jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Trambulina Valea Cărbunării

Trambulina Valea Cărbunării er et skihoppanlegg ved byen Râșnov i Romania. Det ligger i dalen Valea Cărbunării, ca. 3 kilometer sørøst for Râșnov sentrum, og består av fire hoppbakker med størrelse K90 (HS100), K64 (HS71), K35 og K15. Det ble brukt under European Youth Olympic Festival (EYOF) i 2013, der den større nabobyen Brașov var hovedarrangør, og hadde renn i verdenscupen for kvinner første gang i mars 2014. Anlegget ble også brukt under junior-VM 2016,
Alle de fire hoppbakkene er utstyrt med plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret. Bakkene er også utstyrt med flomlysanlegg, heis og snøkanoner. Konstruktør av hoppanlegget er Christian Aske fra Østerrike.
Den første hoppbakken i Râșnov ble bygd i 1936. Hoppanlegget ble modernisert i 2001. Etter at det rumenske skiforbundet i 2007 inngikk en sponsoravtale med det rumenske turismedepartementet og det østerrikske oljeselskapet OMV, startet byggingen av et nytt hoppanlegg i Râşnov i juni 2009. Det ble offisielt innviet 30. august 2011. Sommeren 2011 startet også byggingen av en K90-bakke i anlegget. Den ble ferdigstilt høsten 2012, og er Romanias nest største hoppbakke, etter den nedlagte K110-bakken Tintina i Borșa.
Det bulgarske skiforbundet ønsker å arrangere bulgarske juniormesterskap i skihopping i Râșnov. Bulgaria har ikke lenger noe hoppanlegg som tilfredsstiller internasjonale krav, og bulgarske mesterskap i skihopping har i flere år blitt arrangert i Østerrike.Bakkerekorden i K90-bakken er 105,5 meter, satt av David Siegel (Tyskland i mix-lagkonkurransen i junior-VM 2016. Rekorden i K64-bakken er 72,5 meter, satt av Simon Greiderer (Østerrike) i European Youth Olympic Festival 21. februar 2013 (på snø) og Jure Šinkovec (Slovenia) i et FIS-cuprenn 9. juni 2012 (på plast). Bakkerekord i K35-bakken er 40 meter, satt av Ștefan Valentin Blega (Romania) 27. oktober 2012.
Râșnov var tildelt veteran-VM i skihopping og kombinert 2014, men mesterskapet ble avlyst på grunn av snømangel. Junior-VM 2016 ble gjennomført til tross for snømangel og høye temperaturer, men værforholdene gjorde at verdenscuprennene for kvinner som skulle vært holdt knappe to uker etter junior-VM måtte avlyses.


== Viktige renn ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


=== Mix ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Râşnov (besøkt 28. februar 2016)
Skisprungschanzen-Archiv: Romania starts into the future (17. oktober 2011, besøkt 19. mai 2012)
Adevărul: Primele trei trambuline pentru FOTE, inaugurate la Râșnov (30. august 2011, besøkt 19. mai 2012)
NewsBV.ro: FOTOGALERIE Trambulina K90 de la Râșnov este aproape gata (22. september 2012, besøkt 20. januar 2013)
Muuga (Lääne-Viru)

Muuga (av estisk for «munk») er en landsby med 276 innbyggere (2006), og et tidligere katolsk munkegods i Laekvere kommune i fylket Lääne-Viru i Estland. Godset ble etablert på 1500-tallet muuga (av ordet for «munk») ble også navnet på landsbyen som grodde fram i nærheten. Åtte kilometer øst for dette stedet ligger en myr (Muuga soo) med en øy på en liten innsjø, hvor lokalbefolkningen ofte søkte tilflukt i ufredstid. I dette området ble det også anlagt et kloster. I myrområdet skal det på 1200-tallet ha blitt utkjempet et blodig slag mellom Den tyske orden og estere, hvor flere hundre kan ha omkommet.I årene 1816–1855 arbeidet astronomen Friedrich Georg Wilhelm Struve med et geodesi-prosjekt og konstruerte et trianguleringstårn i landsbyen Simuna. Meridianpunktet og tilhørende steder fra samme prosjekt ved Võivere-vindmølla står på UNESCOs verdensarvliste (Struve Rock in Simuna). Den baltertyske kunstneren og adelsmannen Carl Timoleon von Neff kjøpte Muuga-godset i 1860, og bygde dagens pragtfulle hovedbygg. Von Neff var medlem av St. Petersburgs kunstakademi, hoffkunstner for tsaren, og æresmedlem av Firenzes kunstakademi. Den estiske kunstmaleren Henrik Olvi (1894–1972) bodde nær Muuga-godset, og malte mange motiver fra området gjennom hele livet. Han er begravet på Simuna kirkegård, i likhet med Carl Timoleon von Neff.


