jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arne Lothe

Arne Lothe (født 22. mai 1938 i Sandane) er en norsk friidrettsutøver som har vunnet fem NM-gull i sleggekast (1967, 1968, 1972, 1973 og 1974).I tillegg har han fem sølv- og to bronsemedaljer fra NM. Lothe hadde en lang karriere i Norges-toppen, og satte sin personlige rekord som 38-åring med 65,22 i 1976. Han har også gjort seg bemerket som veteranutøver og har satt flere verdensrekorder for veteraner. Han representerte TIF Viking frem til 1970, deretter IL Gular.Lothe var politimann av yrke og er bosatt i Bergen.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Referanser ==
Christian Sulheim

Christian Grindvold Sulheim (født 5. august 1952 i Lom) er en norsk kulturminneverner, gårdbruker og forretningsmann.Sulheim vokste opp på slektsgården Uppigard Sulheim i Bøverdalen i Lom, som odelsgutt i en søskenflokk på sju. Han har siden 1983 vært talsmann for private eiere av fredede kulturskatter og gjort en innsats for norsk kulturminnevern ved å etablere og lede stiftelsen Norsk Kulturarv.
I 1988 fikk Sulheim og foreningen i samarbeid med Oppland fylkeskommune og Kommunaldepartementet, etablert det planlagte Senter for bygdekultur i Vågå, et kompetansesenter for utdanning og sysselsettingstiltak i kulturminnevernet. Som senterets daglige leder tok Sulheim initiativet til den første formaliserte fagutdanning i lafting og vøling av gamle hus, og han reiste rundt i Europa for å studere samspillet mellom myndigheter og private eiere av fredede kulturskatter. 1989 stiftet han Top of Norway, et aksjeselskap der han i samarbeid med Star Tour og 30 andre firmaer tilrettela for organisert kommersiell kulturminneturisme i Norge.
Med bistand fra Kommunaldepartementet etablerte Sulheim stiftelsen Norsk Kulturarv i 1993. I ti hektiske år var han stiftelsens direktør. Hans innsats resulterte i kvalitetsmerket Olavsrosa, «Ta et tak-aksjonen», som reddet anslagsvis 1800 gamle hus, bøkene «Norsk Kulturarv: Praktisk informasjon, en vedlikeholdshåndbok for eiere av fredete hus», og «Norsk Kulturarv, ei praktisk reisehåndbok», utstillingen «Kulturarven» i Norges Informasjonssenter i Oslo, tidsskriftet Kulturarven m.m. I en treårsperiode (1997–99) representerte han stiftelsen gjennom nesten 1000 bidrag i radio, fjernsyn, aviser og tidsskrifter.
Sulheim har også bidratt til Loms lokalhistorie, bl.a. gjennom portrettet «N'Torgeir T.» (av Torgeir T. Garmo) og beskrivelsen av brannverntiltakene i Lom stavkirke.
Han fikk Norsk Kulturarvs ærespris i 2017.


== Referanser ==
BF «Gamle Kragerø»

B/F «Gamle Kragerø» er en bilferge bygget i stål som ble bygget ved Kragerø Slipp- og Mek. Verksted i 1960 på oppdrag fra Kragerø Fjordbåtselskap. Under dekk er det en salong med plass til 50 personer.


== Virketid ==
Under navnet B/F «Kragerø» ble den sjøsatt 28. mai 1960, og gikk i rutetrafikk i Kragerøs skjærgård fram til 1987. Siste ruten var Kragerø – Gumøy oktober 1987. I januar 1988 ble fergen kjøpt av Bastøy fengsel (avgikk Kragerø 16. januar 1988) og gikk i fast rutetrafikk som M/F «Foldinferga» mellom Horten og Bastøy fram til 8. juni 2009. M/F «Gamle Kragerø» kom hjem til Kragerø 28. juli 2009, og ble ved hjemkomsten formelt overtatt av Kragerø Kystlag som veteranbåt.


