jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Reimegrend stasjon

Reimegrend stasjon er en stasjon på Bergensbanen i Voss. Stasjonen ble åpnet i 1908, ett år før Bergensbanen ble fullført.
Stasjonen var tidligere den vestlige snustasjonen for snørydningstjenesten på høyfjellsstrekningen og fikk derfor en stor svingskive. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Stasjonen har venterom, toaletter og parkeringsplass for 10 – 15 biler. Plattformen har barrierefri utforming.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172–173. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 130–136. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 474–483. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Reimegrend stasjon
(no) Reimegrend stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Li’l Red Riding Hood

«Li'l Red Riding Hood» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Ronald «Ron» Blackwell. En versjon med Sam the Sham and the Pharaohs ble utgitt på single for MGM Records i 1966. Den ble seritifsert til gullplate av the RIAA 11. august 1966


== Premiss ==
Sangen er bygd omkring Charles Perraults eventyr om Rødhette. Den tar for seg slutten innen bestemoren gjør sin inntreden. Sangen anvender eksplisitt flertydigheten i moderne engelsk mellom «wolf» (kjøtteter) og «wolf» (en mann med skjulte seksuelle intensjoner). Sangens jeg-person bemerker «what big eyes» og «what full lips» som Rødhette har og til slutt «what a big heart» som han selv har. Et ekstra element er at han sier (formodentlig til siden, mot sangens lyttere) at han er forkledd i fåreklær inntil han kan demonstrere sine gode intensjoner, men han synes å ha det vanskelig med å undertrykke sine ulvehyl til fordel for sauebreking. Én av hans signaturlinjer er «you're everything that a big wolf could want».


== Coverversjoner ==
Påfølgende innspillinger av Blackwells komposisjon innbefatter en versjon med punk rockbandet Bowling for Soup på sitt album Bowling to the Soup Goes to the Movies (2005). En coverversjon med The Smashing Pumpkins ble utgitt i bandets albumserie Live Smashing Pumpkins. ApologetiX parodierte den som «Little Read Bible-Book» på sitt album Adap Up (2004). En coverversjon ble også gjort av punkpionérene 999. En coverversjon forekom på the Voodoo Glow Skulls album Steady As She Goes (2002), oppført som «Hidden Untitled Track».


== Norsk versjon ==
P. Mynte har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Ulven Petter».


== Innspilling ==
The Zodiacs. Utgitt på singlen Troll TR 211 i 1966.


== I filmer ==
Sangen utgjorde et fremtredende element i intrigen til spillefilmen Innen rekkevidde (Striking Distance) med Bruce Willis i hovedrollen fra 1993 samt i spillefilmen Wild Country fra 2005.


== Listeplassering ==
Den var Sam the Sham and the Pharaohs andre Top 10-hit og nådde andreplassen på Billboard Hot 100-listen i august 1966.


== Referanser ==
Sjur Vatne Brean

Sjur Vatne Brean (født 30. juni 2000) er en norsk skuespiller som er oppvokst på Majorstua i Oslo. 
I 2020-2021 spilte Brean rollen som Sivert i NRKs TV-serie Rådebank. For rollen ble han nominert til Gullruten 2021 i klassen beste skuespiller. Han har også hatt roller i flere filmer og TV-serier som blant annet Ut og stjæle hester, Blank, Knerten og Sjøormen, Ekspedisjon Knerten, Okkupert, Førstegangstjenesten og Atlantic Crossing. 
Brean gikk på dramalinjen på Hartvig Nissens skole, der han var en del av revyen som skuespiller alle tre årene (Max i 2017, Snill i 2018 og Ekte Fake i 2019).
Brean medvirket også i teateroppsetningen Før vi dør med Antiteateret, som vant Heddaprisen i 2020.


== Filmografi ==


== Teater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjur Vatne Brean på Internet Movie Database 
(no) Sjur Vatne Brean hos Filmfront 
(no) Sjur Vatne Brean hos Nationaltheatret
Vatne (Gulen)

Vatne er et sted i Gulen kommune i Vestland fylke. Vatne ligger på veien fra Rutledal til Dingja sørøst for Sygnefest. Vatne ligger vet et lite tjern som det renne flere småbekker ut i. Fra Tjernet renner det en elv ned til Dingevatnet. Vatne ligger omkring 115 meter over havet og er vernet mot vind og vær av Riseheiane og andre fjellrygger. Derfor vokser skogen frodig her selv om det er nær Sognesjøen og havet.


