jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ivor Allchurch

Ivor Allchurch (født 16. oktober 1929, død 10. juli 1997) var en fotballspiller fra Wales. 
Han fikk tilnavnet «The Golden Boy» innen walisisk fotball. Hans rekord på 68 landskamper for Wales bestod frem til 1986, da den ble overgått av Joey Jones og hans 72 landskamper. Allchurch holdt også rekorden for antall mål scoret for det walisiske landslaget, på 23 mål, som til slutt ble slått av Ian Rush. 
Ivor Allchurch begynte i Newcastle United FC i 1958 og i august 1962 ble han forflyttet til Cardiff City, der hans første kamp var da han spilte uavgjort mot sin tidligere klubb, Newcastle United. Han var denne klubbens toppscorer i 1963-1964 og 1964-1965 sesongene og senere returnerte han for hans tidligere klubb Swansea, i en alder av 35 år. Han ble sluppet av Swansea i slutten av 1967-68 sesongen og han signerte en kontrakt med Worcester City. Han hadde senere en periode i Haverfordwest County, og han avsluttet sin karriere med Pontardawe Athletic i en alder av 50 år. Allchurch spilte til sammen 691 seriekamper og scoret 249 mål gjennom hele hans profesjonelle fotball-karriere. 
Allchurch fikk sin landslagsdebut for Wales mot England i 1951 og spilte sin siste landskamp mot Chile i 1966. Allchurch døde i 1997, i en alder av 67 år, i sitt eget hjem i hans høyt elskede by, Swansea. Hans begravelse som ble avholdt i krematoriet, ble fulgt av hundrevis av mennesker, inkludert mange kjente fotballspillere. 
Allchurchs talent som fotballspiller ble mer allment anerkjent etter hans prestasjoner for det walisiske landslaget i 1958 under VM, hvor han hjalp laget sitt nå kvartfinalen. Allchurch startet sin fotballkarriere med klubben Swansea Town i 1947. Det er nå reist en statue til ære for ham utenfor Swansea Citys Liberty Stadium. Hans bror, Len, var også en tidligere fotballspiller. I 1966 ble Allchurch tildelt en Order of the British Empire i anerkjennelse for hans tjenester til engelsk fotball. Han er også medlem av den walisiske Sports Hall of Fame. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivor Allchurch – FIFA 
(en) Ivor Allchurch – Transfermarkt 
(en) Ivor Allchurch – national-football-teams.com 
(en) Ivor Allchurch – EU-Football.info 
(en) Ivor Allchurch – FBref
Pam Ayres

Pam Ayres (født 14. mars 1947 i Stanford in the Vale i Berkshire i England) er en britisk poet, låtskriver og formidler av radio- og fjernsynsprogrammer. Ayres har sammen med flere kjente engelske diktere som Christina Rossetti og Ogden Nash ofte benyttet poesiformen knittelvers.
Etter å ha tatt eksamen fra videregående skole da hun var 15 år, fikk Ayres en periode arbeid som assistent i en kirke. Hun meldte seg senere på det britiske flyvåpen, hvor hun jobbet som kontorarbeider med operative kart, og det var der hun begynte kunstneriske løpebane. Hennes poesi har som regel en enkel stil og omhandler forskjellige hverdagslige emner. Pam Ayres begynte å lese hennes poetiske vers på den lokale klubben i Oxfordshire, og dette førte snart til en invitasjon med å lese på den lokale radiostasjonen til BBC i 1974. Hennes lesing av dikt ble kringkasting nasjonalt, og deretter ble diktene sendt om igjen som en del av BBCs «Pick of the Year» («Årets utplukkete»). I en avstemning i BBC over de 100 beste komisk dikt var hun representert. Ayres var den femte mest solgte poetene i Storbritannia både i 1998 og igjen i 1999. 
Ayres er gift med teaterprodusenten Dudley Russell, og de har to sønner, William og James, sammen. De er bosatt i Cotswolds, der de har noen sjeldne raser av storfe, samt noen sauer, griser, høner og perlehøns. Pam er i tillegg til å dikte, en ivrig gartner og birøkter. Hun er beskytter av organisasjonen Battery Hen Welfare Trust. I juni 2004 ble hun tildelt den britiske orden Order of the British Empire for hennes tjenester til britisk litteratur og underholdning. 


