jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ørjan Tvenge

Ørjan Tvenge (født 3. mars 1974) er en norsk tidligere skøyteløper. Han representerte Brandbu Idrettsforening. 
Tvenge vant NM på skøyter, allround i 1999, og tok sølv på 10 000 meter i NM på skøyter, enkeltdistanser i både 1998 og 1999. Han tok bronse i NM på skøyter, allround i 1996.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ørjan Tvenge – Speedskatingbase.eu 
(en) Ørjan Tvenge – SpeedSkatingNews.info 
(en) Ørjan Tvenge – SpeedSkatingStats.com
Hjelpeverb

Hjelpeverb er et verb som gir ytterligere semantisk eller syntaktisk informasjon til et hovedverb.
Hjelpeverb er verb i den forstand at de tilfredsstiller den morfosyntaktiske definisjonen av verb (som varierer fra språk til språk), men de ikke er fullverdige verb, for de inneholder ikke den viktigste konseptuelle relasjonen, tilstanden eller aktiviteten som hele verbfrasen uttrykker. De er ofte uten semantisk innhold, eller de uttrykker tilleggsinformasjon, som tempus, aspekt eller modus.
Husk at etter et verb kommer alltid verb nummer to i infinitiv, Men med hjelpeverb har verb nummer to ikke kjennetegnet å.
Eks:
Jeg går for å handle. Men: Jeg må handle.
Vanligste hjelpeverb i norsk er:


== Modale hjelpeverb ==
(å behøve)
å burde
å få
å kunne
å måtte
å skulle (forpliktelse)
å tore/tørre
å ville (vilje)


== Temporale hjelpeverb ==
å ha
å skulle (fremtid)
å ville (fremtid; betingelsesfølge)
å være
Jules Levy

Jules Levy (født 24. april 1838 i London, England, død 28. november 1903 i Chicago, Illinois) var en berømt kornettist og komponist. Mest kjent er nok Levy for sine fremførelser av Una Voce, Carnival of Venice, Gran Russian Fantasia og hans egenkomponerte favoritt – Whirlwind Polka.


== Biografi ==
15. august 1875 giftet han seg med Minnie Conway, de fikk to barn – en gutt og en jente, men Minnie og Jules ble imidlertid skilt i 1883. I 1885 giftet Jules seg med belgiskfødte Stella Corbett (f. juni 1863). De fikk tre barn; Louise M. Levy (f. august 1885, New York), Juliette Levy (f. februar 1895, New York) og Jules Levy Jr. (f. 8. januar 1889, New York).


== Trivia ==
Jules Levy spilte med the Patrick Gilmore Band i forbindelse med åpningen av Brooklyn Bridge, 24. mai 1883.
Levy er antakelig en av de første kornettistene det ble gjort opptak av, allerede i 1880-årene gjorde han testopptak for the Edison Company. Senere gjorde han 15 opptak med Columbia Records og 23 opptak med the Victor Company.


== Referanser ==
Masaya

Masaya er en by og en kommune i Nicaragua. Den er administrasjonssentrum i departementet Masaya, og ligger rundt 14 kilometer nord for Granada og 17 kilometer sør for Managua. Den har et innbyggertall på 166 588 (2012).. Like nord for byen ligger vulkanen Masaya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Masaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Britt Ingunn Nydal

Britt Ingunn Moian Nydal (født 5. november 1989) er en norsk tidligere langrennsløper, roer og orienteringsløper
Hun debuterte i verdenscupen i langrenn 5. mars 2008 med 54.-plass på sprinten i Drammen. Hennes beste plassering i verdenscupen er 25.-plass fra La Clusaz i 2013.
Under Norgesmesterskapet på ski 2010 tok hun gull på lagsprint sammen med Celine Brun-Lie, og bronse på 3 × 5 km stafett, da også med Anne-Tine Markset på laget. I NM året etter tok hun gull på den klassiske lagsprinten, igjen sammen med Lie.
Hun har for tiden permisjon fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, der hun er student ved sivilingeniør-/masterprogrammet Produktutvikling og produksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Britt Ingunn Nydal – World of O 
(en) Britt Ingunn Nydal – FIS (langrenn)
Patrick Gilmore

Patrick Sarsfield Gilmore (født 25. desember 1829 i Ballygar i County Galway, død 24. september 1892 i St. Louis i Missouri) var en Irsk-født komponist, kornettist og korpsdirigent. Gilmore er også kjent under pseudonymet Louis Lambert.


