jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grayson County (Virginia)

Grayson County er et fylke i den amerikanske 
delstaten Virginia.
Mount Rogers, som er Virginias høyeste fjell, ligger dels i Smyth County, dels i Grayson; selve toppen på 1.746 meter, er i Grayson.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Grayson County, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Volleyball under Panamerikanske leker 1955

Volleyball under Panamerikanske leker 1955. Volleyball var for første gangen med i de Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars. Det var en turnering for menn og en for damer. Seks herrelag og fire damelag deltok. Damene spilte en dobbeltserie der alle lagene møttes to ganger og mennene en enkeltserie. Det amerikanske herrelaget vant alle sine fem kamper og det mexicanske damelaget alle sine seks kamper.


== Medaljer ==


=== Plassering ===


==== Men ====


==== Damer ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1955
Lancaster County (Virginia)

Lancaster County er et fylke i den amerikanske 
delstaten Virginia.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lancaster County, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
York County (Virginia)

York County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) York County, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fotball under Panamerikanske leker 1951

Fotball under Panamerikanske leker 1951. Fotball var med i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars. Det var en turnering for menn, fem lag deltok. Det ble spilt en enkeltserie, Argentina vant turneringen de vant alle sine fire kamper.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


=== Plassering ===


==== Men ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Luis de Morales

Luis de Morales (ca. 1509 – 1586) var en spansk maler.


== Liv ==
Morales betraktes i blant som den første spanske renessansemaler med  en utpreget nasjonal karakter. Morales malte bare religiøse temaer som uttrykte en intens fromhet, noe som gjorde ham fortjent til det folkelige tilnavnet El Divino («den gudelige»). Kong Filip II av Spania inviterte ham til å delta i utsmykningen av El Escorial, men var misfornøyd med Christus og avskjediget ham. Morales' stil var påvirket av de italienske mesterne, særlig Leonardo da Vinci, og er stort sett manieristisk. De viktigste verkene hans er tjue malerier over Kristi liv som han malte for kirken Arroyo del Puerco mellom 1563 og 1568.


== Eksterne lenker ==
(en) Luis de Morales – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Luis de Morales på Catholic Encyclopedia


== Referanser ==
Etterlønn

Etterlønn er lønn som utbetales til etterlatte når en arbeidstager dør, eller lønn som utbetales etter at noen har sluttet i en stilling.I tiden man mottar etterlønn etter at man har sluttet i en stilling, - har man ikke krav på dagpenger.
Med etterlønn i forbindelse med at man har sluttet i en stilling, - menes ytelse som helt eller delvis skal dekke bortfall av inntekt for en periode arbeidstakeren ikke er omfattet   av arbeidsavtale, og som arbeidsgiver tidligere har forpliktet seg til ved skriftlig eller muntlig avtale.
Skal godtgjørelsen anses som etterlønn, må arbeidsgiveren ha forpliktet seg før arbeidsforholdet bringes til opphør. 
Følger kravet om etterlønn av avtale mellom arbeidsgiver og arbeidstaker, må dette være fastlagt i tariffavtale eller arbeidsavtale.
Godtgjørelse som avtales i forbindelse med opphør av arbeidsforhold, regnes ikke som etterlønn.
Etterlønn vil som regel bli betalt etter oppsigelsestidens utløp.
Den som mottar etterlønn, vil kunne få dagpenger i den utstrekning dagpengene er større enn etterlønnen.
Erstatning for usaklig oppsigelse, som ikke innberettes som lønn, samt sluttvederlag etter tariffavtale, er ikke etterlønn.Stortinget
For folkevalgte valgt til Stortinget, - er regelen at representantene som forlater Stortinget etter et valg – enten frivillig eller fordi velgerne ikke gjenvelger – får inntil tre måneder full godtgjørelse.
Etter de tre månedene kan representanter som fortsatt ikke er i jobb, få etterlønn tilsvarende to tredjedeler av hva en stortingsrepresentant tjener i inntil 12 måneder.Denne ordningen vedtok Stortinget den 12.12.2016 at skulle utvides fra 12 måneder til 24 måneder (mot stemmene fra 33 representanter).
Forslaget endte likevel opp med å falle, - da endringen av perioden man kan motta etterlønn, - krever en lovendring.
En lovendring krever som hovedregel at innstillingen fra komiteen skal behandles av Stortinget i plenum minst to ganger med minimum tre dagers mellomrom. Tredje gangs behandling blir nødvendig hvis lovvedtaket ikke bifalles ved annen gangs behandling.Etter at media skrev om saken den 13.12.2016, - trakk samtlige partier, - og representanter, - som stemte for forslaget, - sin støtte til forslaget.
Forslaget falt derfor når det ble behandlet for andre gang i Stortinget den 16. desember, - mot et enstemmig Storting.
Den formelle metoden man gjorde dette på var at det den16. desember ble det vedtatt en anmerkning ved andregangsbehandlingen som sier at etterlønnsperioden for stortingsrepresentantene fortsatt skal være 12 måneder.
Dette vedtaket ble gjentatt ved tredjegangsbehandlingen 19. desember 2016.Idrett
Etterlønn blir så godt som alltid tema i forbindelse med avgang til trenere i ulike idretter. 
Deriblant var etterlønn ett tema i forbindelse med Per Mathias Høgmo sin avgang som Norsk lanslagstrener for A-lage for menn i 2016.I Danmark brukes efterløn nærmest synonymt med «førtidspensjon», ikke ulikt AFP-ordningen i Norge.