== Bibliografi og diskografi ==
1976: Some of Me Poetry. London: Galaxy Records
1976: Some More of Me Poetry. London: Galaxy Records
1978: Thoughts of a Late-Night Knitter. London: Arrow Books
1978: All of Pam's Poetry; illustrated by Roy Garnham Elmore. London: Hutchinson. (inkluderer deler av hennes tre første bøker)
1985: Dear Mum: Poems for mums and their babies. London: Severn House Publisher
1992: Pam Ayres: the Works, London: BBC Books. Publisert i september 1992
1998: With These Hands: a collection, London: Orion, Februar 1998
2006: Surgically Enhanced. London: Hodder & Stoughton. September 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pam Ayres på Internet Movie Database 
(en) Pam Ayres hos The Movie Database 
(en) www.pamayres.com, offisielt nettsted (arkivert, eldre versjon)
(en) «The Wonderbra Song», eksempel på Ayres' poesi
Edvin Østergaard

Edvin Østergaard (født 1. januar 1959 i St. Louis, Missouri) er en norsk komponist innen klassisk- og samtidsmusikk.
Blant komposisjonene hans finnes instrumental musikk, musikk for kor og vokalensembler og musikk for teater. For korverket «The Two Moons» vant han juryens pris under en konkurranse arrangert av The Netherlands Radio Choir i 2007.
I 2010 ga han ut albumet Die 7. Himmelsrichtung. Albumet inneholder musikk han komponerte i perioden 1999 til 2006 og blir fremført av sopranen Siri Torjesen, bratsjist Morten Carlsen og cellist Hans Josef Groh. For albumet vant han Spellemannprisen 2010 i klassen samtidsmusikk.
Østergaard er ansatt som professor i fagdidaktikk innen fagområdet "Kunst og vitenskap i læring" ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) og har utgitt en rekke publikasjoner (se under). I 2020 ble Østergaard utnevnt til Merittert underviser ved NMBU.


== Eksterne lenker ==
Biografi hos mic.no
(no) Publikasjoner av Edvin Østergaard i BIBSYSHjemmeside Edvin Østergaard NMBU
(no) Publikasjoner av Edvin Østergaard i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Fosse Way

Fosse Way var en romersk vei i England som var en forbindelsen mellom Exeter (Isca Dumnoniorum) i sørvest England og Lincoln (Lindum Colonia) i the East Midlands, via Ilchester (Lindinis), Bath (Aquae Sulis), Cirencester (Corinium Dobunnorum) og Leicester (Ratae Corieltauvorum).
Den  traff Akeman Street og Ermin Way i Cirencester, krysset Watling Street ved Venonis («High Cross») sør for Leicester, og løp sammen med Ermine Street i Lincoln.
Ordet Fosse er fra det latinske fossa, norsk: grøft og er den eneste av Englands romerske veier som fortsatt har et latinsk navn. I de første tiårene etter den romerske erobringen av England i AD 43, tilsvarte Fosse Way den vestlige grensen av det romerske området. Det forklarer at flere byer på veien ender på -cester eller -chester som stammer vanligvis fra det romerske castrum. Det er mulig at veien begynte som forsvarsgrøft som senere ble umgjort til en vei, eller at grøfta forløp parallell med veien ihvert fall ideler av strekningen. 
Veien var ekstrem rett: fra Lincoln til Ilchester i Somerset, det vil si bortimot 300 km, er den aldri mer en 10 km fra en rett linje. Større deler av Fosse Way er også i dag i bruk som for eksempel A46 mellom Lincoln og Leicester eller mellom Bath og Shepton Mallet der den følger delvis gjennom blant annet en by som heter Stratton-on-the-Fosse.