== Navnet ==
Vatne har fått navn etter det vesle tjernet, Vatne-tjørna. Navnet blir uttalt va'ttne. Det ble skrevet Vatne i 1603, Wadtne i 1611 og Watne i 1723. Navnet er en dativsform.


== Historie ==
Det er usikkert når folk bosatte seg på Vatne, men et sagn forteller at Vatningene var med å vakte veten på Gråfjellet nå kalt Brosviksåta fra først av. Vetene ble reist på Håkon den godes tid. I fjellet opp mot Gråfjellvarden er det merke etter gamle støler. Etter 1825 var det mye stølsdrift her. Stølene ligger på en grønn voll med et lite vann omkring 400 meter over havet. Selen som står der nå er fra 1900.Vatningene har hatt kvernhus og malt kornet sitt ved den lille elven. Nå er det en kløvd kvernstein tilbake.Vatningene skal ha vært plaget av ulv og bjørn som herjet i buskapen. Navn som Bjørndalen, forteller om dette. Det har også vært vilt som hjort i skogene og her finnes navn som Dyregrov, Dyreknolten og Hjartås som betyr hjorteåsen.Selv om Vatne er en innlandsdal så har folket vært knyttet til havet. De har hatt båtnaust og båter i Sygnefest. Vatne fikk vei til Sygnefest i 1935 og til Brosvik i 1968. Elektrisk strøm fikk de i 1957. Folk på Vatne var aktivt med i veibygging, og de kjøpte en kompressor som ble brukt til bygging av veien Vatne-Brosvik.


== Gårder ==
Den første brukeren på Vatne kan ha vært Baltzer Wadtne i 1611. Han hadde gården frem til 1657 da den ble delt i to bruk,  Øvre og Nedre Vatne. I 1882 ble det tatt unna et stykke under Svefjellet som fikk navnet Nore-Svea og som ble skilt ut som eget bruk. Det fjerde bruket, Fjellheim ble utskilt i 1890 og besto av et utmarkstykke kant Myra.  I 1920 ble Bjørkheim skilt ut som eget bruk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, Gulen Kommune 1996
Jan Martin Nordbotten

Jan Martin Nordbotten (født 1982) er en norsk professor i matematikk.
Nordbotten er professor ved Matematisk institutt, Universitetet i Bergen. Han har forsket ved Princeton University, og publisert over 100 fagfellevurderte artikler.
Han fikk Meltzerprisen i 2004 for bidrag til matematisk og numerisk analyse av utfordringene ved CO2-lagring under havbunnen. Han ble også den første prisvinner av Society for Industrial and Applied Mathematics utmerkelse for fremragende forskning utført av yngre forskere innen geovitenskap i 2009. I 2007 ble han av de 20 som fikk fireårsstipend som Yngre fremragende forskere av Norges forskningsråd. I 2012 ble han i Morgenbladets forskerkåring utpekt som en av de 11 mest fremtredende norske forskere under 40 år. I 2013 ble Nordbotten tildelt det VISTA-professoratet fra Statoil og Det Norske Videnskaps-Akademi. 
Norbotten var med i TV-serien Norges smarteste som kopilot til programleder Nadia Hasnaoui. Hans bidrag i programserien var korte videosnutter med forklaringer på vanlige kortslutninger i tankerekker og tips til deltakerne om hvordan de kunne løse oppgavene på best mulig måte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jan Martin Nordbotten i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
My Love (Tony Hatchs sang)

«My Love» er en britisk sang med melodi og tekst av Tony Hatch. Versjonen med Petula Clark ble utgitt på singlene Pye 7N 17038 (i Storbritannia), Warner Bros. 5654 (i USA) samt Vogue STV 42239 (i Danmark). Tidlig i 1966 ble den en internasjonal hit og bådde førsteplassen på Billboard Hot 100-listen. «My Love» ble sertifisert til gullplate for salg i USA på mer enn én million enheter og i Storbritannia mottok den en sølvplate for salg av 200.000 enheter. 


