jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Richard Lynn

Richard Lynn (født 1930) er en britisk professor emeritus i psykologi fra University of Ulster som er kjent for sitt kontroversielle syn på kjønn, folkegrupper, etnisitet og intelligens, og nasjonale forskjeller i intelligens. Lynn sier at det er intelligenseforskjeller når man ser på etniske folkegrupper  og kjønn. Lynn er en av verdens ledende forskere innenfor IQ-forskning.


== Liv og virke ==
Lynn ble utdannet ved Bristol Grammar School og Universitetet i Cambridge i England. Han har arbeidet som foreleser i psykologi ved Universitetet i Exeter, og som professor i psykologi ved Economic and Social Research Institute i Dublin, og ved Universitetet i Ulster ved Coleraine. Han har skrevet og vært medforfatter til mer enn 11 bøker og 200 vitenskapelige artikler over en periode på fem decennier.
Sent på 1970-tallet skrev Lynn at han fant høyere gjennomsnittlig IQ-skåring hos østasiater sammenlignet med hvite (5 poeng høyere i hans metaanalyse). I 1990 foreslo han at Flynneffekten; en observert årlig økning av IQ-skåren i verden – muligens kunne forklares med forbedret ernæring, spesielt i tidlig barndom.
Som mesteparten av forskning innen etniske folkegrupper og intelligens er Lynns forskning kontroversiell. Han er sitert i boken The Bell Curve. Han er også en av de 52 vitenskapsfolkene som signerte «Mainstream Science on Intelligence», en kronikk som stod på trykk i The Wall Street Journal som forsvarte The Bell Curve. Han sitter i redaktørrådet (editorial boards) i de vitenskapelige tidsskriftene Intelligence og Personality and Individual Differences. Han er også styremedlem i Pioneer Fund og i det Pioneer-støttede tidsskriftet Mankind Quarterly.
Lynn medvirket i den norske TV-serien Hjernevask (TV-program) som gikk på NRK i 2010.


== Referanser ==


== Bibliografi (utvalg) ==
Lynn, Richard (2001): Eugenics: A reassessment. Praeger Publishers. ISBN 9780275958220.
Lynn, Richard; Vanhanen, Tatu (2002): IQ and the wealth of nations. Westport, Connecticut: Praeger. ISBN 9780275975104.
Lynn, Richard ([1996] 2011): Dysgenics: Genetic deterioration in modern populations. Praeger Publishers. ISBN 9780275949174.
Lynn, Richard; Vanhanen, Tatu (2012): Intelligence: A unifying construct for the social sciences. Ulster: Ulster Institute for Social Research. ISBN 9780956881175.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Richard Lynn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jakob Friedrich Kleinknecht

Jakob Friedrich Kleinknecht (1722–1794) var en tysk komponist, fløytist, fiolinist og kapellmester.


== Liv og virke ==
Jakob Friedrich Kleinknecht stammet fra en familie som hadde vært musikere i mange generasjoner. Faren, Johann Kleinknecht (1676–1751), var andreorganist ved Ulmkatedralen (Ulmer Münster), og brødrene Johann Wolfgang (1715–1786) og Johann Stephan (født 1731) arbeidet, som Jakob Friedrich selv, som musikere ved hoffene i Bayreuth og Ansbach. En av Jakob Friedrich Kleinknechts sønner, Christian Ludwig Kleinknecht, videreførte musikertradisjonen. 
Jakob Friedrich Kleinknecht fikk i 1737 ansettelse som hoffmusiker ved fyrstebiskopen i Eichstätt, og konverterte derfor midlertidig til katolisismen. I 1743 ble han fløytist ved hoffkapellet i Bayreuth, og ble igjen protestant. I 1747 skiftet han over til fiolin. De første komposisjonene hans kom på trykk i 1748 (6 fløytesonater), selv om han fikk tittelen «Hofcompositeur» først i 1763. Året etter ble han forfremmet til hoffkapellets musikkdirektør.  I 1769 flyttet han og hele hoffkapellet til Ansbach, hvor han i 1794 ble gravlagt med tittelen «Königlich-Preußischer Capellmeister».


