jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Miyun-demningen

Miyun-demningen er et pumpekraftverk og en demning ved Yanshan-fjellene i den 118 km lange elva Chaobai, med et nedre magasin ved Simatai litt vest i sentrale deler av fylket Miyun i Beijing provins, nordlige Kina. Anlegget ligger 100 km nord for Beijing sentrum. Utbyggingen skjedde på 1960-tallet. Anlegget opereres og eies av China Huadian Corporation.
Mye av vannet kommer fra et nedbørsområde nord, beliggende i Fengning fylke prefekturet Chengde i naboprovinsen Hebei. Demningen forsyner hovedstaden Beijing med drikkevann. Det er under bygging et annet, stort pumpekraftverk på hel 1.800 MW kapasitet i Fengning, kalt Fengning vannkraftverk, i ei av tilførselselvene til Chaobai.
Miyun-reservoaret hadde opprinnelig et areal på 188 km² og ligger midt i fylket, men tørke og vannmangel har redusert vannspeilet. I 1981 var det en alvorlig tørke, og drikkevannet måtte reserveres for befolkningen og ble forbudt brukt i industrien eller utenfor Beijing provins.


== Se også ==
Guanting-demningen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
China Huadian Corporation - besøkt 2. januar 2012.
Watershed MArkets – beskrivelse av avtale mellom Beijing, Tianjin, og bønder i Hebei.
Probe International - side 8-10 (kart side 63).
Nopaltepec (kommune)

Nopaltepec er en kommune nordøst i den meksikanske delstaten México. Den grenser blant annet til delstaten Hidalgo. Kommunen hadde 8895 innbyggere i 2010. Arealet er på 87,94 km². Kommunens administrasjonssentrum heter også Nopaltepec, og har 3467 innbyggere (2010), mens kommunens største landsby er San Felipe Teotitlán, med 3974 innbyggere (2010).Navnet Nopaltepec er nahuatl og betyr «nopalåsen». Fram til 1960 het kommunen Santa María de la Asunción Nopaltepec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens offisielle nettsted
Mercedes (Uruguay)

Mercedes er en by i det sørvestlige Uruguay. Den er hovedstad i Soriano-departementet.  


== Historie ==
Mercedes ble grunnlagt i 1788 av Antonio de Castro y Careaga.


== Befolkning ==
Mercedes hadde 42 032 innbyggere i 2004.

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 2 forbinder Mercedes med Rosario, Cardona, Palmitas, Fray Bentos og  Argentina.
 Ruta 14 forbinder Mercedes med Flores, Durazno, Florida, Lavalleja og ruta  (øst).
 Ruta 21 forbinder Mercedes med Colonia del Sacramento (sør).


== Kjente personer fra Mercedes ==
Juan Idiarte Borda (1844–1897), politiker. Uruguays president fra 1894 til 1897.
Eduardo Víctor Haedo (1901–1970), politiker og journalist. Uruguays president fra 1961 til 1962.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ciudad de Mercedes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
soriano.gub.uy – Soriano, offisielle sider
Kart over Mercedes (INE) Arkivert 12. mai 2012 hos Wayback Machine.
Nopaltepec

Nopaltepec betyr «nopalåsen» på nahuatl, og er navnet på flere steder i Mexico:

Nopaltepec (kommune) – en kommune i delstaten México
Nopataltepec (México) – en landsby og administrasjonssentrum i Nopaltepec kommune i delstaten México
Nopaltepec (Veracruz) – en landsby i Cosamaloapan kommune i delstaten Veracruz
Tacuarembó

Tacuarembó er en by i det nordlige Uruguay. Byen, som har om lag 54 757 innbyggere, er hovedstad i Tacuarembó-departementet. 


== Historie ==
Tacuarembó ble grunnlagt i 21. januar 1832 av Bernabé Rivera.


== Befolkning ==
Tacuarembó har 54 757 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 5 forbinder Tacuarembó med Paso de los Toros (sør) og Rivera (nord).
 Ruta 31 forbinder Tacuarembó med Salto by, Albisu og Biassini.


=== Fly ===
Tacuarembó har en flyplass,  Tacuarembó lufthavn.