== Bakgrunn ==
Clarks regulære låtskriver og plateprodusent Tony Hatch skrev «My Love» under en flytur fra London til Los Angeles, hvor han hadde en planlagt innspillingssession med Clark. Opprinnelig hadde Hatch vært opptatt under turen med å legge den ferdige touchen på en annen sang, «The Life and Soul of the Party», som skulle bli Clarks neste single. Under en tilfeldig samtale med en amerikaner, som satt ved siden av, ble Hatch tilrådet at denne sangens tittel ville være meningsløs for et amerikansk publikum. Hatch fortsatte med å skrive en sang, hvis tittel «My Love», ikke kunne tenkes å vekke forståelsesproblemer. Teksten ble ferdigskrevet på flyet og Hatch skrev melodien kort etter landingen.
«My Love» ble innspilt i Western Studios og inneholdt backing av the Wrecking Crew.Clark hadde mislikt sangen og måtte overtales til å spille den inn. Han fortsatte å være misfornøyd med det innspilte sporet og bønnfalte Warnter Brothers om ikke å utgi det på plate. Joe Smith, sjef i Warner Brothers, som først hadde brakt Clark til Warner Bros. Records-etiketten etter å ha hørt «Downtown» var bestemt på at «My Love» skulle bli hennes neste single.


== Coverversjoner ==
Mrs. Miller gjorde en coverversjon av sangen i 1966 på sitt debutalbum for Capitol Records med tittelen Mrs. Miller's Greatest Hits. Den ble også utgitt på CD-samlingen av hennes arbeider, utgitt å Capitols Ultra Lounge-etikett: Wild, Cool & Swingin. The Artist Collection Vol. 3:  Mrs. Miller (1997)
Country and westernsangeren Sonny James gjorde en coverversjon i 1970.
Samme år spilte også country and westernsangeren Barbara Fairchild «My Love» inn. Den ble utgitt på debutalbumet Something Special.
John Davidson gjorde en coverversjon i 1966 på sitt album Time of My Life.
Sanger/skuespiller Florence Henderson fremførte sangen som serenade i den berømte delen av Tonight Show (1969), hvor Tiny Tim giftet seg med Miss Vicky.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Det er så lett å leve livet».


=== Innspilling ===
Vigdis Mostad. Utgitt på singlen Triola TN 442.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Ødegårdsbekken

Ødegårdsbekken er en liten elv på Lierfoss i Aurskog-Høland i  Viken. Bekken er en del av Haldenvassdraget og strekker seg fra Hedum i vest til Børta i øst. Den passerer blant annet Ødegård og Nordby.
Per Hagen

Per Ole Hagen (1950–1978) var en norsk forfatter av korsanger og salmer. Han jobbet for Indremisjonsselskapets musikkavdeling og som musikklærer ved Halden lærerhøgskole fram til han døde brått og i ung alder i 1978. Han var også med i redaksjonskomiteen til Barnas lovsang som kom ut to år etter hans død, i 1980.
Hagen har oversatt salmen «Jeg vil gi deg, o Herre, min lovsang» til norsk, en salme man finner i flere sangbøker, blant annet i Salmer 1997. Han har også med to oversettelser i Norsk salmebok 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tobias Salmelid (red.), Lundes sang- og salmeleksikon, Lunde forlag, Oslo, 1997. ISBN 82-520-4425-5. Side 144.
Arkeologiåret 1696

Arkeologiåret 1696 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1696.


== Fødsler ==
2. februar – William Borlase, engelsk antikvar, arkeolog, geolog og  naturhistoriker (død 1772)
22. juli – Eric Julius Biörner, svensk embetsmann og runeforsker (død 1750)


== Dødsfall ==
19. februar – Giovanni Pietro Bellori, italiensk kunsthistoriker og klassisk arkeolog (født 1613)
30. april – Robert Plot, engelsk naturvitenskapsmann, kjemiker, kurator og første leder for Ashmolean Museum (født 1640)


== Se også ==
Oppstandelsessteinen

Oppstandelsesteinen er en magisk stein i J.K. Rowlings fantasyfortelling om Harry Potter. Steinen er ifølge boka plassert på en ring. Steinens egenskap er å vise avdøde man er glade i.


== Historie ==
Steinen antas å ha blitt lagd av en av de tre Pefermellbrødrene, men ifølge Historien om de tre brødrene var det døden som lagde den til ham. Ringen gikk i arv i mange generasjoner før den havnet hos Mørchfamilien. Der drepte Voldemort sin bestefar, og tok ringen. Senere ble den en Malacrux som Humlesnurr ødela med griffingsverdet. Harry fant ut at ringen fortsatt fungerte etter at den ble knust, og brukte den. Men han mistet den i den forbudte skogen på vei for å møte Voldemort.