== Biografi ==
Musikkorps kom til å spille en viktig rolle i Patrick Gilmores liv. Hans første møte med korpsmusikk fant sted i forbindelse med en protestdemonstrasjon mot det britiske styret i Athlone i Irland i 1839. I 1845 flyttet han sågar til Athlone, der møtte han Patrick Keating som tok til å undervise han i klassisk musikk og trompetspill. I 1848 flyttet imidlertid Gilmore til Boston i Massachusetts. Der ble han, i 1850, leder for The Boston Brigade Band og senere for The Charlestown Band.
I 1858 giftet han seg med Ellen O'Neill, de fikk en datter sammen - forfatterinnen Minnie L. Gilmore. Samme år stiftet han Patrick Gilmore's Band, et noe uvanlig musikkorps bestående av dobbelt så mange treblåsere som messingblåsere. Korpset avholdt sin første konsert 9. april 1859 og ble meget populært. Mest kjent er nok Gilmore - nettopp - for å ha dannet det som i ettertiden kan kalles mønsterbesetningen for amerikanske janitsjarkorps; dobbelt så mange treblåsere som messingblåsere. Gilmore er da også kjent som Father of the American Concert Band. En rekke klassespillere kom til å spille med Gilmore, deriblant Jules Levy, Matthew Arbuckle og Herbert Clarke.
I perioden 1861-1865 tjenestegjorde han i unionshæren under den amerikanske borgerkrigen. I 1864 skrev Gilmore teksten til sangen When Johnny Comes Marching Home, melodien tok han fra en gammel irsk antikrigssang, Johnny I Hardly Knew Ye.
Patrick Gilmore's Band (med bl.a. Jules Levy, Matthew Arbuckle, Benjamin Bent og Alessandro Liberati) kom til å bli det et av de første amerikanske ensemblene som turnerte både nasjonalt og internasjonalt. Gilmore var ofte involvert i forbindelse med store konsertbegivenheter, som 15. juni 1869 da han gjorde en kjempekonsert med 1000 musikanter og 10000 korister i Boston sammen med konsertmester Ole Bull.
Gilmore døde av hjerteatakk i 1892, og ligger gravlagt i Old Calvary Cemetery i Queens i New York.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
American Bandmasters Association Research Center Arkivert 28. august 2010 hos Wayback Machine.
Patrick S. Gilmore Society
Flymaskinist

En flymaskinist, eller ferdmekaniker, er en maskinist som følger med i cockpiten på større fly og behandler de instrumenter og kontroller som pilotene ellers ikke rekker å følge med på. Dette var en vanlig foreteelse i eldre fly som Douglas DC-4, DC-7 eller i militært bruk som Boeing B-17 Flying Fortress. I dag blir denne yrkesrollen mer sjelden siden datamaskiner har tatt over mange av flymaskinistens arbeidsoppgaver.
Tsai Ing-wen

Tsai Ing-wen (kinesisk: 蔡英文, Wade-Giles: Ts'ai Ing-wen, pinyin: Cài Yīngwén, taiwansk: Chhoà Eng-bûn; populært kalt Siao Ing (小英), født 31. august 1956 i Fangshan i Pingtung fylke på Taiwan) er en taiwansk advokat og politiker. I 2008 ble hun valgt som leder i Demokratisk framskrittsparti, og etter et avbrudd gjenvalgt til samme verv i 2014. Hun var i 2012 og 2016 partiets presidentkandidat. Hun ble 16. januar 2016 valgt til president av Republikken Kina (Taiwan). Hun tiltrådte presidentskapet 20. mai 2016.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tsai Ing-wens far var hakka, moren var minnan og en bestemor kom fra det taiwanske urfolket paiwan. Hun flyttet som 11-åring med familien fra fylket Pingtung til hovedstaden Taipei. 
Etter studier ved det juridiske fakultet ved Taiwans nasjonale universitet (1978) tok hun mastergrad i USA ved Cornell University (1980) og avla doktorgrad ved London School of Economics and Political Science (1984). 
Etter hjemkomsten til Taiwan underviste hun i rettsvitenskap ved Soochow-universitetet og Det nasjonale Chengchi-universitetet.


