jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sander Post

Sander Post (født 10. september 1984) er en estisk fotballspiller. Han spiller spiss for Flora Tallinn. Han er 199 cm.
Post gjorde sin debut for FC Elva i 16-årsalderen i 2001 som forsvarer. Etter to sesonger i Elva flyttet han til JK Viljandi Tulevik. 19 år gammel begynte Sander sin profesjonelle karriere med FC Flora Tallinn, Estlands største klubb, i 2004. Samme sesong hadde han et kort opphold hos JK Tervis Pärnu, der han gjorde 19 kamper og scoret 8 mål.
16. juni 2005 signerte Post en kontrakt for den danske 1.-divisjonsklubben Vejle Boldklub på en ettårs utlånsavtale, men fikk bare spilt én seriekamp for klubben. Sommeren 2006, returnerte Post til Flora. Frem til 2008 spilte han mest som midtstopper, men ble flyttet til å spille som spiss, fordi laget manglet en spiss på grunn av skadeproblemer. Post spilte bra i sin nye rolle og scoret 19 mål på 20 kamper. 
21. august 2008 signerte Post for den nederlandske klubben Go Ahead Eagles på en ett års låneavtale for ca. € 60 000 med en kjøpsklausul på € 200,000. Bare en dag senere scoret han sitt første mål for Go Ahead Eagles i sin debutkamp i Eerste Divisie og Go Ahead Eagles. I det 72. spilleminuttet scoret han 1-1-målet mot RKC Waalwijk. Avtalen ble forlenget for en ny sesong i sommeren 2009.
I 2010 Post kom tilbake til Flora i midten av sesongen. Han scoret 24 mål på 17 kamper i Mesterligaen 2009/2010 og ble verdens mest effektive toppscorer i en toppserie, med 1,412 mål per kamp.
Han startet sin 2011 Meistriliiga sesongen med å score et mål mot JK Nõmme Kalju. 31. mars 2011 signerte Post en treårskontrakt med den norske klubben Aalesunds FK. AaFK var på utkikk etter en erstatter for Tor Hogne Aarøy (204 cm) som forlot klubben for en karriere i Japan. Post scoret sitt første seriemål for Ålesund i 2-1 seieren mot Strømsgodset i mai 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sander Post – Transfermarkt 
(en) Sander Post – national-football-teams.com 
(en) Sander Post – WorldFootball.net 
(en) Sander Post – FootballDatabase.eu 
(en) Sander Post – Soccerway 
(en) Sander Post – EU-Football.info 
(en) Sander Post – Estlands fotballforbund 
(en) Sander Post – FBref
Pericoptus

Pericoptus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).  Slekten finnes bare på New Zealand.


== Utseende ==
Store, blanke biller. Disse artene utmerker seg ved å være påfallende korte og tykke, særlig beina er svært kraftige. Hos hannen har pronotum at par knøler foran.
Larvene utmerker seg ved å ha store, spadeformede klør som hjelper dem å ta seg fram gjennom og oppå sanden.


== Levevis ==
Disse artene er knyttet til sandete områder som sanddyner og sandige elvebredder, den største arten, P. truncatus like over flomålet på sanddyner ved havet. Billene ligger nedgravd i sanden om dagen, men er ute og flyr om natta. Larvene lever også i sanden, på røttene av planter som vokser der. De kan komme til overflaten om natta, og etterlater seg da karakteristiske spor i sanden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Pericoptus Burmeister, 1847
Pericoptus frontalis Broun, 1904
Pericoptus nitidulus Broun, 1880
Pericoptus punctatus (White, 1846)
Pericoptus stupidus Sharp, 1878
Pericoptus truncatus (Fabricius, 1787)


== Kilder ==
Ratcliffe, B.C. 2009. A review of the biology of Pericoptus truncatus (Fabr.) (Coleoptera: Scarabaeidae: Pentodontini) from New Zealand and a revised description of the third instar. The Coleopterists Bulletin 63: 445-451. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Pericoptus i Encyclopedia of Life 
(en) Pericoptus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pericoptus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pericoptus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vindmøllene i Kinderdijk-Elshout

Vindmøllene i Kinderdijk-Elshout er et av de mest kjente nederlandkse turiststedene. Kinderdijk er en landsby i Nederland som tilhører kommunen Molenwaard, i provinsen Zuid-Holland. Kinderdijk ligger i et dikelandskap ved samløpet av Lek og Noord elver. For å tømme dikelandskapet ble det omkring år 1740 bygd et system på 19 vindmøller. Denne gruppen av møller er den største konsentrasjonen av gamle vindmøller i Nederland, og ble i 1997 utpekt som et verdensarvsted av UNESCO. 


