jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
MS «Solundir» (1989)

MS «Solundir» er en hurtigbåt som gikk i rute for Fjord1 Fylkesbaatane fra 1993 til 2009 mellom Bergen og Sogn og Fjordane.
Båten var byggenummer 1593 fra Kværner Fjellstrand og ble levert som «Leopardo» i 1989 Cat Lines i Valencia i Spania. Den var sertifisert for 267 passasjer. I Spania gikk båten i rute i området mellom Barcelona og Mallorca.
I 1993 ble båten solgt til Kristiansund og døpt om til «Ocean Bird». Senere dette året ble hun solgt til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane der hun ble omdøpt til MS «Solundir». «Solundir» gikk i rute Bergen-Flåm om sommeren. Resten av året gikk den i rutene Bergen-Selje og Bergen-Sogndal.
I 2011 ble båten solgt og transportert til Afrika.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1989
Bygget av: Kværner Fjellstrand (byggenummer 1593)
Brutto RT: 446
Netto RT: 147
Fart: 39 knop
Passasjerkapasitet: 267
Lengde: 38,8 meter
Bredde: 9,4 meter
Motor: 2x 16cyl. 4T DM (MTU, Friedrichshafen), 5550 bHK


== Historie ==
1989: Juli: Levert som «Leopardo» for Fjellstrand A/S, Omastrand/Bergen-NIS
1989: Juli: Levert videre til Cat Lines SA, Valencia, Sp.
1993: Aug.: Solgt til Ocean Bird AS, Kristiansand-NIS. Omdøpt «Ocean Bird»
1993: Aug.: Innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Florø. Omdøpt «Solundir»
1997: Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
2005: Mars: Rederiet omdøpt Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø
2011: Mars: Solgt til Afrika, omdøpt «Bekelya», løftet ombord i «Beluga Faith»


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 17. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8822351 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Solundir» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Norges Handelsstands Forbund

Norges Handelsstands Forbund (NHF) var en arbeidsgiverorganisasjon som skulle ivareta den private handelens interesser. Medlemmene var organisert i lokale handelsstandsforeninger. Forbundet ble stiftet som Den Norske Handelsstands Fællesforening i 1889, og ble omorganisert og gitt nytt navn i 1919. I 1990 gikk forbundet inn i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon (HSH).


== Litteratur ==
Hodne, Fritz (1989). God handel : Norges Handelsstands Forbund gjennom 100 år. Oslo: Norges Handelsstands Forbund. ISBN 82-90526-05-9. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arkivet etter Norges Handelsstands Forbund på arkivportalen.no
The Stringers

The Stringers var et band fra Bergen som spilte på begynnelsen av 1960-tallet. Svein Erik «Småen» Dahle gitar, Arne «Pluggen» Brakstad gitar, Finn «Bobbo» Nysether slagverk og Trond Bjarke bass, var grunnleggerne av bandet. Helge Nilsen vokalist fra 1962. Andre kjente medlemmer var Jan Foss gitar og Svein Arne Amundsen slagverk fra 1964. Rune Larsen fra 1964 dels i duo med Helge Nilsen.
Stringers danket ut selveste Beatles på listetoppene med «Do you love me anymore». Helge Nilsen mintes spesielt starthjelpen fra Rolv Wesenlund som var innspillingssjef i plateselskapet Philips. Fjernsynsreklame fantes ikke på den tiden, men Nilsen var også Brann-spiller, og under en kamp mot Skeid på Bislett stadion i 1964 kom Wesenlund til mikrofonen og opplyste at Nilsen var Branns nummer 7. Deretter satte han på «Do you love me anymore» over høyttaleranlegget.Stringers ble kåret som Bergens beste popband i 1965.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) The Stringers på Discogs
The Stringers hos Rockipedia
Ole Tjøtta

Ole Tollefsen Tjøtta (født 23. april 1880 på Klepp, død 20. september 1930 samme sted) var en norsk kunstmaler, med motiver hentet fra Jæren.  Han brukte også navneformene Ole Thjøtta, Ole Tjøte og  Ole Tollefsen.


