jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Limavatnet

Limavatnet er en innsjø i Gjesdal kommune. Den er forbundet med Edlandsvatnet gjennom et lite sund som krysses av Vaula bru på E39. Langs nordsiden av Limavatnet går fylkesvei 45 fra Ålgård mot Oltedal og Sirdal. Her ligger også Limagarden, lokalmuseet for Gjesdal, oppe i lia på nordsiden. Langs sørsiden av vannet går fylkesvei 286 (Rogaland) til Gjesdal kirke og videre til Madland.
I Limavatnet finnes det ørret, røye, sørv, sik og ål. Det er fritt fiske langs grunn tilhørende Ytre Lima-gårdene. Ellers må fiske avtales med grunneier. Vannet grenser til gårdene Bollestad, Ytre Lima, Indre Lima; Gjesdal og Kluge.  Fisken er småfallen, men det er mulighet for større fisk også.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vannkvalitet Limavatnet hos miljøstatus.no
Utsikt mot Limavatnet
Nord-Torpa

Nord-Torpa er en av tre hovedbygder i Torpa, ved siden av Aust-Torpa og Vest-Torpa.   Synfjellet med Spåtind (1414 moh.) ligger i Nord-Torpa. I Synnfjell er det et stort antall hytter. Spåtind høyfjellshotell ble etablert i 1960-årene.

Åmot kirke fra 1823 ligger i Nord-Torpa.
Torpa kraftverk som utnytter vatnet fra Dokkfløy, ble satt i drift i 1989.
Grytfossen kraftverk som ligger i Livasselva, er et småkraftverk som ble satt i drift i 2006.
Oddelia naturreservat ligger i Nord-Torpa
I 1960 var folketallet i Nord-Torpa 1060 innbyggere.


== Bilder ==

		


== Kilder ==
Ødegaard Svein-Erik. "Boka om Land X - Torpa B : grend, bosted, familie". ISBN 82-91525-04-8
Artist in residence

Artist-in-residence-programmer gjør det mulig for kunstnere, akademikere, kuratorer, og andre mennesker i kreativt arbeid å jobbe og oppholde seg et annet sted enn i sitt vante miljø. Artist-in-residence-opphold gir tid til refleksjon, forskning, presentasjon og produksjon. Det gir også en mulighet til å utforske egen praksis i et annet samfunn eller miljø, møte nye mennesker, bruke nye materialer og oppleve livet på et nytt sted.


== Organisering ==
Noen residencies er innlemmet i større institusjoner. Andre organisasjoner eksisterer for å støtte artist-in-residencies. Artist-in-residencies kan være knyttet til museer, universiteter, gallerier, teater, kommuner, offentlige etater, og festivaler. De kan være sesongbetont, pågå hele året, eller være knyttet til et bestemt arrangement. De er lokalisert i byrom, i landlige omgivelser, eller i naturen. Det finnes hundrevis av artist-in-residencies og AiR-organisasjoner over hele verden.


== Krav ==
Forventninger og krav til AiR varierer. Forholdet mellom gjestekunstneren og vertskapet er ofte en viktig del av et residency-program. Noen ganger blir kunstneren ganske involvert i et fellesskap - med presentasjoner, workshops, og samarbeid med lokale kunstnere. Andre ganger er kunstneren ganske isolert, med god tid til å fokusere på eget arbeid.


== Finansiering og rekruttering ==
AiR-programmer finansieres på ulike måter. Noen steder må gjestekunstnerne finansiere sitt eget opphold, og søke finansiering og støtte fra sine egne land og nettverk. Det finnes også AiR-programmer som finansierer hele eller deler av gjestekunstnernes opphold.
Rekrutteringen av gjestekunstnere kan variere mellom åpne utlysninger, invitasjoner eller partnerskap med andre institusjoner.
Mange ganger er en residency-erfaring begynnelsen på et langvarig samarbeid. Kunstneren kommer ofte tilbake for å fullføre et prosjekt han eller hun startet, for å begynne på et nytt arbeid, eller for å delta på en utstilling, i et panel eller verksted.