== Referanser ==
Changgang

Changgang kan være:

Fylket Changgang i provinsen Chagang i Nord-Korea;
Storkommunen Changgang i fylket Renhuai i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Changgang i fylket Fengkai i byprefekturet Zhaoqing i provinsen Guangdong i Kina.
Sanhe

Sanhe kan være:

Fylket Sanhe i byfylket Langfang i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Sanhe i fylket Renhuai i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Kina.
Francesco Foggia

Francesco Foggia (født 1604, død 8. januar 1688 i Roma) var en italiensk barokk-komponist.
Foggia var guttesopran ved  jesuittenes Collegium Germanicum i Roma og elev av Antonio Cifra, Giovanni Maria Nanino og Paolo Agostini.


== Liv og virke ==
Foggia ble antakelig ansatt ved den bayerske kurfyrsten Maximilian Is hoff i München og deretter i Wien. Senere virket han som organist ved forskjellige kirker i Roma. Fra oktober 1634 var han kapellmester ved  patriarkalbasilikaen San Giovanni in Laterano. Som kapellmester ved basilikaen San Lorenzo in Damaso publiserte han i 1667 Psalmodia Vespertina, et samleverk med en del av hans komposisjoner, blant annet salmer, magnificats og maria-antifoner. Fra 1677 til sin død var han kantor ved patriarkalbasilikaen Santa Maria Maggiore i Roma. Sønnen Antonio Foggia etterfulgte ham i denne stillingen.
Francesco Foggia regnes som den siste store representant for den romerske skolen og var en av de mest innflytelsesrike kapellmestre på 1600-tallet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Saverio Franchi: «FOGGIA, Francesco», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 48 (1997).  Hentet 21. juli 2022.


== Litteratur ==
Carl Fassbender: Francesco Foggia (1604–1688): Untersuchungen zu seinem Leben und zu seinem Motettenschaffen, avhandling Bonn 1980
Gunther Morche: Francesco Foggia: Sein Beitrag zur konzertierenden Motette, i: Musica e musicisti nel Lazio, Fondazione Giovanni Pierluigi da Palestrina, Palestrina 1998


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Francesco Foggia i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Paolo Agostini

Paolo Agostini (ca. 1583 – 1629) var en italiensk organist, kapellmester og komponist fra  tidligbarokken.
Agostini tok musikkutdanningen hos Giovanni Bernardino Nanino og Gregorio Allegri, og virket som organist og kapellmester i forskjellige romerske kirker. Til sist bekledte han disse stillingene ved Peterskirken som Vincenzo Ugolinis etterfølger.
Agostini skapte en del kirkemusikk og regnes med sine virknings- og klangfulle komposisjoner som en av den romerske barokkens grunnleggere.