== Oppvekst og studieår ==
Ole var sønn av gårdbruker Tollef Johannessen og Berta Serine Olsdatter.  Oppveksten var preget av stor fattigdom.  I 1898 fikk han tegneundervisning av maleren Sigurd Moe ved Stavanger tekniske aftenskole.
Ekteparet Hulda og Arne Garborg hjalp det unge kunstnertalentet, slik at han kunne reise til Christiania for å få opplæring.  Omkring 1900 var han elev ved Den kongelige Tegneskole, forløperen til Statens håndverks- og kunstindustriskole.  Han var også elev med Harriet Backers malerskole, i 1902.  
I 1902 debuterte Tjøtta på Statens høstutstilling.
I Christiania fikk han hjelp av industrilederen og kunstsamleren Olaf Schou  og Erik Werenskiold  til å reise til København, der han oppholdt seg ved Laurits Tuxens malerskole i 1903-07.   Tilbake til Norge brakte han maleriet «Bondebegravelse», som nå er i eie hos Stavanger kunstmuseum.  I 1909-10 var han elev av Christian Krohg ved Statens kunstakademi i Christiania.


== Liv og arbeid ==
Hovedmotiv for Tjøtta var hele tiden jærhuset og landskapet på Jæren.  Tjøtta hadde to separatutstillinger i Stavanger Kunstforening, og han bidro også til en rekke kollektivutstillinger.Depresjon gjorde av Tjøtta ikke var aktiv som maler i perioden 1912-17.   De siste leveårene malte han med pastellkritt, arbeid av svært vekslende kvalitet.  
I det gamle Apoteket Viben på Bryne har Tjøtta laget utsmykkingen i ekspedisjonen, i 1922.Ole Tjøtta var gift med Margit(h) Andrea Torkildsen fra Salhus (f. 5. mai 1889, d. 23. desember 1957)[trenger referanse] 
På gravsteinen hennes står navneforma Thjøtta.På Time kirkegård er det en minnehaug over maleren.


== Utstillinger ==
1902 Statens Høstutstilling
1906 Kollektivutstilling, Christiania
1910 Stavanger Kunstforening, kollektivutstilling
1919 Stavanger Kunstforening, separatutstilling
1925 Stavanger Kunstforening, jubileumsutstilling
1927 Blomqvist Kunsthandel, Oslo, kollektivutstilling
1928 Stavanger Kunstforening, kollektivutstilling
1930 Stavanger Kunstforening, separatutstilling
1941 Stavanger Kunstforening, minneutstilling
1965 Oslo Kunstforening, minneutstilling
1965 Stavanger Kunstforening, Rogalands kunst gjennom 100 år
1983 Hå gamle prestegård, kollektivutstilling


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Aadnøy, red. (1979). Bygd og by i Norge - Rogaland. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-10968-0. 


== Eksterne lenker ==
««Spegel» på mølla». Jærbladet. 6. juni 2006. Besøkt 1. januar 2012.  Kunstutstilling på Bryne Mølle med bilde av Ole Tjøtta.
Martti Miettunen

Martti Juhani Miettunen (født 17. april 1907 i Simo, død 19. januar 2002 i Helsingfors) var en finsk politiker for Centerpartiet. Han var Finlands statsminister fra 14. juli 1961 til 13. april 1962 og igjen fra 30. november 1975 til 15. mai 1977 (to regjeringer).
På 1950-tallet var Miettunen medlem av flere regjeringer og var 
samferdselsminister, landbruksminister og finansminister. Fra 1958 til 1973 var han landshøvding i Lapplands län. Miettunen dannet sin første regjering i 1961, en mindretallsregjering med ministre fra Agrarförbundet (senere kalt Centerpartiet). Han var igjen landbruksminister fra 1968 til 1970.I 1975 ble han kalt til å bli statsminister på nytt for å løse en langvarig regjeringskrise. Miettunen dannet 30. november 1975 en flertallsregjering bestående av Centerpartiet, Socialdemokraterna, Svenska folkpartiet, Liberala folkpartiet og Demokratiska Förbundet för Finlands Folk (DFFF). Regjering ble kalt «nödlägesregering». Sosialdemokratene og det venstreorienterte DFFF forlot imidlertid regjeringen og 29. september 1976 dannet Miettunen en ny mindretallsregjering bestående av Centerpartiet, Svenska folkpartiet og Liberala folkpartiet. Hans tredje regjering varte til 15. mai 1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Martti Miettunen hos Finlands riksdag 
(sv) Martti Miettunen hos Finlands statsråd
Brevmerke

