jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mahāvīra

Mahāvīra (sanskrit: महावीर, kannada: ಮಹಾವೀರ, tamilsk: அருகன் Arugan og ஆருகடெவன் Arugadevan, ordrett «storhelten», født 599 f.Kr., død 527 f.Kr. ifølge jainistisk tradisjon) er det vanligste navnet på den indiske helgenen Vardhamana (sanskrit: वर्धमान «økende») som grunnla det som idag er regnet som de sentrale læresetninger i den indiske religionen jainismen. I hellige tekster er han er også kjent under navnene Vira, Viraprabhu, Sanmati, Ativira og Gnatputra. I pālikanonen til theravādaskolen i buddhismen er han kjent under navnet Nigantha Nātaputta. 
Selv om jainene selv mener at deres religion er noe som alltid har eksistert, er det vanlig å regne etableringen av jainismen tilbake til Mahāvīra, som jainene regner som den 24. og siste av «vadestedsmakerne» (Tirthaṅkaras). Betydningen av denne tittelen er at disse helgenene gjennom sin lære i symbolsk forstand har skapt et «vadested» (Tirtha) hvor de hjelper menneskene over verdenslidelsens hav. De spiller derfor en lignende rolle som Bodhisattvaer i buddhismen.
Det er uklart hvorvidt Mahāvīra er en religionsstifter, eller om han reformerte en munkeorden grunnlagt av Parshva – den 23. vadestedsmakeren – ca 250 år tidligere. Selv om jainene mener at alle de 24 vadestedsmakerne er historiske personer, er det vanlig å anta at bare de to siste er historiske personer, mens de 22 eldste er mytiske personer. Selv om man kunne anta at det er Mahāvīra som er jainismens hovedperson, er det Parshva som har flest templer oppkalt etter seg.Mahāvīra beskrives som en samtidig landsmann av Buddha, og han antas å ha vært en historisk person. Han har i mange henseende et livsløp og en nirvanahistorie som ligner på Buddhas. I de hellige tekstene til Śvētāmbararetningen, hevdes det at han ble født 599 f.Kr. og oppnådde sin nirvāna eller «utslokning» 527 f.Kr., 72 år gammel. Digambararetningen innenfor jainismen plasserer denne «utslokningen» 18 år senere, i år 509 f.Kr. I den hellige teksten Triloksara (shloka 850), som også tilhører Digambara-skolen, hevdes det likevel at han døde 605 år og 5 måneder før shaka-kongen (28 e.Kr), noe som også gir 527 f.Kr. En annen Digambara-tekst, Tiloypannati, oppgir tre forskjellige årstall for hans nirvāna; to av dem daterer denne hendelsen alt for langt tilbake i tid til at det kan være korrekt, mens den tredje dateringen (shloka 1499) også er 527 f.Kr.


== Referanser ==
Lavrans Solli

Lavrans Solli (født 21. februar 1992 i Oslo, oppvokst i Bergen) er en norsk svømmer som representerer Bergens Svømme Club.
Solli fikk bronse i 100 meter rygg i Sommer-OL for ungdom 2010. I november 2010 tok Solli tre junior-NM-gull (50, 100 og 200 meter rygg) i Bergen.
Under Europeisk langbanemesterskap i svømming 2012 senket Solli sin egen norgesrekord på 100 meter rygg fra 56,08 til 54,83.Solli deltok i 100 meter rygg under sommer-OL 2012, hvor han kom på sjetteplass i sitt heat med tiden 55,00. Det gav ham en 26.-plass i kvalifiseringen, og holdt ikke til plass i semifinalen.Lavrans Solli forbedret den norske rekorden på 50 meter rygg fire ganger i kortbane-EM 2012 i Chartres i Frankrike. Han startet med å sette norsk rekord med 24,07 i forsøket, mens han på 1. etappe i mixed stafett forbedret den til 23,89. Den gamle rekorden fra EM i fjor var på 24,52. Solli endte til slutt på fjerdeplass på 50 meter rygg, og slo ny nordisk rekord. Den nye rekorden er 23,51.
Han deltok i første sesong av Farmen kjendis og ble utslått i uke 5.