== Kilder ==
Harry Potter-bøkene
Skalden Skurres historier
Haptisk kommunikasjon

Haptisk kommunikasjon er måten som mennesker og andre dyrearter kommuniserer på via berøring. Berøring, eller den haptiske sans, er svært viktig for mennesker, da den, i tillegg til å gi informasjon om overflater og konsistens, også er en komponent i ikke-verbal kommunikasjon i mellommenneskelige forhold, og avgjørende for tilkjennegivelse av fysisk intimitet. Den kan være både seksuell (kyssing er et slikt eksempel som noen ganger er seksuelt) og platonisk (så som klemming eller kiling).


== Se også ==
Haptikk
Haptisk teknologi
Sandven Hotel

Sandven Hotel ligger i Norheimsund i Kvam i Vestland fylke og ble bygget i 1857. 
Hotellet har 102 rom. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Sandven Hotel
Eldre fotografi av hotellet på nettsidene til Nasjonalbiblioteket
Fallebø

Fallebø ligger i en åpen bukt av Sognesjøen omtrent to og en halv kilometer nordøst for Dingeneset i Gulen kommune i Vestland fylke.


== Navnet ==
Navnet blir uttalt fa'lebøn. Det ble skrevet Fallebøe i 1603, Fallsbøe i 1611, Fallebøe i 1667, 1703 og 1723. På gammelnorsk het det Fallabær, siste ledd -bær betyr at gården opprinnelig var en del av en større gård. -bær betyr bø. Fallebå er antakelig ikke brukt som gårdsnavn andre steder.


== Historie ==
Rett vest for Fallebø ligger en holme, Systeinen. Her har det blitt slått opptil 12 bører høy. Etter sagnet skal Systeinen ha blitt brukt til rettersted.Adkomsten til Fallebø var lenge vanskelig over bratt fjell og ulendt terreng. Mye av trafikken gikk derfor via bukten, og den var åpen så i dårlig vær var det vanskelig å komme på land der.  Folk på Fallebø søkte derfor om å få en molo i 1908. I 1917 søkte de om å få en vei til Lyngnes der skolehuset for kretsen var blitt reist. I 1935 var det en debatt i Gulen kommunestyre om hva som var mest nødvendig molo eller vei, men saken ble utsatt. Etter den andre verdenskrigen ble det bygget vei til Rise og til Riseneset og de verste stedene på veien ble rettet ut slik at det ikke var så farlig å gå der. Fallebø fikk vei i 1974. Denne er senere bygget videre til Dingja.


== Gårder ==
Matrikkelen fra 1667 viser at det var to brukere på Fallebø, Jørgen og Ivar, men matrikkelen fra 1723 nevner bare en bruker Johannes og ingen husmenn.


=== Bruk en ===
På bruk en var Torstein antakelig bruker i 1603 og han drev gården til omkring 1630.
Det ble lagt inn vann på gården i 1958, og den fikk elektrisk strøm i 1957.


=== Bruk to ===
Fallebø ble delt i to like bruk mellom 1648 og 1657 og en husmann, Jørgen var på det ene bruket. I 1664 blir han kalt bonde. 
Det ble bygget et nytt bolighus i 1912. Bruket fikk elektrisk kraft i 1957.


=== Husmenn ===
I 1820 ble det opprettet en husmannsplass, Flotevik. I 1841 var det bosetning på plassen Storevik eller Flåtevikneset. Etter 1880 lå plassen øde og ble brukt til plantefelt. I de senere år er det bygget en rekke hytter her i et hyttefelt. I Storeviken er det bygget en båthavn med molo og naust.
I 1942 tok tyskerne husene og jordeiendommene fra de som bodde på bruk fire, fem og seks på Rise for å bygge Risenes fort. De fikk bo på Fallebø inntil freden kom.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, Gulen Kommune 1996


== Eksterne lenker ==
Nrks Fylkesleksikon
Communication

Communication er det andre albumet til det norske progressive rockebandet Junipher Greene. Det ble utgitt i 1973 på ON Records. Dette er bandets første album på selskapet. 
Albumet er produsert av Nils Bjarne Kvam