== Historie ==
I Alblasserwaard ble det større og større problemer med vannet i løpet av 1200-tallet. Store kanaler, kalt "weteringen", ble anlagt for å bli kvitt overflødig vann i dikelandskapet. Imidlertid startet stanset jorden opp og nivået på elva steg på grunn av store sandmengder i elven. Etter noen århundrer ble det påkrevd å finne en annen måte å holde landskapet tørt på. Det ble da besluttet å bygge en serie av vindmøller. Disse skulle brukes til å pumpe vann inn i et reservoar på et mellomnivå mellom jord i dikelandskapet og elva, og så skulle reservoaret kunne pumpes ut i elva av andre vindmøller når elvenivået igjen var lavt nok. Vindmøllene skulle følge sesongmessige og tidevannsrelaterte variasjoner. Selv om noen vindmøllene fortsatt er i bruk, er det viktigste vannverket i området nå to dieselpumpestasjoner ved en av inngangene til dikeområdet.


== Navnet ==
Navnet Kinderdijk er nederlandsk for "barnedike". I løpet av St. Elizabeth-flommen i 1421 ble hele området oversvømt, men dette dikelandskapet i Alblasserwaard klarte seg uten å bli oversvømt. Det sies at når den forferdelige stormen hadde stilnet, gikk noen bort til en dike for å se hva som kunne reddes. Han så i det fjerne at en trevugge fløt i vannet. Det var ikke noe håp om at det kunne være liv i vuggen, men da den nærmet seg kunne man se bevegelse. Da vuggen kom nærmere kunne man se at det var en katt som prøvde å holde vuggen i balanse ved å hoppe frem og tilbake slik at vann ikke kunne komme inn i den. Til slutt, da vuggen kom helt inn til land, fisket noen holderen ut og så at det lå en baby og sov rolig og tørr i den. I noen av historiene holdt katten vuggen både balansert og flytende. Dette folkeeventyret og legenden har blitt publisert som "Katten og vuggen".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kinderdijk windmills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phileurus

Phileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (17-38 millimeter), avlange, blankt svarte biller. Hannen har to korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og er vanligvis uthulet foran der det sitter en liten knøl. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
De fleste av artene lever i den Neotropiske økosonen, men tre arter finnes i det sørlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Phileurus Latreille, 1807
Phileurus affinis  Burmeister, 1847
Phileurus angustatus Kolbe, 1910
Phileurus bucculentus Ohaus, 1911
Phileurus carinatus Prell, 1914
Phileurus complanatus Palisot de Beauvois, 1809
Phileurus conturieri Dechambre, 1998
Phileurus didymus (Linnaeus, 1758)
Phileurus endrodii Lamant-Voirin, 1995
Phileurus excavatus Prell, 1911
Phileurus flohri Kolbe, 1910
Phileurus hospes  Burmeister, 1847
Phileurus hospitus Prell, 1934
Phileurus incurvatus Endrödi, 1978
Phileurus kaszabi Endrödi, 1978
Phileurus lecourti Dechambre, 1998
Phileurus limicauda Prell, 1912
Phileurus mundus Prell, 1914
Phileurus patruus Endrödi, 1978
Phileurus rufus Dechambre, 1998
Phileurus schereri Endrödi, 1981
Phileurus toulgoeti Dechambre, 1996
Phileurus truncatus Palisot de Beauvois, 1807
Phileurus valgus (Olivier, 1789)– Nord-Amerika
Phileurus verus Endrödi, 1978
Phileurus villaemagnae Dechambre, 1998
Phileurus voirinae Endrödi, 1985
Phileurus youngi Ratcliffe, 1988


== Kilder ==
Om de nordamerikanske artene, med bilder
Phileurus på Encyclopedia of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
Bilder av Phileurus didymus: [2] Arkivert 25. november 2010 hos Wayback Machine.
Entomofauna Guyane, Phileurus marginatus
(en) Phileurus i Encyclopedia of Life 
(en) Phileurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phileurus hos ITIS 
(en) Phileurus hos NCBI 
(en) Kategori:Phileurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phileurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Xyloryctes

Xyloryctes er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Store (ca. 25-30 millimeter), kraftige, blankt svarte biller. Hannen har et krumt horn på hodet, pronotum er uthulet foran med et runde framspring i midten, men uten knøler eller horn. Hunnen mangler hornet. Undersiden er kledt med stive, gule hår.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de spiser av røttene på ulike trær-


