jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Steve Rothery

Steve Rothery (født 25. november 1959 i Brampton i South Yorkshire i England) er en engelsk gitarist og låtskriver, mest kjent som medlem av progressiv rock-bandet Marillion. Rothery er det eneste gjenværende originalmedlemmet i Marillion, som han var med på å starte i 1979.
Rotherys spillestil kan gi assosiasjoner til tidligere Pink Floyd-gitarist David Gilmour og Camels gitarist Andrew Latimer, med hovedvekt på rene toner og melodiske gitarsoloer. I tillegg til karrieren med Marillion, er Rothery tidvis aktiv med sideprosjektet The Wishing Tree.


== Diskografi ==


=== Med Marillion ===
se Marillions diskografi


=== Med Wishing Tree ===
1996 Carnival of Souls
2009 Ostara


=== Som gjesteartist/produsent ===
Jadis – Jadis (1989, produsent)
Arrakeen – Patchwork (1990, gitar)
Rock Against Repatriation – Sailing (1990, gitar)
Enchant – A Blueprint of the World (1994, produsent, gitar)
John Wesley – Under the Red and White Sky (1994, gitar)
Arena – «Crying for Help», (The Cry) (1994, gitar)
Mr. So and So – The Overlap (1998, produsent, gitar)
John Wesley – The Emperor Falls (1999, gitar)
Ian Mosley & Ben Castle – Postmankind (2001, gitar)
The Reasoning – Awakening (2007, gitar)
Gazpacho – Firebird (2005, gitar)
Swallow the Sun – «Servant of Sorrow», (New Moon) (2009, gitar)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Steve Rothery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Rothery på Internet Movie Database 
(en) Steve Rothery hos The Movie Database 
(en) Steve Rothery på Apple Music 
(en) Steve Rothery på Discogs 
(en) Steve Rothery på MusicBrainz 
(en) Steve Rothery på Spotify 
(en) Steve Rothery på Songkick 
(en) Steve Rothery på Last.fm 
(en) Steve Rothery på AllMusic 
Steve Rothery på Twitter 
Steve Rothery på Facebook 
Steve Rothery på Instagram 
Rotherys side på Marillions offisielle nettsted
Mark Kelly (musiker)

Mark Colbert Kelly (født 9. april 1961 i Dublin i Irland) er keyboardist og låtskriver i progressiv rock-bandet Marillion. Han har bodd i England siden 1969. Kelly ble medlem av Marillion i 1981, da han erstattet Brian Jelliman. Han spiller keyboard på samtlige av Marillions utgivelser.
Kelly spilte tidlig på 1980-tallet i bandet Cemical Alice, som ga ut EP-en Curioser and Curioser kort tid før han ble med i Marillion. Han har også spilt sammen med Travis på flere av deres konserter.  


== Diskografi ==


=== Med Chemical Alice ===
1981 Curioser and Curioser (EP)


=== Med Marillion ===
se Marillions diskografi


=== Med John Wesley ===
1994 Under the Red and White Sky (keyboard)


=== Med Jump ===
1995 Myth of Independence (keyboard, produsent)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mark Kelly (keyboardist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mark Kelly på Discogs 
(en) Mark Kelly på MusicBrainz 
(en) Mark Kelly på Encyclopaedia Metallum 
(en) Mark Kelly på Songkick 
(en) Mark Kelly på AllMusic 
Kellys side på Marillions offisielle nettsted
Ian Mosley

Ian Francesco Mosley (født 16. juni 1953 i Paddington i London i England) er trommeslager og låtskriver i progressiv rock-bandet Marillion. Han har vært medlem av bandet siden 1984, da han erstattet Mick Pointer. Han ga i 1996 ut soloalbumet Crossing the Desert under navnet Iris.
Før han ble heltids rockemusiker, var han en periode i begynnelsen av 1970-tallet også trommeslager under West End-oppsetningene av musikalene Hair og Jesus Christ Superstar. Mosley spilte i bandet Darryl Way's Wolf fra 1973 til 1974, der han medvirket på bandets tre album. I 1975 spilte han i bandet Trace, og han spilte også med Gordon Giltrap på begynnelsen av 1980-tallet. I 1983 og 1984 var han med i tidligere Genesis-gitarist Steve Hacketts soloband. Han har også spilt sammen med Manfred Mann. 