== Verk ==
Han skrev overveiende kammermusikk (solosonater og triosonater) såvel som konsertante verk og flere symfonier. Man kjenner til over 100 kammermusikalske verk. Stilistisk beveger Kleinknechts musikk seg fra barokken til wienerklassisismen.
Deler av Kleinknechts musikalske arv regnes som tapt. Det finnes avskrift av stemmer blant annet i Bayerische Staatsbibliothek, Germanisches Nationalmuseum, Badische Landesbibliothek og Bayreuths byarkiv. Videre finnes det originaltrykk fra 1700- og tidlig 1800-tall av enkelte verk. Ca 60 fløytetrioer og -sonater ble trykt i Paris, London og Nürnberg, og fikk videre utbredelse. I andre tredel av 1900-tallet er det sporadisk blitt gitt ut nye opplag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Adelheid Krause-Pichler: Jakob Friedrich Kleinknecht, 1722-1794. Anton H. Konrad Verlag, Weißenhorn, 1991. ISBN 3-87437-309-6
Friedrich Blume (red.): Die Musik in Geschichte und Gegenwart, 1. utgave, 1949-1986
Michael Schneider, forord til Bärenreiter BA 6825 (Jakob Friedrich Kleinknecht, Zwei Sonaten für Querflöte und Basso continuo); utgitt 1987.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Jakob Friedrich Kleinknecht i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Opplysninger på Klassika.Info
(de) Jakob Friedrich Kleinknecht i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Jakob Friedrich Kleinknecht i International Music Score Library Project
Sporfossil

Sporfossiler er geologiske registreringer av biologisk aktivitet. Sporfossiler er ikke direkte rester fra planter eller dyr, men tegn på virksomheten til planter og dyr. Eksempel på sporfossiler er fotavtrykk, krypespor fra mark, spise- og gnagespor, og spor etter røtter.
Begrepet i sin videste forstand omfatter også restene av organisk materiale produsert av en organisme, eksempelvis koprolitter (fossiliserte ekskrementer), og sedimentologiske strukturer produsert ved biologiske midler – for eksempel stromatolitter. Sporfossiler har gjerne egne navn, og ofte vet man ikke hva slags dyr som har forårsaket dem.

		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Fossil


== Eksterne lenker ==
(en) Trace fossils – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ammetåke

Ammetåke er en mental tilstand som kan oppleves av mødre i ammeperioden. Ammetåke er ikke klassifisert som en medisinsk tilstand, men er mer et folkeuttrykk på en tilstand av lett forvirring, glemskhet, mangel på energi og rastløshet etter barselen. Tilstanden kan skyldes både hormonelle forandringer i kroppen, og forandringene i livsstil et nyfødt barn fører til hos foreldre.
Melkehormonet prolaktin virker søvndyssende, noe som er en stor fordel når man har vært våken om natten for å amme, da dette kan hjelpe moren med å sove på dagtid. Dette, ofte kombinert med mangel på søvn i barnets første levemåneder, kan føre til at man opplever å bli litt glemsk. Amming utløser også produksjon av endorfiner, som har en beroligende effekt. Det er dog stor forskjell på hvordan den enkelte kvinne opplever ammetåke.


== Omstridt medisinsk forskning ==
Hvorvidt disse hormonene har noen virkelig effekt på kvinnens mentale kapasiteter, er ikke vitenskapelig bekreftet. En studie utført av australske forskere, hvor 2500 kvinner ble fulgt igjennom ti år, førte ikke til noen klare endringer i hjernen før eller etter graviditeten. Sjefsforsker Helena Christensen ved Australian National University konkluderte med at ammetåke er en myte.De australske forskerne mente tvert i mot å se en forbedring i de kognitive evnene til kvinnene etter graviditeten. Videre undersøkte forskerne kvinnenes hukommelse og evne til logisk tenking både før og etter graviditeten, og fant ingen forskjell.


== Se også ==
Amme


== Referanser ==
ABChus

ABChus er et norskeid selskap som leverer boliger basert på prefabrikerte elementer. Selskapet omsatte i 2021 for rundt en halv milliard kroner på årsbasis. Det ble etablert i 2000 med satsning på husproduksjon fra 2005. Selskapet het tidligere IEC-Hus og byttet navn til ABChus i 2018. Hovedkontoret ligger i Ski i Viken. 
ABChus As eies i hovedsak av ansatte i selskapet.


== Produksjon og produkt ==
Produksjonen av huselementene har vært gjennomført i St. Petersburg i Russland, men som en følge av Russlands invasjon av Ukraina i 2022 ble produksjonen besluttet flyttet til Norden og Baltikum.