=== Politikk ===
Fra 1993 var hun rådgiver for president Lee Teng-hui (Kuomintang) og var blant annet med på å utforme Lees «mellomstatlige forbindelser-doktrine». Etter at partiet DPP fikk regjeringsmakten i 2000 ble Tsai utnevnt av president Chen Shui-bian til (partiløs) minister for fastlandskinesiske anliggender i regjeringen. I 2004 ble hun medlem av DPP og var i en kortere periode medlem av Det legislative Yuan. Deretter var hun vise statsminister under statsminister Su Tseng-chang, frem til regjeringen gikk av i 2007. Etter partiets nederlag ved presidentvalget i 2008 ble hun valgt til ny partileder for DPP.I november 2010 var Tsai kandidat til vervet som borgermester i Ny-Taipei, men led nederlag for KMTs kandidat, Eric Chu.
Ved presidentvalget i 2012 tapte hun mot den sittende president, Ma Ying-jeou (KMT). Etter dette trakk hun seg fra vervet som DPP-leder.Tsais etterfølger, partiveteranen Su Tseng-chang, ble imidlertid sterkt presset av kritikk fra partifeller som mente at han ikke gikk energisk nok inn for reformer av partiet. Etter solsikkebevegelsen tidlig i 2014 kunngjorde Tsai at hun på nytt stilte som kandidat som partileder. Su Tseng-chang og Hsieh Chang-ting omgjorde da sine planer om å stille til vervet. Den 25. mai 2014 vant Tsai valget, med 93 % av stemmene, mot sin eneste motkandidat Kuo Tai-lin. Dermed ble hun partiets leder for annen gang. 
Den april 2015 ble hun nominert som DPPs kandidat til presidentvalget i 2016.  Hun ble valgt 16. januar 2016, for å tiltre presidentskapet 20. mai 2016.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Steven M. Goldstein, Chang Julian (red.): Presidential politics in Taiwan: the administration of Chen Shui-Bian. Signature books. Norwalk, Conn.: EastBridge, 2008. ISBN 978-1-59988-014-3
Lars Bentsen

Lars Martinius Bentsen (født 21. februar 1838 på Birkeland i Aust-Agder, død 17. mars 1919 i Eidsberg i Østfold) var en norsk skolebestyrer, gårdbruker og politiker (V). Han drev folkehøyskole og stort gårdsbruk i Stjørdal og var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) 1877–1888 og 1895–1900.