== Kjente personer fra Tacuarembó ==
Carlos Gardel (1887-1935), tango-sanger og -komponist.
Andrés Silva (f. 1986),  friidrettsutøver.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tacuarembó – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tacuarembó – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
imtacuarembo.gub.uy – Tacuarembó, offisielle sider
Kart over Tacuarembó (INE)
Coatepec Harinas

Coatepec Harinas er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den befinner seg like sør for vulkanen Nevado de Toluca, rundt 35 km sør-sørøst for delstatshovedstaden Toluca og 27 km vest for Tenancingo. Kommunen hadde 36 174 innbyggere i 2010. Arealet er på 280,53 km². Kommunens administrasjonssentrum heter også Coatepec Harinas, og har 6 950 innbyggere (2010).Navnet Coatepec betyr «slangeåsen» på nahuatl. Rundt 1825 blei Harinas, som betyr «mel» på spansk, lagt til navnet, på grunn av den store melproduksjonen i kommunen på den tida.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coatepec Harinas Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guanting-demningen

Guanting-demningen er en demning med et vannkraftverk ved Taihang-fjellene i den 650 km lange elva Yongding, ved tettstedet Guanting i fylket Huailai i Hebei provins, men nær grensen i øst til de vestligste traktene av fylket Yanqing i Beijing, nordlige Kina. Utbyggingen skjedde på 1950-tallet. 
Demningen har tidligere forsynt hovedstaden Beijing med drikkevann, men nå kommer dette fra Miyun-demningen og fra grunnvann. 
Guanting-reservoaret er det største rundt Beijing, med 46,5 km² vannspeil. Nedbørsområdet for reservoaret er på 25.000 km². Allerede i 1971 ble folk syke av fisken fra reservoaret, og i 1997 var drikkevannet blitt så forurenset at det ble forbudt å benytte.


== Se også ==
Miyun-demningen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Probe International Arkivert 10. mars 2013 hos Wayback Machine. - side 4-8, 14 (kart side 63).
Beifang Investigation – foto av anlegget.
Framtidskommissionen

Framtidskommissionen er en svensk statlig kommisjon som har som mandat å identifisere de viktige samfunnsutfordringer Sverige står overfor på lengre sikt, mot år 2020 og år 2050. Kommisjonen består av Sveriges statsminister og de øvrige tre partilederne i regjeringen samt et antall personer fra ulike deler av det svenske samfunnet.
Framtidskommissionens medlemmer ble kunngjort 16. november 2011. Kommisjonen skal fungere frem til 1. mars 2013, når den skal avslutte sitt arbeid med å presentere en rapport.
Kommisjonen støttes i sitt arbeid av et sekretariat, som består av en sjef og et antall forskere eller utredere. Sekretariatet inngår i Statsrådsberedningen.


== Medlemmer ==
Framtidskommissionen ledes av statsminister Fredrik Reinfeldt (M) og består ellers av utdanningsminister Jan Björklund (FP), næringsminister Annie Lööf (C), sosialminister Göran Hägglund (KD), samt følgende personer:

Viveca A. Johnson, styreleder i Nordstjernan
Klas Eklund, økonom og professor ved Lunds universitet
Helena Jonsson, leder i LRF
Pekka Mellergård, dosent i nevrokirurgi og høyskolerektor
Eva Nordmark, leder i TCO
Johan Rockström, professor og sjef for Stockholm Environment Institute och Stockholm Resilience Centre
Mernosh Saatchi, direktør i Humblestorm
Lars Trägårdh, professor ved Ersta Sköndal högskola
Stina Westerberg, generaldirektør i Statens musikverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sprint-NM på skøyter 2004

Sprint-NM på skøyter 2004 ble avholdt 3. og 4. januar 2004 på Risenga Kunstisbane, Asker.Teknisk arrangør var Asker Skøyteklubb.Norgesmestere ble Linda Olsen, Geithus IL for damene og Rune Stordal, Geithus IL for herrene.