== Referanser ==
Langskipet gravfelt

Langskipet gravfelt er et gravfelt på sørenden av Handnesøya. Her er om lag 15 gravhauger fra vikingtiden. De fleste av disse er rundgraver, men det finnes to tydelige båtgraver. Det største er 32 meter lang og er noen av Helgelands største. Gravhaugene er godt synlige i terrenget. Innholdet i gravene ble tømt av gravrøvere på 1800-tallet. Gravhaugene er fredet etter kulturminneloven.


== Eksterne lenker ==
«Langskipet gravfelt». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jökuls þáttr Bárðarsonar

Jökuls þáttr Bárðarsonar («Tåtten om Jøkull Bårdson») er en tått, en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår i Norge og på Island ca år 1028–1030 og handler om Jøkull, som er sønn av Bárðar Jökulssonar, og hans opplevelser fra striden mellom Håkon jarl og Olav den hellige. Sagaen, som er svært kort, tilsvarer kapittel 182 i Olav den helliges saga i Heimskringla.Jøkull får kommandoen over skipet «Visund», som Håkon tok fra Olav. Jøkull blir senere tatt til fange av Olav og hans menn, og drept. Tåtten inneholder to korte kvad som Jøkull skal ha fremsagt.


== Se også ==
Þórodds þáttr Snorrasonar, en annen tått som tilsvarer et kapittel fra samme saga


== Referanser ==
Handnes

Handnes er et stedsnavn på sørenden av Handnesøya i Nesna kommune i Nordland. Her er øyas fergeleie lokalisert og Handnes er derfor øyas trafikknutepunkt. Dette var ikke tilfellet før fergeleiet ble etablert, da trafikken gikk over kaien på Saura. I tillegg ligger Handnes forsamlingshus, Handnesøya skole, Handnesøya Maskinrings verksted og Langskipet gravfelt her.
Real Steel

Real Steel er et sci-fi-actiondrama fra 2011. Filmen er regissert av Shawn Levy, og har Hugh Jackman, Dakota Goyo og Evangeline Lilly i hovedrollene.


== Handling ==
Charlie Kenton (Hugh Jackman) var en glimrende proffbokser i sin tid – problemet er bare at verden har forandret seg. Nå er det roboter som bokser mot hverandre. Charlie er nå en grinebiter av de sjeldne som prøver å trene opp robotene. Han er imidlertid helt elendig og får panikk i øyeblikket. Hans livslange venn Bailey (Evangeline Lilly) – hvis far trente Charlie når han var profesjonell – har vært med på alle oppturer og nedturer han har vært gjennom. Hun hjelper ham nå med å trene opp robotene og gir sin del av innsatsen for at han skal lykkes, men begynner å gå lei av å ta seg av Charlie i all motgangen. Dessuten skylder Charlie en haug med folk mye penger.
Men så dukker Charlies hittil ukjente elleve år gamle sønn, Max (Dakota Goyo), opp. Sammen trener de opp en robot fra skrothaugen, noe som egentlig er dømt til å mislykkes. De er flere ganger i ferd med å gi opp, men Charlie er fast bestemt på å ikke gi opp denne sjansen, som kan være hans siste.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Real Steel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Real Steel på Internet Movie Database 
(no) Real Steel hos Filmfront 
(sv) Real Steel i Svensk Filmdatabas 
(da) Real Steel i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Real Steel på Allociné 
(nl) Real Steel på MovieMeter 
(en) Real Steel på AllMovie 
(en) Real Steel på Turner Classic Movies 
(en) Real Steel på Rotten Tomatoes 
(en) Real Steel på Metacritic
Jacques-Nicolas Lemmens

Jacques-Nicolas (Jaak-Nicolaas) Lemmens (født 3. januar 1823 i Zoele-Parwijs nær Westerlo, død 30. januar 1881 i Sempst Près Malines nær Mechelen) var en belgisk komponist og organist. Lemmens underviste ved konservatoriet i Brussel, der han underviste en rekke talentfulle musikere; deriblant Alexandre Guilmant og Charles-Marie Widor.