== Diskografi ==


=== Soloalbum/Iris ===
1996 Crossing the Desert


=== Med Marillion ===
se Marillions diskografi

Mosley har medvirket på alle Marillions album unntatt Script for a Jester's Tear.


=== Med Darryl Way's Wolf ===
1973 Canis Lupus
1973 Saturation Point
1974 Night Music
1974 Darryl Way's Wolf (samlealbum)
1976 Anthology (samlealbum)


=== Med Trace ===
1975 Birds


=== Med Gordon Giltrap ===
1981 The Peacock Party
1981 Live (konsertalbum)


=== Med Renaissance ===
1983 Time-Line


=== Med Steve Hackett Band ===
1983 Highly Strung
1984 'Till We Have Faces
1992 Time Lapse (konsertalbum)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ian Mosley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ian Mosley på Internet Movie Database 
(en) Ian Mosley hos The Movie Database 
(en) Ian Mosley på Discogs 
(en) Ian Mosley på MusicBrainz 
(en) Ian Mosley på AllMusic 
Ian Mosley-biografi på Reocities.com
Mosleys side på Marillions offisielle nettsted
Mick Pointer

Mick Pointer (født 22. juli 1956 i Brill i Aylesbury Vale i England) er trommeslager i progressiv rock-bandet Arena, som han startet i 1995. Pointer er også kjent som originalmedlem av Marillion, som han var med å starte i 1979. Pointer medvirket på Marillions debutalbum, Script for a Jester's Tear, før han sluttet i bandet i 1983. 
Han har også spilt en rekke konserter under navnet Mick Pointer's Marillion, der Pointer er eneste medlem med tilknytning til Marillion. Bandet spilte blant annet hele albumet Script for a Jester's Tear i 2008 for å markere albumets 25-årsjubileum. Dette bandet fortsatte å turnere i Europa i 2009 og 2010 med det de kaller Script for a Jester' Tour.


== Diskografi ==


=== Med Marillion ===
1983 Script for a Jester's Tear


=== Med Arena ===
se Arenas diskografi


== Eksterne lenker ==
(en) Mick Pointer på Internet Movie Database 
(en) Mick Pointer hos The Movie Database 
(en) Mick Pointer på Discogs 
(en) Mick Pointer på MusicBrainz 
(en) Mick Pointer på Songkick 
(en) Mick Pointer på Last.fm 
(en) Mick Pointer på AllMusic 
(en) Arenas offisielle nettsted
Arena (band)

Arena er et britisk progressiv rock-band startet i 1995 av Mick Pointer, tidligere trommeslager i Marillion og Clive Nolan fra bandet Pendragon. 
Bandets musikkstil er tung progressiv rock, med innslag av hardrock. Sommeren 2010 var bandet i studio for å spille inn materiale til et nytt album. Albumet,  The Seventh Degree of Separation, ble utgitt 28. november 2011.


== Medlemmer ==
John Mitchell – gitarist (1997– )
Clive Nolan – keyboardist (1995– )
Mick Pointer – trommeslager (1995– )
Kylan Amos – bassist (2014– )
Damian Wilson – vokalist (2020– )


=== Tidligere medlemmer ===
Paul Manzi – vokalist (2010–2020)
John Jowitt – bassist (1996–1999, 2011–2014)
Rob Sowden – vokalist (2000–2010)
John Carson – vokalist (1995)
Paul Wrightson – vokalist (1996–1999)
Ian Salmon – bassist (2000–2011)
Keith More – gitarist (1995–1996)
Cliff Orsi – bassist (1995)


