jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ernesto Schiaparelli

Ernesto Schiaparelli (født 12. juli 1856 i Occhieppo Inferiore (Biella) i Piemonte i Italia, død 14. februar 1928 i Torino) var en  italiensk  egyptolog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ernesto Schiaparelli var fra en fremstående familie av akademikere. Farens hans Luigi Schiaparelli underviste i historie ved Universitetet i Torino. Giovanni Virgilio Schiaparelli, den kjente astronomen, Celestino, arabist, Cesare, pioner innen fotografi Carlo Felice, agronom og Giovanni Battista, en pioner innen industriell kjemi, var blant slektningene hans.
Ernesto Schiaparelli studerte egyptologi i Torino under Francesco Rossi og i Paris ved Sorbonne under Gaston Maspero.


=== Egyptolog ===
Han ble utnevnt til direktør for Det egyptiske museet i Firenze, hvor han på en profesjonell måte reorganiserte samlingen da de ble flyttet til nye lokaler i 1880, og så på høyden av sin karriere ble han direktør for Museo Egizio di Torino, som kom til bli med ham og hans mange utgravningsekspedisjoner det neste største egyptiske museet i verden. Han var forfatter av kjente akademiske verk og en senator i kongedømmet Italia. 
På samme tid ble han sterkt involvert, fra sitt første opphold med fransiskanske misjonærer i Luxor i 1884, med å bekjempe fattigdommen blant misjonærene i Øvre Egypt. Av den grunn grunnla han Hjelpeforeningen for italienske misjonærer (ANSMI), som utvidet arbeidet sitt for å ta vare på italienske emigranter i hele området med Midtøsten. Schiaparellis filantropiske legning kan også illusterres ved at hqan kontraktfestet den 30. oktobre 1920, at han skulle overdra til hjembyen stedets gamle borg - som var i hans eie, og andre stor egaver han gav. 
Mellom 1903 og 1920 gjennomførte Schiaparelli tolv arkeologiske ekspedisjoner som åpnet funnsteder i Heliopolis og gravsteder i Giza, Hermopolis, Assiut, Qau el-Kebir, Gebelein og Aswan (gravstedet til Harkhuf).
Han fant dronning Nefertaris gravkammer i Deir el-Medina i Dronningenes dal ved Luxor (1904) og gravde ut TT8-graven av den kongelige arkitekten Kha (1906), som ble funnet intakt and vist in toto i Torino.


== Hovedpublikasjoner ==
Del sentimento religioso degli Egiziani (1877)
Il Libro del Funerali degli antichi Egiziani, 3 bind (1881–1890) Om den egyptiske dødeboken.
Les Hypogées de Thebes (1889)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ANSMI  Arkivert 10. april 2008 hos Wayback Machine.
Schiaparelli (på tysk)
Schiaparelli (på italiensk)
Bezirk Neubrandenburg

Bezirk Neubrandenburg var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Neubrandenburg.


== Administrativ inndeling ==
Bezirk Neubrandenburg var inndelt i en bykrets og 14 landkretser:

Ved oppløsningen av DDR sommeren 1990 ble Bezirk Neubrandenburg oppløst. Størstedelen av den tidligere administrative enheten ble innlemmet i Mecklenburg-Vorpommern. Kreis Prenzlau, Kreis Templin, og deler av Kreis Pasewalk og Kreis Strasburg, ble innlemmet i Brandenburg.


== Innbyggertall ==
(1955): 687.000
(1960): 651.651
(1965): 633.209
(1975): 626.362
(1981): 620.760
(1988): 620.467


== Regjeringssjefer og partiledere ==


=== Leder av distriktets råd ===
1952–1953 Wilhelm Staudte
1953–1957 Hans Jendretzky (1897–1992)
1957–1959 Horst Brasch (1922–1989)
1959–1962 Kurt Guter (1921–)
1962–1967 Lothar Geissler
1967–1972 Adolf Garling (1925–)
1972–1977 Gottfried Sperling (1921–)
1977–1990 Heinz Simkowski (1931–)
1990 Wolfgang Otto (General) (1947–)
1990 Martin Brick (Regjeringsfullmektig) (1939–)