== Utbredelse ==
Dette er en amerikansk slekt som er utbredt fra det sørøstlige Canada i nord til Panama i sør, med flest arter i Mexico og Guatemala.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Oryctini Mulsant, 1842
Slekten Xyloryctes Hope, 1837
Xyloryctes corniger Bates, 1888
Xyloryctes ensifer Bates, 1888
Xyloryctes furcatus Burmeister, 1847
Xyloryctes guatemalensis Bitar & Delgado, 2009
Xyloryctes howdenorum Delgado & Najera, 1992
Xyloryctes jamaicensis (Drury, 1773)
Xyloryctes lobicollis Bates, 1888
Xyloryctes orientalis Bitar & Morón, 2014
Xyloryctes splendidus Prell, 1914
Xyloryctes telephus Burmeister, 1847
Xyloryctes teuthras Bates, 1888
Xyloryctes thestalus Bates, 1888


== Kilder ==
E. Bitar & M. A. Moron (2014) Revisión y análisis filogenético del género Xyloryctes (Coleoptera: Melolonthidae: Dynastinae: Oryctini). Revista Mexicana de Biodiversidad 85: [1]
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Omtale av slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Xyloryctes i Encyclopedia of Life 
(en) Xyloryctes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xyloryctes hos ITIS 
(en) Xyloryctes hos NCBI 
(en) Kategori:Xyloryctes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xyloryctes – detaljert informasjon på Wikispecies
Kateb Yacine

Kateb Yacine (født 2. august 1929 i Zighout-Youcef i Algerie, død 28. oktober 1989 i Tronche ved Grenoble) var en algerisk franskspråklig forfatter.
Alle bøkene hans omhandler frigjøringskampen i den tredje verden og den mest kjente romanen hans er Nedjma fra 1956. Dette er en skildring av kjærlighet og hvordan de tradisjonelle algeriske kulturene har gått i oppløsing under det franske kolonistyret. Det samme temaet førte han videre i andre prosaverk som Le Polygone étoilé fra 1966.
Skuespillene til Yacine er påvirket av dramatikken til Bertolt Brecht og er skildret som et slags «gerilja-teater»: Le Cercle des représailles (1956), L'Homme aux sandales de cautchouc (1970), om frigjøringskampen i Vietnam.
I de seineste stykka hans, som opprinnelig ble skrevet på arabisk, bruker han mye ironi og satire, som Mohammed prends ta valise (1971), La Guerre de 2000 ans (1974), Palestine trahie (1978). Yacine var viktig for den store fornyingen i den moderne algerisk litteratur.


== Bøker på norsk ==
1956 - Nedjma (både original- og norsk tittel)  oversatt til norsk i 1998 av Kjell Olaf Jensen


== Teateroppsetninger ==


=== Fjernsynsteatret ===
1963 - Nedjma, oversatt av Gidske Anderson og Helge Hagerup, bearbeidet av Pål Løkkeberg


== Om Kateb Yacine på norsk ==
1998 - Nasjon og representasjon : en lesning av Kateb Yacines Nedjma av  Vigdis Ofte (hovedoppgave)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kateb Yacine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kateb Yacine – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kateb Yacine på Internet Movie Database 
(en) Kateb Yacine hos The Movie Database 
(no) Kateb Yacine i Store norske leksikon
(no) Kateb Yacine hos Bibsys
Xenodorus

Xenodorus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (ca. 25 millimeter), blankt svarte biller. Kroppen er noe langstrakt til hornbiller å være. Hannen har to tykke, spisse horn på pronotum, på hodet et langt, litt flatt horn som er gaffelgrenet i spissen.


== Utbredelse ==
Xenodorus janus er utbredt i det vestlige og sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Oryctini Mulsant, 1842
Slekten Xenodorus Bréme, 1844
Xenodorus basquini Silvestre, 1995
Xenodorus janus (Fabricius, 1801)


== Kilder ==
Dynastinae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Xenodorus i Encyclopedia of Life 
(en) Xenodorus i Global Biodiversity Information Facility 
Xenodorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Statens Serum Institut

Statens Serum Institut (SSI) er det danske nasjonale helsevesenets sentrale laboratorium og senter for forebygging og behandling av smittsomme sykdommer, medfødte lidelser og biologiske trusler. Organisatorisk er SSI en offentlig markedsorienteret statseid virksomhet og en sektorforskningsinstitusjon under Indenrigs- og Socialministeriet med rundt 1 200 fast ansatte medarbeidere. 
Instituttet holder til ved Amager Boulevard på Amager og har siden det ble stiftet i 1902 blitt vesentlig utvidet til også å omfatte naboen, den tidligere Artillerivejens Kaserne. 
I tillegg til å forske i sykdommers epidemiologi og forebyggelse, utvikles og produseres vaksiner. Som verdens første vaksneprodusent fikk man i 1996 tillatelse til å markedsføre en kombinert vaksine mot difteri, stivkrampe, polio  og tuberkulose. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Statens Serum Institut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Christianshavns Oplagspladser