== Liv og virke ==
Han vokste opp på Birkeland som sønn av gårdbruker Bent Gundersen og hustru Gunhild Osmundsdatter. Han giftet seg i 1869 med Kamma Thyra Severine Fleischer, datter av kjøpmann Fredrik Ludvig Fleischer i Fredrikstad. Etter Holt seminar underviste han ved allmueskoler i Østre Aker og Fjære og ved Fredrikstad borgerskole. Han ble også utdannet reserveoffiser.I Aker kom han i berøring med den grundtvigske bevegelsen, især gjennom Olaus Arvesen og Christopher Bruun. I 1867 dro han på studiereise til København, egentlig for å forberede seg på å overta svigerfarens forretning. Bentsen ble imidlertid så sterkt grepet av grundtvigianerne at han avtalte med H.K. Foosnæs, som han møtte på Christen Kolds folkehøyskole, å opprette den første folkehøyskolen i det nordenfjelske Norge. Fra 1868 holdt de folkehøyskole på Ree og senere Østre Husby i Stjørdal. Foosnæs flyttet tilbake til Beitstad i 1872, og Bentsen drev folkehøyskolen alene frem til 1876. I 1869 kjøpte Bentsen den hittil vanskjøttede gården Kvithammer av apoteker Hirsch. Bentsen ble også en av foregangsmennene i jordbruket i Stjørdal på 1800-tallet, etablerte gårdsmeieri, tok i bruk gressfrø, og var blant de første til å ta i bruk nytt utstyr, som potetopptaker. Mellom 1887 og 1893 forpaktet han bort gården i Stjørdal og drev møllebruk i Vestre Moland.Bentsen var blant de velhavende i Stjørdal, men stod bondestanden nært. Bentsen var medlem av Nedre Stjørdal herredsstyre 1872–1882, fra 1874 som medlem av formannskapet. I sin tid i Vestre Moland var han også medlem av herredsstyret og formannskapet samt formann i skolestyret. Han var medlem av skolelovskommisjonen som gjorde forarbeidet for folkeskoleloven av 1889.Bentsen var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt 1877–1888 og 1895–1897, og møtte fast for statsråd Peter Holst fra februar 1898 og ut 1900. Bentsen arbeidet mest med skolesaker i Stortingets kirkekomité. Han tilhørte «det rene Venstre» og støttespillerne til Johan Sverdrup. Han var blant «de tretti tyranner» som i 1880 drev frem det såkalte 9. juni-vedtaket, som endelig stadfestet statsrådenes møteplikt i Stortinget. Bentsen var kompromissløs i statsrådssaken, og ble derfor holdt utenfor riksretten i 1883. Han var også blant de seks venstremennene som stemte imot kompromisset som tillot Sverdrups regjeringsdannelse i 1884.I 1898 ble han bestyrer ved Kristiania offentlige blindeskole på Huseby, og solgte Kvithammer til Johan Reinert Vikan året etter. I 1902 kjøpte han storgården Sulerud i Eidsberg, som sønnen Thorvald Bentsen drev frem til han fikk skjøte på den i 1912.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Bentsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Lars Bentsen hos Norsk senter for forskningsdata
Steiner Kvalø

Steiner Arvid Kvalø (født 29. juli 1922 i Vikna i Nord-Trøndelag, død 18. mai 2015) var en norsk fiskeskipper og politiker (Ap).
Han vokste opp i en fisker- og småbrukerfamilie på Kvaløya som sønn av Sverre og Agnes Kvalø. Under den andre verdenskrig bidro han til å etablere «en Milorg-avdeling på Namdalskysten, som tok imot våpen, mat og klær fra Storbritannia.» Kvaløya ble fraflyttet etter krigen, så Steiner Kvalø bygde hus på Rørvik i 1948 og stiftet familie der. Han var utdannet kystskipper, og var skipper på egen fiskebåt 1946–1973. Kvalø hadde en rekke tillitsverv i fiskeriets organisasjoner og foretak, deriblant Fiskernes Bank og Statens fiskarbanks avdeling i Bodø, og styremedlem i Norges Råfisklag i 31 år.Kvalø meldte seg inn i Arbeiderpartiet i 1939. Kvalø var medlem av Vikna kommunestyre 1956–1971, 1980–1983 og 1992–1995. Han var vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag 1969–1981, og møtte fast fra representanten Johan Støas død i 1973 til 1977. Kvalø satt i Stortingets sjøfarts- og fiskerikomité. Foran stortingsvalget i 1977 var Kvalø foreslått på en antatt sikker 3.-plass på Arbeiderpartiets liste, men en votering om 2.-plassen skjøv ham ned én plass.Av verv i partiorganisasjonen kan nevnes formann i Rørvik arbeiderlag 1960–1964, medlem av Arbeiderpartiets fiskeriutvalg 1965–1978 og styremedlem i Nord-Trøndelag Arbeiderparti 1979–1981.Steiner Kvalø var morfar til Viknas senere ordfører Amund Hellesø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Steiner Kvalø hos Stortinget 
(no) Steiner Kvalø hos Norsk senter for forskningsdata
Canada Free Press

Canada Free Press (CFP) er en konservativ kanadisk nettside, som publiserer nyhetssaker, sammendrag og lederartikler. Den utgis i Toronto, Canada.