== Fredning ==
Samme dag ble den fredet av Riksantikvaren som ett av 12 kulturminner fra hverdagslivet i Kulturminneåret 2009. «Denne båttypen er nå på det nærmeste borte langs vår langstrakte kyst. De siste årene har «Gamle Kragerø» vært den eldste i sitt slag som har vært i aktiv fart og tjeneste i Norge, » sa riksantikvar Nils Marstein i sin tale ved markeringen.Fredningen er begrunnet med at fartøyet representerer de mindre bilfergene i stål med åpent dekk og sidehus. Denne typen var svært utbredd i kortere samband og samband med mindre trafikk, særlig sørpå. Videre er fredningen begrunnet med at «Gamle Kragerø» ble satt i drift kun 2 måneder etter opphevingen av importreguleringen av bil i Norge (prøvetur 3. desember 1960, satt i regulær rutetrafikk 5. desember 1960). Således symboliserer og illustrerer fergen samfunnsutviklingen på 1960-tallet og har derfor høy nasjonal transporthistorisk verdi. «Gamle Kragerø» var i 2009 den eldste i sitt slag i regulær tjeneste i Norge.
I forbindelse med fredningen av fergen er den blitt totalrestaurert etter antikvariske prinsipper. «Gamle Kragerø» fremstår i dag slik den så ut siste driftssesong i Kragerø i 1987. Stål- og tilbakeføringsarbeider er utført av Hansen og Arntzen båtbyggeri i Stathelle i 2009–2010. Vinteren 2010–2011 lå «Gamle Kragerø» i Frederikshavn (Danmark) der den fikk tilbake sin opprinnelige og meget sjeldne B&W Alpha 403 26 VO. Det er kun produsert 12 motorer slike motorer og i dag (pre 2014) bare 4 registrerte av typen tilbake. Motoren er restaurert og tilbakeført av MAN B&W Alpha, som også har produsert motoren.
Riksantikvaren fordelte 47 millioner kroner i 2013 til fartøyvern. Pengene skal gå til istandsetting av historiske fartøy over heile landet. Av disse gikk det 15 000 kroner til «Gamle Kragerø».


== Nye B/F «Kragerø» ==
Aas Mek. Verksted A/S, Vestnes produserte i 2005 bilfergen «Kragerø» til Kragerø Fjordbåtselskap AS som verftets byggenummer 172. Den 44 meter lange fergen kan frakte 250 passasjerer og 24 personbiler. Selve skroget ble riktignok bygget i Riga.


== Billedgalleri ==
Bilder av BF «Gamle Kragerø»
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra BF «Gamle Kragerø», Kragerø kystlag
«BF «Gamle Kragerø»». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Edwin de Graaf

Edwin de Graaf (født 30. april 1980) er en nederlandsk, profesjonell fotballspiller, som for tiden spiller som midtbanespiller for Skotsk Premier League-klubben Hibernian. 


== Klubbkarriere ==
De Graaf er en midtbanespiller som ble født i Den Haag, og han fikk sin debut som profesjonell fotballspiller da han var en del av troppen til RBC Roosendaal i 2001–2002-sesongen. Han spilte også for Feyenoord Rotterdam og ADO Den Haag, før han sluttet seg til NAC Breda.Den 15. juni 2010 signerte han en toårskontrakt med Skotsk Premier League-klubben Hibernian. De Graaf hadde en "imponerende" opptreden i sin hjemmedebut for Hibs, da han scoret to mål i et 3–2-tap fo NK Maribor i kvalifisering for Europaligaen den 5. august 2010. Hans senere spillerprestasjoner var ikke like imponerende, da han spolerte klare målsjanser i kamper både mot Rangers, Inverness og Kilmarnock. De Graaf innrømmet senere at disse spolerte mulighetene til mål bidro til at manager John Hughes måtte forlate stillingen mandag den 4. oktober 2010.De Graaf slet med å holde på plassen på førstelaget under etterfølgeren til Hughes, Colin Calderwood, og han ble utlånt til den nederlandske klubben SBV Excelsior i resten av 2010–2011-sesongen. Calderwood uttalte i april 2011 at han hadde mottatt gode rapporter om De Graafs spill for Excelsior, og han bekreftet at De Graaf ville komme tilbake til Easter Road i 2011–2012-sesongen.