== Meritter ==
Norsk rekordholder på 50m rygg 2010-20123 Bronse mixed stafett, Kortbane-EM i svømming 2012, Chartes, Frankrike26.-plass, 100m rygg, Sommer-OL 2012, London3 Bronse 100m rygg, Ungdoms-OL 2010, Singapore


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lavrans Solli på Internet Movie Database 
(en) Lavrans Solli – Olympedia 
(en) Lavrans Solli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lavrans Solli – swimrankings.net 
(en) Lavrans Solli – TheSports.org
Mary Is Coming

Mary Is Coming er et musikkalbum med Savoy, utgitt i 1996. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Daylight's Wasting» (Lauren/Paul)
«Tears From a Stone» (Lauren/Paul)
«Velvet» (Lauren/Paul)
«Foolish» (Lauren/Paul)
«Half an Hour's Worth» (Lauren/Paul)
«Underground» (Lauren/Paul)
«Get Up Now» (Lauren/Paul)
«Still I'm on Your Side» (Lauren/Paul)
«We Will Never Forget» (Lauren/Paul)
«Raise Your Sleepy Head» (Lauren/Paul)
«Mary Is Coming» (Lauren/Paul)


== Medvirkende ==


=== Savoy ===
Paul Waaktaar-Savoy - sang, gitarer, bass, låtskriver, tekniker, produsent
Lauren Waaktaar-Savoy - sang, gitarer, låtskriver, tekniker, produsent
Frode Unneland - trommer, tekniker, produsent


=== Øvrige ===
Simone Larsen - sang på Velvet
Ronan Tal - tekniker
Simon Vinestock - miksing
Rod Hui - miksing på Daylight's Wasting, Foolish og Still I'm on Your Side
Roberth Opsahl-Engen - miksing på Half an Hour's Worth
Howie Weinberg - mastering
Bill Brandt - fotograf
Christine Schønberg - fotograf
Reiner Design Consultants, Inc. - artwork
Gerard M. Jaffe - management


== Eksterne lenker ==
Mary Is Coming
Lackluster Me

Lackluster Me er et musikkalbum med Savoy, utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«Lackluster Me» (Lauren/Paul)
«Unsound» (Lauren/Paul)
«You Should've Told Me» (Lauren/Paul)
«Foreign Film» (Lauren/Paul)
«Flowers for Sylvia» (Lauren/Paul)
«I Still Cry» (Paul Waaktaar-Savoy)
«Sycamore Leaves» (Lauren/Paul)
«Rain» (Lauren/Paul)
«Butt Out» (Lauren/Paul)
«This, That & the Other» (Lauren/Paul)
«Hey Luchie» (Lauren/Paul)
«Easy» (Lauren/Paul)
«If You Tell» (Lauren/Paul)


== Medvirkende ==


=== Savoy ===
Paul Waaktaar-Savoy - sang, gitar, bass, keyboard, programmering, låtskriver, tekniker, arrangement, produsent
Lauren Waaktaar-Savoy - sang, gitar, låtskriver, produsent
Frode Unneland - trommer, kor
Greg Calvert - bass


=== Øvrige ===
Vertavokvartetten - strykeinstrumenter på Lackluster Me
Timothy Roven - fiolin på Unsound og Rain
James Roven - cello på Unsound og Rain
Rod Hui - tekniker
Tim Conklin - tekniker
Will Schillinger - tekniker
Jason Corsaro - miksing
Mark Mitchell - miksing
Simon Vinestock - miksing
Howie Weinberg - mastering
Per Fronth - fotograf
Mutantdesign - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Lackluster Me
Sæbjørg Walaker Nordeide

Sæbjørg Walaker Nordeide (født 28. september 1956, død 6. mars 2020) var en norsk arkeolog og historiker som var tilknyttet Senter for middelalderstudier ved Universitetet i Bergen. Nordeide ledet senterets kristningsprosjekt.
Nordeide var mag. art. fra Institutt for Nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo 1983, og dr. philos fra Universitetet i Oslo 2003 med avhandlingen «Erkebispegården i Trondheim. Beste tomta i by’n.»Nordeide var tilknyttet riksantikvarens kulturminneavdeling fra 1984 til 1994, og forsker ved Norsk institutt for kulturminneforskning fra 1994 til 2003. Hun var leder for utgravingene ved Erkebispegården i Trondheim mellom 1991 og 2003. Hun ble utnevnt til professor ved UiB i 2016.
Nordeide ble tildelt Trondheim kommunes kulturpris i 1994, Adresseavisens Hedersrose og Svein Myrbergets Minnepris i 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sæbjørg Walaker Nordeide i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Presentasjon på nettsidene til Universitetet i Bergen
Mountains of Time

Mountains of Time er et musikkalbum med Savoy, utgitt i 1999.


