jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Philopteridae

Philopteridae er en gruppe av hudparasitter som lever i pelsen på pattedyr. Den tilhører gruppen av lus (før kalt Mallophaga) som har bitende munndeler og får næring ved å gnage (spise av) pelsen, hud og hudsekret, i tillegg til at de kan ta noe blod. De fleste av artene lever på fugler, men to arter lever på lemurer på Madagaskar.


== Utseende ==
Philopteridae er nokså små lus med avlang, ofte ganske slank kroppsform. Hodet er temmelig stort og mer eller mindre trekantet, beina korte. Antennene er nokså korte, perlekjede-formede.


== Liv og utvikling ==
Fjærlusene er sterkt knyttet til sine verter og lever hele sitt liv mellom vertens fjær. En konsekvens av dette er at en del arter er utryddingstruede fordi deres vertsarter er truede arter. Arten Huiacola extinctus er for eksempel utdødd fordi dennes vertsart, huiaen fra New Zealand, også er utdødd.


== Systematisk inndeling ==
Denne familiene er sannsynligvis ikke en monofyletisk gruppe.

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Pels- og fjærlus (Phthiraptera)
gruppe Bitende lus (Mallophaga) (parafyletisk gruppe)
gruppe Ischnocera
familie Philopteridae
familien blir delt i ca. 140 slekter, de innbyrdes slektskapsforholdene mellom disse er usikre.


== Kilder ==
Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider. [1]
Tree of life – Philopteridae, med liste over slektene
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Philopteridae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Philopteridae i Encyclopedia of Life 
(en) Philopteridae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Philopteridae hos Artsdatabanken 
(sv) Philopteridae hos Dyntaxa 
(en) Philopteridae hos Fauna Europaea 
(en) Philopteridae hos ITIS 
(en) Philopteridae hos NCBI 
(en) Kategori:Philopteridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Philopteridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Lus (engelskspråklig)
Magnus Karlsson

Magnus Karlsson (født 26. november 1973) er en svensk gitarist og fast medlem i Primal Fear.
Han er kjent for å ha arbeidet med blant andre Bob Catley, Allen / Lande, Starbreaker, Last Tribe, The Codex, Sinner og Planet Alliance.


== Diskografi (utvalg) ==
2003: Last Tribe – The Uncrowned
2005: Allen / Lande – The Battle
2006: Planet Alliance – Planet Alliance
2007: Jorn – The Gathering
2007: Primal Fear – New Religion
2007: Allen / Lande –  The Revenge
2007: The Codex – The Codex
2008: Bob Catley – Immortal
2008: Starbreaker – Loves Dying Wish
2009: Primal Fear – 16.6 (Before the Devil Knows You're Dead)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Karlsson på MySpace
Rahaf Harfoush

Rahaf Harfoush er Associate Director of Global Cooperation Initiative ved World Economic Forum i Genève, og er en strateg innen sosiale medier og har en sterk lidenskap for å utforske hvordan teknologi påvirker måten vi kommuniserer, jobber og sosialiserer oss. Hun er født i Syria, og oppvokst i Canada.
Hun spesialist i å hjelpe organisasjoner med å integrere bruk av sosiale medier med bedriftens strategiske visjon for å bygge solide relasjoner med kunder, ansatte og andre interesserte. Harfoush tilbrakte tre måneder med Barack Obamas team for nye medier i Chicago. I mai 2009 utgav hun boken "Yes We Did". 


== Forfatter ==
Yes we did –(2009)


== Eksterne lenker ==
Rahaf Harfoush blogg
Atna skole

Atna skole var en barneskole ved Atneosen på Atna i Stor-Elvdal kommune i Innlandet.Skolen ble lagt ned fra og med skoleåret 2009/2010. Dette skoleåret ville skolen hatt tolv elever, åtte elever i 1. til 4. årstrinn og fire i 5. til 7. årstrinn. Samtlige elver ble flyttet til Stor-Elvdal ungdomsskole.
Atna skole ble midlertidig gjenåpnet 1. desember 2009 da Stor-Elvdal ungdomsskole skulle totalrenoveres.
Skolen er samlokalisert med grendehuset på Atna.


