jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Indias kroneorden

Indias kroneorden (engelsk: The Imperial Order of the Crown of India) var en britisk-indisk orden innstiftet 1. januar 1878 av dronning Victoria av Storbritannia, som fra 1876 også var keiserinne av India. Ordenen var en dameorden og hadde én klasse. Den ble tildelt britiske og indiske fyrstelige, samt ektefeller av britiske embetsmenn i India. 


== Insignier ==
Ordenstegnet for Indias kroneorden er en keiserkronet, gjennombrutt medaljong bestående av innstifterens kongelige og keiserlige monogram, bokstavene «VRI», omgitt av en ring. Medaljongen er i gull og er besatt med diamanter, turkiser og perler. Kronen er dekorert med edelstener og emalje. Ordenstegnet er opphengt i en lys blå sløyfe med hvite kantstriper.
Ordenstegnet ble båret på venstre side ved skulderen.


== Tildeling ==
Indias kroneorden ble tildelt sparsomt. Antallet medlemmer var i 1947 ikke høyere enn 26, men kan ha kommet opp i omkring 60 ved århundreskiftet. 
Ordenen ble tildelt medlemmer av den britiske kongefamilien, der prinsesser mottok ordenen etter å ha fylt atten år. Aldersregelen ble i 1947 satt til side, slik at prinsesse Margaret kunne utnevnes til medlem av ordenen. Den ble også tildelt kvinnelige medlemmer av de fremste indiske fyrstefamilier. Indias kroneorden ble videre tildelt ektefeller av visekonger, generalguvernører, guvernører og andre framtredende embetsmenn i India. Etter at India ble selvstendig i 1947 er ordenen ikke tildelt.
Forkortelsen CI benyttes etter en mottagers navn for å indikere ordensmedlemskap.


== Norske innehavere ==
Dronning Maud ble som britisk prinsesse utnevnt til medlem av Indias kroneorden.


== Kilder ==
Peter Galloway: «The Imperial Order of the Crown of India» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 838–839
Bellotsundet

Bellotsundet er et sund øst-vest mellom Somersetøya og Boothiahalvøya i Nunavut, Canada, og markerer grensen for det amerikanske kontinentets nordligste utstrekning. 
Lengden er 35 km. Fra vestenden varierer bredden fra 1 til 2 km de første 25 km, før det blir bredere. Nordsiden har en bratt kystlinje med høyder opp til 450 meter. Høydene på sørsiden når opp til 750 meter. Tidevannsstrømmer i sundet har vært målt til 8 knop av skiftende retning.
Sundet ble oppdaget i 1852 av William Kennedy, kaptein på ketchen «Prince Albert», mens han lette etter John Franklin, og gitt navn etter en av offiserene ombord Joseph René Bellot. Bellot døde i Artis ett år senere i en alder av 26 år. F.L. McClintock overvintret i sundet fra 1858 til 1859. Sundet ble første gang traversert med båt i 1937, da Scotty Gall på frakteskuta «Aklavik» seilte hele Nordvestpassasjen. Ved det østlige utløpet anla Hudson's Bay Company stasjonen Fort Ross i 1937, ubebodd siden 1948.


== Referanser ==
Smørbrød

Et smørbrød er en brødskive med ulike typer pålegg. Den kan være påsmurt med smør eller margarin.
Smørbrød med pålegg er særlig vanlig i de nordiske landene, i Nederland, Latvia, Litauen og Estland, der de ofte spises til frokost, formiddagsmat eller andre måltider. Pålegget kan variere fra lite til mye, billig til dyrt, med eller uten pynt og tillegg. I Norge kan det for eksempel være ost, leverpostei, saltpølse, servelat, skinke, egg, kaviar, roastbeef, røykelaks, reker, syltetøy, sjokoladepålegg eller bananskiver. Danmarks smørrebrød, gjerne rugbrød med mye pålegg,  kom på andreplass da Danmarks nasjonalrett ble kåret i 2014.