== Sporliste ==
«Man In the Park»
«Star»
«End of the Line»
«Any Other Way»
«Grind You Down»
«Bottomless Pit»
«Mountains»
«Ocean Floor»
«Everyone»
«See What Becomes»
«Break It Gently»
«Tounge Tied»The Bovarnick Twins«The Bovarnick Twins»
«This, That and the Other»
«Feels Good (to Be This Way)»
«Rain» (Unplugged)
«Foreign Film» (rockeversjon)


== Medvirkende ==


=== Savoy ===
Paul Waaktaar-Savoy - sang, gitar, bass, keyboard, låtskriver, arrangement, produsent
Lauren Waaktaar-Savoy - sang, gitar, låtskriver, produsent, coverdesign
Frode Unneland - trommer, kor


=== Øvrige ===
Per Lindvall - trommer på Man In the Park og Star
Jørun Bøgeberg - bass på Star og End of the Line
Magne Furuholmen - klavikord på Bottomless Pit
Preben Grieg-Halvorsen - keyboard/programmering på Any Other Way, Mountains og Tongue Tied
Lasse Rossing - trompet på Man In the Park
André Orvik - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Atle Sponberg - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Frode Larsen - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Sølve Sigerland - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Harvey de Souza - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Elise Båtnes - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Henninge Båtnes - bratsj på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Berit Værnes - fiolin på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Bjørg Værnes - cello på Man In the Park, End of the Line, Ocean Floor og Tongue Tired
Ulf Holand - miksing
Jason Corsaro - miksing på Man In the Park, Any Other Way, Grind You Down, Mountains og See What Becomes
Simon Vinestock - miksing på The bovarnick Twins, This, That and the Other, Feels Good (to Be This Way), Rain (Unplugged) og Foreign Film (rockeversjon)
Vlado Meller - mastering


== Eksterne lenker ==
(en) Mountains of Time på Discogs 
(en) Mountains of Time på MusicBrainz
Reasons to Stay Indoors

Reasons to Stay Indoors er et musikkalbum med Savoy, utgitt i 2001.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Reasons to Stay Indoors»
«If You Won't Come to the Party»
«Face»
«Half of the Time»
«Once Upon a Year»
«Fearlist»
«I Wouldn't Change a Thing»
«Paramount»
«The One That Got Away»
«Against the Sun»
«Five Million Years»
«Overgrown»


=== CD 2 ===
«You Should Have Told Me» (akustisk versjon)
«I Wouldn't Change a Thing» (akustisk versjon)
«Totally Hide»
«Once Upon a Year» (akustisk versjon)
«D.A.R.»


== Medvirkende ==


=== Savoy ===
Paul Waaktaar-Savoy - sang, gitar, keyboard, programmering, låtskriver, produsent, tekniker, konsertmester på Face, Half of the Time og Overgrown
Lauren Waaktaar-Savoy - sang, gitar, programmering, låtskriver, produsent, tekniker, artwork
Frode Unneland - sang, trommer


=== Øvrige ===
Anneli Drecker - stemme på Fear List
Jørun Bøgeberg - bass på Reasons to Stay Indoors, If You Won't Come to the Party, Face, Half of the Time, Once Upon a Star, I Would Not Change a Thing og Five Million Years
Joe Mardin - dirigent/konsertmester på Reasons to Stay Indoors og Once Upon a Star
Kjetil Bjerkestrand - dirigent/tilpasning på Face, Half of the Time og Overgrown
Zed - trommeprogrammering/sekvenser/miksing på Reasons to Stay Indoors, Face og Fear List
Jan Fredrik Martinsen - fransk horn på Half of the Time
Dan Styffe - kontrabass
André Orvik - fiolin
Atle Sponberg - fiolin
Daniel Dalnoki - fiolin
Harald Aadland - fiolin
Jørn Halbakken - fiolin
Vegard Johnsen - fiolin
Åshild Breie Nyhus - fiolin
Øyvind Fossheim - fiolin
Catherine Bullock - bratsj
Jon Sønstebø - bratsj
Stig Ove Ose - bratsj
Hans Josef Groh - cello
Anne Britt Sævig Årdal - cello
Rod Hui - tekniker
Mike Hartung - tekniker
Jon Marius Aareskjold - tekniker
Jock Loveband - tekniker
George Tanderø - tekniker
Michael Ilbert - miksing på Reasons to Stay Indoors, If You Won't Come to the Party, Face, Once Upon a Year, I Wold Not Change a Thing, Paramount, The One That Got Away og Five Million Years
Jason Corsaro - miksing på Half of the Time, Against the Sun og Overgrown
George Marino - mastering
Sebastian Schmidt - fotograf, artwork