== Verk ==
Salmi della Madonna, (Roma, 1619)
Liber secundus missarum, (1626)
Spartitura delle messe del primo libro, (Roma, 1627)
Spartitura del secondo libro delle messe e motetti, (Roma, 1627)
Partitura del terzo libro della messa 'Sine nomine', con 2 'Resurrexit', (Roma, 1627)
Libro quarto delle messe in spartitura (Roma, 1627)
Spartitura della messa et motetto 'Benedicam Dominum' ad canones, (Roma, 1627)
Partitura delle messe et motetti con 40 esempi di contrapunti, (Roma, 1627)
Missarum liber posthumus (Roma, 1630)
dessuten ytterligere messer og motetter


== Eksterne lenker ==
Paolo Agostino i Encyclopædia Britannica 1911

(en) Fritt tilgjengelige noter av Paolo Agostini i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Paolo Agostini i International Music Score Library Project


== Referanser ==
Martin Holtung

Martin Holtung (født 17. februar 1937) er en norsk tidligere skøyteløper og idrettsleder. Han var president i Norges Skøyteforbund, som representant fra Hamar Idrettslag.


== Personlige rekorder ==


== Resultater mesterskap ==
Allround-NM på skøyter deltatt 12 ganger.

NM i Harstad 1962, Hamar 1963, Tønsberg 1964, Arendal 1965, Drammen 1966, Trondheim 1967, Horten 1968, Skien 1970, Moss 1971, Tønsberg 1972, Notodden 1973 og i Alta 1974.Beste plassering er en 12.-plass sammenlagt i Drammen 1966, hvor han også fikk sin beste distanseplassering med en 9.-plass på 10 000 meter.Junior Allround-NM på skøyter deltatt 3 ganger.

NM i Sandefjord 1958, Gjøvik 1959, Moss 1960.Beste plassering er en 8.-plass sammenlagt i Moss 1960, hvor han også fikk sin beste distanseplassering med en 2.-plass på 5 000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Holtung – Speedskatingbase.eu 
(en) Martin Holtung – SpeedSkatingNews.info 
Norsk Skøytesports navn og tall 1893–2011 Arkivert 22. mars 2014 hos Wayback Machine. Med alle dens tingvalgte komiteer og utvalg, på Norges skøyteforbunds .pdf-dokument.
Martin Holtung hos NSD Norsk senter for forskningsdata
Bilde fra 1966 av Hamar IL løpere på europeana.eu
Skøyteprofiler fra 1968 og 1971 på nfos.info
Nestleder i Utvalg for fisk og vilt i Nes Kommune
Håper flomvollen holder artikkel i Nationen Publisert 3. mai 2008. Besøkt 22. sep 2011.
Vincenzo Ugolini

Vincenzo Ugolini (ca. 1580 – 1638) var en italiensk kapellmester og komponist.


== Liv ==
Ugolini tok musikkutdannelsen hos brødrene Giovanni Maria og Giovanni Bernardino Nanino ved San Luigi dei Francesi i Roma. Deretter virket han som kapellmester ved ulike kirker i Roma og mellom 1603 og 1615 ved domkirken i Benevento. Fra 1616 var han kapellmester ved  S. Luigi og fra 1621 ledet han Cappella Giulia ved Peterskirken. Av helsemessige grunner måtte han i 1626 trekke seg fra denne posten, men var fra 1631 og til sin død igjen kapellmester ved S. Luigi. 
Ved siden av  Antonio Cifra, Virgilio Mazzocchi og Giacomo Carissimi var Ugolini blant de mest betydelige kapellmestrene i Roma tidlig på 1600-tallet.


== Verk ==
Ugolini skrev messer, madrigaler, motetter og andre vokalverk, til dels i åtte og tolvstemmig sats i  Palestrinas tradisjon. På den andre side er det flere ansatser til generalbass-tidsalderens Stile nuovo.


== Referanser ==


== Kilder ==
Galliano Cilibert: «UGOLINI, Vincenzo», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 97 (2020).  Hentet 31. juli 2022.