Christianshavns Oplagspladser var en forretningsvirksomhet i København som fra 1905 bygget og eide en rekke eiendommer på Islands Brygge. 
Virksomheten ble stiftet 1. april 1902 med det formål å bygge på Christianshavn og det arealet syd for Langebro som var demmet opp. I tillegg hadde virksomheten planer om å drive pakkhusforretning. 
I 1992 ble Christianshavns Oplagspladser fusjonert med Eiendomsselskabet Norden. Eiendommene på Islands Brygge har blitt solgt  i perioden efter 1995 og mange har blitt solgt til beboerne som andelsboliger.


== Referanser ==
R3-veien

R3-veien (engelsk: Highway R3) gjennom Laos, har endepunkter i Jinghong-grenseovergangen og Chiang Rai. Veien ble åpnet i 2008.


== Referanser ==
Grunewaldseenkette

Grunewaldseenkette (Grunewaldsjøkjeden) eller Grunewaldrinne (Grunewaldrenna) er en kjede av sjøer som går gjennom Berlins bydeler Charlottenburg-Wilmersdorf og Steglitz-Zehlendorf. Kjeden er en tunneldal som i nord forbinder Havel (Grosser Wannsee) og Spree. På dette stedet deles vassdraget også i store (Grosse) og lille (Kleine) Seenkette. I tillegg finnes det en mindre siderenne langs Volkspark Wilmersdorf.


== Vassdraget ==
Grunewaldseenkette, hovedkjeden, fra sørvest (Havel) mot nordøst (Spree); rekkefølge motsatt av naturlig strømretning:
Nikolassee – Rehwiese – Schlachtensee – Krumme Lanke – Riemeisterfenn – Langes Luch – Grunewaldsee – Hundekehlefenn – Hundekehlesee – Dianasee – Koenigssee – Halensee – Lietzensee
Grunewaldseenkette, siderenna, fra vest (Grunewald) mot øst (Schöneberg); rekkefølge motsatt av naturlig strømretning:
Herthasee – Hubertussee – Fennsee – Wilmersdorfer See – Volkspark Wilmersdorf – Rudolph-Wilde-Park


== Eksterne lenker ==
(en) Grunewaldseenkette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grunewaldseenkette – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Det europeiske friidrettsforbundet

Det europeiske friidrettsforbundet (European Athletic Association, EAA) er den europeiske avleggeren av Det internasjonale friidrettsforbundet, og dermed den øverste styrende organisasjonen for europeisk friidrett. Forbundet har 50 nasjonale medlemsforbund. Hovedkontoret er i Lausanne, Sveits. Svein Arne Hansen var president fra 2015 og frem til sin død i 2020. Visepresident Dobromir Karamarinov fungerte i rollen til han ble valgt uten utfordrer, høsten 2021.


== Historie ==
Under et møte i det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) i 1932 ble det satt ned en egen komité som skulle evaluere organiseringen av Europamesterskapene. 24. september 1933 under et styremøte i IAAF Council ble Den europeiske komité etablert med Szilard Stankovits som President. Det første møtet i Den europeiske komité ble holdt i Budapest 7. januar 1934. Komitéens medlemmer ble valgt fra medlemmene i IAAF frem til 1966. Samtidig ble komitéens oppgaver utvidet til flere konkurranser.
1. november 1 1969 ble Forbundet av europeiske medlemmer av IAAF konstituert. Forbundets statutter ble godkjent av den første EAA kongressen i  Paris 7. november 1970. Siden den gang er forbundet kjent som European Athletic Association (EAA).


== Presidenter ==


== Mesterskap ==
EM i friidrett
Innendørs-EM
Lag-EM
U18-EM
U20-EM
U23-EM


== Se også ==
Europarekorder i friidrett
Månedens friidrettsutøver i Europa
Årets friidrettsutøver i Europa


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) European Athletic Association – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Karl Schwegler

Karl Schwegler (født 17. september 1902, død ukjent) var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Schwegler vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den sveitsiske båten som kom på andreplass i firer med styrmann bak Italia. De andre roerne var Ernst Haas, Joseph Meyer, Otto Bucher og styrmann var Fritz Bösch.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Sølv i roing, firer med styrmann  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Schwegler – Olympics.com 
(en) Karl Schwegler – Olympic.org 
(en) Karl Schwegler – Olympedia 
(en) Karl Schwegler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karl Schwegler – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Karl Schwegler – FISA
NSB type 27