=== Førstesekretær i distriktets avdeling av SED ===
1952–1953 Willi Wiebershausen (1917–1960)
1953–1960 Max Steffen (1909–1988)
1960–1963 Georg Ewald (1926–1973)
1963–1989 Johannes Chemnitzer (1929–)
1989 Wolfgang Herrmann (1939–)
1989–1990 Jürgen Zelm (1953–)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christoph Wunnicke: Der Bezirk Neubrandenburg im Jahr 1989, 2010, ISBN 978-3-933255-32-7
Neste stasjon Grorud

Neste stasjon Grorud er et musikkalbum med Finn Kalvik og Erik Fosnes Hansen, utgitt i 2010. For albumet fikk Fosnes Hansen Spellemannprisen 2010 i klassen tekstforfatter.
Albumets tematikk kommer fra Kalviks og Fosnes Hansens oppvekst gjennom to generasjoner i Stjerneblokkveien på Grorud i Oslo. Parallelt med albumet fikk Kalvik utgitt sin debutbok, Uten skam og mening (2010) på Aschehoug, bestående av historier fra Kalviks barn- og ungdomstid på Grorud.


== Sporliste ==
«Der togene flyr»
«Neste stasjon Grorud»
«Ellinor Nordby»
«Nabotolleranse»
«Borettslagssnakk»
«Badedammen»
«Skrive meg vekk»
«Trostedreperne»
«Alle har daua på Grorud»
«Drømmen om Groruddalen»
«Inne i jula»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitar, komponist
Erik Fosnes Hansen - sang, tekstforfatter
Stein Berge Svendsen - tangenter, perkusjon, kor, produsent, tekniker
Sigmund Vegge - gitarer
Hans Einar Apelland - bass
Fredrik Otterstad - kontrabass, korist
Børre Flyen - trommer
Frøydis Grorud - fløyte
Børge-Are Halvorsen - sopransaksofon
Jon Kristian Solberg - tuba
Einar Jemtland - ventilbasun
Bjørn Myhre - barytonhorn
Geir Hauger - flygelhorn
Stein Mejlbo - flygelhorn
Sverre Otto Karlsen - kornett
Eirik Gjendemsjø - vokal
Marian Lisland - korist


=== Øvrige ===
Tore Teigland - tekniker, miksing
Morten Lund - mastering
Vibeke Mellbye - fotograf
Kristin Saastad - fotograf
Eldar Vågan - illustrasjon
Jørn Dalchow - coverdesign


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Neste stasjon Grorud», Finnkalvik.no
«Neste stasjon Grorud», omtale VG 13. april 2010
Bezirk Rostock

Bezirk Rostock, uoffisielt kalt Ostseebezirk, var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Rostock.


== Administrativ inndeling ==
Bezirk Rostock var inndelt i 4 bykretser og 10 landkretser:

Ved oppløsningen av DDR sommeren 1990 ble Bezirk Neubrandenburg oppløst og innlemmet i Mecklenburg-Vorpommern.


== Innbyggertall ==
(1961): 831.900
(1964): 834.593
(1971): 859.415
(1981): 889.121


== Regjeringssjefer og partiledere ==


=== Leder av distriktets råd ===
1952 Erhard Hollweger
1952–1959 Hans Warnke (1896–1984)
1959–1961 Harry Tisch (1927–1995)
1961–1969 Karl Deuscher (1917–)
1969–1986 Willy Marlow (1928–)
1986–1989 Eberhard Kühl (1930–)
1989–1990 Götz Kreuzer (1940–)
1990 Hans-Joachim Kalendrusch (Regjeringsfullmektig)


=== Førstesekretær i distriktets avdeling av SED ===
1952–1961 Karl Mewis (1907–1987)
1962–1975 Harry Tisch (1927–1995)
1975–1989 Ernst Timm (1926–2005)
1989–1990 Ulrich Peck (1948–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rostock District (GDR) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tusenfryd og grå hverdag

Tusenfryd og grå hverdag er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1971. Dette er hans debutalbum.