== Utvalgte verker ==
Tre Sonater (1874):
Sonate Nr. 1 "Pontificale" i D-moll
1. Allegro moderato
2. Adagio
3. Marche Pontificale (Maestoso)
4. Fuga (Fanfare)
Sonate Nr. 2 "O Filii" i E-moll
1. Prélude (Allegro non troppo)
2. Cantabile (Andante)
3. Fuga (Allegro con fuoco)
Sonate Nr. 3 "Pascale" i A-moll
1. Allegro
2. Adoration (Andante sostenuto)
3. Finale "Alleluia" (Maestoso recitando – Allegro)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques-Nicolas Lemmens på Discogs 
(en) Jacques-Nicolas Lemmens på MusicBrainz
Chioides

Chioides er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Nokså store (vingespenn ca. 50 millimeter), brune smygere. Bakvingen er trukket ut til en stjert. Forvingen har noen lyse (gjerne gulaktige) flekker.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene har larver som lever på planter i erteblomstfamilien.
Disse sommerfuglene kan finnes i kanten av, og i lysninger inne i, tropisk og subtropisk skog.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Arizona og Texas til Argentina, også på noen av de Karibiske øyene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Eudaminae Mabille, 1877
Slekten Chioides Lindsey, 1921 
Chioides albofasciatus (Hewitson, 1867)
Chioides catillus (Cramer, 1780)
Chioides churchi Bell & Comstock, 1948
Chioides cinereus (Mabille & Vuillot, 1891)
Chioides concinnus (Mabille, 1877)
Chioides iverna Evans, 1952
Chioides ixion (Plötz, 1880)
Chioides marmorosa (Herrich-Schäffer, 1865)
Chioides vintra Evans, 1952
Chioides zilpa (Butler, 1872)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) Chioides på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 18.5. 2012.
Butterflies and Moths of North America – Chioides albofasciatus [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Chioides i Encyclopedia of Life 
(en) Chioides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chioides hos ITIS 
(en) Chioides hos NCBI 
(en) Kategori:Chioides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chioides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America – Chioides spp. [3]
Stein-Ivar Gravdal

Stein-Ivar Gravdal (født 12. mars 1974, død 7. februar 2012) var en norsk
fjellklatrer. Han omkom sammen med Bjørn-Eivind Årtun i en
klatreulykke på fjellet Kjerag i Rogaland. Gravdal var en erfaren klatrer, mest kjent for sine førstebestigninger på Kjerag, samt førstebestigningen av Nordveggen på Ulvetanna i Antarktis og første repetisjon av Norskeruta på Great Trango Tower i Karakorum. Gravdal skrev en rekke artikler om sin klatring.


== Viktigste bestigninger ==
I 1995 førstebesteg han «Skjoldet» på Kjerag sammen med Gunnar Karlsen, Hjarrand Julsrud og Morten Diesen. Dette var den første klatreruta i hovedveggen i Kjerag-massivet.
I januar 1996 førstebesteg han «Fjordcruise» sammen med Morten Diesen. Dette var første vinterbestigning av en klatrerute i Kjerag-massivet.
Sommeren 1996 førstebesteg han «Hoka Hey» sammen med Trym Atle Sæland. Denne blir oppfattet som en av de aller flotteste klatrerutene på Kjerag.
I 1997 førstebesteg han «Hundreårsbølgen» sammen med Trym Atle Sæland. Dette var den første bestigningen av en klatrerute i Smellveggen i Kjerag-massivet.
I 1999 førstebesteg han en 1000-meters storvegg på Biacherahi Tower, Pakistan, sammen med Trym Atle Sæland.
I 2005 førstebesteg han «Tsunami» på Kjerag sammen med Trym Atle Sæland, «kanskje den hardeste storveggslinje førstebesteget av nordmenn i Norge»
I 2007 førstebesteg han Nordveggen på Ulvetanna (2950 meter) i Dronning Maud Land i Antarktis sammen med Robert Caspersen, Trond Hilde og Ivar Tollefsen.
I 2008 nådde han toppen på Great Trango Tower i Karakorum sammen med Rolf Bae, Bjarte Bø og Sigurd Felde. De var den andre ekspedisjonen som besteg toppen av det 6286 meter høye fjellet via den såkalte «Norskeruta». De brukte 27 dager på turen opp og 3 dager på returen.
I februar 2009 førstebesteg han «Strandhogg» på Kjerag, en 800 meter høy isformasjon som ble klatret på en lang dag sammen med Bjørn-Eivind Årtun.