== Mesterskapsrekorder ==


== Sammenlagt damer senior ==


== Sammenlagt herrer senior ==


== Funksjonærer og delegerte ==
Overdommer var Tore B. Ramton for herrene, og Jan Lokshall for damene.
Startere var Jan Wiggo Oxholm og Morten Køpke.
Teknisk delegert NSF: Arild Gjerde.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 92. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 26. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 53–54. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 26. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 2004, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 2004, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Shuiniujia-demningen

Shuinjujia-demningen er en demning med vannkraftverk 50 km nord-nordvest for byen Pingwu i Pingwu fylke i prefekturet Mianyang, provins Sichuan i det sentral-vestlige Kina. Anlegget bygges ut i stor høyde ikke langt fra riksvei S 205, ved landsbyen Shuiniujia nordvest for småbyen Baimazangzuxiang. Rett nedenfor demningen ligger turiststedene Duobu Baiyumao Amorous Garden og Baima Zangzu Fengqing Tourist Zone. Det lever pandaer i fjellene her, med artsvern gjennom Wanglang naturreservat.

Demningen legges i den lille sideelva Duobu He, som renner ut i vassdraget Fu Jiang som  er en sideelv til Jialingfør denne fra nord når Chang Jiang (Yangtze). Demningen er 400 meter lang, og det oppdemmede reservoaret er 15 km langt. Byggearbeidene startet i 2005 og er (2011) avsluttet. 


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Opprinnelig foto med kartangivelse (ti lhøyre). Besøkt 2. januar 2012.
Lucifers by

Lucifers by er et norsk kriminalhørespill i tre deler som ble sendt på NRK Radio i 2011. Stykket handler om en bombeeksplosjon ved Stortinget som koster mange menneskeliv. Politikvinnen Maja Kolt etterforsker saken og finner spor ikke bare til gjerningsmennene, men også til sin egen fortid. Hørespillet er skrevet av Vegard Steiro Amundsen. Det ble produsert av NRK Radioteateret.I 2014 kom en oppfølger.
Sendestart for hørespillserien ble utsatt i flere måneder på grunn av terrorangrepene 22. juli 2011. Årsaken var at handlingen i hørespillet minnet om terroraksjonen.


== Medvirkende ==


== Referanser ==
Peter og de tolv apostlers gjerninger

Peter og de tolv apostlers gjerninger er et apokryfisk skrift fra oldkirken, sannsynligvis skrevet på gresk en gang mellom år 100-350, men bare kjent gjennom et koptisk-språklig håndskrift fra 300- eller 400-tallet som ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene (VI, 1) i 1945. Det tilhører de apokryfe apostelgjerningene, en sjanger som skildrer de kristne apostlenes liv og gjerningene i tiden etter det som skildres i Bibelens skrift Apostlenes gjerninger.Handlingen i fortellingen framstår som en slags allegori med elementer fra visjonslitteraturen. Apostlene legger ut på en sjøreise og kommer til byen Bosted. Her møter de en perleselger kalt Litargoel. Teksten ser ut til å ta utgangspunkt i Jesu lignelser og annet fortellingsstoff fra de nytestamentlige evangeliene, men utvikler dette i en særegen retning. Det er elementer i fortellingen som tyder på at teksten stammer fra et gnostisk miljø, men det er uenighet om dette blant forskere.Teksten er oversatt til norsk i antologien Tidligkristne apokryfer, 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Acts of Peter and the Twelve engelsk tekst
Hunsfos fabrikker

Hunsfos Fabrikker, også kalt Hunsfoss Fabrikker, er en tidligere papirfabrikk som ligger i Vennesla i Vest-Agder. Sammen med Vigeland Brug bidro Hunsfos til at Vennesla-samfunnet gjennom størstedelen av 1900-tallet var et industri-samfunn, hvor arbeiderbevegelsen og arbeiderkulturen stod sterkt. 
Hunsfos Fabrikker ble stiftet som aksjeselskap 17. mars 1886 på Hunsøya som ligger i elva Otra i Vennesla kommune. I 1913 ble det bygget en kraftstasjon bygget for å forsyne fabrikken med energi. På 1950-tallet var det rundt 1.200 ansatte ved fabrikken. Papirproduksjonen ble brukt innenlands og eksportert over Kristiansand havn. Etter flere år med underskudd ble fabrikken slått konkurs høsten 2011 etter 125 års drift.  Det var da rundt 120 ansatte ved Hunsfos fabrikker.
I forbindelse med utvidelse av blant annet fyrhus i 1977 ble det bygget en skorstein på 90 meter.  Denne er et landemerke i bygda og er blant landets høyeste byggverk.
I mars 2012 ble fabrikkområdet solgt til Hunsfos Næringspark AS for 23 millioner kroner, med planer om å opprette vekst- og bedriftspark på stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Katalog til arkiv etter Hunsfos fabrikker hos Statsarkivet i Kristiansand
Digitalisert materiale fra Hunsfos fabrikkers arkiv på Digitalarkivet.
Alexis Pinturault