== Se også ==
Snitter, halve smørbrød
Sandwich, dobbelt smørbrød
Smörgåsbord, svensk koldtbord
Matpakke
Baguette


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Open sandwiches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Open sandwich – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Boardwalk Empire

Boardwalk Empire er en amerikansk krim- og dramaserie som gikk på HBO fra 2010 til 2014. Seriens handling foregikk i Atlantic City i New Jersey i forbudstiden i USA. Serien bygger på boka Boardwalk Empire: The Birth, High Times, and Corruption of Atlantic City av Nelson Johnson; manuset er skrevet av Terence Winter, Emmy-vinner og forfatter av TV-serien Sopranos.Filming ble gjort på et spesiallaget sett laget i Greenpoint, Brooklyn. Første episode av Boardwalk Empire ble regissert av Martin Scorsese. 
Seriens kjenningsmelodi er «Straight Up and Down» av The Brian Jonestown Massacre, fra albumet Take It from the Man! som kom i 1996. 
I Norge gikk serien på NRK.


== Handling ==


== Rollebesetning ==
Steve Buscemi som Enoch «Nucky» Thompson (basert på Enoch «Nucky» Johnson)
Michael Pitt som James «Jimmy» Darmody
Kelly Macdonald som Margaret Schroeder
Michael Shannon som Agent Nelson Van Alden
Shea Whigham som Elias «Eli» Thompson, Nuckys bror.
Aleksa Palladino som Angela Darmody
Michael Stuhlbarg som Arnold Rothstein
Stephen Graham som Al Capone
Vincent Piazza som Lucky Luciano
Paz de la Huerta som Lucy Danziger
Michael Kenneth Williams som Chalky White, den reelle borgermesteren i Chickenbone Beach
Anthony Laciura som Eddie Kessler
Paul Sparks som «Mickey Doyle“ Kozik (baset på Mickey Duffy)
Dabney Coleman som Commodore Louis Kaestner (basert på Louis Kuehnle)


== Episoder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Boardwalk Empire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Boardwalk Empire på Internet Movie Database 
(en) Boardwalk Empire på Rotten Tomatoes 
(en) Boardwalk Empire på Metacritic 
Official website for Boardwalk Empire: The Birth, High Times, and Corruption of Atlantic City, a book by Nelson Johnson
List of Boardwalk Empire episodes at TV.com
Titannitrid

Titannitrid (TiN) er et meget hardt keramisk nitrid som har NaCl-type-struktur. 
Titannitrid kan brukes for å øke hardheten til skjærende verktøy og som diffusjonsbarriere for kobber i elektronikk. TiN kan ha stor grad av ikke-støkiometri og sammensetninger som TiNx med x fra 0.6 til 1.2 er stabile. Stoffet har smeltepunkt på 2930 °C, men vil oksidere i luft ved 600 °C.
Røntgenspektroskopi

Røntgenspektroskopi er en fellesbetegnelse  på de metoder som brukes for å registrere røntgenspektre, klassifisere spektrallinjene,  bestemme strålingens bølgelengde og sette  dem i teoretisk sammenheng med atomstrukturen. To metoder av røntgenspektroskopi benyttes i dag. I den ene blir bølgelengden og styrken av strålingen bestemt av hjelp av en krystall med en kjent struktur, samt en scintillasjonsteller. I den andre blir energien og styrken målt direkte med en silisium-halvlederteller.
Olaf Klingenberg

Olaf Sverressøn Klingenberg (født 14. august 1886 i Strinda, død 24. august 1968 i Trondheim) var en norsk høyesterettsadvokat og politiker (H). Han var Trondheims varaordfører fra 1926 til 1928.
Han var sønn av overrettssakfører og ordfører Sverre Olafssøn Klingenberg og hustru Hilda Klingenberg. Blant hans søsken var høyesterettsadvokat, stortingsmann og statsråd Odd Klingenberg, gårdbruker, ingeniør og stortingsvaramann Sverre Klingenberg, og major og direktør Kaare Klingenberg. Klingenberg er en gammel embedsmannsslekt av dansk opphav.Etter artium ved Trondheim katedralskole i 1905 og juridisk embedseksamen i 1910 ble Klingenberg fullmektig ved Gauldal sorenskriverembede, deretter ved Trondheim byfogdembede. I 1912 ble han fullmektig i advokatfirmaet som hans far hadde etablert sammen med Jacob Lindboe tilbake i 1870, og hvor Olafs bror, Odd, også var opptatt som kompanjong. Den andre fullmektigen i firmaet var Christian Blom, senere lagmann ved Frostating lagmannsrett. Ettersom Odd Klingenbergs politiske engasjement tok mye tid, måtte Olaf ta en desto større del av advokatvirksomheten. I 1922 fikk han møterett for Høyesterett og ble fast forsvarer. Klingenberg ble værende i advokatgjerningen frem til sin død i 1968. Så sent som etter fylte 80 år prosederte han – og vant – en sak i Høyesterett for firmaets gamle klient, Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab.Klingenberg var juridisk konsulent og styremedlem for en rekke foretak. Han var styreformann i E.C. Dahls bryggeri fra 1947 til 1958, ordfører i representantskapet i Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab og tillitsmann i Trondhjems Sparebank. Fra 1926 til 1937 og fra 1945 til 1955 var han innvalgt i Trondheim bystyre; fra 1926 til 1928 som varaordfører. Han var formann i Trondheim Høyreforening fra 1930 til 1931. Han satt også i direksjonen for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.Olaf Klingenberg skrev artikler om strafferett og det liberale rettsstatsprinsipp i dagspresse og fagtidsskrifter.
Olaf Klingenberg giftet seg i 1913 med Hjørdis Bergland, datter av sogneprest Aslak Bergland i Borre. De hadde en sterk interesse for friluftslivet. De var barnløse, og da Hjørdis også døde i 1977, var det vesentligste av deres formue testamentert til Trondhjems Turistforening. Olaf og Hjørdis ble gravlagt i Klingenbergs familiegrav på Domkirkegården.