== Diskografi ==


=== Album ===
1995 Songs from the Lion's Cage
1996 Pride
1997 The Cry
1997 Welcome to the Stage  (konsertalbum)
1998 The Visitor
2000 Immortal?
2001 Breakfast in Biarritz  (konsertalbum)
2003 Contagion
2003 Contagious EP
2003 Contagium EP
2003 Radiance (akustiske versjoner av Contagion-sanger)
2004 Live & Life  (konsertalbum)
2005 Pepper's Ghost
2006 Ten Years On (samlealbum)
2011 The Seventh Degree of Seperation
2015 The Unquiet Sky
2018 Double Vision
2021? The Theory of Molecular Inheritance


=== Video/DVD ===
2003 Caught in the Act  (konsertopptak)
2006 Smoke & Mirrors  (konsertopptak)
2016 XX (konsertopptak fra Katowice Poland


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arena (musical group) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arena på Discogs 
(en) Arena på MusicBrainz 
(en) Arena på Songkick 
(en) Arena på Last.fm 
(en) Arena på AllMusic
Violent Revolution

Violent Revolution er det tiende studioalbumet til det tyske thrash metal-bandet Kreator. 
Albumet ble utgitt 25. september 2001, og var med dette tilbake til sitt opprinnelige thrash metal-lydbilde, med noe innslag av Gothenburg metal. 


== Sporliste ==
«Reconquering the Throne» – 4:13
«The Patriarch» – 0:52
«Violent Revolution» – 4:55
«All of the Same Blood (Unity)» – 6:12
«Servant in Heaven – King in Hell» – 5:10
«Second Awakening» – 4:48
«Ghetto War» – 5:05
«Replicas of Life» – 7:34
«Slave Machinery» – 3:58
«Bitter Sweet Revenge» – 5:25
«Mind on Fire» – 3:57
«System Decay» – 4:33
«Violent Revolution – Demo» (limited edition digipak bonus)


== Personell ==
Mille Petrozza – vokal, gitar
Sami Yli-Sirniö – gitar
Christian Giesler – bassgitar
Jürgen Reil – slagverk


== Eksterne lenker ==
(en) Violent Revolution på Discogs 
(en) Violent Revolution på MusicBrainz 
(en) Violent Revolution på AllMusic
Rock på Torget

Rock på Torget var en endags-musikkfestival i Bodø som første gang gikk av stabelen 14. august 2010. Artistene som opptrådte var Aunt Mary, Høst (to forskjellige utgaver av bandet), Junipher Greene og Ruphus. 


== Eksterne lenker ==
Rock på Torget
Stopping

Stopping av klesplagg, spesielt sokker er en måte å reparere hull og rakning på. Finere tekstiler kan kunststoppes, en teknikk der en etterligner vevningen, og bruker tråder tatt fra skjulte deler av plagget.
Strikkede strømper og sokker blir utsatt for slitasje i skoene, spesielt på hælen. Stoppingen foregår da ved at en setter inn et soppformet redskap slik at feltet rundt hullet holdt riktig form. Stoppegarnet er helst i samme farge og tres på en stoppenål, der nåløyet er videre enn på en synål. 
Syteknikken kan variere, men vanligvis blir det lagt et tett rutenettverk av stoppegarnet over hullet og en centimeter eller så utenfor på alle kanter. Deretter «veves» stoppegarnet vekselvis over og under nettverket av tråder. Resultatet blir en forsterkning som kan gi sokken forlenget brukstid.
Etter at det ble vanlig med andre fibre, som nylon og bomull til relativt lave priser, er stoppeteknikken i ferd med å gå i glemmeboken.
Urgrav

Urgraver er en førkristen samisk gravskikk. Begravelsene ble plassert ute i terrenget, gjerne i storsteinet ur der liket ble plassert innunder steinblokkene. De kan også ligge under bergoverheng. Liket kan ligge i enkle bordkister eller det kan være svøpt i never. Enkelte ganger kan den døde ligge i pulk. 
Urgravene går tilbake til før vår tidsregning, og skikken holdt seg enkelte steder til opp på 1700-tallet. Det største kjente konsentrasjonen av urgraver finnes ved Mortensnes i Varanger.
Tupifeltet

Tupi oljefelt er et gigantfelt i Santos-bukta, 250 km utenfor kysten av Rio de Janeiro, Brasil. Oljefeltet fikk navn etter Tupifolket og regnes som den vestlige halvkules største oljefunn de siste 30 år.