== Eksterne lenker ==
(en) Reasons to Stay Indoors på Discogs 
(en) Reasons to Stay Indoors på MusicBrainz
Kundalini

Kundalini (kuṇḍalinī, sanskrit: कुण्डलिनी, egentlig  «'sammenrullet' som en slange», er ifølge tantriske tradisjon i India og Tibet en urenergi som strømmer fra den nederste del av ryggsøylen, (rotchakra) til issen (kronechakra). En kroppslig energi som for de fleste er en ubevisst, instinktiv og libidinal kraft lokalisert nederst i ryggraden. Den blir forestilt enten som gudinnen Shakti eller som en sovende slange tre og en halv gang omslynget korsbeinet.
Energien kan aktiveres spontant eller ved hjelp av spesielle yoga-teknikker.  
Når Kundalini-energien vekkes f.eks. gjennom spirituelle øvelser, søker den å stige opp delvis eller fullstendig, gjennom en trang energikanal (sushumna nadi) i ryggsøylen. Langs sushumna ligger seks energipunkter (chakraer). Når kundalinikraften stiger opp fullstendig igjennom sushumna nadi, aktiveres chakraenes forskjellige energier. 
Når kundalinienergien stiger helt opp til krone-chakraet (sahasrara) på toppen av hodet, har personen etter hinduistisk tradisjon oppnådd spirituell opplysthet eller fullkommenhet, 'unio mystica', nirvana eller nirvikalpa samadhi, og man er fri fra karmaets hjul.


== Referanser ==
Swami Narayanananda: Urkraften i mennesket eller Kundalini-kraften. 3. rev. udg. 1970. Borgens forlag.
Tola (dommer)

Tola (hebraisk: תּוֹלָע; i betydningen «Mark; larve») var en av dommerne i oldtidens Israel. Hans liv er meget kortfattet dokumentert i Dommernes bok 10:1-2: Tola var sønn av Pua som igjen var sønn av Dodo som kom fra Jissakars stamme. Denne stammen bodde i Sjamir i Efraims fjelland. Han ble dommer, som «Israels redningsmann», etter Abimelek. Denne posisjonen holdt han i 23 år og da han døde ble han gravlagt i Sjamir hvor han kom fra. Etter ham Ja’ir eller Jair fra Gilead fram og var dommer i Israel i nesten samme tidslengde, minus ett år: tjueto år.
Av alle dommerne i Bibelen er Tola den som det er skrevet aller minst om. Ingen av hans dåder er nedtegnet. Hele hans liv er innenfor to avsnitt i Dommernes bok.


== Referanser ==
Klaus Janson

Klaus Janson (født 23. januar 1952 i Coburg) er en tysk-amerikansk tegneserietegner og -tusjer. 
Han begynte å tusje for Marvel Comics på 1970-tallet, da han samarbeidet med tegnere som Gene Colan (Howard the Duck) og Sal Buscema (The Defenders). Han er mest kjent for sitt arbeid som tusjer for Frank Miller på Daredevil og Batman: The Dark Knight Returns. Siden 1980-årene Janson også arbeidet som selvstendig tegner, først og fremst for Batman-relaterte serier som Batman: Gothic (med Grant Morrison), Gordon's Law (med Chuck Dixon) og Batman: Death and the Maidens (med Greg Rucka). Han har også laget en tegneserieadapsjon av Frost and Fire av Ray Bradbury.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klaus Janson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klaus Janson på Internet Movie Database 
(en) Klaus Janson på Twitter
Irene Bauer

Irene Bauer (født 20. mars 1945, død 13. juni 2016) var en norsk embedskvinne, kvinnesaksforkjemper og politiker (Arbeiderpartiet). Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 1988 til 1990, og var politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe og i regjeringsapparatet. Hun var senere avdelingsdirektør i Klima- og miljødepartementet.