== Referanser ==
Dramatikkens hus

Dramatikkens hus har et nasjonalt ansvar for å utvikle ny norsk dramatikk.
Dramatikkens hus bidrar med økonomiske midler, dramaturgstøtte og sceniske ressurser til scenekunstnere, forfattere og andre som ønsker å utvikle ny dramatikk. Vi er fagfeltets utviklingsarena og prøverom. I våre scenerom får dramatikere mulighet til å utforske tekstene sine sammen med blant andre regissører og skuespillere.
Dramatikkens hus ble etablert i 2010 og er en stiftelse som mottar driftsmidler fra Kulturdepartementet og Oslo kommune. Dramatikkens hus er lokalisert i Tøyenbekken 34, i de tidligere lokalene til Oslo Elektriske Sveiseverksted. Det tidligere sveiseverkstedets lokaler er ombygget til et teaterbygg, blant annet gjennom dugnadsinnsats.
Dramatikkens hus startet virksomheten 1. januar 2010, og ble offisielt åpnet for publikum 4. mars 2010 gjennom presentasjon av tekster på egen scene. Stiftelsen Dramatikkens hus ble tidligere kalt Det Åpne Teater, som ble grunnlagt i 1983 og etablert som stiftelse i 1986.
Stiftelsens styremedlemmer ble fra 1996 oppnevnt av Norske Dramatikeres Forbund, Norsk Sceneinstruktørforening, Norsk Skuespillerforbund, Norsk Teater- og Orkesterforening og de ansatte ved Dramatikkens hus.
Ledelse 2010-2012: Jon Tombre, Kai Johnsen og Marit Solbu. Daglig leder fram til våren 2014 var Marit Solbu, for øvrig besto ledelsen av Siri Senje (utviklingskonsulent) og Line Rosvoll (utviklingskonsulent). Etter en omorganisering våren 2014 ble Line Rosvoll kunstnerisk leder og øverste ansvarlig for institusjonen. Styreleder er Monica Boracco.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Tøyenbekken 34 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peter Wilhelm Bøckman

Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman (født 14. mai 1927 i Skjervøy, død 17. desember 2006) var professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim og forfatter av flere bøker om teologiske emner.


== Biografi ==
Han tok examen artium i Tromsø i 1944 og ble cand.theol. fra Universitetet i Oslo i 1953. praktikum tok han ved Union Theological Seminary, New York i 1956, og samme sted tok han Master of Theology i 1961 på en avhandling om Walter Rauschenbuschs betydning for politisk etikk. 
Fra 1959 var Peter Wilhelm Bøckman vikarprest i Oslo bispedømme, men i 1962 fikk han et forskningsstipend hos NAVF og deretter ble han universitetsstipendiat i teologi ved Universitetet i Oslo. I 1967 ble han universitetslektor i kristendomskunnskap der. Fra 1975 til han ble pensjonist i 1997 var han professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim. Gjennom årene hadde han  en rekke studieopphold i Sverige, USA og Tyskland. 


== Verv ==
Peter Wilhelm Bøckman deltok aktivt i økumenisk arbeide og var styremedlem i Nordiska Ekumeniska Institutet fra 1976 til 1983 og formann 1982-83, rådsmedlem i Conference of European Churches fra 1979 til 1986 og medlem av Mellomkirkelig Råd for Den norske kirke fra 1974 til 1983. Han var formann i Norske Kirkeakademikers Kontaktråd/Fellesråd fra 1978 til 1983 og 1985-86.
Han var formann i Nordiske kristne buddhistmisjon 1992-96 og formann i Vår Frues menighetsråd 1990-91. Han var representant for Høyre i Trondheim bystyre fra 1980 til 87 og medlem av Videnskabernes Selskab i Throndhjem siden 1977.


== Bibliografi ==
I tillegg til å skrive bøker, skrev han en lang rekke artikler. Han var Morgenbladets faste spaltist om teologi i en årrekke. 

(no) Publikasjoner av Peter Wilhelm Bøckman i BIBSYS
Gud og menneske : en kristen troslære 2004 ISBN 82-91925-10-0
Kristen tro og etisk handling : dogmatikk og etikk 1992
Mørket før daggry : studiehefte til Det skjulte nærvær av Svein Ellingsen ISBN 82-03-12384-8
Den norske kirke : historisk og aktuelt 1989 ISBN 82-519-0984-8
Liv, fellesskap, tjeneste. En kristen etikk 1970, kom i fire opplag, ISBN 82-00-01159-3
«Teologi på tidens torg» festskrift utgitt til ham i forbindelse med hans 60-årsdag i 1987.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1978 side 92
Hans Rognstad: Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman Minneord i Aftenposten Kultur 27. desember 2006 side 15.
Peter Wilhelm Bøckman 70 år Omtale i Nordlys 14. mai 1997 side 22.
Jennette McCurdy