== Eksterne lenker ==
Res Artis Internasjonalt nettverk for artist in residence-programmer
Kulturkontakt Nord - Artist residencies i Norge
Artist-in-residence i nordområdene (Norge, Sverige, Finland og Russland)
Tore Lindbekk

Tore Lindbekk (født 8. april 1933 i Oslo, død 29. september 2017 samme sted) var en norsk sosiolog. Han var professor i sosiologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Lindbekk var mag.art. i sosiologi fra Universitetet i Oslo fra 1959. I studietiden var han formann i Det Norske Studentersamfund i 1962, og tilhørte kretsen rundt det konservative Kvartalstidsskriftet Minerva, der han var redaktør høsten 1957 og høsten 1960. Lindbekk ble professor i sosiologi ved Universitetet i Trondheim i 1969, og var dekanus ved sitt institutt 1981–1989 og formann i Hovedkomiteen for norsk forskning 1982–1983. Han arbeidet særlig med utdannelses- og forskningssosiologi.
Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS), og ble tildelt Norsk sosiologforenings hederspris i 2003. Lindbekk var medforfatter av «Akademikere i norsk samfunnsstruktur», publisert i Tidsskrift for samfunnsforskning i 1960, som ble opptatt i Norsk sosiologisk kanon.
Lindbekk målbar et konservativt ståsted allerede i studiedagene. Mens han bodde i Trondheim, var han viseformann i Trondheim Høyre fra 1972, medlem av Trondheim bystyre 1976–1983 og medlem av Sør-Trøndelag fylkesting 1976–1979.
Tore Lindbekk var sønn av generalmajor og militærhistoriker Odd Lindbäck-Larsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Artikler av Tore Lindbekk». Minerva. Arkivert fra originalen 3. september 2013. Besøkt 16. mai 2013. 
Tore Lindbekks privatarkiv, DVD-intervju finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Corvina

Corvina, også kjent som corvina veronese, cruina eller cassabria, er en italiensk vindrue. Den blir hovedsakelig dyrket i Veneto-regionen nordøst i Italia. Sammen med flere andre druer brukes corvina for å produsere de lyse lokale vinene Bardolino og Valpolicella som har en mild fruktsmak. Blant annet blandes da corvina med druene rondinella, molinara og rossignola. Druen brukes også i produksjon av amarone- og recioto-vin.


== Referanser ==
Rondinella

Rondinella er en italiensk vindrue som hovedsakelig dyrkes i Veneto-regionen nordøst i Italia. Druen brukes blant annet i Valpolicella- og Bardolino-viner. Druen blandes ofte med corvina- og molinara-druene.


== Referanser ==
12 Years a Slave

12 Years a Slave er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2013. Filmen er regissert av Steve McQueen, og har Chiwetel Ejiofor i hovedrollen, med Michael Fassbender, Brad Pitt og Benedict Cumberbatch i andre viktige roller.
Filmen er basert på selvbiografien til Solomon Northup fra 1853.


== Handling ==
Filmen forteller den sanne historien om Solomon Northup (Chiwetel Ejiofor), en farget mann som ble kidnappet i New York midt på 1800-tallet og deretter solgt til slaveri. I 12 år jobbet han rundt på plantasjer i sørstaten Louisiana før han omsider slapp fri.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 12 Years a Slave – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 12 Years a Slave på Internet Movie Database 
(no) 12 Years a Slave på NRK TV 
(sv) 12 Years a Slave i Svensk Filmdatabas 
(da) 12 Years a Slave i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) 12 Years a Slave på Allociné 
(nl) 12 Years a Slave på MovieMeter 
(en) 12 Years a Slave på AllMovie 
(en) 12 Years a Slave på Turner Classic Movies 
(en) 12 Years a Slave på Rotten Tomatoes 
(en) 12 Years a Slave på Metacritic 
(no)  12 Years a Slave hos Filmweb
Molinara (drue)

Molinara er en italiensk vindrue som hovedsakelig dyrkes i Veneto-regionen nordøst i Italia. Den tilfører syre til Valpolicella- og Bardolino-vinene, og blandes som regel med druene corvina og rondinella. Druen kan også blandes med merlot.


== Referanser ==
Dessertvin

Dessertvin er søt vin som vanligvis serveres til dessert. Blant de mest brukte dessertvinene er tokaier fra Ungarn, sauternes fra Frankrike, muskatellviner og hetviner som sherry, portvin, madeira og marsala. Svake dessertviner brukes mest til frukt og lette desserter, mens hetviner benyttes mest til tyngre desserter. I tyskspråklige områder er den såkalte «Eiswein» populær for bruk som dessertvin.


== Referanser ==
E6-eggen

E6-eggen er en stor og markert stein like øst for motorveien nær Kolobekken rasteplass ved E6 i Stange. Her finnes 7 forskjellige buldreproblemer, blant annet den kjente «Kalkmangel» - grad 6B+.