== Referanser ==
Portvaktfunksjonen

Portvaktfunksjon er et begrep som viser til medienes makt til å sortere og redigere hvilke saker og hvilke kilder som slipper til i offentligheten. Gjennom valg av hvilke saker, kilder og presentasjon som brukes, velges samtidig hvilke saker og kilder som ikke får offentlighetens oppmerksomhet. 
Portvaktfunksjonen som begrep beskriver implisitt en mediesituasjon før internett og sosiale medier der var avhengige av tradisjonelle papiraviser, radio- eller fjernsynsmedier med begrenset spalteplass og sendetid. Å publisere papiravis, radio eller fjernsyn er forbundet med store kostnader til utstyr, teknologi og organisasjon. Mediene har hatt monopol på publisering av nyhets- og aktualitets- og meningsinformasjon. Monopolet har vært forvaltet av journalister, redaktører og medieredaksjonen. Det var behov for en «portvaktfunksjon» for å sortere hvem som skulle slippe til med sine saker og sine kilder.


== Redusert bruk ==
Framveksten av internett og sosiale medier gjør at portvaktfunksjonen reduseres eller faller helt bort. Enhver kan nå publisere seg selv og sin informasjon, uten betydelige investeringer eller kostnader, og være sin egen redaktør på eget nettsted, blogg eller andre sosiale og tilgjengelig plattformer.


== Eksterne lenker ==
(en) Media – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haeinsa

Haeinsatempelet er et av de fremste buddhist-tempelet i Sør-Korea, blant annet fordi det er oppbevaringssted for Tripitaka Koreana, som er den mest komplette samlingen med buddhistskrifter som finnes, nedregnet på 81 340 tretavler.
Haeinsa er ett av Koreas tre gylne templer, og ligger i Gayafjellet nasjonalpark i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea. Tempelet ble reist i 802. 
Haeinsa med Tripitaka Koreana ble i 1995 ført opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) Asian Historial Architecture - Haeinsa Temple
(en) National Heritage - Tripitaka Koreana at Haeinsa Temple
(en) UNESCO World Heritage Centre - Haeinsa Temple Janggyeong Panjeon, the Depositories for the Tripitaka Koreana Woodblocks
Jack DeJohnette