Jennette Michelle Faye McCurdy (født 26. juni 1992) er en amerikansk skuespiller, sanger, forfatter og standup-komiker. Hun er kjent for rollen som Sam Puckett i TV-serien iCarly som går på Nickelodeon, og på NRK Super i hverdagene. Hun har også utgitt to singler. Hun har også vært med i flere andre serier, som Sam and Cat, Zoey 101, Malcolm i midten, Will & Grace, Strong Medicine, Law & Order: Special Victims Unit, The Inside, True Jackson, VP og Judging Amy. 
Hennes bok, I'm Glad My Mom Died (utgitt i 2022), forteller blant annet om hennes tid som barnestjerne ved Nickelodeon.
Hennes siste rolle var i Netflix-serien Between, før hun sluttet som skuespiller og begynte å skrive og redigere. Hun har i dag podkasten Empty inside.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jennette McCurdy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jennette McCurdy på Apple Music 
(en) Jennette McCurdy på Discogs 
(en) Jennette McCurdy på MusicBrainz 
(en) Jennette McCurdy på SoundCloud 
(en) Jennette McCurdy på Spotify 
(en) Jennette McCurdy på Songkick 
(en) Jennette McCurdy på Last.fm 
(en) Jennette McCurdy på Genius — sangtekster 
(en) Jennette McCurdy på AllMusic 
(en) Jennette McCurdy på Internet Movie Database 
(no) Jennette McCurdy hos Filmfront 
(fr) Jennette McCurdy på Allociné 
(en) Jennette McCurdy på AllMovie 
(en) Jennette McCurdy hos Turner Classic Movies 
(en) Jennette McCurdy hos Rotten Tomatoes 
(en) Jennette McCurdy hos The Movie Database 
(en) Jennette McCurdy hos Behind The Voice Actors
PASOK

Den panhellenske sosialistiske bevegelse (gresk: Πανελλήνιο Σοσιαλιστικό Κίνημα, ΠΑΣΟΚ; IPA: [paneˈlinio sosjalistiˈko ˈcinima]; romanisering: Panellinio Sosialistiko Kinima, PASOK) er et sosialdemokratisk politisk parti i Hellas. PASOK var landets dominerende venstreorienterte parti fra slutten av 1970-årene til den statlige gjeldskrisen rundt 2010, og hadde konservative Nytt demokrati som sitt motstykke. Fra 14. juni 2015 til hennes død i oktober 2021 var Fotini Gennimata partileder.


== Historie ==
Partiet ble stiftet den 3. september 1974, og har sine røtter i Den panhellenske frihetsbevegelsen (PAK) som ble startet i eksil av Andreas Papandreou i 1968, mens Hellas ble styrt av en militærjunta.
I 1981 vant PASOK parlamentsvalget og Papandreou ble statsminister. Etter to perioder med regjeringsmakten alene tapte partiet valget i 1989, og gikk for en kort periode med i en samlingsregjering under ledelse av Nytt demokrati. I 1993 vant PASOK på nytt, men regjeringens arbeid ble overskygget av gamle skandaler, og i tillegg forverret Andreas Papandreous helsetilstand seg dramatisk.
I 1996 overtok Kostas Simitis ledelsen av partiet og regjeringen, som satte i gang store reform- og infrastrukturprosjekter, og brakte Hellas inn i EUs økonomiske og monetære union (Euro-samarbeidet).
I 2004, under trykket av meningsmålinger som utviklet seg i mindre gunstig retning for PASOK, gjennomførte partiet et generasjonsskifte, og Georgios Papandreou, sønn av Andreas, ble ny partileder. Til tross for at han er sønn av partistifteren, samtidig som sterke krefter i partiet ønsker en politikk som viderefører tradisjonen fra hans far Andreas, regnes Georgios Papandreou for å tilhøre partiets reformorienterte fløy.
PASOK tapte parlamentsvalgene både i 2004 og 2007 mot Nytt demokrati, men ved valget den 4. oktober 2009 ble PASOK på nytt største parti. Det oppnådde da 43,94 prosent av stemmene, og fikk med 160 mandater av totalt 300 rent flertall i parlamentet.Georgios Papandreou tiltrådte som ny gresk statsminister 6. oktober 2009, bare 2 dager etter valget, og avløste dermed den konservative Kostas Karamanlis fra Nytt demokrati. I 2010 ekskalerte markedets bekymring for vedvarende, strukturelle underskudd på statsbudsjettet og Hellas' mulighet til å overholde sine låneforpliktelser, noe som ledet landet ut i en gjeldskrise. I parlamentsvalgene i mai 2012, juni 2012 og januar 2015 fikk PASOK henholdsvis 13,2, 12,3 og 4,7 % av stemmene, og partiets tradisjonelle rolle ble i stor grad overtatt av venstrepopulistiske SYRIZA.