Et brevmerke er en frimerkelignende etikett som plasseres på brev og andre postforsendelser i tillegg til ordinær frankering. Merkene brukes for å samle inn penger til og å øke bevissthet om veldedige formål. De eldste kjente julemerkene er danske julemerker fra 1904, og julemerker er den vanligste formen for brevmerker. Med utgangspunkt i det engelsk navnet kalles slike merker også for «cinderellamerker».
Det eldste norske julemerket er utgitt av Norske Kvinners Sanitetsforening i 1906, har et bilde av dronning Maud og teksten «til kamp mod tuberkulosen». Det eldste kjente brevmerket som er utigtt i Norge er fra 1897 og en utstilling i Lillehammer.  
Brevmerker har vært utgitt for veldedighet, som reklame for varer og utstillinger, som opprop for saker som avhold og målsak, diakoni, politiske partier og andre organisasjoner.


== Litteratur ==
Einar Økland. Brevmerke på norsk post : eit utval av reklamemerke, julemerke, propaganda, utstillingsmerke o.a. Samlaget, 1988. ISBN 82-521-3104-2
Vemund Ljødal. Norske brevmerker. Egen forlag, 1998-2002. 4 bind.
Brevmerker 1897-2001. 2. utg. 2002 ISBN 82-91774-08-0
Brevmerker med ukjent utgiver, 1897-1998. 1998. ISBN 82-91774-05-6
 Merkater i Norge. 2000. ISBN 82-91774-06-4
Julemerker. – 2001. ISBN 82-91774-07-2


== Eksterne lenker ==
(en) Cinderella stamps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Einar Øklands samling av norske brevmerker (intervju, kommentarer og eksempler)
Ruzi Ying

Barnet Yīng (tradisjonell kinesisk: 孺子嬰; forenklet kinesisk: 孺子婴; hanyu pinyin: Rúzi Yīng; født 5 e.Kr., død 25 e.Kr.), født Liú Yīng (劉嬰), var den femtende og siste keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 6 til 8 e.Kr.. 


== Biografi ==
Etter at keiser Han Pingdi ble drept uten å ha en arving, valgte regent Wang Mang den yngste av alle tenkelige kandidater til å etterfølge ham for å kunne opprettholde sin makt i regjeringa. Også Yīng ble snart avsatt av Wáng, som gjorde seg selv til keiser for det «nye» Xin-dynastiet, og slik ble Hàn-dynastiet midlertidig avskaffet. Under Xin-dynastiet ble Yīng satt i en effektiv husarrest; han var isolert så lenge at da han kom ut igjen som voksen kjente han ikke igjen vanlige dyr. Før Xin-dynastiet ble styrtet i 23 var det mange ambisiøse menn som hevdet de ønsket å gjenopprette Hàn. I 25 startet et opprør mot den midlertidige keiseren Han Gengshidi. Yīng ble involvert i opprøret, og ble drept da det ble slått ned i 25. Rúzi Yīng har blitt sett på som et tragisk uskyldig barn som har blitt et offer for sine omgivelser. Han har ofte blitt kalt «keiser Rúzi», men dette er feilaktig da han aldri formelt besteg tronen som keiser, det var han for ung til, og tittelen hans var kronprins og hersker for riket.
Phyciodes

Phyciodes er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler.