Jack DeJohnette (født 9. august 1942) er en amerikansk trommeslager.
DeJohnette hadde timer i både piano og trommesett som ung. Han gikk på high school, og senere musikkonservatorier i Chicago, hvor han var født. Her fikk han sjansen til å prøve seg med John Coltrane, men han flyttet etter hvert til New York, hvor han arbeidet med blant andre Jackie McLean og Big John Patton.
Karrieren hans tok av i 1966, da han ble med i Charles Lloyd sin kvartett, med pianisten Keith Jarrett og bassisten Ron McClure. Båndet spilte en moderne form for jazz, og fikk stor suksess. For DeJohnette ledet dette videre til et engasjement med Miles Davis i 1969. Han spilte på den berømte «Bitches Brew»-platen, og ble værende i bandet til 1971.
Han spilte inn sin første plate som bandleder i 1968 («The DeJohnette Complex», hvor han selv spilte melodika). I løpet av 1970-årene gav han ut flere plater, og han kom inn på plateselskapet ECM i 1976. Her spilte han inn med bandene Directions og New Directions. I tillegg til disse, leiene DeJohnette Special Edition, som gav ut fire album fra 1984 til 1991.
DeJohnette har siden 1980-årene nådd et stort publikum gjennom Keith Jarretts Standards-trio sammen med Gary Peacock. Senere startet han også Gateway Trio, med Dave Holland og John Abercrombie (som spilte i New Directions).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jack DeJohnette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jack DeJohnette på Internet Movie Database 
(en) Jack DeJohnette hos The Movie Database 
(en) Jack DeJohnette på Discogs 
(en) Jack DeJohnette på MusicBrainz 
(en) Jack DeJohnette på Spotify 
(en) Jack DeJohnette på Songkick 
(en) Jack DeJohnette på AllMusic 
Jack DeJohnette på Twitter 
Jack DeJohnette på Facebook 
Jack DeJohnette på Myspace
Ramanspredning

Ramanspredning er uelastisk spredning av lys fra interaksjon med de  elektroniske, magnetiske og vibrasjonelle eksitasjoner i materie.
Det mest typiske tilfellet av ramanspredning er når et foton spres mot et molekyl, og i prosessen taper en gitt mengde energi gjennom å eksitere molekylets spesifikke vibrasjonstilstand. Uelastisk spredning av lys (fotoner) kan skje fra molekyler i gass- eller væskefase, men også fra materialer i faststoff. I prosessen må fotonets energi enten forbli uendret (rayleighspredning), avta som følge av at materiet eksiteres (stokesspredning) eller øke som følge av at materiet deeksiteres (anti-stokesspredning). Stokes- og anti-stokesspredning betraktes begge som ramanspredninger. De eksitasjonene som fotonet vekselvirker med er ofte vibrasjoner, men de kan også være magnetiske eller elektroniske av natur. Ramanspredning er derfor et svært allsidig spektroskopisk verktøy, og benyttes innen flere disipliner som fysikk og kjemi.
Ramaneffekten er oppkalt etter oppdageren Chandrasekhara Venkata Raman, som ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1930 for sitt arbeid med å beskrive uelastisk spredning av lys. Uavhengig av Raman demonstrerte Landsberg og Mandelstam eksistensen av uelastisk lysspredning omtrent samtidig. Raman rakk å publisere sine resultater kun uker før sine konkurrenter, noe som er grunnen til at effekten bærer hans navn, og at han ble belønnet med Nobelprisen. Det interessant i sammenhengen at eksistensen av effekten hadde blitt vist teoretisk av A. Smekal et antall år før det eksperimentelle beviset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raman spectroscopy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hwaesong

Hwasong er et festningsverk i byen Suwon, sør for Seoul i Sør-Korea. Festningen stod ferdig i år 1796. Festningen dekker både ett stort flatt området, samt et område med flere mindre åser og fjell, noe som er sjelden for Øst-Asia. Murene er 5,52 km lange og det finnes 41 bevarte bygninger og bygningsrester langs forsvarsverket.
Festningen består blant annet av fire hovedporter, en sluse, fire hemmelige porter og et signaltårn.
I 1997 ble Hwaseong ført opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) UNESCO World Heritage Centre - Hwaseong Fortress
Operasjon Windmill

Operasjon Windmill (offisielt: United States Navy Second Antarctic Developments Project) var en amerikansk utforskning- og treningsekspedisjon til Antarktis i 1947–1948. Operasjonen var en oppfølger til Operasjon Highjump og ble ledet av kommandørkaptein Gerald L. Ketchum. Ekspedisjonens flaggskip var USS «Burton Island».


== Se også ==
Liste over antarktisekspedisjoner


== Eksterne lenker ==
Operation Windmill south-pole.com
Spredning

Spredning er en fysisk prosess der banen til et objekt eller en stråle blir endret gjennom en vekselvirking med et eller flere andre objekt. Lys, lyd og partikler i fart er eksempel på noe som kan spres. En rekke ting kan føre til spredning, for eksempel andre partikler, bobler, dråper, celler i organismer eller ulik tetthet i mediet objektet eller strålen går gjennom.
Jongmyo