== Historie ==
Canada Free Press ble etablert i 1997, og ble fra 2004 utgitt daglig. Judi McLeod har vært redaktør siden oppstarten. Hun var tidligere en spaltist i Toronto Sun, og arbeidet for Kingston Whig Standard og tidligere Brampton Daily Times. Arthur Weinreb er medredaktør.Canada Free Press har over 100 skribenter og spaltister rundt omkring i verden, inkludert:  Hamid Mir, Alan Caruba, Henry Lamb, Salah Uddin Shoaib Choudhury og Cliff Kincaid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Canada Free Press-nettside
A Criminal Mind, fra The Western Standard lenke til Western Standard-artikkel med informasjon om Rachel Marsden, Judi McLeods unnskyldning og Tony O'Donohue-søksmål.
Betty Disero Sees Hidden Enemies, Eye Weekly-artikkel
Sursøt saus

Sursøt saus, på andre kinesiske språk av og til oversatt til: søtsur saus (kinesisk: 甜酸酱 pinyin: tián suān jiàng, jyutping: tim4 syun1 zoeng3; eller eller f.eks. 糖醋, pinyin: tángcù, «sukkereddik»), er en vanlig kinesisk saus som er kjent gjennom sin popularitet på kinarestauranter. Den er karakteristisk nettopp ved at dens grunnsmaker er surt og søtt. 
Grunnen er som regel en kombinasjon av eddik og sukker. I store deler av Kina er dette vanligvis kombinert med soyasaus. I Vesten blir den vanligvis kombinert med ketchup, noe som er mer av kantonesisk type.I den med stivelsesmel jevnede sausen, som også kan anskaffes ferdig tilberedt i matvareforretninger, inngår vanligvis også ingefær, hvitløk, chili, salt og natriumglutamat.Gulaorou, også kjent som fritert svinekjøtt i sursøt saus, er et eksempel på en kinesisk rett hvor sursøt saus benyttes.
Ekspedisjonsstyrke

Ekspedisjonsstyrke er et generisk navn som tidvis benyttes på militærstyrker som sendes for å kjempe i utlandet. Begrepet ble særlig benyttet i første og andre verdenskrig.


== Se også ==
1. australske imperiestyrke
2. australske imperiestyrke
Afrikakorpset
Omelette norvégienne

Omelette norvégienne (fransk isbombe) er en dessert av sukkerbrød med is og marengslokk. Den kalles også for fransk isbombe, Glace au four og Baked Alaska.


== Kilder ==
Gyldendals nye store kokebok har oppskrift på «Glace au four» under desserter.
Oppskrifter på omelette norvégienne på Det søte liv og Matprat
Tristan DeVere Cole

Tristan DeVere Cole (født 16. mars 1935 i Cornwall i England) er en engelsk regissør.
Cole, fra Redruth i Cornwall, har jobbet mye innen britisk TV. I 1960-årene regisserte han episoder av Z Cars, Kenilworth og Doctor Who. I 1970-årene regisserte han episoder av blant annet Spy Trap, Emmerdale Farm, Trinity Tales, Angels og Survivors. I 1980-årene regisserte han episoder av Howards' Way og Bergerac samt den engelske versjonen av Orions belte og filmen Dykket.


== Eksterne lenker ==
(en) Tristan DeVere Cole på Internet Movie Database 
(sv) Tristan DeVere Cole i Svensk Filmdatabas 
(en) Tristan DeVere Cole på AllMovie 
(en) Tristan DeVere Cole hos The Movie Database
Hot Dogs

Hot Dogs
var en norsk jazzgruppe fra
sent 1930-tall.
Den bestod av
Fren Dahl piano, Fred Lange-Nielsen bass,
Stein Lorentzen trommer samt Rowland Greenberg trompet.
De utgjorde også kjernen i det som da var Oslo Swingklubb.
Bandet må ikke forveksles med dixieland-bandet New Orleans Hot Dogs fra 
1949.
Mattias Høyem

Mattias Høyem (født 24. desember 1979) er en norsk TV- og dokumentarregissør. Han har utdannelse fra Westerdals School of Communication.
Har jobbet i NRK fra 2014 - 2018.   