== Referanser ==
Gautesete skole

Gautesete skole er en ungdomsskole som ligger ved Jåtten i Hinna bydel i Stavanger.  Skolen får sine elever fra fire barnehager og to barneskoler som ligger i nærheten.
Totalt har skolen 580 elever. Andelen tospråklige elever utgjorde 20 % i 2005. Disse elevene kom fra 23 forskjellige nasjonaliteter
Skolen ble pusset opp og ble ferdig i Januar 2020. Oppussingen varte i ett og et halvt år. 


== Kilder ==
skolenettet.no om Gautesete skole
https://www.minskole.no/gautesete
Arrhopalitidae

Arrhopalitidae er en stor familie av seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola). 


== Utseende ==
Bleke, blinde spretthaler av kulespretthale-typen. Disse spretthalene lever i stor grad i huler og utseendet deres henger sammen med dette. De er svært bleke, øynene er helt eller delvis reduserte, og antennene er uvanlig lange. Fotleddene er dessuten modifiserte, trolig som en tilpasning til å bevege seg på vannfilmer.


== Levevis ==
Familien omfatter mange hulelevende arter. Disse ser ut til først og fremst å leve på overflaten av vann inne i hulene.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle verdensdeler.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Hexapoda (seksbeinte leddyr)
gjemtkjevinger (Entognatha)
Spretthaler (Collembola)
Underorden Symphypleona
Familien Arrhopalitidae
Slekten Arrhopalites Borner, 1906 – 42 arter. I Norge:
Arrhopalites caecus (Tullberg, 1871)
Slekten Pygmarrhopalites Vargovitsh, 2009 – 89 arter. I Norge:
Pygmarrhopalites cochlearifer (Gisin, 1947)
Pygmarrhopalites principalis (Stach, 1945) – også på Svalbard
Pygmarrhopalites secundarius (Gisin, 1958)
Pygmarrhopalites sericus (Gisin, 1947) – på Svalbard


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Checklist of the Collembola – Sjekkliste over verdens spretthaler


== Eksterne lenker ==
(en) Arrhopalitidae i Encyclopedia of Life 
(en) Arrhopalitidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Arrhopalitidae hos Artsdatabanken 
(sv) Arrhopalitidae hos Dyntaxa 
(en) Arrhopalitidae hos Fauna Europaea 
(en) Arrhopalitidae hos Fossilworks 
(en) Arrhopalitidae hos ITIS 
(en) Arrhopalitidae hos NCBI 
(en) Kategori:Arrhopalitidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arrhopalitidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Arrhopalitidae på Tree of life
Foto av Arrhopalites sp.
Kinas riksvei 317

Kinas riksvei 317 (G317) løper fra Chengdu i Sichuan til Nagqu i Tibet. Den er 2.028 kilometer lang.


== Rute og distanse ==
Bourletiellidae

Bourletiellidae er en stor familie med seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola). 


== Utseende ==
Spretthaler av kulespretthale-typen. Hodet er stort og ovalt, med forholdsvis lange, fire-leddete antenner og relativt store, mørke øyne med mange fasetter. På farge er de svært variable, det samme gjelder behåringen. Kroppen er høyt hvelvet, nærmest kulerund. Beina er korte og slanke, springgaffelen (furca) ganske liten.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle verdensdeler.


== Systematisk inndeling / utvalgte slekter og europeiske arter ==
Hexapoda (seksbeinte leddyr)
gjemtkjevinger (Entognatha)
Spretthaler (Collembola)
Underorden Symphypleona
Familien Bourletiellidae Börner, 1912
Slekten Adisianus – 3 arter
Slekten Anarmatus – 5 arter
Slekten Anjavidriella – 5 arter
Slekten Arlesminthurus – 3 arter
Slekten Bourletiella Banks, 1899 – 42 arter, 14 i Europa, i Norge:
Bourletiella pistillum Gisin, 1946
Bourletiella pruinosa (Tullberg, 1871)
Slekten Bovicornia – 7 arter
Slekten Corynephoria – 7 arter
Slekten Cyprania Bretfeld, 1992 – 2 arter, én i Europa
Slekten Deuterosminthurus Borner, 1901 – 30 arter, 10 i Europa
Slekten Ellisiella Bretfeld, 1999 – én art, finnes i Europa
Slekten Fasciosminthurus Gisin, 1960 – 28 arter, 20 i Europa
Slekten Heterosminthurus Stach, 1955 – 26 arter, 9 i Europa, i Norge:
Heterosminthurus claviger (Gisin, 1958)
Heterosminthurus novemlineatus (Tullberg, 1871)
Slekten Kaszabellina – 3 arter
Slekten Nasosminthurus – 4 arter
Slekten Prorastriopes – 31 arter
Slekten Pseudobourletiella – én art, Nord-Amerika
Slekten Rastriopes – 15 arter
Slekten Stenognathriopes – 7 arter
Slekten Vatomadiella – 3 arter