Jongmyo er en helligdom tilegnet åndene til forfedrene for kongene i Joseondynastiet. Den er sterkt influert av konfuciansk tradisjon.
Bygningen ble oppført i 1394 og ble lenge ansett som en av Asias lengste bygninger, om ikke den lengste. I helligdommen finnes 19 minnetavler med konger og 30 med dronninger fordelt på 19 ulike rom. Bygningen brant ned under den japanske invasjonen i 1592, men ble gjenoppbygd i 1608.
Jongmyo ble i 1995 ført opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) UNESCO World Heritage Centre - Jongmyo Shrine
(en) National Heritage - Jongmyo
Steindyssene i Gochang, Hwasun og Ganghwa

Steindyssene i Gochang, Hwasun og Ganghwa viser til tre forhistoriske gravplasser i Sør-Korea med hundrevis av ulike megalittiske monumenter. Disse er skåret ut av store steinblokker på 100-tallet f. Kr. Megalitter finnes over hele verden, men ikke i så stort omfang som i Gosjang, Hwasun og Ganghwa.
I 2000 ble steindyssene i Gochang, Hwasun og Ganghwa ført opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) Cultural Heritage
(en) Korean National Heritage Online
(en) UNESCO
Avant (nettverksselskap)

Avant var et amerikansk nettverksselskap grunnlagt i 2010 av Brent Payne.
Konseptet hadde en nesten identisk struktur til det kollapsede pyramideselskapet Liberty League International (LLI) hvor Payne var en av grunnleggerne i 2001. Produktene som ble omsatt var opplæring og konferanser innen personlig utvikling og økonomi.Et av Avants første markedsføringsstunt var å kontakte samtlige tidligere medlemmer i LLI og invitere dem til deltagelse i det nye selskapet.
Selskapet søkte i 2011 om medlemskap i Direct Selling Association, men ble avvist.


== Bytte av navn og konsept ==
I 2012 byttet selskapet navn til Real Estate Worldwide og endret sin produktsatsing til opplæring innen eiendomshandel.


== Referanser ==
De historiske områdene i Gyeongju

De historiske områdene i Gyeongju viser til et område i Sør-Korea som består av ruiner av templer og palasser, pagoder og statuer og andre kulturelle skatter, etterlatt av det koreanske kongedømmet Silla. Området, som ligger i fylket Gyeongju, er et av verdens største utendørs museer. Gyeongju var hovedstaden i Silla fra 600-tallet til 800-tallet.
De historiske områdene i Gyeongju ble i 2000 ført opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) UNESCO
(en) Korean National Heritage Online
(en) Cultural Heritage
(en) Oriental Architecture
Olav Bergersen

Olav Bergersen (født 2. juli 1880 i Strinda, død 17. desember 1973 i Trondheim) var en norsk sjøoffiser, sjøkrigshistoriker, assurandør og politiker for Høyre.


== Familiebakgrunn og yrkesliv ==
Han ble født på Bromstad i daværende Strinda herred som sønn av overrettsassessor og ordfører i Trondheim Bernhard Konrad Bergersen og hustru Marie Magdalene Selmer. Han giftet seg i 1906 med Ynghild Grønning, datter av jern- og farvehandler August Emil Grønning og hustru Anna Matzine Schmidt i Trondheim.Han avla dispasjøreksamen i 1921 og var ellers uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i Horten fra 1901, premierløytnant fra 1904, kaptein fra 1912, kommandørkaptein fra 1934 og kommandør fra 1945. Bergersen var fungerende kanonkontrollør i Marinen 1911–1915, og var da bosatt i Horten. Han var videre sjef ved skadeavdelingen i Trondhjems Forsikringsselskab A/S 1919–1945, sjef for Trøndelag sjøforsvarsavsnitt under nøytralitetsvakten 1939–1940 og sjef for Marinekommando Trøndelag fra 1. mai til 1. august 1945. Under andre verdenskrig satt han tilsammen fem måneder (over to perioder) som gissel på Falstad fangeleir, levde i landflyktighet i Sverige 1943–1944 og tjenestegjorde ved admiralstaben i London 1944–1945.Han hadde en rekke offentlige og organisatoriske verv, blant annet som medlem av rådet for Norsk Sjøfartsmuseum, styremedlem i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum fra 1928, formann i hovedstyret for Trøndelagsutstillingen i 1930, medlem av Trondheim katedralskoles forstanderskap 1934–1938, medlem av Videnskapsselskapet i Trondhjem fra 1938 og formann i Trondhjems Sjømannsforening 1923–1926. Bergersen var også ordfører i representantskapet i Den Nordenfjeldske Kreditbank fra 1931 og styreformann i flere rederier og industribedrifter.