=== Landslagskarriere ===
De Graaf har representert det nederlandske B-landslaget fem ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edwin de Graaf – Transfermarkt 
(en) Edwin de Graaf – Transfermarkt (manager) 
(en) Edwin de Graaf – WorldFootball.net 
(en) Edwin de Graaf – Soccerbase.com 
(en) Edwin de Graaf – FootballDatabase.eu 
(en) Edwin de Graaf – Soccerway 
(en) Edwin de Graaf – FBref
Chu Anping

Chu Anping (kinesisk: 储安平, pinyin: Chǔ Anpíng, Wade-Giles: Ch'u Anp'ing, født 5. november 1909 i Yixing i provinsen Jiangsu i Kina, sannsynligvis død ved selvmord i 1966) var en kinesisk liberal intellektuell, journalist og  redaktør.
Han begynte tidlig i pressen i Shanghai. Under et avbrekk reiste han til England for å samle politiske tekster, og studerte på London School of Economics under Harold Laski.
Han redigerte Guancha (观察, Observatøren) under den kinesiske borgerkrig i 1940-årene og i perioden etter 1949 den kommunistiske dagsavisen «for intellektuelle», Guangming Ribao [光明日报]. Han var blant dem som grep ordet med kritiske bemerkninger mot kommunistpartiets politikk under La hundre blomster blomstre-kampanjen i 1957. Etter at han publiserte artikkelen «Hele verden tilhører Partiet» ble han utrensket i 1958 som anti-parti anti-folk anti-sosialisme bourgeois høyreorientert. 
Avisartikkelen inneholdt blant annet passasjen:

Hva er problemets nøkkel? Etter min mening ligger det i tanken om at «Hele verden tilhører Partiet». Jeg mener at det at et parti leder en nasjon ikke er det samme som at partiet eier nasjonen.Han ble med dette en av de mest fremtredende ofre for Anti-høyre-kampanjen som fulgte etter Hundre-blomster-kampanjen.
I 1966, ved utbruddet av kulturrevolusjonen, ble Chu brutalt forfulgt, og forsvant etter kort tid. Hva som skjedde er ukjent, og det antas at han begikk selvmord.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Young-Tsu Wong: «The Fate of Liberalism in Revolutionary China: Chu Anping and His Circle, 1946-1950,» i  Modern China, Vol. 19, No. 4 (Oct., 1993) , s. 457-490.
Stormy Monday

Stormy Monday er en britisk drama- og kriminalthriller fra 1988 regissert og skrevet av Mike Figgis. Filmen er lagt til England og handler om en amerikanske forretningsmann som forsøker å ta over en nattklubb med skitne metoder. De ledende rollene spilles av Sean Bean, Tommy Lee Jones, Sting og Melanie Griffith.
Stormy Monday kan regnes som en moderne film noir.Den gav utgangspunkt til den kortlivede TV-serien Finney, som gikk på britisk TV i 1994.


== Handling ==
Det er amerikansk uke i Newcastle. Den skruppelløse amerikanske forretningsmannen, Cosmo, er interessert i å kjøpe opp deler av havnekvarteret i byen. Men Finney, eieren av nattklubben The Key Club nekter å selge. Det utvikler seg en voldelig konflikt mellom de to. Cosmo forsøker å utnytte Kate, stedets servitrise i sin plan da han vet at hun ønsker seg tilbake til USA. Hun forelsker imidlertid i Brendan, klubbens nye ryddehjelp. Et østeuropeisk jazzband blir også viklet inn i de dramatiske omstendighetene.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Stormy Monday innbrakte $1,8 millioner i USA. Produksjonskostnadene var på ca $4 millioner.


=== Anmelderne ===
Den har fått 73 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske anmelderen Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner.Aftenpostens anmelder gav den lunken mottakelse, men gav noe ros til Stings skuespilleropptreden.


=== Priser ===
Den vant en pris ved Mystfest (Mike Figgis).


== Rollebesetning ==
Melanie Griffith : Kate
Tommy Lee Jones : Cosmo
Sting : Finney
Sean Bean : Brendan
James Cosmo : Tony
Mark Long : Patrick
Brian Lewis : Jim
Andrzej Borkowski : Andrej
Caroline Hutchison : Jean, Finneys Sekretær
Mick Hamer : Pianist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stormy Monday på Internet Movie Database 
(no) Stormy Monday hos Filmfront 
(sv) Stormy Monday i Svensk Filmdatabas 
(da) Stormy Monday i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Stormy Monday på Allociné 
(nl) Stormy Monday på MovieMeter 
(en) Stormy Monday på AllMovie 
(en) Stormy Monday på Turner Classic Movies 
(en) Stormy Monday på Rotten Tomatoes 
(en) Stormy Monday på Box Office Mojo
Japansk fiberbanan

