen mot den muslimske regjeringen i Sudan. Etter å ha flyttet til Storbritannia sammen med sin familie, holdt Lagu en ganske lav politisk profil, selv om han noen ganger dukket opp i politiske debatter.


== Referanser ==
Svein Hallvard Torkildsen

Svein Hallvard Torkildsen (født 27. mai 1947 i Oddernes) er en norsk lærer og lærebokforfatter. 
Torkildsen har lærerutdannelse fra lærerskolen i Menigheten Samfundet i Kristiansand og har vært lærer der i en årrekke. Han har arbeidet spesielt med matematikkfaget og har utgitt boka Sirkel på Aschehougs Forlag, et matematikkverk for ungdomstrinnet. Forlaget presenterer også verket som nettressurs. Boka er utgitt sammen med Marianne Maugestein.
I 2005 ble han tildelt Bernt Michael Holmboes minnepris, Holmboeprisen av Norsk Matematikkråd som begrunnet tildelingen slik: Han har gjennom sin lærergjerning utvist et brennende engasjement i klasserommet. Han gir elevene utfordringer, samtidig som han evner å differensiere undervisningen og når frem til den enkelte elev. Tilliten til egne elever som tenkende mennesker og utøvere av matematikk har vært grunnleggende i hans undervisning, og han har alltid lagt stor vekt på elevenes forståelse av matematikken. Han inspirerer elevene og lar sitt engasjement smitte over på dem.


== Familie ==
Svein Hallvard Torkildsen er sønn av skipsfører Torleiv Torkildsen fra Kristiansand (1913–1988). De to første barneårene bodde han på gårdsbruket Bispegra som tilhørte bestefaren, gårdbruker Theodor Thorkildsen. Han er også etterkommer etter Torkild Valand i fjerde slektsledd.


== Bibliografi ==
2006 Sirkel: Matematikk for ungdomstrinnet
Gongsun Zan

Gōngsūn Zàn (tradisjonell kinesisk: 公孫瓚; forenklet kinesisk: 公孙瓒; død 199 AD), stilnavn Bóguī (伯珪), var en kinesisk krigsherre fra Liaoxi aktiv under slutten av Han-dynastiet og forspillet til de tre rikers tid i Kinas historie. Hans yngre brødre het Yue og Fan. 
Man vet lite om Zàns tidlige liv, men man vet at han studerte sammen med Lu Zhi og Liu Bei. Siden satte He Jin ham til å slå ned opprør i nord, noe han også klarte. Etter en misforståelse mellom Zàn og hans herre Liu Yu angrep han Yu og tok kontrollen over det omliggende området, men til tross for den folkelige oppfatningen fikk han aldri formelt tittelen prefekt. På denne tiden kom hans tidligere medstudent Liu Bei til ham og gikk i Zàns tjeneste, og ble satt til å forsvare byen Pingyuan. To halvbrødre holdt nå mye av makten i Kina; Yuan Shao i nord, Zàns konkurrent, og Yuan Shu i sørøst. Etter en uenighet mellom brødrene inngikk Zàn en allianse med Shu og sendte Gongsun Yue for å hjelpe Shus general Sun Jian å gjeninnta Yangcheng, men Yue døde i felttoget. Med dette som unnskyldning kjempet Zàn mot Shao etter at en plan om å overta Han Fus landområder mislyktes. Gōngsūn Zàn tapte krigen og begikk selvmord, og drepte også sin kone og sin sønn Gongsun Xu. 