== Eksterne lenker ==
E6-eggen på stangebuldring.no
Niwano-prisen

Niwano-prisen er en japansk fredspris som blir delt ut for å hedre og oppmuntre personer som er aktive i interreligiøs dialog for å skape fred, og for å gjøre anstrengelsene deres kjent. Niwano Peace Foundation, som deler ut prisen, håper at prisen vil føre til økt samarbeid på tvers av religioner og at flere mennesker vil føre interreligiøs dialog. Prisen blir ofte sett på som en slags Nobels fredspris for medlemmer av ulike trossamfunn.


== Mottakerne ==
Prisen har blitt delt ut årlig siden 1983 og består av et diplom, en gullmedalje og 20 millioner yen (ca. 1,2 millioner kroner i 2013).Av mottakerne er det tretten kristne, sju buddhister, tre hinduer, to tverreligiøse organisasjoner, to muslimer, én jøde, én unitar, én som praktiserer urfolksreligion og én jøde som ble hedret for arbeid på sekulære premisser. Disse kommer fra 23 nasjoner. Fire priser har gått til USA, og tre har gått til Israel, mens Uganda, India og Brasil har fått to priser. Atten menn, åtte kvinner og seks organisasjoner har blitt hedret.
Den foreløpig siste prisen gikk i 2015 til Esther Ibanga, grunnleggeren og lederen for «Women Without Walls Initiative», en organisajon som har gitt kvinner med ulik religiøs bakgrunn en plattform for å jobbe for fred.


== Niwano-stiftelsen ==
Niwano Peace Foundation er en Tokyo-basert organisasjon som ble grunnlagt av japaneren Nikkyo Niwano som en del av den buddhistiske legorganisasjonen Rissho Kosei Kai. I forbindelse med Rissho Kosei Kais 40-årsjubileum i 1978, ble Niwano Peace Foundation etablert for å fremme verdensfred «i en religiøs ånd». Nikkyo Niwano var en av få ikke-kristne observatører under Andre Vatikankonsil. Sønnen hans, Nichiko Niwano, er etterfølger som leder for Rissho Kosei Kai, som blant annet jobber for interreligiøs dialog.
Fra 2002 har det blitt satt ned en komite som skal peke ut hvem som skal få prisen. Denne komiteen er satt sammen av elleve religiøse ledere fra ulike religioner og med ulik geografisk tilhørighet. Alle kontinentene skal være representert, og det skal være kjønnsbalanse i gruppen. I 2014 består komiteen av to muslimer, to buddhister, én jøde og seks kristne der den ene også praktiserer en lokal, nordamerikansk religion. Medlemmene kommer fra USA, Japan, Thailand, Storbritannia, Finland, Senegal, Sør-Afrika, Canada og Sør-Korea, og det er fem kvinner og seks menn i komiteen.Av tidligere medlemmer er det ti kristne, en buddhist, to hinduer, tre muslimer og én jøde som kommer fra Norge, Thailand, Sverige, USA, Sør-Korea, Italia, Sør-Afrika, India, Israel, Argentina, Kirgisistan, Senegal og Colombia. Medlemmene velger mottakeren blant kandidater som er nominert av religiøse ledere og andre intellektuelle fra hele verden.


== Liste over mottakere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Niwano Peace Prize
Anton Mathias Jenssen