== Sporliste ==
«En tur rundt i byen» (Ralph McTell/Finn Kalvik)
«Makten og æren» (Finn Kalvik)
«Måken» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Du er som vinden» – Catch the Wind (Donovan/Finn Kalvik)
«Min onkel triller piller» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Cecilie» (Finn Kalvik)
«Takk for en deilig dag» (Finn Kalvik)
«Som alltid før» (Finn Kalvik)
«Eventyr» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Den korsfestede sier» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«To tunger» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Oliver møter stressmann» (Finn Kalvik)
«Osean» – The Ocean (George Gordon Byron/André Bjerke/Finn Kalvik)
«Berceuse» (André Bjerke/Finn Kalvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitar, låtskriver
Nils Petter Nyrén - gitarer
Lillebjørn Nilsen - ukulele, kor
Christian Reim - piano, cembalo
Brynjar Hoff - obo
Lars Ørstavik - fløyte
Arild Andersen - bass
Bjørn Holmvik - elektrisk bass
Gunnar Aas - trommer
Øyvind Ekorness - cello
Sigurd Haugen - cembalo på Cecilie
Fred Nøddelund - orkesterarrangement
Kringkastingsorkesteret - orkester
Oslo-Filharmonien - orkester


=== Øvrige ===
Stein Robert Ludvigsen - produsent
Egil Eide - tekniker
Harold Clark - tekniker
Bjørn Saastad - fotograf


== Eksterne lenker ==
(en) Tusenfryd og grå hverdag på Discogs 
(en) Tusenfryd og grå hverdag på MusicBrainz 
(en) Tusenfryd og grå hverdag på Spotify
Torii

Torii (鳥居) er en tradisjonell japansk portal som vanligvis markerer inngangen til en shintohelligdom eller en hellig plass i naturen. 
Den står som et skille mellom verdslig og sakralt, og som en påminnelse om at man bør rense seg rituelt før man trår inn på hellig grunn. De er tradisjonelt konstruert av tre og stein, og består av to vannrette bjelker som bæres av to loddrette påler. Vanligvis er de malt i sinober/vermillion (en klar rødoransje farge).
Toriier er også vanlige i buddhisttempler i Japan. 
Den eldste omtale av en torii er i en tekst fra 922. Den eldste bevarte er en steintorii fra 1100-tallet.
En tilsvarende kinesisk portal kalles paifang.
Finn (album)

Finn er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1972. Albumet lå 8 uker på VG-lista og endte med 13.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Samfunnshus blues» (Finn Kalvik)
«Det bor en gammel baker» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Elegi» (Finn Kalvik)
«Mang en søvnløs natt» (Finn Kalvik)
«Strofe» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«The First Time Ever I Saw Your Face» (Ewan MacColl, arrangement av: Bert Jansch)
«Det hemmelige under» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Kjære ikke gråt» – Don't You Grieve (Roy Harper/Finn Kalvik)
«Reynardine» (Finn Kalvik, arrangement av: Bert Jansch)
«Søte bløte» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Rekk dine barn en hånd» – Teach Your Children Well (Graham Nash/Finn Kalvik)
«Skumring» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitar, låtskriver, fotograf
Lillebjørn Nilsen - sang, gitar
Øystein Sunde - sang, gitar, steelgitar, fotograf
John Svendsen - vibrafon, trekkspill
Christian Reim - piano
Brynjar Hoff - obo
Carl Morten Iversen - bass
Espen Rud - trommer
Filharmonisk selskap - strykeinstrumenter
Fred Nøddelund - arrangement


=== Øvrige ===
Stein Robert Ludvigsen - produsent
Egil Eide - tekniker
Torstein Nybø - coverdesign
Nøkkelen ligger under matta