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Checklist of the Collembola – Sjekkliste over verdens spretthaler


== Eksterne lenker ==
(en) Bourletiellidae i Encyclopedia of Life 
(en) Bourletiellidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bourletiellidae hos Artsdatabanken 
(sv) Bourletiellidae hos Dyntaxa 
(en) Bourletiellidae hos Fauna Europaea 
(en) Bourletiellidae hos Fossilworks 
(en) Bourletiellidae hos ITIS 
(en) Bourletiellidae hos NCBI 
(en) Kategori:Bourletiellidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bourletiellidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bourletiellidae på Tree of life
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Heterodoks økonomi

Heterodoks økonomi er en samlebetegnelse på tilnærmingsmåter til samfunnsøkonomi eller skoler innen økonomisk tenkning som står i motsetning til det som i økonomiske fagmiljøer omtales som den «ortodokse» skolen, der nyklassisk økonomi utgjør den faglige kjernen.
Begrepet heterodoks økonomi er et svært bredt begrep som spenner over mange innbyrdes motstridende idéretninger og tradisjoner, både tradisjoner som er politisk assosiert med venstresiden og høyresiden, og tradisjoner uten noen sterk politisk forankring i høyre–venstre-spekteret. Forskningstradisjoner som omfattes av begrepet kan være blant annet institusjonell økonomi, evolusjonær økonomi, postkeynesiansk økonomi, grønn økonomi (også kalt økologisk økonomi), feministisk økonomi og den østerrikske skole. Sosialistisk økonomi og marxistisk økonomi, som var det dominerende økonomiske paradigmet i deler av verden tidligere, regnes i en vestlig og moderne vitenskapelig kontekst som heterodokse. Noen av retningene har fellestrekk og er overlappende, slik som økologisk/grønn og feministisk økonomi, mens andre, slik som den den mer markedsliberalt orienterte østerrikske skolen og marxistisk økonomi, står svært langt fra hverandre. Begrepet heterodoks økonomi er brukt av økonomer som oppfatter at deres tradisjoner i hovedtrekk ikke har fått innpass i «mainstream»-økonomien. Det er likevel ikke alltid skarpe grenser mellom heterodoks og ortodoks økonomi, og fagfelt som f.eks. økologisk og feministisk økonomi har fått økende innpass på en del økonomiske institutter siden slutten av 1900-tallet. Flere heterodokse økonomiske tenkere har vunnet nobelpriser i økonomi; eksempler er den østerrikske økonomen Friedrich Hayek og den feministiske økonomen Amartya Sen.
Ved flere universiteter og handelshøyskoler finnes det egne institutter for heterodoks økonomi, eller for retninger innen heterodoks økonomi, eksempelvis Senter for økologisk økonomi og etikk ved Nord universitet og Institut für Institutionelle und Heterodoxe Ökonomie ved Wirtschaftsuniversität Wien. Det er også mange forskere både ved mer generelle økonomiske og andre samfunnsvitenskapelige institutter som arbeider med fagfelt og problemstillinger som i større eller mindre grad regnes til paraplygruppen heterodoks økonomi.


== Litteratur ==
Tone Smith, Ebba Boye og Bent Arne Sæther (red.), Økonomisk tenkning: bidrag til mangfold i økonomifaget, Solum, 2021, ISBN 9788256026333


== Se også ==
Politisk økonomi


== Eksterne lenker ==
Association for Heterodox Economics
Åskollen skole

Åskollen skole er en barneskole i Drammen. Den ble bygget i 1957,
og har i dag 6 bygg, med ca. 500 elever.


== Eksterne lenker ==
Åskollen skole
Nygårdslien skole

Nygårdslien skole er en kommunal barneskole på Nygård i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen, som er tegnet av arkitektene Jon og Claus Lindstrøm og Kjartan Sverresøn Myklebust og åpnet i 1971, har plass til 350 elever fra 1. til 7. klassetrinn.


