Margit Johnsen

Margit Johnsen Godø, også kjent som Malta-Margit (født 31. januar 1913, død 20. juli 1987), var en norsk krigsseiler. For sin innsats i konvoifart til Malta i 1942 ble hun tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren. Hun mottok også Krigsmedaljen og British Empire Medal og er den høyest dekorerte norske kvinne fra andre verdenskrig. Johnsen fortsatte å seile på norske skip i utenriksfart inntil 1960. Hennes historie fortelles i sjøfarts- og krigslitteraturen som et eksempel på kvinners innsats under verdenskrigen. 


== Torpedert i juni 1940 ==
Johnsen seilte for rederiet Wilh. Wilhelmsen som salongpike. Hun tjenestegjorde om bord MS «Tudor», som ved det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 var i Middelhavet, og ble underlagt det norske statsrederiet Nortraship. Den 12. juni gikk skipet i konvoi fra Gibraltar og 19. juni 1940 opplevde Johnsen å bli torpedert med MS «Tudor» nordvest av Kapp Finisterre, underveis til Storbritannia. Johnsen og resterende mannskap, med unntak av én, overlevde torpederingen.


== Dødskonvoiene til Malta 1942 ==
I 1942, da aksemaktene (alliansen mellom Italia, Tyskland, Japan og en rekke andre land under andre verdenskrig) beleiret den strategisk viktige britiske besittelsen Malta, var Johnsen på MS «Talabot» i fart på Middelhavet. I Alexandria i Egypt ble skipet hennes beordret til konvoitjeneste, med Malta som mål. På grunn av den store faren ble konvoiene til Malta kjent som dødskonvoiene. Konvoien som nå skulle av gårde, med kodenavnet MW10, ble omtalt som en selvmordskonvoi.Skipsføreren på MS «Talabot», Albert Toft, tilbød Johnsen å mønstre av i Egypt, men hun valgte å følge sine skipskamerater på den farefulle ferden som lå foran dem. Konvoiens fire handelsskip var MS «Breconshire», MS «Clan Campbell», MS «Pampas» og MS «Talabot». De var lastet med nødvendige forsyninger, som ammunisjon, bensin, parafin, kull og hvete, samt andre varer Malta hadde behov for. Konvoiens betydning var tydelig ved at de fire handelsskipene ble eskortert av en styrke på 20 britiske krigsskip, ellers var en eskorte på fire krigsskip regnet som bra for 20 handelsskip. 

Under angrepene var hun rundt med kaffebrettet sitt, smilende og tilsynelatende uanfektet viste hun mig en granatsplint hun hadde i lommen og som hadde truffet stålhjelmen som hun, likesom vi andre, hadde på hodet. Hun var i det hele tatt et strålende lite eksempel på mot og koldblodighet.

Konvoien la ut fra Alexandria 20. mars 1942 og to dager senere ble den angrepet av italienske fartøyer, samt italienske og tyske fly. Kampen er kjent som det andre slaget i Sidrabukten. MS «Breconshire» ble gjort til vrak og MS «Clan Campbell» ble senket, men MS «Pampas» og MS «Talabot» nådde fram til Malta.
Konvoier og skip for Malta
		
		
		
		
		
		
I havn i Valletta ble imidlertid MS «Talabot» på nytt angrepet fra luften før lossingen var fullført. Skipet ble rammet og satt i brann og det ble senket av besetningen for å unngå at ammunisjon og drivstoff skulle eksplodere. Både under overfarten fra Alexandria og i havn i Valletta utmerket Johnsen seg med mot, tapperhet og kaldblodighet i sin støtte til besetningen. Kapteinen vurderte hennes opptreden som å være av stor betydning for opprettholdelsen av moralen om bord. Johnsen var, sammen med skipets kaptein og skipskatten, de siste fra besetningen som forlot MS «Talabot» da skipet ble evakuert den 27. mars 1942.Historien om Johnsen er fortalt i sjøfarts- og krigslitteraturen, allerede fra de første etterkrigsårene og fram til i dag, som et eksempel på kvinners innsats i verdenskrigen.Fra Malta kom Johnsen til Storbritannia. Hun fortsatte å seile og tjenestegjorde om bord på Wilhelmsen-skipene MS «Tarifa», MS «Tai Yin», MS «Toulouse» og til slutt MT «Fagerfjell», som hun vendte hjem til Norge med i desember 1945.


== Etter verdenskrigen ==
Johnsen seilte i utenriksfart til rundt 1960. Hun giftet seg og tok etternavnet Godø.


== Utmerkelser og ettermæle ==
Johnsen ble høyt dekorert for sin innsats. Hun er den eneste kvinnelige mottager av St. Olavsmedaljen med ekegren. For å ha seilt i 18 måneder i faresonen ble Johnsen tildelt Krigsmedaljen. Innsatsen hennes på MS «Talabot» ble av britene hedret med Distinguished Service Cross «for uforferdet å ha servert kaffe og andre forfriskninger til folkene på broen og ved kanonene under et hårdt luftangrep på skipet da det var på vei til Malta». Senere, i Liverpool, mottok hun den britiske British Empire Medal av admiral J.S.M. Ritchie. I følge Krigsseilerregisteret skal hun også ha mottatt Haakon VIIs Frihetsmedalje. Johnsen er verdenskrigens høyest dekorerte norske kvinne.Johnsen mottok Ulabrand-statuetten.I 2013 ble det reist en byste til hennes minne i Ålesund. Stedet der monumentet ble plassert fikk navnet Margit Johnsens plass.


== Se også ==
Operasjon Pidestall
Kampen om Middelhavet


== Referanser ==


== Kilder ==
Dannevig, Birger (1968): Skip og menn. Den norske handelsflåtes krigsinnsats 1939–1945, Oslo: Cappelen (Ebok fra bokhylla.no)
Hjeltnes, Guri (1995): Handelsflåten i krig. Bind 3. Sjømann: lang vakt, Oslo: Grøndahl og Dreyers Forlag (Ebok fra bokhylla.no)
Lønnå, Elisabeth (2010): Sjøens kvinner. Ute og hjemme, Oslo: Scandinavian Academic Press
Rasmussen, A.H. (1964): Menn uten medaljer. En saga om og av norske sjøfolk, Oslo: Cappelen (Ebok fra bokhylla.no)
Steen, Sverre (red.) (1948): Norges krig: 1940–1945. Bind II, Oslo: Gyldendal
Vernø, Grethe og Sveri, Elisabeth (1990): Kvinnenes forsvarshistorie, Oslo: Kvinners frivillige beredskap (Ebok fra bokhylla.no)


== Eksterne lenker ==
«Malta-Margit og dødskonvoien», fra Nasjonalbiblioteket
Margit Johnsen i krigsseilerregisteret.no
«Bestemor er Norges høyest dekorerte kvinnelige krigsdeltaker», artikkel fra NRK Møre og Romsdal 8. mai 2013