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, svarte og oransje sommerfugler.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.
Larvene lever på planter i kurvplantefamilien.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i både Nord- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Phyciodes Hübner, 1819
Phyciodes batesii (Reakirt, 1865)
Phyciodes cocyta (Cramer, [1777])
Phyciodes graphica (R. Felder, 1869)
Phyciodes mylitta (W. H. Edwards, 1861)
Phyciodes orseis W. H. Edwards, 1871
Phyciodes pallescens (R. Felder, 1869)
Phyciodes pallida or Phyciodes pallidus (W. H. Edwards, 1864)
Phyciodes picta (W. H. Edwards, 1865)
Phyciodes phaon (W. H. Edwards, 1864)
Phyciodes pulchella (Boisduval, 1852)
Phyciodes texana (W. H. Edwards, 1863)
Phyciodes tharos (Drury, [1773])


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Phyciodes på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Phyciodes i Encyclopedia of Life 
(en) Phyciodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phyciodes hos ITIS 
(en) Phyciodes hos NCBI 
(en) Kategori:Phyciodes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyciodes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Telenassa

Telenassa er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler.


== Utseende ==
Små, brune og oransje sommerfugler.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten finnes bare i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Telenassa Higgins, 1981
Telenassa abas (Hewitson, 1864)
Telenassa berenice (Felder & Felder, 1862)
Telenassa delphia (Felder & Felder, 1861)
Telenassa fontus (Hall, 1928)
Telenassa jana (Felder & Felder, 1867)
Telenassa notus (Hall, 1917)
Telenassa sepultus (Hall, 1928)
Telenassa teletusa (Godart, 1824)


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Telenassa på Tree of life
Butterflies of the Andes – Telenassa jana


== Eksterne lenker ==
(en) Telenassa i Encyclopedia of Life 
(en) Telenassa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Telenassa hos ITIS 
(en) Telenassa hos NCBI 
(en) Kategori:Telenassa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Dagon

Dagon er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene.


== Utseende ==
Små, brune sommerfugler, vingene med lyse bånd og flekker.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen, langs Andesfjellene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Dagon Higgins, 1981
Dagon pusilla Salvin, 1869
Dagon catula Hopffer, 1874
Dagon morena Röber, 1913


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Dagon på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Dagon i Encyclopedia of Life 
(en) Dagon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dagon hos ITIS 
(en) Dagon hos NCBI 
(en) Kategori:Dagon (Nymphalidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Bilde av typeeksemplaret av Dagon catula
Ortilia

Ortilia er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene.


== Utseende ==
Små, brune eller oransje sommerfugler.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Ortilia Higgins, 1981
Ortilia dicoma (Hewitson, 1864)
Ortilia gentina Higgins, 1981
Ortilia ithra (Kirby, 1900)
Ortilia liriope (Cramer, 1775)
Ortilia orthia (Hewitson, 1864)
Ortilia orticas (Schaus, 1902)
Ortilia polinella (Hall, 1928)
Ortilia sejona (Schaus, 1902)
Ortilia velica (Hewitson, 1864)


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Ortilia på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Ortilia i Encyclopedia of Life 
(en) Ortilia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ortilia hos ITIS 
(en) Ortilia hos NCBI 
(en) Kategori:Ortilia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Bilder av Ortilia gentina
Digermulfjellet

Digermulfjellet er et fjell helt sør i Gamvik kommune i Finnmark. Det er foreslått å bygge vindmøllepark med 50 vindturbiner på fjellet. Anlegget vil beslaglegge 16 km². Forslaget er p.t. (januar 2012) til behandling i Norges vassdrags- og energidirektorat.


== Referanser ==
Antillea

Antillea er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene.


== Utseende ==
Ganske små sommerfugler (vingespenn ca. 20 millimeter). Vingene er brune med oransje flekker som danner ett nettmønster.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.
Larvene lever på planter i akantusfamilien (Acanthaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på de store Antillene, og er kjent fra Jamaica, Cuba og Puerto Rico, også fra St. Kitts.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Antillea Higgins, 1959
Antillea pelops (Drury, [1773])
Antillea proclea (Doubleday, [1847])


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Antillea på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Antillea i Encyclopedia of Life 
(en) Antillea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Antillea hos ITIS 
(en) Antillea hos NCBI 
(en) Kategori:Antillea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Atlantea

Atlantea er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene.