Nøkkelen ligger under matta er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1974. Albumet lå 6 uker på VG-lista og endte med 6.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Elva» – The River (John Martyn/Finn Kalvik)
«Strofe med vinden» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)
«Den svalande vind» (Trad. arr.: Finn Kalvik)
«Død mann rider» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Bak min dør» (Finn Kalvik)
«På jorden et sted» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Det haster!» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Mårrapils blues» (Trad./Finn Kalvik)
«Stone and Wave» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Hvis du reiser nordover i år» (Trad. arr.: Finn Kalvik)
«En time av gangen» (Finn Kalvik)
«Kvelden lister seg på tå» (Inger Hagerup/Finn Kalvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitar, låtskriver, produsent
Arild Andersen - bass på Elva, Den svalande vind, Død mann rider, På jorden et sted, Det haster, Stone and Wave og Kvelden lister seg på, produsent
Palle Danielsson - bass på Strofe med vinden og En time av gangen
Pål Thowsen - trommer på Elva, Død mann rider og Det haster
Jon Christensen - trommer på Strofe med vinden og En time av gangen
Bobo Stenson - piano på Strofe med vinden og En time av gangen
Steinar Ofsdal - fløyte på Den svalande vind og Kvelden lister seg på, cello på En time av gangen
Jon Eberson - gitar på Død mann rider, Det haster, Stone and Wave
Øystein Sunde - gitar på Bak min dør, Mårrapils blues
Jan Dahlen - sang på Stone and Wave
Oslo Filharmonien - strykeinstrumenter på Strofe med vinden, Det haster og Hvis du reiser nordover i år


=== Øvrige ===
Egil Eide - tekniker
Inge Holst Jacobsen - tekniker
Torstein Nybø - coverdesign
To tunger

For Fred Åkerströms musikkalbum, se Två tungorTo tunger – 12 dikt av Inger Hagerup er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1976.


== Sporliste ==
«Det hemmelige under» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«To tunger» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Eventyr» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Det bor en gammel baker» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«Den korsfestede sier» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Skumring» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«Disse fiolette morgentimer» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (To tunger)
«Strofe med vinden» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Nøkkelen ligger under matta)
«Strofe» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«Søte bløte» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«Min onkel triller piller» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Kvelden lister seg på tå» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Nøkkelen ligger under matta)


== Eksterne lenker ==
(en) To tunger – 12 dikt av Inger Hagerup på Discogs
Fyll mine seil

Fyll mine seil er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1976.


== Sporliste ==
«Ved peisen» (J.R.R. Tolkien/Finn Kalvik)
«Skifte» (Finn Kalvik)
«Fritidsproblem» (André Bjerke/Finn Kalvik)
«Fyll mine seil» (Finn Kalvik)
«Sangen til deg» (Bernie Taupin/Elton John/Finn Kalvik)
«Not for Coloured People» (Astrid Tollefsen/Finn Kalvik)
«Vredens dag» (Finn Kalvik)
«Bokseren» – The Boxer (Paul Simon/Finn Kalvik)
«De alvorlige menn» (Gunnar Reiss-Andersen/Finn Kalvik)
«Sønnen min går forbi» (Elling Solheim/Finn Kalvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitar, låtskriver, fotograf
Jon Eberson - gitarer
Arild Andersen - bass
Bobo Stenson - piano, keyboard
Brynjulf Blix - synthesizer
Svein Christiansen - trommer, perkusjon
Brynjar Hoff - engelsk horn, obo
Steinar Hannevold - engelsk horn
Filharmonisk selskaps orkester - strykeinstrumenter


=== Øvrige ===
Manfred Eicher - produsent, tekniker
Knut Riisnæs - arrangement
Jan Erik Kongshaug - tekniker
Rune Myhre  - fotograf
Brit Andersen - fotograf
Torstein Nybø - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Fyll mine seil på Discogs
Nederst mot himmelen

Nederst mot himmelen er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1977.