NSB type 27 ved Norges Statsbaner var et damplokomotiv produsert av Hamar Jernstøberi, Thunes mekaniske verksted og Norsk Maskinindustri. Lokene av denne typen gikk også under betegnelsen «Sydbaneracer» fordi de første lokene i typen ble stasjonert på Sydbanen. Dette var lette, men raske lok, til bruk på baner som ikke tålte tyngre lokomotiver. Etterhvert som jernbanene ble forsterket, ble 27-lokene derfor forflyttet til lettere baner enn de var levert til opprinnelig. Etter 2. verdenskrig gikk type 27 mye i persontog på Østre linje til elektrifiseringen 17. desember 1958, på Rørosbanen i Pt. 301/302 Hamar-Tynset til 1961 (erstattet av type 26), i Pt. 373/374 Hamar-Rena til 04. august 1963 (erstattet av motorvogn), i Pt. 377/378 Hamar-Koppang til 31. mai 1959 (erstattet av motorvogn og i mindre tog på Vestfoldbanen til elektrifiseringen i desember 1957 Lokenes siste tjenestested var Solørbanen til 1969, men da i tunge grustog.
Ett lok er bevart for ettertiden, nemlig nr. 234 som står i lokomotivhallen på Norsk jernbanemuseum på Hamar. Bildet i rammen til høyre viser nr. 234 på Marienborg i Trondheim i 1970 etter at loket var utrangert, men før det ble plassert på Jernbanemuseet.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor; Hansen, Trond B.; Johansson, Erik W.; Sando, Svein E. (1987). Damplokomotiver i Norge. Norsk Jernbaneklubb. s. 171–172. ISBN 82-90286-09-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) NSB type 27 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Type 27 – NJK Materielldatabasen
Type 27 – Jernbane.net
Fritz Bösch

Fritz Bösch var en sveitsisk roer som deltok i De olympiske leker i 1928 i Amsterdam.
Bösch vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL i 1928 i Amsterdam. Han var styrmann på den sveitsiske båten som kom på andreplass i firer med styrmann bak Italia. Roerne var Ernst Haas, Joseph Meyer, Otto Bucher og Karl Schwegler.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Sølv i roing, firer med styrmann  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritz Bösch – Olympics.com 
(en) Fritz Bösch – Olympic.org 
(en) Fritz Bösch – Olympedia 
(en) Fritz Bösch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fritz Bösch – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Fritz Bösch – FISA
Femke Dekker

Femke Dekker (født 11. juli 1979 i Leiderdorp) er en nederlandsk roer som representerte Nederland under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina. Her tok hun sølv i den nederlandske åtteren, etter å ha blitt beseiret i finalen av USAs båt.


== OL-medaljer ==
 2008  Beijing - Sølv i roing, åtter damer -  Nederland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Femke Dekker – Olympics.com 
(en) Femke Dekker – Olympic.org 
(en) Femke Dekker – Olympedia 
(en) Femke Dekker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Femke Dekker – FISA
Ernst Haas

Ernst Haas var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Haas vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den sveitsiske båten som kom på andreplass i firer med styrmann bak Italia. De andre roere var Karl Schwegler, Joseph Meyer, Otto Bucher og styrmann var Fritz Bösch.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Sølv i roing, firer med styrmann  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Haas – Olympics.com 
(en) Ernst Haas – Olympic.org 
(en) Ernst Haas – Olympedia 
(en) Ernst Haas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ernst Haas – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Ernst Haas – FISA
Joseph Meyer

Joseph Meyer var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Meyer vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den sveitsiske båten som kom på andreplass i firer med styrmann bak Italia. De andre roere var Karl Schwegler, Ernst Haas, Otto Bucher og styrmann var Fritz Bösch.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Sølv i roing, firer med styrmann  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Meyer – Olympics.com 
(en) Joseph Meyer – Olympic.org 
(en) Joseph Meyer – Olympedia 
(en) Joseph Meyer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joseph Meyer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Joseph Meyer – FISA
Otto Bucher

Otto Bucher var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Bucher vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den sveitsiske båten som kom på andreplass i firer med styrmann bak Italia. De andre roere var Karl Schwegler, Ernst Haas, Joseph Meyer og styrmann var Fritz Bösch.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Sølv i roing, firer med styrmann  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Bucher – Olympics.com 
(en) Otto Bucher – Olympic.org 
(en) Otto Bucher – Olympedia 
(en) Otto Bucher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Otto Bucher – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Otto Bucher – FISA