Anton Mathias Jenssen (født 2. februar 1818 i Christianssund, død 10. oktober 1895 i Trondhjem) var en norsk kjøpmann.
Etter lengre studier i utlandet, der han lærte å snakke tysk, engelsk, spansk og portugisisk flytende, trådte han inn i familiebedriften Jenssen & Co., et stort handelshus i hjembyen Trondhjem, som kompanjong i 1850-årene. Han var senere eneeier i virksomheten fra 1868. Jenssen manøvrerte handelshuset gjennom den økonomiske krisen i slutten av 1800-tallet, og unngikk konkurs.
Jenssen brukte sine kunnskaper fra utlandet til å bistå med opprettelsen av nye institusjoner som byens næringsliv fikk behov for på 1800-tallet. Han var med på å etablere Privatbanken i Trondhjem i 1859 og Trondhjems Brandforsikringsselskab i 1863, satt i begges direksjon i en årrekke. Han var også børskommisjonær i Trondhjem 1858–1893, medlem av Norges Banks representantskap 1857–1881 og medlem av direksjonene i Trondhjems Sparebank, Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab, Selbo Kobberverk og flere private bedrifter. I 1877 kjøpte han C.L. Schreiner & Co. Ølbryggeri, senere Trondhjems Bryggeri. Han var brasiliansk konsul fra 1852 og fransk konsul fra 1863, og ble ridder av St. Olavs Orden i 1894.
Han var eneste barn av kjøpmann Hans Peter Jenssen og hustru Caroline Moses. Anton Mathias Jenssen ble i 1844 gift med Johanna Richter (1824–1850), som han fikk fem barn med. Døtrene Caroline, Sophie og Hanna ble gift med henholdsvis generalmajor Trygve Olafssøn Klingenberg, konsul Mathias Helmer Lundgreen og lagmann Jacob Lindboe. Parets sønner, Hans Peter Jenssen og Anton Jenssen, førte handelshuset videre. Som enkemann ble Anton Mathias Jenssen i 1855 gift med Caroline Nordrum, som han fikk tre barn med. Sønnen Einar Jenssen ble major og eier av Vinje bruk, mens Harald Jenssen overtok eierskapet i Trondhjems Bryggeri. Yngstedatteren Marie Jenssen ble gift med generalmajor August Spørck.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Amundsen, O. Delphin (1947). Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947. Oslo: Grøndahl & Søns Forlag. 
Johansen, O.J. (1929). Trondhjem i svundne tider. En tusenårs vandring gjennem byen. Trondhjem: Krogshus Boktrykkeris Forlag. s. 168–169.
Faxe Kondi

Faxe Kondi er en brus som fremstilles av Faxe Bryggeri i Faxe på det sydlige Sjælland i Danmark. 
Brusen inneholder druesukker og ble introdusert i 1971 i samarbeid med fotballspiller og lege Knud Lundberg. Foruten i Danmark har Faxe Kondi også et stort marked på Grønland.De danske rapperne Klumben og Raske Penge hadde i 2012 en dansk hit med sangen «Faxe Kondi».Faxe Kondi kommer i en rekke smaksvarianter med og uten sukker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Faxe Kondi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Klumben & Raske Penge: Faxe Kondi og Rundt (Live @ Husk Lige Tandbørsten), youtube.com
Jamila Gavin

Jamila Gavin (født 9. august 1941 i Mussoorie, India) er en indisk-britisk barnebokforfatter, bosatt i Stroud, Gloucestershire. Hun har skrevet flere bøker om indisk-britisk historie og mottok Whitbread Awards i 2000 for boka Coram boy.  


== Liv ==
Gradually she came to realise that her own childhood with its twin strands in India and England gave her the opportunity of writing from first hand experience for many contemporary children. «I did know that my Anglo-Indian background was interesting to other people but I didn’t know how to write about it. I didn’t want to write an autobiography and I didn’t have a specific story to tell.»

Hun har indisk far og britisk mor, og har bodd permanent i England siden 1953. Hun flyttet første gang til England i 1946 sammen med moren og broren, på grunn av politisk uro i India. Før hun ble forfatter arbeidet hun med kunst og musikk i BBC.Selvbiografien Out of India, an Anglo-Indian childhood (1997) kom i utvidet utgave i 2007: Out of India, Walking On My Hands. Samtaleboka An Interview With Jamila Gavin utkom i 2002. 


== Bøker ==
Debutboka The Magic Orange Tree and Other Stories (1979) er en samling av ni noveller som skildrer barn med ulik etnisk bakgrunn, blant annet pakistansk, kypriotisk og ghanesisk. 
Ungdomsboka The Wheel Of Surya (1992) er den første i en trilogi som foregår under delingen av Britisk India i 1947, og i årene etter. Fortsettelsene er The Eye of the Horse (1994) og The Track of the Wind (1997). Alle tre bøkene ble nominert til Guardian Children's Fiction Prize. 
Barneboka Coram boy (2000) foregår i 1750-årene, og skildrer rømte slaver, overklasse, uekte barn og barnehjem. Romanen er dramatisert, og oppført på Royal National Theatre i 2006 og 2007, og på Broadway i 2007. Grandpa Chatterji (1993) er en familiekomedie om en indisk-britisk familie; den er den første i en trilogi. Serien ble filmet for tv i 1997. 
På norsk finnes eventyrantologien Våre beste eventyr, fra hele verden (Damm, 1997).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jamila Gavin hos Internet Broadway Database
Otto Schønheyder

Otto Frederik Christian Schønheyder (født 1836, død 1887) var en norsk ingeniør og arkitekt. Han var sønn av sogneprest Lorentz Wittrup Schønheyder (1807–1890). En periode arbeidet han som amtsingeniør i Hamar. Senere var han bosatt i Kristiania.