== Sporliste ==
«Lære for livet» (Finn Kalvik)
«Sang i april» (Finn Kalvik)
«Ska 'ru leva i da' så må 'ru væra miljonær» – How Can a Poor Man Stand Such Times and Live (Blind Alfred Reed/Finn Kalvik)
«Et hvilestad» – Over the Hill (John Martyn/Finn Kalvik)
«Keiserens nye klær» (Finn Kalvik)
«På terskelen» (Finn Kalvik)
«Lillesøster» (Finn Kalvik/Haakon Graf)
«Vi som brakk nøkkelen i låsen» (Finn Kalvik)
«Vi reiser» (Finn Kalvik)
«Stagnasjon» (Finn Kalvik)
«Jeg står hvor jeg ser» (Finn Kalvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, gitarer, låtskriver
Haakon Graf - keyboard, perkusjon, arrangement, produsent, låtskriver
Jon Eberson - gitarer
Sveinung Hovensjø - bass
Knut Riisnæs - tenorsaksofon
Finn Sletten - trommer, timbales
Miki N'Doye - congas, perkusjon
Radka Toneff - bakgrunnvokal


=== Øvrige ===
Hans Petter Danielsen - tekniker
Hans Gedda - fotograf
Rune Söderqvist - layout/coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Nederst mot himmelen på Discogs
EM i friidrett 2010 - 20 kilometer kappgang menn

Herrenes 20 kilometer kappgang under EM i friidrett 2010 ble holdt i Barcelonas gater den 27. juli 2010


== Medaljer ==


== Rekorder ==


== Kalender ==


== Resultater ==


=== Finale ===
SB = Sesongbeste, DNF = Fullførte ikke, DSQ = Diskvalifisert


== Kilder ==
Resultater
Finns beste

Finns beste var en samleplate med Finn Kalvik, utgitt i 1980.


== Sporliste ==
«Ride ranke» – Cat's in the Cradle (Harry Chapin/Finn Kalvik), (Ride ranke/Den lille tinnsoldaten)
«En tur rundt i byen» (Ralph McTell/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Feriebrev» (Finn Kalvik), (Feriebrev/Elva)
«Sangen til deg» (Bernie Taupin/Elton John/Finn Kalvik), (Fyll mine seil)
«Måken» (André Bjerke/Finn Kalvik), (Tusenfryd og grå hverdag)
«Lære for livet» (Finn Kalvik), (Nederst mot himmelen)
«Finne meg sjæl» (Finn Kalvik), (Finn Kalviks beste)
«Lillesøster» (Finn Kalvik/Haakon Graf), (Nederst mot himmelen)
«Fyll mine seil» (Finn Kalvik), (Fyll mine seil)
«Elva» – The River (John Martyn/Finn Kalvik), (Nøkkelen ligger under matta)
«Samfunnshus blues» (Finn Kalvik), (Finn)
«Skumring» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Finn)
«Kvelden lister seg på tå» (Inger Hagerup/Finn Kalvik), (Nøkkelen ligger under matta)


== Eksterne lenker ==
(en) Finns beste på Discogs
Natt og dag (album)

Natt og dag er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 1981. Albumet ble utgitt etter at han hadde vunnet den norske Melodi Grand Prix med «Aldri i livet», som er åpningslåten på dette albumet.


== Sporliste ==
«Aldri i livet» (Finn Kalvik)
«Refrenger» (Finn Kalvik)
«Velkommen-farvel» (Finn Kalvik/Ted Gärdestad)
«I jomfruens tegn» (Finn Kalvik/Ted Gärdestad)
«Fredløs» – The Highwayman (Finn Kalvik/Jimmy Webb)
«Natt og dag» (Finn Kalvik)
«Frostroser» (Finn Kalvik)
«Livet og leken» (Finn Kalvik)
«Alvedans» (Finn Kalvik)
«Brente broer» (Finn Kalvik/Ted Gärdestad)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Finn Kalvik - sang, akustisk gitar, låtskriver
Benny Andersson - piano, synthesizer, produsent
Lasse Wellander - gitarer
Rutger Gunnarsson - bass, mandolin
Ola Brunkert - trommer
Åke Sundqvist - perkusjon
Janne Schaffer - elektrisk gitar på Aldri i livet, Refrenger og I jomfruens tegn
Agnetha Fältskog - bakgrunnvokal
Anni-Frid Lyngstad - bakgrunnvokal
Inger Öst - bakgrunnvokal


