Ed Miliband

Edward Samuel Miliband (født 24. desember 1969 i London) er en britisk politiker som var leder for Labour Party fra 2010 til 2015. Han ble valgt inn i Underhuset i 2005, og fra 2007 til 2010 var han medlem av Gordon Browns regjering. Han ble valgt til leder for Labour Party 25. september 2010, men valgte å gå av som leder 8. mai 2015 etter at parlamentsvalget dagen i forveien ga Labour et overraskende dårlig resultat.


== Familie og utdannelse ==
Ed Miliband er sønn av marxismeteoretikeren Ralph Miliband, som var en polsk-jødisk flyktning som kom seg over til Storbritannia i 1940 da Nazi-Tyskland angrep Belgia. Hans storebror er politikeren David Miliband.
Ed Miliband studerte ved Corpus Christi College ved University of Oxford og tok graden Bachelor of Arts der, og studerte deretter ved London School of Economics hvor han tok graden Master of Science i økonomi. Deretter var en kort stund TV-reporter, og så forretningsmann en tid. I 2003/2004 var han visiting lecturer ved Harvard University.


== Politikk ==
Han innledet sin politiske karriere i 1993 som taleskriver og rådgiver for Labour-politikeren Harriet Harman. I 1994 overtok han de samme oppgavene for den daværende «skyggefinansminister» Gordon Brown.
Han ble valgt inn i Det britiske parlamentet i 2005 og i mai 2006 ble han statssekretær i Tony Blairs siste regjering. I juni 2007 ble han med i Gordon Browns regjering. Han var frem til 2007 minister for den ideelle sektor, og deretter for Department of Energy and Climate Change. Samtidig ble hans bror David Miliband utenriksminister. Labour tapte parlamentsvalget 8. mai 2010 og Gordon Browns regjering måtte gå av til fordel for en koalisjonsregjering med De konservatives David Cameron som statsminister. I etterkant av dette valgte Brown å gå av som partileder for Labour, og dette banet vei for en kamp om ledervervet i partiet mellom de to brødrene Miliband. Til slutt var det lillebror Ed Miliband som ble valgt til ny leder for partiet den 25. september 2010, mens broren kom på andreplass.


=== Parlamentsvalget i 2015 ===

Gjennom hele valgkampen fram mot parlamentsvalget 7. mai 2015 lå Labour og De konservative nærmest side ved side på meningsmålingene og det ble spådd et svært jevnt valg. Imidlertid viste valgresultatet seg å bli langt mindre jevnt enn spådd på forhånd. Labour endte opp med kun 232 representanter, en nedgang på 26 representanter, mens De konservative fikk rent flertall i parlamentet med 331 representanter, 24 flere enn de hadde tidligere.En stor del av grunnen til Labours store tilbakegang er at partiet mistet så godt som alle sine parlamentsmedlemmer fra skotske valgdistrikter, etter at Scottish National Party gikk fra å vinne seks valgdistrikter i 2010 til å vinne 56 valgdistrikter i 2015 og dermed ta nesten alle de 59 skotske representantene. Dette medførte at Labour tapte hele 40 representanter bare i Skottland og ble dermed betydelig svekket. Milibands egnethet til å bli statsminister hadde også blitt trukket i tvil i forkant av valget, og en del kommentatorer mente at britene valgte å gå for det «trygge» alternativet, nemlig David Cameron og De konservative:
Det er nok mange grunner til det [at de konservative vant valget], men jeg kan nevne to. Den ene er at folk falt ned på det sikre. De visste hva de fikk med Cameron og det var en mindre sjanse å ta en [sic] å satse på Labour. Økonomien har vært litt på vei opp og det har kommet flere nye arbeidsplasser. I tillegg kan det legges en del skyld på Ed Miliband, som har vært til dels feig og en dårlig kommunikator.

Etter det overraskende dårlige valgresultatet valgte Ed Miliband å trekke seg som partileder, og Harriet Harman ble igjen fungerende partileder, en posisjon hun hadde også etter Browns avgang i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ed Miliband – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ed Miliband på Internet Movie Database 
Ed Miliband på Twitter 
Ed Miliband på Facebook 
Ed Miliband på Instagram 
(en) Ed Miliband hos Hansards parlamentsdebatter 
Profil på nettsiden til Det britiske parlamentet