== Historikk ==
Oljefeltet ble funnet i oktober 2006 av BG Group og inneholder 8 milliarder fat med utvinnbar olje.
Liste over jazzsjangere

Dette er en liste over sjangere innenfor jazz.
George Stroumboulopoulos

George Mark Paul Stroumboulopoulos (født 16. august 1972 i Ontario, Canada) er en canadisk TV-og radio personlighet, og mest kjent som vert for CBC Television sitt program George Stroumboulopoulos Tonight (tidligere kalt The Hour). Dette er et talkshow som omhandler aktuelle hendelser fra hele verden.
Han ble født i Malton, Ontario, Canada, til en gresk far fra Egypt og en ukrainsk mor. Han vokste opp i Toronto, hovedsakelig sammen med sin mor, i en tett sammensveiset familie. Våren 1993 arbeidet han ved en radiostasjon som nesten utelukkende sendte rock i Kelowna. Fra 2000-2004, jobbet Stroumboulopoulos på MuchMusic som produsent og vert for The Punk Show. Deretter var han vert for The NewMusic, MuchLOUD og MuchNews. Før han begynte med programmet The Hour.
Showet hans ble flyttet til CBC Radio 2, den 8. november 2009. Den 17. januar 2005 gikk den første episoden av The Hour på lufta. I 2010 er den inne i sin sjette sesong, og har millioner av lyttere over hele Canada. Programmet er en hybrid av både nyheter, populær musikk og kjendis-sladder og den dekker alt fra politikk, pop-kultur, miljø, menneskerettigheter, underholdning, sport og mye mer. Programmet har vunnet til sammen åtte Gemini Awards. Stroumboulopoulos og The Hour har vært vertskap for en lang rekke gjester fra verdens ledere til kjendiser og politikere.
Stroumboulopoulos har også vært involvert i en rekke veldedige initiativer, som vertskap for «HipHop4Africa», Mandelas barnefond i Canada og CapAid i februar 2006 Toronto.  Han har reist til Arktis for å sette søkelys på inuittenes tap av kulturarv og identitet. Han har også reist til Sudan for å støtte organisasjoner som arbeider for å minske fattigdom.  Han var i Zambia på World AIDS Day som har blitt lagt til 1. desember hvert år. Han støtter også Make Poverty History. 
Han var med-vert sammen med Cheryl Hickey og Ben Mulroney for å hjelpe den humanitære krisen i Haiti etter det ødeleggende jordskjelvet den 12. januar 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) George Stroumboulopoulos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George Stroumboulopoulos på Internet Movie Database 
(fr) George Stroumboulopoulos på Allociné 
(en) George Stroumboulopoulos på AllMovie 
(en) George Stroumboulopoulos hos The Movie Database 
(en) George Stroumboulopoulos på Twitter 
(en) George Stroumboulopoulos på Facebook 
(en) George Stroumboulopoulos på Instagram 
(en) George Stroumboulopoulos på TikTok
Good to Know

Good to Know er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 1980. Dette er hans første plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Peace Like a River»
«Count on Me»
«Mighty Good Friend»
«Let Me Feel Your Lovely Presence»
«Good to Know»
«Hear It Once Again»
«Friend of Friends»
«Turn Around»
«In the Shelter of Your Love»
«Thanks to Your Love»


== Eksterne lenker ==
(en) Good to Know på Discogs
Circle of Love

Circle of Love er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 1982.


== Sporliste ==
«So Glad»
«The King Has Come»
«Circle of Love»
«Wait for Me»
«Take Me»
«Peace Like a River»
«Count On Me»
«Shine Your Light»
«I'm All Alone»
«He Really Loves You»


== Eksterne lenker ==
(en) Circle of Love på Discogs
Ready to Ride

Ready to Ride er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 1986.