== Eksterne lenker ==
Roman Roads of Britain, Chapter 7, The Foss Way , Thomas Codrington (1903)
The Fosse Way – A Journey through Roman Britain BBC, 10. sept 2007
Kristina av Holstein-Gottorp

Kristina av Holstein-Gottorp, dronning av Sverige, (født 12. april 1573, død 8. desember 1625), var datter av Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp og Christina av Hessen-Kassel. Hun giftet seg med hertug Karl, den senere Karl IX av Sverige 27. august 1592. Dette var hans andre ekteskap. Ektefellene ble kronet i Uppsala domkirke 15. mars 1607. 
Etter ektefellens død i 1611 ledet hun regjeringen sammen med sønnen Gustav Adolf og hertug Johan. Regjeringen opphørte to måneder senere da sønnen Gustav Adolf ble hyllet som Sveriges konge og det ble innsatt en formynderregjering.  
Kristina fortsatte å drive de jern- og brukseiendommene som Karl hadde bygget opp i de tidligere hertugdømmene Värmland, Sörmland og Närke. 
Som formynder både for den blivende kongen Gustav Adolf og den yngste sønnen Karl Filip hadde hun en viktig stilling innen både politikk og økonomi. Hun var også uvanlig engasjert og dyktig innen disse områdene og svært interessert i jern- og bruksdriften.
I den unge Karl Filips hertugdømme forble hun regent i egenskap av sønnens formynder. Hennes omsorg for Karl Filips rettigheter fremkalte mange mindre tvister med kongemakten. Hun var også en sterk motstander av Gustav Adolfs interesse for Ebba Brahe. 
Etter at Karl Filip døde i 1622 levde hun tilbaketrukket på Nyköpings slott. Hun døde på Gripsholms slott og ligger begravet i Strängnäs domkirke.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi i Nordisk Familjebok
Teateråret 1600

Teateråret 1600 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1600.


== Hendelser ==
1. januar – Admiral's Men opptrer med Thomas Dekkers The Shoemaker's Holiday ved hoffet.
6. mars – George Carey, Lord Chamberlain i England, er vertskap for den flamske ambassadøren Ludowic Verreyken i Hunsdon House i Blackfriars distriktet i London. Underholdningen består en oppsetning av Shakespeares Henry IV, del 1 av Lord Chamberlain's Men.
September – Richard Burbage overlater det ubrukte Blackfriars Theatre til Henry Evans og Nathaniel Giles for £40 pr år. Evans og Giles bruker stedet til forestillinger for Children of the Chapel. Giles trekker Solomon Pavy, ti år gammel, inn i skuespillertroppen sin.
8. september – Skuespillet Jack Drum's Entertainment blir ført inn i Stationers' Register.  Karakteren Brabant senior forstiller Ben Jonson, og dette føyer seg inn i den pågående teaterkrigen.
Den siste framføringen av Chester mysteriespill foregår i 1600.


== Nye drama ==
Anonymt
Look About You utgis
The Maid's Metamorphosis
The Weakest Goeth to the Wall utgis
The Wisdom of Doctor Dodypoll
Henry Chettle & John Day – The Blind Beggar of Bethnal Green, del 1 (delene 2 og 3, av Day og William Haughton, er tapt)
Thomas Dekker – Old Fortunatus utgis
Thomas Heywood – Edward IV, del 1 og 2 utgis
(Thomas Heywood (attr.) og andre?) – Edward IV (utgis)
Ben Jonson – Cynthia's Revels
Thomas Dekker, John Marston, og William Haughton – The Spanish Moor's Tragedy
John Marston – Jack Drum's Entertainment
Thomas Nashe – Summer's Last Will and Testament utgis
William Shakespeare – Henry IV, del 2, Kjøpmannen i Venedig, Kong Henrik V, En midtsommernattsdrøm, og Stor ståhei for ingenting utgis


== Fødsler ==
17. januar - Pedro Calderón de la Barca, spansk dramatiker (død 1681)
ca. 1600 - Richard Flecknoe, engelsk dramatiker og poet (død ca. 1678)


== Dødsfall ==
ca. 1600 – Robert Wilson, engelsk dramatiker (ukjent fødselsår)
Holger Karlsson

Holger Karl Karlsson (født 3. februar 1935 i Gällivare, død 2015) var en svensk skihopper som representerte Koskullskulle AIF og Kubikenborgs IF.
Hen deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1957 til 1962, med 12.-plass i 1959/60 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 3.-plass i Oberstdorf 30. desember 1959. Han vant hopprennet i Lahtis 24. februar 1957.
Holger Karlsson var med i OL i 1956 og 1964, der hans beste plassering var 35.-plass i normalbakken i Seefeld i 1964. Han var med i VM i 1958 og 1962, med 48.-plass i storbakken i Zakopane i 1962 som beste plassering.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Holger Karlsson Arkivert 14. september 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 24. februar 1957 Arkivert 31. oktober 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2011)
Sveriges Olympiska Komité: Holger Karlsson (besøkt 19. februar 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Holger Karlsson – Olympedia 
(en) Holger Karlsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Holger Karlsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Holger Karlsson – FIS (skihopping) 
(en) Holger Karlsson – TheSports.org
Emmet Dalton

Emmet Dalton (født 4. mars 1898 i Fall River i USA, død 4. mars 1978 i Dublin) var en britisk soldat og filmprodusent. 