== Historie ==
Nygårdslien skole ble bygget som erstatning for og på samme tomt som gamle Nygård skole, som ble revet. Tomten for nybygget var liten, den lå i et etablert boligområde og her var kun mulighet for mindre utvidelser. Skolen måtte bygges ned i terrenget for å passe inn mellom boligene. På 1970-tallet ble flere skoler bygget som såkalte landskapskoler, med åpne arealer der flere klasser kunne bli undervist samtidig. På Nygårdslien ble overetasjen innredet med et 350 kvadratmeter stort åpent undervisningsareal, omgitt av klasserom, grupperom, mediatek m.m. Laksevåg ble i 1972 en del av Bergen kommune, og siden det allerede lå en Nygård skole her, fikk den nye skolen navnet Nygårdslien.
Elevtallet i området gikk markant ned på begynnelsen av 1980-tallet. Det ble etter hvert besluttet at naboskolen Valheim skulle nedlegges og elevene overføres til Nygårdslien. Forslaget møtte store protester, Nygårdslien var allerede utnyttet til fulle med undervisning i tilfluktsrom, og utearealene var små. Vedtaket ble likevel gjort, og fra skolestart i 1985 ble de to skolene samlet til én administrativ enhet. Valheim fortsatte å eksistere i ytterligere to år før den ble endelig nedlagt i 1987. 


== Arkivet ==
Arkivet etter Nygårdslien skole oppbevares ved Bergen Byarkiv. Her finnes informasjon om Nygårdslien skolekorps, Klubben av norsk lærerlag ved Nygårdslien skole og Nygård skoles foreldrelag. Skolen har vært involvert i en del prosjekter, eksempelvis Skolebasert vurdering og prosjekter mot mobbing. Utbygging av Nygårdslien og bygging av volleyballhall er dokumentert gjennom korrespondanse og tegninger. Her finnes en stor samling klassebilder fra skolens oppstart og fram til midten av 1990-tallet. I tillegg er her klassebilder fra Nygård skole, de fleste fra 1960-tallet, det eldste fra 1947, samt en samling små klassebilder fra årene 1970 - 1984, sannsynligvis fra Valheim. Her er også portrettbilder av skolens første rektorer. Arkivmateriale fra byggingen av skolen finnes i arkivet etter arkitektene Lindstrøm.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nygårdslien skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Gjertrud Beate Eidsheim, Bergen Byarkiv.
Bjørndalsskogen skole

Bjørndalsskogen skole er en kommunal barneskole i Bjørgeområdet i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen åpnet i 1983 og har plass til 400 elever.


== Historie ==
På 1970-tallet startet byggingen av blokker i Bjørndalsskogen. Elever fra området gikk de første årene på Nybø skole (1.-3. klassetrinn) og Valheim skole. En økning i folketallet kombinert med ønske om kortere skolevei fikk en del foreldre til å ta initiativ til å opprette en egen paviljong i Bjørndalsskogen. Høsten 1975 startet man opp med tre klasser, riktignok med felles administrasjon med Valheim skole. Fra høsten 1978 stod Moelven-brakker klare som undervisningslokaler og skolen ble selvstendig med egen administrasjon.
Behovet for nytt skolebygg var stort og planer for nytt skolebygg ble vedtatt i 1981. Skolen stod ferdig i 1983 (arkitekter Mette og Morten Molden). En stadig økning av befolkningen i området har gjort det nødvendig med nye tilbygg. Både i 1996 og 2003 stod nye tilbygg ferdige.
Arkivet etter Bjørndalsskogen skole er avlevert Bergen Byarkiv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bjørndalsskogen skole - oppslagsverket oVe, artikkel av Lars Bostrøm Johansen, Bergen Byarkiv.
Mathopen skole

Mathopen skole er en kommunal barneskole  (1.-7. klasse) i Mathopen i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen åpnet i 1956, og har plass til 400 elever. Sverre Sjursen og Søren Nordstrand tegnet skolen. 
Mathopen skolekrets hadde fra 1880 skolehus ved Vassenden, Alvøvannet. Høsten 1957 begynte undervisningen først i det gamle skolehuset i Vassenden da den nye skolen ikke var ferdig til skolestart, men etter noen få uker var det klart for innflytting for skolebarna, også for de elevene som midlertidig var blitt overført til Alvøen skole. Med 140 elever ble den nye skolen fullt opptatt med en gang. Ferdigstillelsen av skolen sammenfalt også med at det ble innført byskoleordning for Mathopen skolekrets som den siste i Laksevåg kommune, og det innebar at elevene nå skulle gå på skole hver dag mot tidligere annenhver dag.
Åpningen av Puddefjordsbroen i 1956 betydde bedre kommunikasjonsmuligheter, særlig inn mot Bergen, og en storstilt boligutbygging i Laksevåg fulgte i kjølvannet av dette. Kapasiteten på Mathopen skole ble derfor snart sprengt og alt i 1963 kom første utvidelse med en klasseromsfløy og gymsal. Nok en utvidelse skjedde i 1985, og arkitektene Geir Bakke og Vaardal-Lunde AS sto for det siste tilbygget i 2004. 
Arkivet etter Mathopen skole blir oppbevart ved Bergen byarkiv. Her finnes også informasjon om Mathopen skoles foreldrelag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mathopen skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Benedicte Skjerping, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, se Mathopen skole
Vadmyra skole