== Karriere ==
Bauer var opprinnelig utdannet sekretær, og arbeidet for OECD i Paris, i Utenriksdepartementet, på Det kongelige slott og ved Statsministerens kontor mellom 1965 og 1975. Hun ble cand.mag. med statsvitenskap, offentlig rett, massekommunikasjon og petroleumsrett i fagkretsen i 1977. Hun var ansatt hos Likestillingsombudet fra 1981 til 1983 og ved forhandlingskontoret i oljeavdelingen i Olje- og energidepartementet fra 1983 til 1988.
Fra 1987 til 1989 var hun politisk rådgiver (da kalt gruppesekretær) for Arbeiderpartiets stortingsgruppe med fraksjonsansvar for energi- og industrikomiteen og forbruker- og administrasjonskomiteen. Hun var i 1989 politisk rådgiver (da kalt personlig sekretær) for næringsminister Finn Kristensen og for olje- og energiminister Arne Øien. Fra 1988 til 1990 var hun leder for Norsk Kvinnesaksforening.Etter at hun forlot regjeringsapparatet var hun ansatt i Klima- og miljødepartementet som byråsjef (1989–1991), underdirektør (1991–1997) og avdelingsdirektør (1997–2015). Hun arbeidet ved EFTA-sekretariatet
i Brussel fra 1995 til 1997. I Klima- og miljødepartementet ledet hun seksjonen for miljøsamarbeid med industriland, og i senere år arbeidet hun med polarsaker og nordisk samarbeid.


== Familie ==
Hun var mor til komikeren Thomas Giertsen og Caroline Giertsen Øigarden.


== Referanser ==
Kinas kommunistpartis 13. sentralkomité

Kinas kommunistpartis 13. sentralkomité var i sesjon fra 1987 til 1992. Den avholdt ni plenarsesjoner. 


== Medlemmer ==
Etter slektsnavnstegnets strøkrekkefølge:


== Kronologi ==
1. plenarsesjon

Når: 2. november 1987
Hvor: Beijing
Betydning: Zhao Ziyang valgt til partiets generalsekretær. 18-medlems politbyrå, 5-medlems stående komite for politbyrået og 5-medlems partisekretariat valgt. Deng Xiaoping gjenvalgt til formann for den sentrale militærkommisjon, og Chen Yun overtok etter ham som formann for den sentrale rådgivende kommisjon. Jiang Zemin valgt til politbyrået for første gang.2. plenarsesjon

Når: 15.-19. mars 1988
Hvor: Beijing
Betydning: Kandidater til ledende statsverv vedtatt for fremleggelse for den 7. nasjonale folkekongress og den 7. nasjonale komite for folkets politisk rådgivende konferanse.3. plenarsesjon

Når: 26.-30. september 1988
Hvor: Beijing
Betydning: Vedtak av et program for pris- og lønnsreform, med det for øye å vinne kontroll over inflasjonen.4. plenarsesjon

Når: 23.-24. juni 1989
Hvor: Beijing
Betydning: Møtet ble avholdt etter aksjonene mot demonstrasjonene på Den himmelske freds plass. Li Peng fremsatte en rapport med hard kritikk av Zhao Ziyang for hans holdninmg under «antiparti- og antisosialisturolighetene» og anklaget ham for «passiv holdning til de fire kardinalprinsipper», «bekjemp den borgerlige liberalisering-politikken» og for å ha neglisjert «pasrtibygging, den åndelige sivilisasjonsbygging og ideologisk og politisk arbeid». Han ble derfor avsatt fra sine verv som generalsekretær, medlem av den stående komite for politybyrået, som politbyråmedlem og som viseformann for den sentrale militærkommisjon. Jiang Zemin overtok etter ham som partiets generalsekretær og medlem av den stående komite.5. plenarsesjon

Når: 6.-9. november 1989
Hvor: Beijing
Betydning: Deng Xiaoping fratrådte som medlem av den sentrale militærkommisjon, Jiang Zemin overtok. Yang Shangkun ble kommisjonens første nestformann.6. plenarsesjon

Når: 9.-12. mars 1990
Hvor: Beijing
Betydning: Sluttkommunikeet priser økonomiske reformer, men fordømte samtidig veksten av «brråkrati, subjektivisme, formalisme, passivitet og korrupsjon».7. plenarsesjon

Når: 25.-30. desember 1990
Hvor: Beijing
Betydning: Vedtak av et «program for nasjonaløkonomiens og samfunnsutviklingens tiår», og av retningslinjer for den 8. femårsplan.8. plenarsesjon

Når: 25.-29. november 1991
Hvor: Beijing
Betydning: Vedtak om å sørge for familiehusholdsdrift innen jordbruket med det for øye å få økning av kornproduksjonen.9. plenarsesjon

Når: 5.-9. oktober 1992
Hvor: Beijing
Betydning: Møtet forberedte partiets 14. masjonalkongress. Kritikken av Zhao Ziyang ble opprettholdt, og han ble ikke oppført som kandidat til den nye sentralkomiteen.