== Liv og virke ==
Han ble født i USA men vokste opp i Dublin.  
Han tjenestegjorde i den britiske hæren under den første verdenskrig og hadde graden major. 
Da han kom tilbake til Irland deltok han iden geriljalignende irske republikanske hæren som kjempet mot det britiske styret i Irland. Han var en nær medarbeider av Michael Collins. Under den irske borgerkrigen hadde han en av de høyeste kommandoene i nasjonalisthæren, men trakk seg fra kommandoen før krigen var helt over. Han sluttet seg til den nasjonalistiske militsen i 1913 og året etter, i en alder av 15 år, var han flere ganger involvert i smugling av våpen og militært utstyr til Irland. Dalton sluttet seg til den britiske hæren  i 1915.Han grunnla senere en filmselskap som lagde en rekke kjente filmer på 1950-og 1960-tallet. Dalton ble født av en irsk mor og irsk-amerikansk far i USA i 1898, men familien flyttet tilbake til Irland da han var 2 år gammel, i 1900. Han vokste opp i en familie i middelklassen med katolsk bakgrunn i Drumcondra i det nordlige Dublin. 
Under slaget ved Somme, i september 1916 ble Dalton involvert i blodige kamper under slaget ved Ginchy, der over 4 000 irer ble drept eller såret. Blant de omkomne var Tom Kettle, en tidligere nasjonalistisk medlem av parlamentet og personlig venn av Dalton. Dalton ble forfremmet til major og han ble tildelt den høye militære utmerkelsen Military Cross for hans opptreden i kampene under den første verdenskrig.Han ble etterpå sendt til Palestina som på denne tiden var en del av det britiske Palestina-mandatet, hvor han ledet et helt komapni og deretter overvåket han en skole snikskyttere. I 1918 ble han sendt til Frankrike igjen, hvor han tjenestegjorde som stabsoffiser. Etter hans demobiliseringen i 1919, vendte han tilbake til Irland. Der fant han ut at hans yngre bror Charlie hadde sluttet seg til IRA og Dalton valgte å følge etter ham. Dalton giftet seg og i desember 1922 trakk han seg fra hans kommando i den britiske hæren. Han var ikke enig med henrettelsen av republikanske fanger som markerte den avsluttende fasen på den irske borgerkrigen.Etter kort periode der han arbeidet som kontorist for det irske senatet, forlot han også denne jobben for å begynne i filmbransjen. Over de følgende førti årene, arbeidet han både i Irland og Amerika i filmproduksjonen. I 1958 grunnla han irske produksjonsselskapet Ardmore Studios som lagde filmer. Hans filmselskap bidro til å produsere flere kjente filmer som f.eks. The Blue Max, The Spy Who Came in from the Cold og The Lion in Winter, som alle ble filmet i Irland. 
Han døde i 1978 i en alder av 80 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emmet Dalton på Internet Movie Database
TV11

TV11 er en svensk fjernsynskanal som innår i TV4-Gruppen. Kanalens fremste målgruppe er seere i alderen 15 til 39 år. Programsjef er Anton Glanzelius. Programtilbudet består av drama, situasjonskomedier, underholdning og reality som eksempelvis en ny sesong av Big Brother.