== Ledere ==
Fotini Gennimata 2015–2021
Evangelos Venizelos 2012–2015
Georgios Papandreou 2004–2012
Kostas Simitis 1996–2004
Andreas Papandreou 1974–1996


== Internasjonal tilknytning ==
PASOK er tilknyttet Det europeiske sosialdemokratiske partiet, og er medlem av Sosialistinternasjonalen, som har vært ledet av Georgios Papandreou siden 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(grk) Offisielt nettsted 
(en) Panhellenic Socialist Movement – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olavshallen

Olavshallen er også et rom på Akershus slott og festning.Olavshallen AS er et helkommunalt AS eiet av Trondheim kommune. Olavshallen AS ble bygd i 1989 og konserthuset har fått sitt navn etter en historisk tradisjon i Trondheim, Olavstradisjonen. Grunnsteinen ble lagt ned av kong Olav V 22. juli 1988. Kulturhuset åpnet dørene for sin første konsert 17. september 1989 med jazzpianisten Oscar Peterson og den offisielle åpningen ble holdt den 21. september. 
Olavshallen AS tar hvert år imot artister fra ulike sjangre som klassisk, opera, dans, ballett, pop, rock, vise, country, jazz, world, kor, korps, barne- og familieforestillinger, show, teater, revy og stand-up. Trondheim Symfoniorkester har sitt faste tilholdssted i Olavshallen og benytter store sal til prøver og konserter.


== Historie ==
Olavshallen AS har ca 300 konserter i året og et årlig besøk på ca. 160 000 publikummere. Olavshallen AS har huset store navn og artister som Anne-Sophie Mutter, Gidon Kremer, Kiri Te Kanawa, Bryn Terfel, John Cleese, Oscar Peterson, Elaine Paige, Bobby McFerrin, Diana Krall, Chick Corea, Jan Garbarek, Jethro Tull, BB King, Cullberg-balletten, Emmylou Harris, Gary Moore, Gitarkameratene, Vamp og mange flere. Olavshallen AS er også arena for store arrangement som NM for janitsjarkorps, Ungdommens Kulturmønstring, Humanistisk seremoni og Olavsfestdagene.


== Bygningen ==
Olavshallen AS består av to saler - Store sal har en setekapasitet på 1212 og Lille sal 350. Scenens grunnmål i Store sal er 20 x 20 meter, 26 stk manuelle motvektstrekk, 4 stk motoriserte lystrekk, 2 stk. motoriserte trekk samt scenehus for orkester som gjør salen spesielt også egnet for akustiske produksjoner. Det er til en hver tid oppgradert lys- og lydutstyr med digital mikser av merket Midas XL8. Det er montert fiberoptisk kabel i OlavsKvartalet i samarbeid med Midgard Medialab, som gjør det mulig å transportere store mengder lyd/bilde til andre. Salen er egnet for store konferanser og presentasjoner.
Lille sal er en black box-scene med hovedvekt på fleksibel bruk og har sceneareal på 15 x 6 meter, med 4 stk scenetrekk. Den teleskopiske tribunen enkelt trekkes inn og salen kan utstyres med flatt gulv og oppbygd scene. Det er også mulighet for kaféoppsett med bord, stoler og bar eller klasserom-oppsett.
Olavshallen AS er en del av Sameiet OlavsKvartalet som for øvrig består av Clarion Collection Hotel Grand Olav, en kjøpesenterdel med ulike butikker, Trondheim kommunale kulturskole, NTNU – Institutt for musikk, Trondheim Symfoniorkester sin administrasjon og parkeringshus i kjelleren.


== Økonomisk støtte ==
Olavshallen AS mottar ingen offentlig støtte til driften av kulturhuset. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Primal Fear

Primal Fear er et tysk power metal-band, opprettet i 1997.