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Bent Åserud og Bugs Bunny, unntatt hvor annet står.
«Communication» – 12:02
«Standby» – 1:48
«Biscuit» – 4:11
«Sunlight» (Åserud/Geir Bøhren/Øyvind Vilbo) – 2:14
«Talk is a Bird» – 4:10
«If You Can Hear the Blackbird Sing» – 3:08
«Reflections» (Åserud/Bøhren/Vilbo) – 4:01
«Play On Stranger» – 3:21
«1, After Midnight» – 5:48


== Personell ==


=== Junipher Greene ===
Bent Åserud – Gitar, fløyte, synthesizer, piano, fiolin, steelgitar, vokal
Øyvind Vilbo – Bassgitar, perkusjon, vokal
Geir Bøhren – Trommer, timpani, gong, vibrafon, sopransaksofon, perkusjon, vokal


=== Produksjon ===
Nils Bjarne Kvam – Produsent, lydingeniør
Finn Rolsdorph - Fotograf
Paal Melberg - Design


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Albumet på Rockipedia.no
Albumet på Discogs.com
Palm, Inc.

Palm, Inc. er en smarttelefon-produsent (tidligere kun konvensjonelle PDAer) med hovedkontor i Sunnyvale, California. De har gitt ut produkter som Pre og Pixi, samt Treo og Centro smarttelefoner. Tidligere produktserier inkluderer Palm Pilot, Palm III, Palm V, Palm VII, Zire og Tungsten. Mens deres eldre enheter brukte operativsystemet Palm OS Garnet, bruker fire versjoner av Treo Windows Mobile. Tidlig i 2009 kunngjorde Palm at de utviklet et nytt operativsystem, webOS, som erstatter det originale Palm OS Garnet på deres nyeste enheter.28. april 2010 kunngjorde Hewlett-Packard at de hadde inngått en avtale om å kjøpe opp Palm for 1,2 milliarder dollar. Avtalen ble fullbyrdet 1. juli 2010.Palm vil dermed være en globale forretningsenhet ansvarlig for softwareutviklingen til webOS og hardware-produkter basert på webOS: Alt fra robuste smarttelefoner til fremtidige nettbrett og nettPCer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Flatbergium sericeum

Flatbergium sericeum er en art av bladmoser.
Arten, som tidligere ble regnet til slekten Sphagnum, viste seg ved undersøkelser i 2010 å være så genetisk forskjellig fra de andre artene i slekten, at forskerne A. Jonathan Shaw m.fl. opprettet en egen slekt (Flatbergium) og familie (Flatbergiaceae) til arten. Disse vitenskapelige navnene hedrer den norske forskeren Kjell Ivar Flatberg som blant annet har beskrevet trøndertorvmose (Sphagnum troendelagicum).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flatbergium sericeum i Encyclopedia of Life 
(en) Flatbergium sericeum i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Flatbergium sericeum hos Artsdatabanken 
(en) Flatbergium sericeum hos Tropicos 
(en) Sphagnum sericeum C. Müller, 1847 - eol.org
(en) Species: Sphagnum sericeum C. Müller, 1847 - gbif.org
Ivar Kvåle

Ivar Rognald Kvåle (født 8. april 1947, død 23. oktober 2011) var en norsk avistegner, bokillustratør, musiker og tegneserietegner. 
Fra 1977 skrev og tegnet Kvåle i avisa Hordaland. Han leverte, under signaturen Knipo, i 34 år vitsetegninger med krasse og muntre kommentarer til avisa. I den faste spalten «Dagens Dumt» karikert han naive turister, innfule bergensere, lokalpolitikere, utflytta Vossakjendiser og frustrerte innflyttere.
På slutten av 60-tallet begynte Kvåle å tegne stripetegneserien Pegasus. Denne serien ble utgitt i avisa Nationen fra 20. november 1968 til 13. september 1969. Kvåle bidro også med illustrasjoner til denne avisa i samme periode. Han la vekk stripeserien da han høsten 1969 gikk inn i garden.
I Arbeidermagasinets julenummer i 1968 (nr.52) fikk Kvåle på trykk en tre ruters tegneseriestripe kalt «Julebord-drama i 3 akter».
Kvåle illustrert nærmere 40 bøker (både egne og andres). De fleste av bøkene bler utgitt på forlaget Samlaget.