== Familie ==
Schønheyder var gift med Anna Dorothea Blehr (1849-1940). Hun var søster av Otto Blehr, som blant annet ble statsminister i 1902-1903 og i 1921-1923.
Ekteparet fikk seks barn, deriblant arkitektene Otto Schønheyder (1877-1946) og Bergljot S. Berntsen (1880-1964). Datteren var gift med arkitekt Bredo Berntsen.


== Virke ==
Schønheyder huskes i dag for å ha tegnet fire nygotiske trekirker:
Nordskogbygda kirke (1873, oppført av Günther Schüssler)
Sørskogbygda kirke (1873)
Aurskog kirke (1881, oppført av Günther Schüssler)
Blaker kirke (1881, oppført av Gulbrand Johnsen)


== Referanser ==
In the Wake of Poseidon

In the Wake of Poseidon er King Crimsons andre studioalbum. Innen albumet ble utgitt hadde bandet allerede skiftet ut flere medlemmer. Likevel behold de mye av den samme stilen fra deres første studioalbum In the Court of the Crimson King. Albumet ligner også det første fordi stemningen ofte bytter mellom å være rolig og kaotisk.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Robert Fripp og Peter Sinfield hvor det ikke er notert noe annet.
Side 1

«Peace – A Beginning» 0:49
«Pictures of a City» (inkludert «42nd at Treadmill») 8:03
«Cadence and Cascade» 4:37
«In the Wake of Poseidon» (inkludert «Libra's Theme») 7:56Side 2

«Peace – A Theme» (instrumental)(Fripp) 1:15
«Cat Food» (Fripp, Sinfield, Ian McDonald) 4:54
«The Devil's Triangle» (instrumental)(Fripp, Ian McDonald) 11:36
I. «Merday Morn»
II. «Hand of Sceiron»
III. «Garden of Worm»
«Peace – An End» 1:53


== Personell ==
Robert Fripp – gitarer, Mellotron, diverse utstyr
Greg Lake – vokal (unntatt «Cadence and Cascade»)
Peter Sinfield – tekster


=== Andre medvirkende ===
Mel Collins – saksofon på «Pictures of a City» og «The Devil's Triangle», fløyte på «Cadence and Cascade»
Peter Giles – bass
Michael Giles – trommer
Keith Tippett – piano på «Cadence and Cascade», «Cat Food» og «The Devil's Triangle»
Gordon Haskell – vokal på «Cadence and Cascade»


== Eksterne lenker ==
(en) In the Wake of Poseidon på Discogs 
(en) In the Wake of Poseidon på MusicBrainz 
(en) In the Wake of Poseidon på Spotify 
(en) In the Wake of Poseidon på AllMusic
Abdullah Alsabeehg

Abdullah Alsabeehg (født 6. september 1986) er en bahrainskfødt norsk politiker for Arbeiderpartiet. Etter stortingsvalget i 2021 ble han valgt til varaordfører i Oslo.Han ble innvalgt i Oslo bystyre i perioden 2011–2015, og gjenvalg for perioden 2015–2019, og 2019–2023. Alsabeehg var fraksjonsleder for Arbeiderpartiet i Samferdsels- og miljøkomiteen, Kultur- og utdanningskomiteen og Byutviklingskomiteen i Oslo bystyre. Han var vara til landsstyret i Arbeiderpartiet, og var fast medlem av landsstyret i perioden fra mars 2012 til april 2013.
Alsabeehg ble etter valget i 2019 utnevnt av byrådsleder Raymond Johansen som byrådssekretær, og utgjorde politisk ledelse i to byrådsavdelinger; Byrådsavdelingen for kultur, idrett og frivillighet, samt byrådsavdelingen for arbeid, integrering og sosiale tjenester. Alsabeehg var medlem av partistyret i Oslo Arbeiderparti i 6 år fra 2010.


== Bakgrunn ==
Alsabeehg kom til Norge som flyktning på slutten av 1980-årene. Hans far var opposisjonspolitiker i Bahrain, og familien flyktet av politiske grunner.
Alsabeehg er oppvokst på Holmlia i Oslo. Han har bachelorgrad i offentlig styring fra Høgskolen i Oslo. I perioden 2008-2012 studerte han arabisk, historie og statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Han er gift med billedkunstneren Amina Sahan; paret har ett barn.