== Egne artikler ==
Halvveis i Pakiland. Norsk Klatring 34 (Nr. 6, 1999). ISSN 0804-9122
The Shield, avdeling Norge. Kjerag 1995. Vertikale Vest, Bergen Klatreklubb 25 år 1978-2003. Bergen Klatreklubb 2003. ISBN 82-303-0102-6.
Fram og tilbake er ikke like langt. Latok 1 2001. Vertikale Vest, Bergen Klatreklubb 25 år 1978-2003. Bergen Klatreklubb 2003. ISBN 82-303-0102-6.
Ulvetanna, North Face. Alpinist 20 (engelsk, summer 2007), http://www.alpinist.com/doc/ALP20/climbing-note-gravdal-ulvetanna-antarctica
Trango: En drøm går i oppfyllelse. Klatring 87 (Nr. 5, 2008)  ISSN 1503-5913
Fra tresko til Trango. Klatring 94 (Nr. 6, 2009)  ISSN 1503-5913
Trango – En triumf. (Cecilie Skog, red.) Til Rolf – Tusen fine turer og én trist. Gyldendal Norsk Forlag 2009. ISBN 978-82-05-39154-3
Strandhogg. Tidsskrift for norsk alpin klatring 02. Norsk Tindeklub 2010. ISSN 1891-4039.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Geir Arne Bore. In memoriam: Bjørn-Eivind Årtun og Stein-Ivar Gravdal, en oversikt over hva de har klatret, 12. februar 2012, http://borebloggen.blogspot.com/2012/02/in-memorian-bjrn-eivind-artun-og-stein.html (Besøkt 20. mai 2012.)
Berestetsjko

Berestetsjko (ukrainsk: Берестечко; polsk: Beresteczko) er en by i Volyn oblast i Ukraina. Den ligger ved elven Styr. Byen hadde 1 904 innbyggere i 2001.
Berestetsjko mottok Magdeburg-rettighet i 1547. I 1651 stod slaget ved Berestetsjko nær byen.
Et kloster som en gang fantes nær Berestetsjko ble rasert av sovjethæren. Fra 1795 inntil revolusjonen i Russland i 1917 var Berestetsjko en del av det russiske riket; fra 1921 til 1939 var den en del av Polen. Fra 1939 var byen først en del av Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk og så det uavhengige Ukraina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Berestechko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Berestechko hos Encyclopedia of Ukraine
www.berestechko.info(nett-portal)
She’s Out of My League

She's Out of My League er en romantisk komedie fra 2010. Filmen er regissert av Jim Field Smith, og har Jay Baruchel og Alice Eve i hovedrollene.


== Handling ==
Kirk (Jay Baruchel) er en gjennomsnittlig fyr på alle måter, som har en gjennomsnittlig jobb, en helt gjennomsnittlig kjæreste og fullstendig gjennomsnittlige venner. Men så slår Kirk opp med kjæresten, og alle som står ham nær blir sjokkerte over hvem som er hans neste dame – den vakre, nærmest perfekte Molly (Alice Eve), som er en klar tier på skalaen. Mange, inkludert Kirk selv, lurer på om hun egentlig er for perfekt for ham. Kan et slikt forhold vare i lengden?


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) She's Out of My League på Internet Movie Database 
(sv) She's Out of My League i Svensk Filmdatabas 
(da) She's Out of My League i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) She's Out of My League på Allociné 
(nl) She's Out of My League på MovieMeter 
(en) She's Out of My League på AllMovie 
(en) She's Out of My League på Turner Classic Movies 
(en) She's Out of My League på Rotten Tomatoes 
(en) She's Out of My League på Metacritic 
(en) She's Out of My League på Box Office Mojo
Riffjellene