== Sporliste ==
«Ready to Ride»
«Same Old Story»
«Dying World»
«Easy to Say I Love You»
«Passing It On»
«Don't Ruin My Dream»
«Stuff That Never Change»
«Near to You»
«Song to Sing»
«Sweetheart Like You»
Hoenskatten

Hoenskatten, også skrevet Hon-skatten og omtalt som Hoen- og Hon-funnet, er et av de største skattefunnene som er gjort i Norge, med i alt ca. 2,5 kg gull og noen sølvsmykker.
Vikingskatten ble funnet på gården Nedre Hoen i Hokksund, Øvre Eiker, Viken i 1834. Det var en gårdsarbeider som grov drensgrøfter i et fuktig område som kom på gjenstandene. Det dreier seg om 20 mynter, 51 smykker og 125 perler av glass og halvedelstein som lå tett sammen. Antakelig har de vært pakket i et klede som senere var gått i oppløsning. De fleste myntene er fra midten av 800-tallet, og man regner at skatten er deponert rundt 875 eller kort tid etter.
Dette funnet er så stort at det har vært spekulert om det representerer noe særlig utover vanlig verdiakkumulering. Den har vært tolket som en tempelskatt, men det finnes ikke slike ellers på nordisk område. En annen tolkning er at det er et votivfunn, men de fleste heller nå til at det er et «klassisk» skattefunn. Her har en enkeltperson, eventuelt en familie, samlet verdisaker gjennom en relativt kort periode på midten av 800-tallet, og sakene er deponert for å gjemmes unna en akutt situasjon, og at de var ment å hentes opp igjen. 
Hoenskatten er nesten unik i norsk sammenheng. Skattefunnene fra vikingtiden er hovedsakelig i sølv, med bare små innslag av gull. I dette funnet er det helt omvendt. Smykkene er hovedsakelig produsert i Skandinavia, men det er et lite innslag av angelsaksisk og frankisk materiale, deriblant en stor trefliket spenne, som regnes som et av de fineste eksemplene på frankisk gullsmedkunst overhodet.Skatten er utstilt i Kulturhistorisk museum i Oslo,
i vikingtidsutstillingen «VÍKINGR» som åpnet i 2019.En forstørret replika av spaden som ble brukt til å grave opp skatten finner man i rundkjøringen i sentrum av Hokksund. En informasjonstavle finnes på stedet hvor skatten ble funnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
VIKINGR Video - Kulturhistorisk Museum
VIKINGR 360 graders visning - Kulturhistorisk Museum
Keystone Studios

Keystone Studios var et filmselskap etablert i Edendale i California i 1912. Det ble etablert under navnet Keystone Pictures Studio av Mack Sennett, med støtte fra Adam Kessel og Charles O. Bauman. Kessel og Bauman eide New York Motion Picture Company. Selskapet lagde filmene i Glendale-området og ved Silver Lake i mange år. Keystone var eid av Mutual Film Corporation fra 1912 til 1915.Selskapet er kanskje best kjent for perioden under Mack Sennett da de lagde slapstickfilmer med Keystone Kops og for filmen Sennett Bathing Beauties. Charlie Chaplin begynte hos Keystone da Sennett hyrte ham inn. Chaplin var da på vei over fra sin karriere som vaudevilleartist til stumfilm. Charlie Chaplin at Keystone Studios fra 1993 er en samling med noe av det beste som Chaplin gjorde for Keystone. Samlingen dokumenterer hans overgang fra vaudeville til en ekte skuespiller og regissør. I 1915 ble Keystone Studios en selvstyrt del av Triangle Film Corporation med D. W. Griffith og Thomas Harper Ince. I 1917 ga Sennett opp Keystone-varemerket og dannet et eget selskap.