== Litteratur ==
Alberto Cametti, La scuola dei «pueri cantus» di S. Luigi dei francesi in Roma e i suoi principali allievi (1591-1623): Gregorio, Domenico e Bartolomeo Allegri, Antonio Cifra, Orazio Benevoli, Torino, Fratelli Bocca, 1915.
Klaus Fischer, 'Vincenzo Ugolini', i New Grove Dictionary.
Jean Lionnet, «La musique à Saint-Louis des Français de Rome au XVIIo siècle», i Note d’archivio per la storia musicale, n. s., a. III, 1985, suppl.


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Vincenzo Ugolini i International Music Score Library Project
Antonio Cifra

Antonio Cifra (ca. 1584–1629) var en italiensk kapellmester og barokk-komponist.
Cifras far døde tidlig, kanskje allerede før 1594, og onkelen Alessandro tok hånd om ham.,
Musikkutdanningen fikk Cifra hos Giovanni Bernardino Nanino i Roma. Fra 1605 til 1607 var Cifra musikalsk leder av pavens romerske presteseminar (Pontificio Seminario Romano Maggiore) og hadde samme post ved Collegium Germanicum fra 1608 til 1609. Deretter var han kapellmester ved Santa Casa i pilegrimsbyen Loreto fram til sin død.  På denne tiden pleide han intensive kontakter med romerske komponister og deltok  ved store anledninger som korleder i Peterskirken.
Antonio Cifra var en produktiv komponist som etterlot seg et stort antall kirkemusikalske vokalverk, blant annet flere bøker med tonesettinger av messer, flere enn ti bøker med flerstemte motetter, både kirkelige og verdslige, såvel som to bind med instrumentalverk  (Ricercari e canzoni franzese).


== Referanser ==


== Kilder ==
Giancarlo Rostirolla: «CIFRA, Antonio», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 25 (1981).  Hentet 31. juli 2022.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Antonio Cifra i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Antonio Cifra i International Music Score Library Project
Giovanni Bernardino Nanino

Giovanni Bernardino Nanino (også Nanini; født rundt 1560 i Vallerano; død 1623 i Roma) var en italiensk kapellmester og komponist.
Han fikk sin musikalske utdanning hos sin eldre bror Giovanni Maria og virket deretter som kapellmester i Roma og Damaso.
I likhet med broren var Nanini en svært innflytelsesrik lærer, selv om påstanden om at han og broren grunnla den første offentlige musikkskole i Roma er tvilsom. Til Giovanni Naninos elever hører  Felice Anerio, Gregorio og Domenico Allegri, Vincenzo Ugolini, Antonio Cifra, Domenico Massenzio, Paolo Agostini og Alessandro Costantini.
Nanino skrev en del madrigaler og motetter såvel som andre kirkemusikalske verk. Til forskjell fra sin eldre bror frigjorde han seg med tiden i økende grad fra  Palestrinas innflytelse.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alfred Baumgartner: Propyläen Welt der Musik - Die Komponisten - Ein Lexikon in fünf Bänden. Propyläen Verlag, Berlin 1989, ISBN 3-549-07830-7, s. 142, bind 4.


== Eksterne lenker ==

(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Bernardino Nanino i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Giovanni Maria Nanino

Giovanni Maria Nanino (ca. 1544 – 1607) var en italiensk sanger, kapellmester og komponist innen romerskolen.


== Liv og virke ==
Nanino fikk sin musikalske utdannelse som korgutt ved domkirken i  Vallerano og ble deretter Palestrinas elev i Roma. Fra 1571 var Nanino kapellmester ved Santa Maria Maggiore og 1575 ved  San Luigi de'Francesci. To år senere ble han tenorsanger ved det sixtinske kapell og avanserte til kapellmester i 1604.
I likhet med sin yngre bror Giovanni Bernardino var han en svært innflytelsesrik lærer, selv om påstanden om at han og broren grunnla den første offentlige musikkskole i Roma er tvilsom. Til Giovanni Marias elever, som han til dels underviste sammen med broren, hører Felice Anerio, Gregorio og Domenico Allegri, Vincenzo Ugolini, Antonio Cifra, Domenico Massenzio, Paolo Agostini og Alessandro Costantini.
Nanino skrev en del madrigaler, motetter og andre kirkemusikalske og verdslige verk. Til forskjell fra broren, som etterhvert frigjorde seg fra den romerske tradisjonen, skrev Nanino i Palestrinas tradisjon. Enkelte av Giovanni Maria Naninos verk hørte til det faste repertoaret i Romas musikkliv lenge etter komponistens død.