Riffjellene, eller bare Rif, er en fjellkjede og et geografisk område langs Marokkos middelhavskyst. Navnet kommer fra berbisk Arif. Området strekker seg Kapp Spartel og Tanger i vest til Ras Kebdana og elva Moulouya i øst, og fra Middelhavet i nord til elva Ouargha i sør.
Fjellkjeden er ikke en del av Atlasfjellene i geologisk forstand, men tilhører samme fjellkjedefoldning som Gibraltarklippen og Cordilleras Béticas i Spania. Den høyeste toppen er Jbel Tidirhine på 2 456 moh. Riffjellene er det mest nedbørrike området i Marokko, og enkelte steder har en årsnedbør på over 2000 mm.
Riffjellene var dekket av skog, og vegetasjonen var lite påvirket av menneskelig virksomhet helt fram Saʿdiene kom til makten på 1500-tallet. Skogene er nå fragmenterte og inngår i et lappeteppe som ellers består av maquis, beitemark og åkre. Det vanligste treet er korkeik som danner store skoger på sur jord i lavlandet. I denne åpne skogen vokser jordbærtre, trelyng og Cistus. I eroderte daler finnes sandaraksypress. Termomediterran vegetasjon med oliven, mastikstre og johannesbrødtre var vanlig i dalbunnene, men er nå bare bevart noen få steder.I midlere høyder er det store skoger med den løvfellende arten kanarieeik, noen steder blandet med pyreneereik og strandfuru (subsp. hamiltonii). I de høyeste områdene dominerer atlasseder. Steineik og kermeseik er mindre vanlige enn de andre eikeartene. Den endemiske marokkansk edelgran danner store skoger i vest. Langs elvene vokser svartor sammen med hengebjørk, trollhegg (subsp. baetica) og portugalhegg. Det finnes også rike våtmarker med interessant flora, blant annet myrer med torvmose.Rif er kjent for Rifkrigen der spanjoler og franskmenn kjempet en langvarig kamp mot berbiske opprørere på 1920-tallet. Over 40 % av verdensproduksjonen av hasjisj blir dyrket i Riffjellene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rif – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dana Fuchs

Dana Fuchs (født 10. januar 1976) er en amerikansk sanger, låtskriver og skuespillerinne. Hun er mest kjent for sin rolle som Sadie i filmen Across the Universe.


== Biografi ==
Fuchs ble født i New Jersey og er oppvokst i Wildwood, Florida. Da hun var tolv år ble hun med i First Baptist Gospel Choir og begynte å synge for publikum. Som 16-åring var hun frontfigur i et populært lokalband.


== Karriere ==
The Dana Fuchs Band ga ut en CD, Lonely For A Lifetime, i 2003. Et livealbum, Live In NYC, ble sluppet 1. april 2008. Det andre studioalbumet Love To Beg ble utgitt i 2011.
Dana Fuchs spilte rollen som Sadie i Julie Taylors Across the Universe og har også portrettert Janis Joplin på scenen i musikalen Love, Janis.


== Annet ==
Dana Fuchs bruker mye tid på å turnere, og har vært i Norge flere ganger, blant annet på Notodden Blues Festival.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dana Fuchs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dana Fuchs på Discogs 
(en) Dana Fuchs på MusicBrainz 
(en) Dana Fuchs på Songkick 
(en) Dana Fuchs på Genius — sangtekster 
(en) Dana Fuchs på AllMusic 
(en) Dana Fuchs på Internet Movie Database 
(sv) Dana Fuchs i Svensk Filmdatabas 
(da) Dana Fuchs på Scope 
(fr) Dana Fuchs på Allociné 
(en) Dana Fuchs på AllMovie 
(en) Dana Fuchs hos The Movie Database 
Dana Fuchs på Twitter
Chrysoplectrum

Chrysoplectrum er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter), kraftige, mørkbrune smygere. Forvingen har noen lyse flekker.
Noen arter har metallisk grønne skjell ved roten av vingene.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene lever i tropisk regnskog.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til det sørlige Brasil (Santa Catarina) i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Eudaminae Mabille, 1877
Slekten Chrysoplectrum Watson, 1893 
Chrysoplectrum albovenae Bell, 1932
Chrysoplectrum bahiana (Herrich-Schäffer, 1869)
Chrysoplectrum cuminaensis d'Almeida, 1976
Chrysoplectrum epicincea (Butler & Druce, 1872)
Chrysoplectrum orpheus (Plötz, 1881)
Chrysoplectrum orphne (Plötz, 1881)
Chrysoplectrum otriades (Hewitson, 1867)
Chrysoplectrum perna Evans, 1952
Chrysoplectrum perniciosus (Herrich-Schäffer, 1869)
Chrysoplectrum pervivax (Hübner, 1819)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) Chrysoplectrum på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 18.5. 2012.
Butterflies of Amazonia – Chrysoplectrum perniciosus [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Chrysoplectrum i Encyclopedia of Life 
(en) Chrysoplectrum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chrysoplectrum hos NCBI 
(en) Kategori:Chrysoplectrum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Butterflies of America – Chrysoplectrum spp. [3]
Viktor Lebedev

Viktor Nikolajevitsj Lebedev (russisk Виктор Николаевич Лебедев; født 10. mars 1988) er en russisk bryter som bryter fristil i 55-kilosklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.