== Politisk arbeid ==
Bergersen var medlem av Horten bystyre og formannskap 1910–1915, en tid som formann i Hortens liberal-konservative velgerforening. Tilbake i hjembyen var han den første formannen i Trondheim Unge Høyre 1922–1927, deretter formann i Trondheim Høyre 1927–1930 samt medlem av partiets sentralstyre 1926–1931. Han var medlem av Trondheim bystyre 1925–1937 og medlem av formannskapet 1925–1931. Bergersen var stortingsmann for kjøpstedene Trondheim og Levanger 1931–1933, og satt i Stortingets universitets- og fagskolekomité.


== Utmerkelser ==
Han skrev forøvrig Bergersen en rekke militærvitenskapelige avhandlinger, deriblant den omfattende biografien Viceadmiral Tordenskiold (1925) om Peter Wessel, og ble tildelt Sjømilitære samfunds sølvmedalje og gullmedalje for disse. Han ble også tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull og kommandørkorset av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olav Bergersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Olav Bergersen hos Norsk senter for forskningsdata
Panarabiske farger

De panarabiske fargene viser til fire farger – rødt, hvitt, sort og grønt. Fargene stammer fra tidligere flagg i regionen, og forskjellige dynastier i arabisk historie. De ble kombinert for første gang under Araberopprøret i 1916. Flere arabiske stater bruker fargekombinasjonen idag. En underkategori av de såkalte «arabiske frigjøringsfargene» er kombinasjonen rødt, hvitt og sort.


== Nåværende flagg ==


=== Land ===

		
		
		
		
		
		
		
		


=== Delvis anerkjente stater ===

		


=== Ikke-anerkjente stater ===

		


== Se også ==
Panafrikanske farger
Adlerschanzen (Schönwald)

Adlerschanzen (norsk: Adlerbakkene) er et skihoppanlegg i Schönwald i Tyskland. Anlegget består av fire hoppbakker med størrelse K84 (HS93), K40 (HS42), K20 (HS21) og K10. Det er eid av Ski-Club Schönwald e.V.
Bakkerekorden i K84-bakken er 93,5 meter, satt av Robert Křenek (Tsjekkia) 7. mars 1998 og Tami Kiuru (Finland) 9. februar 2001, begge i kontinentalcupen.


== Historie ==
Den første Adlerschanze ble åpnet 17. februar 1924, og ble siden utvidet flere ganger. Etter ombygging i 1967 ble bakken gjenåpnet med et internasjonalt renn 17. mars 1968. Tre mindre hoppbakker ble i 1993 bygd ved siden av normalbakken. Småbakkene har plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret.
I 1971 ble todagersrennet Schwarzwälder Springertournee første gang arrangert. Konkurransen ble arrangert årlig, til og med 1976 med renn i Adlerschanze i Schönwald og Adlerschanze i Hinterzarten, deretter tok Hochfirstschanze i Titisee-Neustadt over for Hinterzarten fram til konkurransen ble arrangert for siste gang i 2003. Fra og med 1994 var rennene i Schönwald og Titisee-Neustadt en del av kontinentalcupen.
Hoppuka for kvinner startet opp i 1999, med Schönwald som et av rennstedene. Kvinnenes hoppuke ble en del av kontinentalcupen for kvinner da den tok til sesongen 2004/05.
Normalbakkens FIS-sertifikat utløp i 2009, og skiklubben så seg da nødt til å oppgi bakken, fordi det ville bli for dyrt å oppruste den til de stadig økende kravene FIS stiller til internasjonale rennarrangører. Siden sommeren 2008 har Ski-Club Schönwald samarbeidet med skiklubben i Schonach, som ligger like ved Schönwald, og arrangerer renn i Langenwaldschanze i Schonach. Normalbakken eksisterer fremdeles, men bare småbakkene er nå (2010) sertifisert og i bruk.


== Viktige renn ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skisprungschanzen-Archiv: Schönwald
Ski-Club Schönwald e.V.: 25 Jahre Schwarzwälder Springertournee
Ski-Club Schönwald e.V.: FIS Ladies-Grand-Tournee Ski-Jumping
Ski-Club Schönwald: Ergebnislisten
FIS: Resultater (ikke fullstendig)