== Regi ==
2021 – Eivind Astrup - Polarhelten som kunne blitt den største (NRK)
2017  – Vegard Ulvang - Gåten Nordvestpassasjen (NRK)
2016  – Oppdrag Nansen (NRK Super)
2014 – Bjørnøya (dokumentarserie NRK)
2012 – Hamsern er homo (kortfilm)
2009 – Rotnorsk Glamour. Historien om Moods of Norway (dokumentar NRK)
2008 – Bare Et Spill. (kortfilm)
2006 – Proffdrømmen. Dag Alexander Olsen. Tottenham Hotspur.  (dokumentar NRK)
2005 – Kinas Håp (dokumentar SVT)
2004 – Bak lukkede dører. (dokumentar)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mattias Høyem på Internet Movie Database 
http://www.nfi.no/english/norwegianfilms/search/Person?key=32774
Kjetil Landrog

Kjetil Landrog (tidligere Holm Klavenes; født 27. november 1979) er generalsekretær i Arkivforbundet. Arkivforbundet har som hovedformål å være en interessepolitisk organisasjon for arkivsektoren. Han har vært en norsk politiker og representerte Arbeiderpartiet i fylkestinget i Vestfold fylkeskommune. Fra 2007-2011 var han medlem av fylkesutvalget og var leder for kontrollutvalget i Vestfold fylkeskommune 2011-2015.Fra 1999 til 2007 var han bystyrerepresentant for Arbeiderpartiet i Sandefjord kommune. I perioden 1999-2003 var han medlem av kontrollutvalget. Landrog var medlem av skatteutvalget for Skatt Sør fra 2007-2016 og var medlem i NRKs distriktsprogramråd for fylkene Telemark, Buskerud og Vestfold (NRK Østafjells) fra 2007 og var leder fra 2011 til 2015. Han var styremedlem i Midtåsen AS fra 2008 til 2010.Landrog var leder i Sandefjord AUF fra 1998 og var fylkesleder i AUF i Vestfold 2000-2002.Han var styremedlem i Vestfold Arbeiderpartiets 2000-2010 og var nestleder i Sandfjord Arbeiderparti 2005-2007. Han var valgkampleder for Arbeiderpartiet i Sandefjord ved valget i 2005.
Han arbeidet som kommunikasjonsrådgiver i LO-forbundet Forbundet for Ledelse og Teknikk (FLT) 2009-2017. I 2008 var han kommunikasjonskonsulent i Norges Farmaceutiske Forening (NFF) i forbindelse med fagforeningens 150-årsjubileum.Kjetil Landrog har to bachelor-grader, en i statsvitenskap fra UiO og en i PR- og kommunikasjonsledelse fra Handelshøyskolen BI i Oslo. Han har også en executive mastergrad i kommunikasjon, strategi og ledelse på Executive Master of Management på BI i Oslo.


== Referanser ==
Erling Moes Tegnestue

Erling Moes Tegnestue består av de tre arkitektbyråene Wendelbo Arkitekter, Rodeo Arkitekter og Sondre Gundersen. Samarbeidets formål var å delta i den internasjonale arkitektkonkurransen for Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo på Vestbanetomten. Det nye Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design skal huse samlingene til Nasjonalgalleriet, Kunstindustrimuseet og Museet for samtidskunst.Bedriftens navn stammer fra den tidligere fiskebutikken på Youngstorvet Erling Moe AS, da arkitektene lånte fiskebutikkens pauserom mens de jobbet med konkurransen.