Vadmyra skole er en kommunal barneskole i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen åpnet i 1969, og har plass til 350 elever. John Olav Nilsen og flere andre musikere fra John Olav Nilsen & Gjengen og Fjorden Baby er tidligere elever av skolen.


== Referanser ==
Kjøkkelvik skole

Kjøkkelvik skole er en kommunal barne- og ungdomsskole i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen er et resultat av sammenslåingen av Nybø barneskole og Lyderhorn ungdomsskole. Den har plass til 650 elever. Ungdomstrinnet tar også imot en del av elevene med bakgrunn fra Alvøen barneskole.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Kjøkkelvik skole
Olsvik skole

Olsvik skole er en kommunal barne- og ungdomsskole i Olsvik i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen består av 3 hovedbygg, Skjenlia, Marka, og hovedbygget. Skolen har tre paralleller på barnetrinnet og seks paralleller på ungdomstrinnet, som også inkluderer elever med bakgrunn fra Alvøen barneskole og andre skoler fra Bergen. Skolen er dimensjonert for 650 elever.
Skolen ble grunnlagt i 1977 og tatt i bruk i 1978. Skolen ble påbygd i 1992.Hvert år arrangerer Olsvik skole «Olsvik-Joggen» siste skoledag før høstferien; dette er et turløp der både elever og lærere på Olsvik skole deltar. Det er tre forskjellige løyper som går gjennom Olsvik og deler av Godvik og Kjøkkelvik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Olsvik skole
Sandgotna skole

Sandgotna skole er en kommunal ungdomsskole i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Skolen åpnet i 1976 og har plass til 450 elever fra barneskolene Bjørndalsskogen, Loddefjord, Vadmyra og Mathopen. Ved skolen er det også en spesialavdeling for elever med lærevansker.
John Olav Nilsen og flere andre musikere fra John Olav Nilsen & Gjengen og Fjorden Baby er tidligere elever av skolen.


== Referanser ==
Ytrebygda skole

Ytrebygda skole er en kommunal ungdomsskole fra 1973 i Blomsterdalen i Ytrebygda bydel i Bergen kommune. Skolen har plass til 450 elever, med bakgrunn fra barneskolene Aurdalslia, Hjellestad, Liland og Søreide.


== Referanser ==
Rå skole

Rå skole er en kommunal ungdomsskole i Rådal i Ytrebygda bydel i Bergen kommune. Skolen er tegnet av arkitekt Øyvind Lien og sto ferdig i 1961, og har plass til 400 elever. Elevene kommer fra barneskolene Aurdalslia, Skjold, Skeie, Søreide og Søråshøgda. Før kommunesammenslutningen i 1972 hørte skolen til i Fana kommune. Andreas Svendal er fra 20. september 2021 skolens elevrådspresident. Han ble gjenvalgt den 19. oktober 2022.


== Historie ==
Etter vedtak i Fana herredsstyre den 8. desember 1958 ble det satt ned en plannemnd for å utrede behov og romplan for en ny realskole på Rå som avlastning for Fana Høgre skole (Fana realskole og gymnas). Plannemndas mandat var å utrede forslag til bygging av en ny skole i lys av at diskusjonene om innføring av ni-årig enhetsskole var i sluttfasen. Den 10. april 1959 ble den sentrale skolelovgivningen endret slik at den enkelte kommune kunne innføre ni-årig skole. Den 30. mai 1960 vedtok herredsstyret å bygge skolen etter nemndas forslag. Skolen sto ferdig i 1961. 
Rå skole var realskole fra 1961 til 1972. Etter kommunesammenslutningen i 1972 fortsatte skolen som Rå ungdomsskole. Det var en glidende overgang fra realskole til ungdomsskole. Siste realskolekull ble tatt opp i 1971 og gikk ut i 1974. 
Arkivet etter Rå skole oppbevares ved Bergen Byarkiv. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rå skole - oppslagsverket oVe, artikkel av Marit Haugland, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Rå skole