== Utseende ==
Middelsstore, oransje og mørke sommerfugler, vingene med et tydelig nettmønster. Forvingene er påfallende lange og smale og litt sigdformede.


== Levevis ==
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten omfatter fire arter som lever på hver sin av de De store Antiller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Nymphalinae Swainson, 1827
rutevinger, Melitaeini Newman, 1869
Phyciodina
Slekten Atlantea Higgins, 1959
Atlantea cryptadia Sommer & Schwartz, 1980 – Hispaniola
Atlantea pantoni (Kaye, 1906) – Jamaica
Atlantea perezi (Herrich-Schäffer, 1862) – Cuba
Atlantea tulita (Dewitz, 1877) – Puerto Rico


== Kilder ==
Wahlberg, N. og Brower, A.V.Z.(2006) Atlantea på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Atlantea i Encyclopedia of Life 
(en) Atlantea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Atlantea hos ITIS 
(en) Atlantea hos NCBI 
(en) Kategori:Atlantea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.1. 2012
Holemsfjellet

Holemsfjellet er et fjell vest i Snåsa kommune i Trøndelag. Det ligger mellom Bangsjøan og Snåsavatnet og har en høyde på 796 meter over havet.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Johan Rønning

Johan Oluf Rønning (født 20. september 1862 i Trondhjem, død 16. mai 1930 samme sted) var en norsk grossist og politiker (FV). Han var disponent i handelshuset H.F. Klingenberg i Trondhjem fra 1902 til sin død.


== Familie og yrkesliv ==
Han vokste opp i Vollabakken i Trondhjem som sønn av smed Ole Johnsen Rønning og hustru Sara Olsdatter Tingstad. Han giftet seg i Vår Frue kirke i 1889 med Riborg Johanne Henrikke Rüssing, datter av snekkermester Hans Galles Rüssing og hustru Thora Augusta Withammer. De bodde i Klostergaten 37. Blant deres seks barn var Leif Rønning, byskriver i Trondhjem, og Finn Rønning, som overtok som disponent i H.F. Klingenberg etter faren.Tidlig i tenårene ble han kontorist ved handelshuset H.F. Klingenberg, hvor han avanserte til kontorsjef. Firmaet hadde drevet rederivirksomhet og trelast- og fiskeeksport, men spesialiserte seg snart på grossistvirksomhet innen kolonialvarer. Ved omdannelsen til aksjeselskap i 1902 ble Rønning opptatt som medeier og ansatt som disponent. I 1918 solgte Halfdan Klingenberg sine aksjer i selskapet til Rønning, som var hovedaksjonær og eneste styremedlem frem til sin død.Rønning hadde en rekke verv i næringslivets sammenslutninger og bransjeorganisasjoner, deriblant viseformann i Trondhjems Handelsstands Forening, formann i Trondhjems Handelskammer og formann i Korn- og melgrossisternes forening. Han hadde også tillitverv i Trondhjems Sparebank, sist som styreformann fra 1928 til sin død.


== Politisk arbeid ==
Rønning var medlem av Trondhjem bystyre 1910–1919 og medlem av formannskapet 1910–1916.Han var personlig vararepresentant for Ole Erichsen og Bernhard Brænne fra Brattøra og Ila krets (Vår Frue kirkes menighet og Ilen menighet) i Trondhjem og Levanger kjøpsteder i periodene 1913–1915 og 1916–1918. Rønning var valgt for Frisinnede Venstre i samarbeid med Høyre. Han møtte i flere måneder for både Erichsen og Brænne, og satt i Stortingets tollkomité og Stortingets jernbanekomité.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Rønning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Johan Rønning hos Norsk senter for forskningsdata