== Eksterne lenker ==
(en) TV 11 (Sweden) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johan E. Paulsen

Johan Edvard Paulsen (født 29. juli 1864 i Trondhjem, død 9. juni 1947) var en norsk redaktør og politiker (H).
Han var utdannet typograf og arbeidet først i Trondhjems Adresseavis fra 1882. I 1896 var han med på å etablere Lofotposten i Svolvær, hvor han var redaktør 1898–1935 og medeier. Paulsen opparbeidet avisen til å bli Nord-Norges største. Fra 1919 var han dessuten direktør i Svolvær Sparebank. Paulsen var medstifter og senere formann, viseformann og æresmedlem i Nord-Norges Presseforening, formann i Nord-Norges Bladeierforening og styremedlem i Norsk Bladeierforening som representant for Nord-Norge. 
Paulsen var medlem av Vågan herredsstyre 1901–1917, herav varaordfører 1916–1917 og medlem av formannskapet i fire perioder. 1. juli 1918 ble Svolvær utskilt som egen bykommune, hvor Paulsen var ordfører 1918–1922. Blant hans mange andre verv kan nevnes medlem av Vågan Sparebanks forstanderskap og kontrollutvalg, formann og nestformann i Vågan skolestyre samt forlikskommissær i Svolvær. Han var innvalgt på Stortinget fra Nordland 1925–1930.
Johan E. Paulsens gate i Svolvær er oppkalt etter ham.


== Stortingskomiteer ==
1928–1930 medlem i næringskomiteen
1925–1927 medlem i veikomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan E. Paulsen hos Norsk senter for forskningsdata
Jack F. Paulus Skiway

Jack F. Paulus Skiway (ICAO: NZSP) er en flyplass på Sydpolen som betjener den amerikanske forskningsstasjonen Amundsen-Scott.
Flyplassen har én rullebane som er 3658 m lang, og betjenes av Lockheed LC-130-fly, en variant av Lockheed Martin C-130 Hercules som er utstyrt med ski. I sommerhalvåret (oktober–februar) går det daglige flyvninger mellom Amundsen-Scott og McMurdo Station for å bringe forsyninger til stasjonen. Det amerikanske forsyningsprogrammet går under navnet Operasjon Deep Freeze.
Når stasjonen skal forsynes må flyenes størrelse tas i betraktning. Stort forskningsutstyr eller andre store forsyninger (som delene til den nye basen som ble bygget fra 1999) deles inn i mindre deler og settes sammen når de kommer fram. Begrensningene i flykapasiteten er ifølge den amerikanske National Science Foundation en av hovedgrunnene til at Sydpoltraversen ble laget.


== Eksterne lenker ==
Flyplassinformasjon for NZSP fra World Aero Data.
Værdata for NZSP fra NOAA/NWS
Crest of a Knave

Crest of a Knave er sekstende studioalbum med det britiske rockebandet Jethro Tull. Albumet ble utgitt 11. september 1987.
Albumet ble spilt inn etter en pause på tre år forårsaket av Ian Anderson sin halsinfeksjon, det resulterte også i en endring i musikkstilen. 
Etter det forrige albumet, Under Wraps, kom bandet tilbake til den kraftigere blandet elektrisk / akustisk stilen. Albumet inneholder flere spor på 4 - 5 minutter og "Budapest" er på 10 minutter.
Albumet var deres mest suksessfulle siden 1970-tallet, og bandet fikk mye oppmerksomhet i radiosendinger, opptredener på MTV og spillinger av musikkvideoer.Omslaget forside er designet av heraldisk kunstner Andrew Stewart Jamieson. 
En remastret utgave med bonusspor ("Part of the Machine") ble utgitt i 2005.


== Sporliste ==
Alle tekster og melodier av Ian Anderson 


=== Vinyl LP ===
Side A

«Steel Monkey»  3:39
«Farm on the Freeway»  6:31
«Jump Start»  4:55
«Said She Was a Dancer»  3:43Side B

«Budapest» 10:05
«Mountain Men»  6:20
«Raising Steam»  4:13


=== CD ===
«Steel Monkey»  3:39
«Farm on the Freeway»  6:31
«Jump Start»  4:55
«Said She Was a Dancer»  3:43
«Dogs in the Midwinter» 4:37
«Budapest» 10:05
«Mountain Men»  6:20
«The Waking Edge»  4:50
«Raising Steam»  4:13


== Medvirkende ==


=== Jethro Tull ===
Ian Anderson - vokal, fløyte, akustisk gitar, elektrisk gitar, perkusjon, keyboards, synklaver, og trommeprogrammering (spor 1, 5 og 9)
Martin Barre - akustisk gitar, elektrisk gitar
Dave Pegg - bassgitar, og kontrabass (spor 4)