Alexis Pinturault (født 20. mars 1991 i Môutiers) er en fransk alpinist. Han har norsk mor, og har derfor delt statsborgerskap mellom Norge og Frankrike. Han har to VM-gull, og han vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2020/21. Han vant også kombinasjonscupen i 2013, 2014, 2016, 2017 og 2019 og storslalåmcupen 2020/21.


== Biografi ==
Pinturault vokste opp i Annecy. Han er dobbel juniorverdensmester i storslalåm, da han tok gull både i 2009 og 2011. Han deburte i verdenscupen i Åre 13. mars 2009. Hans første pallplassering i verdenscupen kom 5. mars 2011 da han ble nummer to i storslalåm i slovenske Kranjska Gora. Han fulgte opp dette i Sölden i Østerrike i oktober samme år. Han deltok også i VM i 2011. Han tok sin første seier i verdenscupen 21. februar 2012 da han vant parallellslalåm i Moskva.
I OL 2014 i Sotsji tok han bronse i storslalåm etter Ted Ligety og Steve Missillier. I VM i alpint 2015 i Beaver Creek tok han bronse i storslalåm etter Ted Ligety og Marcel Hirscher.
Han kjørte på det franske laget som tok gull i lagkonkonkurransen under VM 2017 i St. Moritz.
Han tok gull i kombinasjonen og bronse i storslalåm under VM i alpint 2019 i Åre. Han vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2020/21, og han ble tildelt Skieur d’Or for denne sesongen.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 5 i storslalåm.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2019/20


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Alexis Pinturault – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Alexis Pinturault – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alexis Pinturault – Olympics.com 
(en) Alexis Pinturault – Olympic.org 
(en) Alexis Pinturault – Olympedia 
(en) Alexis Pinturault – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Alexis Pinturault – Frankrikes olympiske komité 
(en) Alexis Pinturault – FIS (alpint) 
(en) Alexis Pinturault – ski-db.com
Tique

Tique (første nummer mai 1983, nedlagt 2008) var et norsk moteblad, kjent som det første i Norge inspirert av internasjonale moteblader som Vanity Fair og Vogue.Initiativtager og første redaktør var typografen Morten Qvale, og som fotograf brukte de blant andre den franske Dick Ballarian fra tyske Vogue og etterhvert Tom Nilsen fra Punktum Finale. Det gikk mest i rimeligere moter for damer og litt for herrer (leserandel for herrer var 40 prosent). Opplaget etter ett år (seks nummer i året) var 40 000 med distribusjon også til Finland og Danmark.  Høsten 1984 fikk tusen abonnenter tilgang til  motemandag på Hroar Dege sitt «Tre kokker» med Lars Mjøen som konferansier. I mars 1985 utkom den danske utgaven under ledelse av  redaktør Helle Sloth og direktør Christian Egge. Etter to års drift var Tique i mai 1985 blitt landets fjerde mest solgte ukeblad og hadde passert Det Nye og Klær i lesergruppen 25 til 30 år. Henning Herding ble andre redaktør for Tique, og på eiersiden gikk Mediavision inn 1985-86.  Morten Qvale etablerte sent i 1986, Menn Tique.  
I 1987 ble Tique solgt til svenske Bonnier Media, som i 1989 solgte det tilbake til Qvale og Herding.
I 1993 var Lisbeth Gulbrandsen moteredaktør og Bent Arnesen redaksjonssjef.
Ny redaktør i mars 1994 var Anette Stai, men i juni 1994 gikk eieren Rosenudde Forlag konkurs.
Herding eide Rosenudde Forlag, som eide Tique og Menn Tique. Etter konkursen fortsatte Tique med Bonniers som nye eiere og det nye Semic Nordisk Forlag som utgiver. Opplaget var på dette tidspunkt 30 000 og 12 nummer årlig.  Året etter, i 1995, solgte Qvale og Herding seg ut for godt.
Ekteparet Tone Skårdal Tobiasson og Pål Tobiasson kjøpte Tique fra Bonnier i 1997, Tonique ble ny utgiver og  Tone Skårdal Tobiasson sjefredaktør, en rolle hun hadde fungert i allerede en periode under Bonnier.  
Schibsted kjøpte Tique fra Tobiasson i 2002, men Tique fortsatte
med henne som redaktør og samme stab.  Kristin Ma Berg ble i 2006 ny
redaktør og fortsatte frem til bladets nedleggelse i 2008. 