En rekke andre viktige skuespillere startet sin karriere hos Keystone, deriblant Harold Lloyd, Gloria Swanson, Louise Fazenda, Raymond Griffith, Ford Sterling, Fatty Arbuckle, Marie Dressler, Mabel Normand, Ben Turpin, Harry Langdon og Chester Conklin.
Sennett, som på det tidspunktet var en berømthet, forlot studioet i 1917 og begynte å lage egne uavhengige filmto produce his own independent films (etterhvert distribuert av Paramount). Forretningene går dårligere etter at hans avgang, og Keystone ble til slutt oppløst i 1935 etter en konkurs. 
Det meste av lys- og studioutstyret fra Keystone ble kjøpt av Reymond King. King startet selskapet Award Cinema Equipment company i Venice, California i november 1935. 
Navnet «Keystone Studios» ble senere brukt om produksjonsselskap under Cineville og var navnet på et oppdiktet studio i Cinevillefilmen Swimming With Sharks med Kevin Spacey i hovedrollen. 
Et nytt selskap med navnet Keystone Studios startet opp i 2005. De to eierne er Carl Colpaert og Lee Caplin.  Keystone fikk registrert navnet som varemerke i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Keystone Studios hjemmeside
Petula Clark

Petula Sally Olwen Clark (født 15. november 1932 i Epsom and Ewell i Surrey) er en britisk sanger og skuespiller.
Under andre verdenskrig ble hun svært populær som barneartist på BBC og på konsertlokaler i London. Som elleveåring hadde hun sin filmdebut i filmen Medal for the General (1944) og fikk videre framgang i BBC-radioserien Meet the Huggetts på slutten av 1940-tallet.
Hun hadde senere en rekke «sukkersøte» roller i britiske filmer, før hun flyttet til Frankrike hvor hun gjorde det godt som sanger på 1950-tallet. I 1954 ble sangen «The Little Shoemaker» den første listeplasserte hiten hennes i Storbritannia. 
Populariteten ble spredt til alle engelsktalende land som popsangeren Petula Clark slo hun igjennom i 1961 med sangen Romeo. Hennes gjennombrudd i USA fikk hun 1964 med sangen «Downtown». «Downtown» var den første sangen av en britisk sanger som toppet listene i USA. 
Andre store hits var «Sailor» fra 1961 og dette var hennes versjon av den tyske slageren «Seemann», lansert av artisten  Lolita; samt «This Is My Song» fra 1967, skrevet av Charles Chaplin til filmen En grevinne fra Hong Kong.
På slutten av 1960-tallet hadde ikke lengre hennes sanger den samme kommersielle suksessen, men hun opptrer fortsatt med stor suksess på både Broadway og i Londons West End.


== Filmer (utvalg) ==
Medal for the General (1944)
Murder in Reverse (1945)
I Know Where I'm Going! (1945)
London Town (1946)
The Romantic Age (1949)
The Card (1951)
The Runaway Bus (1953)
The Woman Opposite (1957)
Finian's Rainbow (1968)
Goodbye, Mr Chips (1969)


== Priser og utmerkelser ==
1964 første britiske artist som vinner en Grammy (for «Downtown»)
1998 Commander of the British Empire (CBE)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Petula Clark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Petula Clark på Internet Movie Database 
(sv) Petula Clark i Svensk Filmdatabas 
(da) Petula Clark på Filmdatabasen 
(fr) Petula Clark på Allociné 
(en) Petula Clark på AllMovie 
(en) Petula Clark hos Turner Classic Movies 
(en) Petula Clark hos Rotten Tomatoes 
(en) Petula Clark hos TV Guide 
(en) Petula Clark hos The Movie Database 
(en) Petula Clark hos Internet Broadway Database 
(en) Petula Clark på Boomplay 
(en) Petula Clark på Discogs 
(en) Petula Clark på MusicBrainz 
(en) Petula Clark på Spotify 
(en) Petula Clark på Songkick 
(en) Petula Clark på Last.fm 
(en) Petula Clark på Genius — sangtekster 
(en) Petula Clark på AllMusic 
Petula Clark på Twitter 
Petula Clark på Twitter 
Petula Clark på Facebook 
Petula Clark på Facebook 
Petula Clark på Myspace 
Britisk nettside
Danco Coast