== Eksterne lenker ==
(en) Viktor Lebedev – Olympedia 
(en) Viktor Lebedev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Lebedev – FILA
Snezjinka

Snezjinka (russisk: Снежинка, norsk: Snøfnugg) er et skihoppanlegg ved byen Tsjajkovskij i Russland. Det ligger sørvest for bykjernen, sørøst for elva Kama. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K125 (HS140), K95 (HS106), K65 (HS72), K40 og K20.

Hoppanlegget besto opprinnelig av hoppbakker med størrelse K10, K20, K40, K70 og K90. De tre største ble åpnet henholdsvis i 1980, 1984 og 1985. Disse bakkene hadde flere viktige renn, som den russiske spartakiaden i 1985 og 1989, det sovjetiske mesterskapet i 1989 og det russiske mesterskapet i 1994. Men i likhet med de fleste andre hoppbakkene i Russland ble bakkene i Tsjajkovskij utover på 1990- og 2000-tallet stående og forfalle.
I 2010 startet byggingen av et nytt og tidsmessig hoppanlegg samme sted. Det var planlagt at det nye hoppanlegget skulle åpnes med kontinentalcuprenn i kombinert i februar 2012, men byggingen ble noe forsinket, slik at det på det tidspunktet bare kunne gjennomføres treningshopping. Hoppbakkene ble tatt i bruk i renn med det russiske mesterskapet i mars. I januar 2014 hadde anlegget renn i kvinnenes verdenscup i hopp og verdenscupen i kombinert.
Bakkerekorden i K125-bakken er 146 meter, satt av Martin Hamann (Tyskland) i kontinentalcupen 13. mars 2016. I K95-bakken er bakkerekorden 106,5 meter, satt av Jevgenij Klimov i det russiske mesterskapet i kombinert 29. mars 2014. Artur Sultangulov (Russland) tangerte denne rekorden 22. mars 2015.


== Verdenscuprenn (spesielt hopp) ==


== Referanser ==


== Hovedkilder og andre eksterne lenker ==
Skisprungschanzen-Archiv: Chaykovskiy (engelsk, besøkt 19. mai 2012)
Skisprungschanzen-Archiv: First jumps at Chaykovskiy performed (engelsk, 17. februar 2012, besøkt 19. mai 2012)
SKI-LINE: Ski jump Tschaikowski (RUS) (engelsk, besøkt 19. mai 2012)
Tsjajkovskij.ru: Чемпионаты России в Чайковском (russisk, 27. mars 2012, besøkt 19. mai 2012)
Ural-Inform TV: В Чайковском открыт первый в российской истории комплекс трамплинов (russisk, 17. februar 2012, besøkt 19. mai 2012)
Radoslav Velikov

Radoslav Marinov Velikov (bulgarsk: Радослав Маринов Великов; født 2. september 1983) er en bulgarsk bryter som bryter fristil i 55-kilosklassen. Han vil representere Bulgaria under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden. Han har bronsemedalje fra Sommer-OL 2008.


== Eksterne lenker ==
(en) Radoslav Velikov – Olympedia 
(en) Radoslav Velikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Radoslav Velikov – FILA
Däwlet Nïjazbekov

Däwlet Sjorauly Nïjazbekov (kasakhisk: Дәулет Шораұлы Ниязбеков; født 12. februar 1989) er en kasakhstansk bryter som bryter fristil i 55-kilosklassen. Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 5.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Däwlet Nïjazbekov – Olympedia 
(en) Däwlet Nïjazbekov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Däwlet Nïjazbekov – FILA 
(en) Däwlet Nïjazbekov – TheSports.org
Hassan Rahimi

Hassan Rahimi (født 15. juni 1989) er en iransk bryter som bryter fristil i 55-kilosklassen. Han vil representere Iran under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.


== Eksterne lenker ==
(en) Hassan Rahimi – Olympedia 
(en) Hassan Rahimi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hassan Rahimi – FILA