== Norges mest velkledde ==
Delvis i samarbeid med Moteuken i Oslo (MiO), kåret Tique årets mest velkledde kjendiser. Vinnerne fikk en statue av Nicolaus Widerberg. I juryen satt blant andre Kiki Sørum, som hadde hatt ansvaret for «Nicole», en av inspirasjonskildene til Tique. Fra 1997 overtok Dagbladet kåringen.

1989 Ferdinand Finne og Torhild Sivertsen
1990 Finn-Erik Midelfart og Anette Stai
1991 Dronning Sonja og Øivind Blunck
1992 Christian Ringnes og Bente Erichsen?
1993 Steinar Albrigtsen og Karoline Krüger
1994 Jahn Teigen og Ingeborg Moræus Hanssen
1995 Arne A. Jensen og Sissel Kyrkjebø
1996 Jens Pikenes og Wenche Foss


== Referanser ==
Shackleton isbrem

Shackletonisbrem er en stor isbrem som dekker om lag 380 kilometer av kysten av Øst-Antarktis fra 95° til 105° østlig lengde. Den strekker seg om lag 150 kilometer ut i sjøen i den vestlige delen og 65 kilometer i den østlige, og dekker et areal på 33 820 km². Den skiller Queen Mary Coast i vest fra Knox Coast i Wilkes Land i øst, og ligger ut mot Mawsonhavet.
Isbremmen ble oppdaget av Wilkes-ekspedisjonen 1838–1842, som kartla den østlige delen fra USS «Vincennes» i februar 1840. Den ble ytterligere utforsket av den australasiatiske antarktisekspedisjonen 1911–1914 under Douglas Mawson, som navnga den etter polarutforskeren Ernest Shackleton. Isbremmen ble kartlagt i 1955, basert på flyfotografier tatt under Operasjon Highjump 1946–1947.


== Se også ==
Liste over isbremmer i Antarktis


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 13066
Olav Fagelund Knudsen

Olav Fagelund Knudsen (født 31. juli 1943 i Stockholm) er en norsk statsviter som var direktør ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI) fra 1990 til 1995. Etter studier ved Universitetet i Oslo og University of Denver fullførte han doktorgraden (PhD) i Denver i 1972. Han ble ansatt som universitetslektor i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 1971, og var fra 1974 dosent (senere professor) med særlig plikt til å forelese i internasjonal politikk. Knudsen var dekanus ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet i perioden 1981 t.o.m. 1983.
I 1988 ble han ansatt som forskningssjef ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI). Da Johan Jørgen Holst gikk inn i Gro Harlem Brundtlands 3. regjering i november 1990 ble Knudsen utnevnt til direktør i Holsts fravær. Etter instituttets omorganisering fra 1996 gikk Knudsen tilbake til forskningen som seniorforsker. 
Knudsen har fra 1998 arbeidet i Stockholm, først som forskningschef ved Södertörns högskola (1998–2001), der han ledet arbeidet med å planlegge forskerutdanningen og opprettelsen av forskerskolen BEEGS (Baltic and East European Graduate School), senere som professor i statsvitenskap samme sted. Han ble tilknyttet Utrikespolitiska Institutet i Stockholm som forskningschef fra 2003. Fra 1998-2004 var han Chair for Standing Group on International Relations i ECPR (European Consortium for Political Research). 
Knudsen har utgitt en rekke vitenskapelige publikasjoner, bl.a. The Politics of International Shipping (Lexington Books 1973), Multinasjonale selskapers rolle i de nordiske lands økonomi (Stockholm 1980), Anarki og fellesskap. En innføring i studiet av internasjonal politikk (TANO 1994). Som redaktør og bidragsyter har han også publisert Strategic Analysis and the Management of Power: Johan Jørgen Holst, the Cold War, and the New Europe (London 1996), Stability and Security in the Baltic Sea Region: Russian, Nordic and European Aspects (London 1999), og Security Strategies, Power Disparity and Identity: The Baltic Sea Region (Aldershot 2007). 
Knudsen er (per 2014) fagansvarlig i Store norske leksikon. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Olav Fagelund Knudsen i BIBSYS
Skjermingsmetoden