Danco Coast er den delen av Antarktishalvøyas vestkyst som ligger mellom Cape Sterneck og Cape Renard. Denne kyststrekningen ble utforsket i 1898 av Belgica-ekspedisjonen under ledelse av Adrien de Gerlache. Han navnga den etter løytnant Emile Danco, som døde under ekspedisjonen.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 3304
Irene Høvik Helgesen

Irene Høvik Helgesen (født 29. mai 1985) er en norsk friidrettsutøver, som spesialiserer seg på sprint. Hun representerer FRI IL.
På nasjonalt nivå har hun mange medaljer fra NM i friidrett. I 2006 fikk hun bronse på 400 meter, med tiden 56,08. Året etter, i NM i friidrett 2007 fikk hun to medaljer; sølv på 200 meter, bak Elisabeth Slettum, og gull på 400 meter, 2 hundredeler foran Benedicte Hauge. 
I NM i friidrett 2008 forsvarte hun gullet fra året før, igjen med Hauge som sølvmedaljevinner. Året etter måtte hun imidlertid se seg slått av Vibecke Brun, og fikk sølv på 400 meter.  
På internajonalt nivå har hun ingen medaljer. Hun deltok i EM i friidrett innendørs 2009, der hun ble slått ut i kvalifiseringsheatet på 400 meter. Hun løp på 54,73, som er hennes personlige rekord, og kom på fjerdeplass i sitt heat. 


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Irene Høvik Helgesen – World Athletics 
(en) Irene Høvik Helgesen – Diamond League
O Jesus du som fyller alt i alle

O Jesus du som fyller alt i alle er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 2004. Navnet kommer fra en sang av Aage Samuelsen.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«O Jesus, du som fyller alt i alle»
«Jeg har sett guds nåde stor»
«Jeg skulle ei sørge»
«I går, i dag, til evig tid»
«Si meg, hvorfor gråter du?»
«Jesus er livet for meg»
«Jesus i dag er den samme enn»
«Pilgrimssangen»
«Kjære Jesus, min frelser og herre»
«Halleluja, Jesus er min venn»
«Jeg sunket var ned i det dype dynd»
«I den stille klare morgen»


=== CD 2 ===
«Å, så underbart»
«Hvem er Jesus?»
«Kan du kalle ham venn?»
«Jeg takker gud»
«Se det er veien»
«Et herlig liv jeg eier»
«Så mange vil til himlen»
«Gå på evangelisk møte»
«Å, hvilken nåde og miskunnhet»
«Gå nu til Jesus»
«Det var ei noen blomst»
«Det gryr mot dag»
«I den sene midnattstid»


== Eksterne lenker ==
(en) O Jesus du som fyller alt i alle på Discogs
Bridges or Walls

Bridges or Walls er et musikkalbum med Jan Groth, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Keep You Company»
«Bridges or Walls»
«If I Had My Way»
«Too Shy to Try»
«My Only Joy»
«Easy to Say I Love You»
«Playin' With Feelings»
«Wouldn't It Be Good»
«Super Lovin' Girl»
«Shine Your Light»
«Carry Me»
«It's Not Easy»


== Eksterne lenker ==
(en) Bridges or Walls på Discogs
Follotunnelen

Se også: Follobanen, mesteparten i tunnelFollotunnelen er en to-løps motorveitunnel langs E6 i Vestby kommune i Akershus. Tunnelen er 890 meter lang og ble åpnet i 1998 som en del av ny firefelts E6 gjennom Follo.
10. mai 2009 krasjet et vogntog i fjellveggen i det nordgående løpet i tunnelen. Vogntoget tok fyr og føreren omkom. Tunnelløpet var stengt i en måned mens reparasjonsarbeidet pågikk.


== Se også ==
Blixtunnelen, tunnel på Follobanen
Hølendalen bruer
Veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Døde i tunnelbrann – artikkel i VG