=== Øvrige ===
Michael B. Tretow - tekniker
Lars Larsson - fotograf
Rune Söderqvist - coverdesign
Lådan & co - layout


== Eksterne lenker ==
(en) Natt og dag på Discogs 
(en) Natt og dag på MusicBrainz 
(en) Natt og dag på Spotify
Lexx

Lexx var en tysk-kanadisk-britisk science fiction-serie som ble sendt i fire sesonger i perioden 1997 til 2002. Serien kjennetegnes av absurd humor og tildels burlesk samfunnsironi.


== Handling ==
Romskipet Lexx er et gigantisk insekt og universets mest destruktive kraft. Det er bemannet av et eksentrisk persongalleri, der de fire hovedpersonene er en kvinnelig kjærlighetsslave, en avdød leiemorder, en mislykket sikkerhetsvakt og et robothode.
I løpet av deres odyssé gjennom rommet driver basale drifter dem inn i episodiske, pikareske eventyr, som i sin alminnelighet ender med at samtlige involverte, bortsett fra hovedpersonene, omkommer. I de senere episodene antar historien en mørkere dimensjon, og serien avsluttes på Jorden.
Lexx ble i en årrekke sendt i reprise på TV-stasjoner verden over, og har oppnådd kultstatus i science fiction-miljøer.


== Rollebesetning ==
Mannskapet ombord Lexx drives i all hovedsak av angst, erotisk lyst og sult. Mens Lexx seiler gjennom et ugjestmildt og kaotisk univers, settes mannskapets relasjoner til hverandre og til en rekke bipersoner stadig på prøve.


=== Protagonister ===
Stanley Tweedle (spilt av Brian Downey): kaptein ombord, tidligere sikkerhetsvakt av fjerde klasse og mislykket kurér i et like mislykket opprør mot universets diktatoriske herskere.
Zev Bellringer (spilt av Eva Habermann/Xenia Seeberg): en kvinne som er vokst opp i en hustrubank på en fremmed planet, men som ble avvist av sin vordende ektemann. Avvisningen førte til at hun ble dømt til å bli kjærlighetsslave, en transformasjon som bare delvis ble vellykket. I første og deler av annen sesong spilles rollen av Eva Habermann (på rollelisten staves navnet da Zev), senere i serien erstattes Habermann av Xenia Seeberg (oppført som Xev på rollelisten).
Kai (spilt av Michael McManus): den siste av klanen Brunnen-G, som ble utryddet av universets herskere for 2000 år siden. Han selv omkom i samme krig, men ble holdt kunstig i live for å bli brukt som leiemorder.
790 (med Jeffrey Hirschfields stemme): et robothode som ved et uhell ble løst fra sin kropp, og derefter utsatt for kjærlighetstransformasjonen som var beregnet på Zev – noe som medfører at 790 er håpløst forelsket i henne. I senere episoder forelsker 790 seg i stedet i Kai.
Romskipet Lexx selv (med Tom Gallants stemme) er et levende, antageligvis kvinnelig vesen. Lexx må stadig ha tilført næring, og får dét ved å fordøye deler av eller hele planeter, noe som skaper moralske dilemmaer for besetningen. Lexx måler omtrent tolv kilometer i lengde, og disponerer blant annet mindre, møllformede fartøy som gjør det mulig å bevege seg i og utenfor skipet.
Lyekka (spilt av Louise Wischermann): en menneskeetende plante i kvinneform.