== Fiktiv biografi ==
I 1300-tallsromanen Beretningen om de tre kongedømmer, skrevet av Luo Guanzhong, var Zàn lederen for en Hàn-kavaleristyrke som tjente ved Kinas nordlige og østlige grenser, og som kjempet mot diverse ikkekinesiske folkeslag. I 191 deltok han i felttoget mot Dong Zhuo, krigsherren som hadde inntatt Luoyang og som holdt keiseren som gissel og brukte sin stilling til å ta kontrollen over et stadig større territorium. Sent samme år utnevnte Zàn Zhao Yun til general, men Yun slo seg senere sammen med Liu Bei, som i romanen tjente under Zàn sammen med sine brødre Guan Yu og Zhang Fei i felttoget mot Dong Zhuo. Zàn og Bei hadde kjent hverandre i mange år og hadde studert sammen da de var yngre. I 190-åra utkjempet han en rekke slag mot krigherren Yuan Shao om kontrollen over Nord-Kina, hvorav det første var slaget om Jieqiao. Han ble endelig beseiret av Yuan i slaget ved Yijing i 199, og begikk selvmord ved å brenne pagoden han befant seg i.
Gōngsūn Zàn var også kjent som "Baima-generalen," og særlig kjent for elitekavaleribrigade fra Baima, som kun brukte rene hvite hester (Baima = "Hvit hest"). Han begynte tilsynelatende med dette da det viste seg at stammefolkene han kjempet mot regnet hvite hester som hellige, og ville heller flykte fra dem enn å kjempe mot dem.
Magnar Kleiven

Magnar Kleiven (født 1. oktober 1951) er en norsk forfatter, lege, musiker og komponist fra Bamble i Telemark. Han var tidligere medisinsk fagsjef i NHO med spesialfelt innenfor inkluderende arbeidsliv, arbeidsmiljø og sykefravær.
Kleiven har skrevet boka Ikke bland doktor’n borti helsa di. Sammen med kona si, Unni-Lisbeth Kleiven, har han også  skrevet boka En vandring i undring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Magnar Kleiven i BIBSYS
Ernæringsøkonomi

Ernæringsøkonomi er et syntetisk konsept som handler om samspillet mellom økonomiske systemer, ernæringsstatus og matsikkerhet, og hvordan endringene i det førstnevnte påvirker det sistnevnte.
Om økonomiske og miljømessige endringer i en samfunn påvirker tilgangen til mat, matsikkerhet, og mathelse, inntil da er dette samspillet mellom kultur og biologi i neste omgang knyttet til bredere historiske og økonomiske tendenser assosiert med globalisering. Ernæringsstatus påvirker den generelle, samlede helsestatus, potensielt arbeidsevner og generell potensial for økonomisk utvikling (enten i henhold til menneskelig utvikling eller tradisjonelle vestlige modeller) for enhver gitt menneskegruppe.


== Eksterne lenker ==
Det daglige brød – her og i Paris, Aftenposten 25. november 1996
Health and nutrition economics: diet costs are associated with diet quality (PDF) Asia Pac J Clin Nutr 2009
Wolfgang Ullmann

Wolfgang Ullmann (født 18. august 1929 i Bad Gottleuba-Berggießhübel i Tyskland, død 30. juli 2004 i Adorf/Vogtl. i Tyskland) var en tysk teolog, historiker, politiker (Demokratie Jetzt, Bündnis 90/Die Grünen) og utgiver.
Wolfgang Ullmann tok eksamen artium i Dresden i 1948. Han studerte fra 1948 til 1954 teologi og filosofi ved Humboldt-universitetet i Berlin og Georg-August-Universitetet i Göttingen. Etter at han tok doktorgraden tok han stilling som prest på Colmnitz (Pretzschendorf) i DDR. I 1978 ble han dosent for kirkehistorie i Berlin. 
I september 1989 grunnla han sammen med Konrad Weiß og Ulrike Poppe borgerbevegelsen Demokratie Jetzt. I februar 1990 ble han utnevnt til minister uten portfølje i regjeringen Modrow og etter det første demokratiske valget i DDR den 18. mars 1990 ble han medlem i Folkekammeret, DDRs parlament. Fra 3. oktober 1990 til 1994 var han medlem i Forbundsdagen og fra 1994 til 1998 i Europaparlamentet.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wolfgang Ullmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wolfgang Ullmann hos Europaparlamentet