=== Medvirkende musikere ===
Doane Perry - trommer, perkusjon (spor 2 og 7)
Gerry Conway - trommer, perkusjon (spor 3, 4, 6 og 8)
Ric Sanders - Fiolin (spor 6)


=== Produksjon ===
Jethro Tull - musikkprodusent
Robin Black - lydtekniker
Tim Matyear - lydtekniker
Stephen W. Tayler - lydtekniker, lydmiks


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Crest of a Knave på Apple Music 
(en) Crest of a Knave på Discogs 
(en) Crest of a Knave på MusicBrainz 
(en) Crest of a Knave på AllMusic
Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit

Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) er en tysk, statlig utviklings- og samarbeidsorganisasjon.
GIZ har sitt hovedkontor i Frankfurt am Main, men beskjeftiger ca 17 000 medarbeidere i 130 land, hvorav mer enn 60 % er lokale innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Althorp

Se også Althorpe i Lincolnshire.

Althorp er en landeiendom på omtrent 60 km² og en herregård i Northamptonshire i England. Den ligger omtrent 8 km nordvest for Northampton.


== Historie ==
Landeiendommen har vært familiehjemmet til familien Spencer siden det 16. århundre. Familieformuen stammer fra deres tidligste kjente stamfar, Sir John Spencer fra Wormleighton i Warwickshire, som kjøpte Althorp i 1522 for fortjeneste fra saueoppdrett. Huset var opprinnelig en rød mursteinbygningen i Tudorstil, men utseendet var radikalt forandret i det 18. århundre, da arkitekten Henry Holland fikk i oppdrag å foreta omfattende endringer. Interiøret i huset er generelt betraktet sitt sterkeste aktivum da Spencer familien har samlet en imponerende samling av portrettkunst herunder flere stykker malt av Flamske mesteren Anthony van Dyck. Althorps stallbygning har blitt omgjort til en utstilling viet til minne om Diana, prinsesse av Wales, og gir et attraktivt sandstein uttrykk som effektivt offsetter den imponerende fasaden til huset. Diana ble gravlagt på en liten øy midt i en innsjø i nærheten av herregården. I september 2009 begynte Lord Spencer et større restaureringsprosjekt for å reparere taket, murverk og de matematiske fliser som kledd i bygningen.


== Tilgjengelighet ==
Eiendommen og huset er åpent for besøkende i sommermånedene fra 1. juli til 30. august. Alt overskudd blir donert til Diana, Princess of Wales Memorial Fund. Eiendommen ble først åpnet for publikum i  1953, av den 7. jarl Spencer, for å avhjelpe skattlegging. Eiendommen hadde sin egen jernbanestasjon som heter Althorp Park på Northampton Loop Line inntil 1960. Når det kongelige toget besøkte Diana, prinsesse av Wales' begravelse stoppet det ved Long Buckby jernbanestasjon.


== Landsbyen Althorp ==
På eiendommen kan man se tegn i terrenget av den tapte landsbyen Althorp som herregården ble bygget på.


== Bibliografi ==
Spencer, Charles (1998) Althorp: the story of an English house. London: Viking
Battiscombe, Georgina (1984) The Spencers of Althorp. London: Constable


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Althorp House – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Althorp entry from The DiCamillo Companion to British & Irish Country Houses
BBC guide to Althorp
Veikko Heinonen

Veikko Heinonen (født 4. oktober 1934 i Lahtis, død 4. november 2015) var en finsk skihopper og boballspiller.
Han tok sølvmedalje i VM i Falun i 1954. I 1955 ble han nummer 2 i hopprennet i Lahtis, og i 1956 greide han samme plassering i Svenska Skidspelen i Falun. Han ble i 1954 nummer sju i det finske mesterskapet og nummer fire året etter.
I 1966 skadet Heinonen seg i et fall under trening og la opp hoppkarrieren. Han døde i november 2015 etter lang tids sykdom.Heinonen var blant de finske hopperne som tidlig på 1950-tallet begynte å hoppe med armene langs kroppen. Disse pionerene fikk en del stryk, særlig fra Norge, men den finske hoppstilen ble raskt dominerende.Sønnen, Kari Heinonen, var med på det finske hopplandslaget noen få år rundt 1978–1982.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 27. februar 1955 Arkivert 30. oktober 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2011)
Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Veikko Heinonen – FIS (skihopping)