== Diskografi ==
Primal Fear (1998)
Jaws of Death (1999)
Nuclear Fire (2001)
Horrorscope (EP, 2002)
Black Sun (2002)
The History of Fear (DVD + CD Bonus, 2003)
Devil's Ground (2004)
Seven Seals (2005)
Metal Is Forever - The Very Best of Primal Fear (2006)
New Religion (2007)
16.6 (Before the Devil Knows You're Dead) (2009)


== Medlemmer ==
NåværendeRalf Scheepers, vokal (1997–)
Magnus Karlsson, gitar (2008–)
Henny Wolter, gitar (2000-2003, 2007-)
Mat Sinner, bassgitar, vokal (1997–)
Randy Black, trommer (2003–)TidligereTom Naumann, gitar (1997-2000, 2003-2007)
Klaus Sperling, trommer (1997–2003)
Stefan Leibing, gitar, keyboard (1998–2008)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Primal Fear – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Primal Fear på Apple Music 
(en) Primal Fear på Discogs 
(en) Primal Fear på MusicBrainz 
(en) Primal Fear på Encyclopaedia Metallum 
(en) Primal Fear på SoundCloud 
(en) Primal Fear på Spotify 
(en) Primal Fear på Songkick 
(en) Primal Fear på Last.fm 
(en) Primal Fear på Genius — sangtekster 
(en) Primal Fear på AllMusic
Stiftelsen Scheibler

Stiftelsen Scheibler er en stiftelse som har til formål er å støtte samfunnsnyttige og kulturelle tiltak. Styret innvilger støtte til konkrete prosjekter med hovedvekt på sosiale tiltak. Stiftelsen deler også ut priser.
Midlene som deles ut av Stiftelsen Scheibler er avkastning av verdier tilført stiftelsen gjennom avhending av Fabritiuskonsernet, som ble bygget opp av familien Scheibler.
Årlig deller stiftelsen ut ca. 10-12 millioner kroner.
Sosiale prosjekter

Hovedfokus i stiftelsens tildelinger vil være på forebyggende arbeide:
• Arbeid blant barn og unge, samt deres familier, for å skape en positiv sosial utvikling, økt inkludering samt motvirke vold, rasisme og kriminalitet.
• Arbeid blant enslige mindreårige asylsøkere og unge flyktninger.
• Arbeid rettet mot mennesker i vanskelige livssituasjoner som bl.a. kan påvirke barnas oppvekstsvilkår, samt redusere unges psykiske problemer og utenforskap.
• Hjelpetiltak for mennesker med rusmiddelavhengighet og tiltak for å motvirke slik avhengighet.
• Støtte til tiltak for innsatte med særlig vekt på ettervern.
• Sri Lanka- NEST hjelpeprosjekter støttes med bakgrunn i et mangeårig engasjement fra Fabritius og fra stiftelsen.
Kulturelle prosjekter
• Stiftelsen ønsker å støtte kunst og kultur brukt i sosiale/ rehabiliterende sammenhenger og som involverer brukere direkte.
• Stiftelsen ønsker å bidra til brobygging og inkludering.
• Stiftelsen vil stimulere kunsthåndverk og design i bred forstand, bl.a. gjennom pristildelinger.
• Stiftelsen vil søke å bidra til Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, avdeling design og kunsthåndverk sin samling og presentasjon av design og kunsthåndverk
Priser
Stiftelsen vil normalt dele ut:

En årlig Designpris
En årlig Kunsthåndverkspris
Stiftelsen kan også dele ut priser for å stimulere spesielle tiltak/honorere spesiell innsats
Stiftelsen skal normalt ikke gi støtte til enkeltpersoner i form av stipendier el.l.


== Eksterne lenker ==
www.scheibler.no
E.T. the Extra-Terrestrial (album)

E.T. the Extra-Terrestrial er et soundtrackalbum av Michael Jackson, utgitt i 1982. Sangene er fra filmen med samme navn.