== Referanser ==
Ygre stasjon

Ygre stasjon er en stasjon på Bergensbanen i Voss. Stasjonen ble åpnet i 1908, ett år før Bergensbanen ble fullført.
Stasjonsbygningen sto opprinnelig på Nesttun, der den hadde blitt for liten. Stasjonen blir betjent av lokaltog på strekningen Bergen – Voss – Mjølfjell – Myrdal. Stasjonen har venterom, leskur og parkeringsplass for rundt 10 biler. Plattformen er lav og med grusdekke.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 172–173. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 136–139. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 59–66. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Ygre stasjon
(no) Ygre stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
«Ygre stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Asias olympiske råd

Asias olympiske råd ble etablert i 1982 og administrerer asiatisk sport. Organisasjonen har 45 nasjonale olympiske komiteer som medlemmer. Hovedkontoret ligger i Kuwait by. 
Asian Beach Games arrangeres annethvert år av Asias olympiske råd.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Olympic Council of Asia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klemet O. Hætta

Klemet Olavsen Hætta, Stuorra-Klemet (født 6. april 1937 i Kautokeino) er en norsk disponent og Høyre-politiker.Han var medlem av Kautokeino kommunestyre 1968–1995, hvor han var varaordfører 1974–1977 og ordfører 1978–1979 og 1982–1983. Hætta var også medlem av Finnmark fylkesting i et par perioder og har vært kandidat til Sametinget. Han var vararepresentant til Stortinget fra Finnmark 1973–1985, og i 1975 ble han den første samen på Stortingets talerstol. I kommunestyret måtte Hætta snakke norsk, idet man ikke hadde noen tolketjeneste, mens han snakket samisk på Stortinget.Hætta har jobbet som regnskapsfører og som disponent ved reinslakteri i Kautokeino. Han var styremedlem i avisen Ságat 1977–1978 og mangeårig medlem av Kommunalbankens kontrollkomité.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Klemet O. Hætta hos Stortinget 
(no) Klemet O. Hætta hos Norsk senter for forskningsdata
Liste over ordførere i Kautokeino

Liste over ordførere i Kautokeino er en oversikt over ordførere i Kautokeino kommune i Finnmark.
Nils R. Dale

Nils R. Dale (født 12. januar 1899 i Fjell, død 30. juli 1988 i Vågå) var lærer og lokalpolitiker for  Arbeiderpartiet i gamle Brekke kommune.
Nils Dale var lærer i Takle skolekrets fra 1923 til 1945. Han var ordfører i Brekke kommune fra 1938 til 1943. Han ble da arrestert av okkupasjons-myndighetene den 13. juli og satt i fangenskap, først på Ulven leir og senere i Bergen. Den 13. juli 1944 ble han løslatt. Etter krigen var over tok han på nytt over som ordfører for en kort periode, men flyttet fra kommunen straks etter. Da han døde var han bosatt i Vågå.


== Kilder ==
Brekke sogelag :Brekke sogn – Tun og ætt s. 498
NRK Sogn og Fjordane fylkesleksikon: Folk frå Gulen i tysk fangenskap
Bill Withers

Bill Withers (født 4. juli 1938 i Slab Fork i Vest-Virginia i USA, død 30. mars 2020) var en amerikansk sanger og komponist innen genrene soul og R&B. Han var aktiv fra tidlig i 1960-årene og frem til midten av 1980-årene.
Withers slo gjennom med  sin debutsingel utgitt på Sussex Records i 1971 med «Ain't No Sunshine» fra albumet Just As I Am. Andre kjente sanger fra Withers er «Lovely Day», «Just the Two of Us» og «Lean On Me». Sistnevnte er tatt med i Norsk salmebok 2013.


== Diskografi i utvalg ==
1971 Just as I Am
1971 Man and Boy
1972 Still Bill
1973 Live at Carnegie Hall
1974 'Justments
1975 Making Music
1976 Naked & Warm
1977 Menagerie
1979 'Bout Love
1985 Watching You Watching Me


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bill Withers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Withers på Internet Movie Database 
(en) Bill Withers hos The Movie Database 
(en) Bill Withers hos Internet Broadway Database 
(en) Bill Withers på Apple Music 
(en) Bill Withers på Discogs 
(en) Bill Withers på MusicBrainz 
(en) Bill Withers på Spotify 
(en) Bill Withers på Songkick 
(en) Bill Withers på Genius — sangtekster 
(en) Bill Withers på AllMusic 
Bill Withers på Twitter 
Bill Withers på Facebook 
Bill Withers på Instagram 
Bill Withers på YouTube 
Bill Withers på Myspace 
Profil på All Music