== Arkitektkonkurransen ==
Statsbygg fikk i oppdrag av Kulturdepartementet (Norge) å starte planleggingen av et samlet museumsanlegg for Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design på Vestbanen. Fase 1 var en åpen, internasjonal konkurranse på overordnet nivå. 237 bidrag ble levert til arkitektkonkurransen. I fase 2 av plan- og designkonkurransen leverte de seks finalistene bearbeidede forslag. Vinnerne i fase 2 ble kåret 12. april 2010.
Erling Moes Tegnestue var blant de siste 6 finalistene med deres konsept «Back in Black».  Det andre norske arkitektbyrået som kom til fase 2 var Narud Stokke Wiig Arkitekter og Planleggere AS med konseptet «m_box». Kjente arkitekter som Zaha Hadid og Henning Larsen deltok også i konkurransen.
Av NRKs nettlesere ble «Back in Black» stemt frem som det beste alternativet med 31% av stemmene. VGs anmelder, Lars Elton, gav «Back in Black» den beste vurderingen med terningkast 5 med ordene «Ved siden av Urban Canvas er dette antagelig det eneste prosjektet med arkitektoniske kvaliteter som vil vekke oppmerksomhet internasjonalt.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erling Moes Tegnestue – Back in Black
Wendelbo Arkitekter
Rodeo Arkitekter
Sondre Gundersen
Statsbygg: 148 Back in Black
John Campbell, 7. hertug av Argyll

John Douglas Edward Henry Campbell, 7. hertug av Argyll (født 21. desember 1777, død 25. april 1847), kjent som lord John Campbell inntil 1839, var en skotsk adelsmann og Whig-politiker.


== Bakgrunn ==
John Campbell var den tredje sønnen til John Campbell, 5. hertug av Argyll. Hans mor var Elizabeth Campbell, 1. Baronesse Hamiltan av Hameldon, som hadde fått egne adelsrettigheter i 1776. Campbell blei døpt den 18. januar 1778 i St James's i Westminster. Han fikk sin utdanning privat, han gikk på Christ Church College i Oxford. I 1803 reiste han til Paris, hvor han møtte Talleyrand og Napoleon; han reiste tilbake til England året etter. Han overtok broren, George Campbell, 6. hertug av Argyll sine titler i 1839.


== Karriere ==
Campbell trådte inn i den britiske hæren i 1797 som fenrik i 3rd Foot Guards, der faren hadde kommandoen. Han kjøpte tittelen løytnant i 1799 og etter ei kort stund kaptein. I løpet av revolusjonskrigene tjenestegjorde Campbell i Nederlandene under Sir Ralph Abercrombys kommando. Han gikk av i 1801 på grunn av dårlig helse og etter to år blei han utnevnt til oberstløytnant og kommandør av Argyll Volunteers. Etter omorganiseringa av landets militser i 1809 blei han oberst for Argyll and Bute MilitiaHan fikk et sete i det britiske underhuset i 1799, etter å ha blitt valgt i valgkretsen Argyllshire. Han erstatta sin onkel Lord Frederick Campbell. Etter Acto of Union 1801 representerte han fortsatt den samme valgkretsen til 1822. , selv om det blei en ny statsdannelse ved det forente kongeriket av Storbritannia og Nord-Irland. Han blei utnevnt til «fellow» av Royal Society i 1819. Campbell blei utnevnt til Keeper of the Great Seal of Scotland i 1841, et embete han var i besittelse av i fem år.


== Familie ==
I 1802 gifta han seg, mot farens vilje, med Elizabeth, eldste datter av William Campbell. De blei skilt seks år senere. Han gifta seg med Joan, eneste datter av John Glassel i 1820. Med henne fikk han to døtre og to sønner. Etter Joans død i 1828, gifta han seg i 1831 for tredje gang, med Anne, eldste datter av John Cuninghame; hun var enke etter George Cunningham Monteath.
Campbell døde i 1847, 69 år gammel, i Inverary Castle i Argyllshire. Ettersom hans eldste sønn døde i 1837, blei hans hertugdømme og andretitler gitt til hans andre sønn, George. Kona han etterlot seg levde til 1874.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Campbell, 7. hertug av Argyll hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Campbell, 7. hertug av Argyll hos The Peerage