== Sporliste LP ==
«Someone in the Dark» 4:58
«Landing» 3:24
«Discovery» 11:32
«Home» 6:09
«Intrusion» 5:23
«Chase» 3:18
«Good-bye» 2:25
«Someone in the Dark» 3:04


== Sporliste MC ==
«Someone in the Dark»
«Three Million Light Years from Home»
«E.T. talks»
«E.T. phone home»
«We're Losing Him»
«Escape and Departure»
«Someone in the Dark»


== Kilder ==

(en) E.T. the Extra-Terrestrial på Discogs
Grandonkel

Grandonkel betegner på norsk et slektskapsforhold mellom to personer i første og tredje ledd; bror/brødre av besteforeldrene. Slektskapsforholdet kan også forklares som «dine foreldres onkler».
I alminnelighet omtales også de inngiftede mannlige ektefellene til besteforeldrenes søstre som grandonkler. Enkelte kaller feilaktig inngiftede grandonkler for «filleonkler» (som egentlig betyr mors eller fars fettere). Det er i etablert norsk språkbruk ikke noe skille mellom biologiske og inngiftede onkler og tanter, og dermed heller ikke mellom grandonkler og grandtanter.
Uttrykket grandtante brukes om tilsvarende kvinnelige slektninger.
En person som har en grandonkel eller -tante, kalles ofte grandnevø eller grandniese til disse.


== Referanser ==


== Se også ==
Grandtante
Onkel
Hans Anton Trovik

Hans Anton Trovik (født 13. desember 1906 i Bergen, død 4. november 1981) var en norsk offiser i handelsflåten. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.


== Utdannelse ==
Trovik tok handelsgymnas og gikk etter dette i 1926 til sjøs. Han utdannet seg videre og tok først eksamen som styrmann i 1931, deretter eksamen som skipsfører i 1932 og skipsradioeksamen i 1933. Fra januar 1939 arbeidet han som skipsfører.


== Kvarstadbåtene ==
Trovik var i 1942 skipsfører på en av de såkalte Kvarstadbåtene, de norske skipene som ble liggende i Göteborg etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia. Trovik var skipsfører på kysttankeren MT «Lind», den minste av utbryterne. Skipet forlot Göteborg 31. mars 1942, samtidig som MT «B.P. Newton» og MT «Rigmor». MT «Lind» unnslapp svenske vaktfartøyer. Fartøyet ble forsøkt torpedert av tyske fly, men unngikk å bli rammet. Først 3. april fikk MT «Lind» kontakt med en britisk destroyer, ført av Philip Mountbatten, som loset kysttankeren gjennom minefeltene og til trygg havn i Methil Roads 4. april.Kampen om kontroll over norsk tonnasje og Kvarstadbåtenes utbrudd vakte stor oppmerksomhet, ikke minst fordi kun to av de ti skipene som brøt ut sist i mars 1942 kom fram til alliert havn. Seks skip ble senket og to returnerte til svensk havn. Det var store tap og overlevende mannskap ble ført som fanger til Tyskland. Bare to skip, MT «Lind» ført av Trovik og MT «B. P. Newton» ført av John Magnus Haaland, kom trygt fram.
Etter å ha kommet til Storbritannia seilte Trovik resten av krigsårene for det britiske Petroleum Board med forsyninger av drivstoff til flyvåpen og marine.


== Krigskorset ==
I statsråd 21. august 1942 ble skipsfører Trovik og maskinsjef Ole Haakon Bentsen tildelt Krigskorset for å ha brutt blokaden og brakt skipene til havn i Storbritannia.» Han ble også dekorert med Order of the British Empire og fikk Lloyds sølvmedalje.


== Etter verdenskrigen ==
Etter andre verdenskrig var Trovik i årene 1947 til 1951 var han havnefogd i Grimstad og Halden. I 1951 ble han administrerende direktør i Bergen-Nordhordland Trafikklag, der han var til 1957. Han gikk så ombord igjen og seilte for Anders Jahres Rederi til 1967.


== Referanser ==
Arnsdorf-Hilbersdorf

Arnsdorf-Hilbersdorf var en kommune som eksisterte fra 1970 til 1990 i den tidligere Kreis Görlitz i Den tyske demokratiske republikk og deretter fra 1990 til 1994 innenfor Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen etter Tysklands gjenforening.
Kommunen ble opprettet i 1970 gjennom en sammenslåing av kommunene Arnsdorf og Hilbersdorf. Under kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996 ble den slått sammen med kommunene Buchholz og Melaune til den nye kommunen Vierkirchen den 1. januar 1994.
Arnsdorf-Hilbersdorf hadde 945 innbyggere i 1971. Frem til 1988 sank innbyggertallet til 772 og til 722 i desember 1993. I samme periode sank folketettheten fra 86 til 66 innbyggere/km².


== Referanser ==