== Referanser ==


== Kilder ==
Saverio Franchi: «NANINO, Giovanni Maria», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 77 (2012).  Hentet 31. juli 2022.


== Eksterne lenker ==
(en) Giovanni Maria Nanino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Maria Nanino i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Maria Nanino i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Krka (Kroatia)

Krka er en elv i Dalmatia i Kroatia med en lengde på omtrent 73 km, kjent for sine mange fossefall. Den har sitt utspring nær grensen til Bosnia-Hercegovina ved foten av fjellet Dinara. Elven renner forbi Knin i indre Dalmatia mot sør, og renner ut i Prokljansjøen (Prokljansko jezero) nær Skradin.
Før den munner ut i Adriaterhavet danner elven det vakre fossefallet Skradinski Buk, som er en del av Krka nasjonalpark. Andre kjente steder på elven er øya Visovac med Visovac kloster, beliggende i Visovacsjøen (Visovačko jezero) i Krka nasjonalpark, samt Krka kloster som også befinner seg i nærheten av elva.


== Se også ==
Krka nasjonalpark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Krka, Croatia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurt Bjørnsgård

Kurt Marin Bjørnsgård (født 6. september 1959) er en låtskriver og trubadur fra Nøtterøy i Vestfold. Han har blant annet opptrådt som gatesanger i Tønsberg i perioden 1990-2003, ofte til inntekt for veldedige formål, og skrevet flere sanger med lokalpatriotisk innhold. I 2010 utga Kurt Bjørnsgård CD-en Waypoint Maderia, en hyllest til Madeira i form av egne ballader, reggae- og poplåter.


== Eksterne lenker ==
Artikler om «Kurt Bjørnsgård» i Tønsberg Blads nettarkiv
Domenico Allegri

Domenico Allegri (ca. 1585 – 1629) var en italiensk komponist og sanger fra tidligbarokkens romerskole.
Allegri ble født i Roma som sønn av den milanesiske kusken Costantino Allegri. Costantino sendte sønnene Domenico, Gregorio og Bartolomeo for å studere musikk ved San Luigi dei Francesi under kirkens mastro di cappella, Giovanni Bernardino Nanino. Medelever var, foruten den mer kjente broren Gregorio, Antonio Cifra, Domenico Massenzio og Paolo Agostini medelever.
Allegri ble maestro di cappella ved kirken Santa Maria i Spello i 1606, og fra september 1609 til april 1610 hadde han samme stilling ved Santa Maria in Trastevere i Roma. Fra 3. april 1610 og resten av sitt liv var han kapellmester ved Santa Maria Maggiore, der han er gravlagt.
Domenico Allegri er hovedsakelig kjent som den første som tok i bruk instrumentalakkompagnement i vokal kirkemusikk for små ensembler. Mye av musikken hans er tapt, men i det bevarte Modi quos expositis in choris (1617) ledsages vokalstemmene av to fioliner.


== Kilder ==
Alberto Pironti: «Domenico Allegri», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 2. 


== Litteratur ==
Colin Timms, 'Domenico Allegri', i New Grove Dictionary, ISBN 0-333-60800-3.


== Referanser ==
Domenico Massenzio

Domenico Massenzio (1586–1657) var en italiensk barokk-komponist.
Massenzio arbeidet i Roma, ved Pontificium collegium i 1612,  Collegium Anglorum i 1624–1626 og Cappella Giulia i 1626–1627. De første to motettesamlingene  hans ble utgitt i 1612.