=== Antagonister ===
Hans guddommelige skygge: en skruppelløs hersker over et omfattende despoti.
Giggerotta: en kvinnelig kannibal, som blant annet lykkes i å bli Pave.
Isambard Prince: herskeren på en ildplanet; Prince antar i løpet av serien en rolle som kan ligne Lucifers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lexx på Internet Movie Database
Kairokonferansen (1943)

Kairokonferansen (kodenavn SEXTANT) 22. – 26. november 1943 ble avholdt i Kairo i Egypt, og handlet om de alliertes stilling overfor Japan under andre verdenskrig. På konferansen ble det gjort vedtak om etterkrigstidens Asia. Deltakerne var USAs president Franklin Roosevelt, statsminister Winston Churchill fra Storbritannia og general Chiang Kai-shek fra Republikken Kina. Stalin fra Sovjetunionen avslo å delta i konferansen fordi Chiang Kai-shek deltok, og Stalins deltagelse derfor ville ha vært en stor provokasjon overfor Japan.
Stalin møtte Roosevelt og Churchill to dager senere i Teheran, Iran til Teherankonferansen. 
Kairoerklæringen ble signert 27. november og offentliggjort i et Cairo communique på radio den 1. desember 1943,
hvor det framgikk at det var de alliertes hensikt å fortsette med militær makt overfor Japan inntil landets betingelsesløse overgivelse. De tre hovedpunktene i erklæringen var at Japan skulle avgi alle øyer i Stillehavet som det hadde erobret eller besatt siden inngangen til første verdenskrig i 1914, alle områder som var erobret fra Kina, så som Mandsjuria, Formosa og Pescadores, skulle leveres tilbake til Republikken Kina, samt at Korea skulle være fritt og uavhengig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
United States Department of State Foreign relations of the United States diplomatic papers, The Conferences at Cairo and Tehran, 1943
The Cairo Conference, 1943
Hestnes

Hestnes kan vise til:


== Stedsnavn ==
Hestnes (Egersund), grunnkrets og tidligere tettsted
Hestnes (Hitra), bygdelag
Hestnes (Luster), tettsted og boligfelt
Hestnes (Porsanger), grend
Hestnes (Stange), grunnkrets og grend
Hestnes (Stavanger), grunnkrets
Hestnes (Tysfjord), grunnkrets


== Virksomhet ==
Hestnes hvalstasjon


== Etternavn ==
Egil Hestnes
Kristin Hestnes
Gudrun Skjeggesdatter

Gudrun Skjeggesdatter  (Jarnskjeggsdatter eller  Jernskjeggesdatter, slutten av 900-tallet) gift med Olav Tryggvason.


== Biografi ==
Et par år før Thyra Haraldsdatter kom til landet og giftet seg med Olav Tryggvason, skal han ha vært gift med trønderhøvdingen Skjegge Asbjørnsons datter fra Ørlandet. Faren hennes hadde vært trøndernes talsmann mot kong Olavs kristning av landet, men da han døde hadde bøndene ingen fører lenger, og bøyde seg derfor for kongens trusler ved å anta kristendommen.
Ifølge avtalen mellom bøndene og kongen skulle blant annet sistnevnte gifte seg med bondehøvdingens datter, som et fredspant. Ifølge Snorre gik de i seng sammen da bryllupstiden kom. Men den første natten de lå sammen dro hun en kniv frem straks kongen hadde sovnet, for å stikke ham. Kongen våknet, tok kniven fra henne og fortalte sine menn hva som hadde hendt. Gudrun tok da klærne sine og alle de menn som hadde fulgt henne og fór sin vei. Siden kom hun aldri mere i seng med Olav.
Hvis dette medfører riktighet, er Gudrun Jernskjeggesdatter trolig den kvinne som har vært norsk dronning i kortest tid.
Forfatteren Asbjørn Lien har skrevet en historisk roman om Gudrun med tittelen: Jernskjegges datter.


== Litteratur ==
Lande, Harald og Gran, Åse (1945) Norges konger og dronninger i tusen år, s. 166 – J.W. Cappelens forlag, Oslo (norsk).
Nils Petter Thuesen (1991). Norges dronninger gjennom tusen år. Oslo: Tiden Norsk Forlag. s. 18–20. ISBN 82-10034-58-8. 


== Eksterne lenker ==
Libris: Jernskjegges datter