== Politisk karriere ==
Fra juli 2007 til november 2008 jobbet Alsabeehg som politisk rådgiver i AUF. Han var økonomiansvarlig i fylkesstyret i AUF i Oslo fra 2007 til 2008. Han var nestleder i AUF i Oslo i to år fra 2009 til 2011, samt landsstyremedlem i AUF i samme periode. Han er i dag heltidspolitiker for Arbeiderpartiet, og har hatt stillingen som fraksjonsleder i ulike komiteer siden 2011. Alsabeehg har også vært byrådssekretær i to byrådsavdelinger, utnevnt av byrådsleder Raymond Johansen.
Alsabeehg ble valgt inn i bydelsutvalget i Søndre Nordstrand i 2007, og ble i 2010 valgt som leder av kultur- og oppvekstkomiteen i bydelen.
I oktober 2021 ble han valgt til varaordfører i Oslo. Hans forgjenger i vervet, Kamzy Gunaratnam, ble valgt inn på Stortinget i stortingsvalget 2021.Alsabeehg har flere medieutspill mot ekstremisme og radikalisering i Norge.


== Forfatter ==
Alsabeehg var en av bidragsyterne til antologien Kjære bror, som ble gitt ut av tankesmien Minotenk i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Abdullah Alsabeehg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Abdullah Alsabeehg på Internet Movie Database
Playing It Cool

Playing It Cool (tidligere tittel A Many Splintered Thing) er en amerikansk romantisk komedie fra 2015, som handler om besvart kjærlighet som motiverer en mann til å skrive om sine erfaringer.
Filmen er regissert av Justin Reardon, og har Chris Evans, Michelle Monaghan, Anthony Mackie og Topher Grace i noen av hovedrollene.


== Handling ==
Me er en manusforfatter fra Los Angeles som ønsker å skrive manus til actionfilmer. Men agenten hans Bryan (spilt av Anthony Mackie) ønsker at han skal skrive en romantisk film først. Problemet er at Me aldri har trodd på ekte kjærlighet, så det blir veldig vanskelig for ham å skrive om romantikk. Han utvikler skrive-sperre, og begynner å snakke med folk for å høre deres romantiske anekdoter. Kameraten hans Scott (spilt av Topher Grace) er derimot besatt av romantiske bøker og filmer, og har i lang tid vært forelsket i en kunde han møter i bokhandelen. Me ønsker å vise kjærlighet, slik den ser ut fra hans eget perspektiv, ikke morsomt eller romantisk.
Hver gang en kvinne har fortalt ham at de elsker ham, sier han alltid at han ikke tror han ville være i stand til å gjengjelde disse følelse. Forholdene hans blir alltid ødelagt, fordi han ikke klarer å se noen fremtid sammen med noen av kvinnene han kjenner. Men så møter han en kvinne (spilt av Michelle Monaghan) på et veldedighetsarrangement. Me oppdager snart at han blir virkelig tiltrukket av henne, men plutselig møter de kjæresten hennes Stuffy (spilt av Ione Gruffudd) og de går sin vei sammen, før Me rekker å finne ut hva hun egentlig heter. Hans vennegjeng er alle forfattere: Lyle er produktiv, men fremdeles upublisert. Samson er en grafisk roman-forfatter som allerede er gift.


== Rolleliste ==
Chris Evans
Michelle Monaghan
Anthony Mackie
Topher Grace
Giovanni Ribisi
Luke Wilson
Ashley Tisdale
Aubrey Plaza
Patrick Warburton
Philip Baker Hall


== Eksterne lenker ==
(en) Playing It Cool på Internet Movie Database 
(sv) Playing It Cool i Svensk Filmdatabas 
(da) Playing It Cool i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Playing It Cool på Allociné 
(nl) Playing It Cool på MovieMeter 
(en) Playing It Cool på AllMovie 
(en) Playing It Cool på Turner Classic Movies 
(en) Playing It Cool på Rotten Tomatoes 
(en) Playing It Cool på Metacritic
Empire of the Sun

Empire of the Sun, engelsk form av en poetisk betegnelse på Japan, kan sikte til:

Empire of the Sun (bok), en roman av J. G. Ballard fra 1984
Solens rike, amerikansk film fra 1987, basert på boken Empire of the Sun
Empire of the Sun (band), australsk electronica-duo