== Verksamlinger ==
Edition Opera Omnia, Claudio Dall'Albero


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Domenico Massenzio i International Music Score Library Project
Felice Anerio

Felice Anerio (1560–1614) var en italiensk komponist som skrev store mengder kirkemusikalske og verdslige verk.
Anerio var elev av Giovanni Maria Nanino i Roma. Etter forskjellige ansettelser som korleder ble han Giovanni Pierluigi da Palestrinas etterfølger i posten som komponist ved det pavelige kapell. Selv om stilen hans lignet forgjengerens  – flere av verkene hans ble lenge feilaktig tilskrevet Palestrina – innførte han likevel litt om litt inn nye ideer, som for eksempel bruk av  generalbass. I samarbeid med Francesco Soriano var Felice Anerio sterkt medvirkende i utarbeidelsen av Editio Medicaea, der den gregorianiske koralen ble gjenutgitt i tråd med kravene fra Konsilet i Trient.
Den yngre broren Giovanni Francesco Anerio var en langt mer fremadskuende komponist enn Felice.


== Verk i utvalg ==
First Book of Hymns, Canticles and Motets for eight voices (Venezia, 1596)
Three Books of Spiritual Madrigals for Five Voices
Two Books of Spiritual Concerts for Four Voices


== Eksterne lenker ==
Felice Anerio i Meyers Konversations-Lexikon,  4. opplag. bind 1, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, ‎ s. 562.


== Referanser ==

(en) Fritt tilgjengelige noter av Felice Anerio i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Krka nasjonalpark

Krka nasjonalpark (kroatisk: Nacionalni park Krka) er en av Kroatias nasjonalparker. Nasjonalparken er oppkalt etter elven Krka. Nasjonalparken Krka ligger i Šibenik-Knin fylke i midtre Dalmatia, noen kilometer nordøst for byen Šibenik.
Krka ble opprettet som nasjonalpark i 1985 og er en av Kroatias åtte nasjonalparker. Den er kjent for sine sjøer og fosser og er en populær turistdestinasjon. 


== Se også ==
Liste over Kroatias nasjonalparker og naturparker


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Krka National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Krka National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Harry Slegga

Harry Slegga var en norsk tegneserie som ble tegnet og skrevet av forfatter, bokillustratør og tegneserietegner Thore Hansen. 
Historiene om detektivhelten Harry Slegga gikk i det norske satiriske tegneseriebladet Pyton og ble utgitt i blad nummer 1 i 1989 og i nummer 2 og 4 i 1992. Harry Slegga-historiene besto av 2-4 helsider og var en satire over 
detektiv-genren. 


== Bibliografi ==
"Pyton" nr 1 1989 (side 33-36).
"Pyton" nr 2 1992 (side 22-23).
"Pyton" nr 4 1992.
«St Albans»

«St Albans» (sjøsatt 4. juli 1918 som USS «Thomas» (DD-182)) var en jager i Wickes-klassen som tjenestegjorde i US Navy som USS «Thomas» (DD-182), Den britiske marine som HMS «St Albans» (I15), Den Kongelige norske marine som «St Albans», Canadas marine som HMCS «St Albans» og Sovjetunionens marine som «Dostoyny». Hun var i norsk tjeneste fra 14. april 1942 til 4. mai 1944, da hun ble overført til Canada. «St Albans» ble bygget av Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company and Sons i Philadelphia, USA. Hun ble sendt tilbake til Storbritannia fra Sovjetunionen etter krigen for hugging 28. februar 1949.


== I norsk tjeneste ==
«St Albans» deltok for det meste i konvoieskorte under norsk flagg. 3. august 1941, på vei fra Sierra Leone til Storbritannia med konvoi SL-81, senket hun den tyske ubåten U-401, sammen med jageren HMS «Wanderer» (D74) og korvetten HMS «Hydrangea» (K39). «St Albans» deltok senere i en rekke angrep på tyske ubåter, men fikk aldri igjen en bekreftet senking.


== Eksterne lenker ==
(en) USS Thomas (DD-182) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) «St Albans» – Krigsseilerregisteret