Skjermingsmetoden (også kalt skjermingsmodellen) er en fellesbetegnelse for aksjonærmodellen, deltakermodellen og foretaksmodellen som ble innført under skattereformen 2006. Det sentrale kjennetegnet ved skjermingsmetoden er at normalavkastningen av kapitalen skattlegges som alminnelig inntekt, mens avkastning over normalavkastningen ekstrabeskattes. Normalavkastningen av kapitalen «skjermes» for ekstrabeskatningen.


== Se også ==
Aksjonærmodellen: Skattlegging av (personlige) aksjonærer i aksjeselskap.
Deltakermodellen: Skattlegging av (personlige) deltakere i deltakerlignet selskap.
Foretaksmodellen: Skattlegging av næringsdrivende i enkeltpersonforetak.
Brødrene Hals

Brødrende Hals var norske pianofabrikanter i Christiania på 1800-tallet. Brødrene Hals drev også musikkhandel, musikkforlag og konsertbyrå.


== Brødrene Hals ==
Brødrene Hals var Karl Hals (1822–1898) og Petter Hals (1823–1871) Hals. 


=== Pianofabrikk ===
Brødrene Hals er også navnet på deres pianofabrikk, som produserte det første oppreiste pianoet i Norge. Produksjonen ble etter hvert betydelig. Hovedproduksjonen lå på oppreiste piano, det ble også produsert noen få taffelpiano, det første flygelet ble bygget i 1863 og en betydelig produksjon av harmonium.
Lokalene ble i 1925 overtatt av det nyetablerte Kringkastingsselskapet som holdt til der til Norsk rikskringkasting overtok i 1933


=== Musikkforlag ===
Brødrene Hals kjøpte i 1887 Håkonsens Musikhandel, og ble dermed medeiere i musikkhandel og musikkforlag i Christiania.  I 1908 kjøpte de opp Carl Warmuths forlag, og året etter ble de to forlagene slått sammen til Norsk Musikforlag.


=== Konsertlokale og konsertbyrå ===
Brødrene Hals åpnet et stort konsertlokale i Christiania i tilknytning til pianofabrikken i 1880, med 423 sitteplasser og 122 ståplasser. Konsertlokalet ble drevet til 1919. Chat Noir holdt til i bygningen fra 1919-1927. Bygningen ble revet i 1930. 
Norsk komponistforening ble stiftet ved et møte hos Brødrene Hals den 24. oktober 1917.


== Litteratur ==
Kari Michelsen Musikhandel i Norge. Fra begynnelsen til 1909, 320s Norsk Musikhistorisk Arkiv, Univ i Oslo 2010 kap.8
D. Fog og K. Michelsen: Norwegian Music Publication since 1800. A preliminary guide to music, København 1976
H. Herresthal: «100 år med musikk i Den Gamle Logen» i: D. Andersen (red.): Et hus i Europa. Bilder av en fantastisk historie. Gamle Logen 150 år, 1994, s. 86–148
Ø. Norheim: Folkets musikk: Norsk Musikforlag 90 år, 1909–1999, utstilling i Nasjonalbiblioteket, Oslo, 4. juni–14. august 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brødrene Hals konsertlokale og pianofabrikk i Scenewebarkivet
(en) Brødrene Hals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ivan Călin

Ivan Calin (russisk: Иван Петрович Калин, født 10. mars 1935, død 2. januar 2012) var en moldovsk politiker.
Calin var født en den lille landsbyen Plopi i det som i 1935 var en del av Sovjet. Han var statsminister i den moldovske sosialistiske sovjetrepublikk fra 24. desember 1985 til 10. januar 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Călin hos Europarådets parlamentarikerforsamling