== Eksterne lenker ==
13th Central Committee of the CPC, Folkets Dagblad.
Gabriel González Videla

Gabriel González Videla (født 22. november 1898 i La Serena, Chile, død 22. august 1980 i Santiago de Chile) var en chilensk politiker og landets president fra 1946 til 1952, valgt for Partido Radical.


== Liv og virke ==
Videla tok eksamen i juss fra Universidad de Chile i 1922. Han var allerede i studieårene politisk aktiv, og ble i 1930 valgt til kongressen. Etter å ha vært Chiles ambassadør i Frankrike, Brasil og Portugal 1939–1942, forsøkte han i 1942 å bli presidentkandidat for en allianse av sentrum-venstre-partier. Det lyktes ikke, og det lyktes heller ikke å holde alliansen samlet ved det neste presidentvalget i 1946. Han vant valget takket være støtte fra Partido Comunista de Chile, som også fikk ministerposter i hans første regjering.Den kalde krigen såvel som Chiles interne problemer tvang imidlertid raskt Videla til å samarbeide med høyresiden i stedet. Kommunistpartiet og lignende partier ble i 1948 forbudt, og relasjonene til Sovjetunionen og Warszawapakt-landene ble brutt. I 1948 fikk han kjennskap til at militæret hadde planer om å gjennomføre et statskupp og innsette Carlos Ibáñez som president. Videla krevde omgående en undersøkelse av planene og de hovedansvarlige ble fengslet. Ibáñez slapp tiltale. Videlas regjering ble i det etterfølgende støttet av de konservative og de liberale, som bakket opp om hans antikommunistiske linje.I Videlas embetsperiode steg befolkningstallet fra 5 millioner i 1940 til 6,35 millioner i 1952, samtidig som produksjonen i landet økte med nesten samme takt. Den sosiale ulikheten i landet ble imidlertid ikke redusert.Ved valget i 1949 brast alliansen av partier bak presidenten, da Partido Radical var utilfredse med den økonomiske politikken. Da de offentlig ansatte i 1950 iverksatte en rekke protester, støttet Partido Radical opp om kravene, hvilket betød at høyrefløypartiene trakk seg ut av regjeringen. González mistet dermed flertallet i kongressen og kunne ikke gjennomføre mye av sin politikk deretter. Det lyktes ham dog å få gjennomført betydelige forbedringer av kvinners rettigheter.I løpet av sin presidentperiode ble han det første statsoverhodet som besøkte det antarktiske kontinentet. Den chilenske forskningsstasjonen González Videla i Paradise Bay er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Steve Englehart

Steve Englehart (født 22. april 1947) er en amerikansk tegneserieskaper. Han er mest kjent for sitt arbeid for Marvel og DCs superheltserier i 1970-årene. 
Han var en av Marvel Comics mest produktive og populære forfattere på 1970-tallet og gjorde seg særlig bemerket med sitt arbeid på serier som Avengers, Captain America (med Sal Buscema) og Doctor Strange (med Frank Brunner). Typisk for Engleharts historier i denne perioden var innslag av politikk, psykedelia, filosofi og okkultisme.
I 1976 begynte han å skrive for DC Comics. Her skrev han et knippe kritikerroste historier med Justice League of America (med Dick Dillin) og Batman (med Marshall Rogers). 
I 1981 skapte Englehart den nye serien Coyote, en sci-fi/superheltserie med sterke innslag av indiansk folklore fra det sørvestlige USA. Serien ble først illustrert av Rogers, men siden overtatt av Steve Leialoha og Chas Truog.
Senere på 1980-tallet skrev han blant annet for titler som Green Lantern, Silver Surfer og Millennium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Steve Englehart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Englehart på Internet Movie Database 
(en) Steve Englehart hos The Movie Database