Japansk fiberbanan (Musa basjoo) er en staude i bananfamilien.
Man trodde først at planten kom fra Ryukyuøyene i Japan hvor den først ble oppdaget i kultur, men nyere funn tyder på at den opprinnelig kommer fra Kina hvor den dyrkes og vokser vilt i Sichuan-provinsen.
Den japanske fiberbananen har en falsk stamme inntil 2-2,5 meter. Bladene er middels grønne, inntil 1,5 meter lange og 50 cm brede.
Frukten er ikke spiselig, men bananen ble opprinnelig dyrket i Japan for fibrene. I nyere tid er den en populær prydplante i tempererte og sub-tropiske hager over hele verden, spesielt for sitt tropiske bladverk. Det er en svært rotherdig vekst som kan komme tilbake fra roten etter svært lave temperaturer, faktisk så lavt som -15 til -20 grader celcius. Derfor er det ikke uvanlig å finne denne planten i hager så langt nord som De britiske øyer og i noen tilfeller også i Skandinavia.


== Eksterne lenker ==
(en) japansk fiberbanan i Encyclopedia of Life 
(en) japansk fiberbanan i Global Biodiversity Information Facility 
(en) japansk fiberbanan hos NCBI 
(en) japansk fiberbanan hos The International Plant Names Index 
(en) japansk fiberbanan hos Tropicos 
(en) Kategori:Musa basjoo – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Musa basjoo – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Musa basjoo – detaljert informasjon på Wikispecies
Danny Galbraith

Daniel James «Danny» Galbraith (født 19. august 1990 i Galashiels, Skottland) er en skotsk, profesjonell fotballspiller, som for tiden spiller for Skotsk Premier League-klubben Hibernian.


== Klubbkarriere ==


=== Manchester United ===
Galbraith startet sin karriere hos Hearts, før han signerte for Manchester United på sin 16-årsdag, da han var blitt gammel nok til å signere en profesjonell arbeidskontrakt. I hans første sesong i klubben var Galbraith en del av det laget som nådde finalen i cupen for ungdomslag (FA Youth Cup). Utviklingen hans som fotballspiller ble forhindret av en rekke skadeavbrekk, og han fikk derfor heller ikke noen opptreden på førstelaget til Manchester United. Han opplevde skader både i ankelen, kneet og i lysken, og den siste skaden forhindret ham fra å spille fotball i hele ti måneder.


=== Hibernian ===
Etter at Galbraith ble fristilt av Manchester United i 2009, signerte han for Hibernian på en toårskontrakt. Han fikk sin seniordebut i en 2–1-seier over St. Mirren i åpningen av 2009–2010-sesongen, da han kom inn som innbytter for Paul Hanlon. Galbraith la opp til vinnermålet i kampen ved å sende en krosspasning, som Abdessalam Benjelloun headet i nettet.Galbraith scoret sitt første mål i en seniorkamp den 27. januar 2010, da han skjøt et lavt skudd under Artur Boruc i avslutningsminuttene i en kamp på Celtic Park, som gav Hibernian en 2–1-seier i ligaen over Celtic. Galbraith beskrev målet som et "øyeblikk for livet", og det gjorde slitet i alle opptreningsperiodene etter skader verdifullt. Til tross for dette svært verdifulle bidraget spilte Galbraith bare i to kamper til denne sesongen, og i begge kampene kom han inn som innbytter. Manager John Hughes kommenterte at han ikke ville sette inn ungguttene uten at han følte at de var klare for det.Galbraith skrev under på en ny kontrakt med Hibernian, nå under ledelse av Colin Calderwood, i februar 2011.


== Landslagskarriere ==
Galbraith representerte Skottland U17, men opplevde en rekke skader, som satte karrieren hans flere hakk tilbake. Han ble uttatt som reserve for Skottlands U21-lag i februar 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Danny Galbraith – UEFA 
(en) Danny Galbraith – Transfermarkt 
(en) Danny Galbraith – Soccerbase.com 
(en) Danny Galbraith – Soccerway 
(en) Danny Galbraith – FBref
Skavøypoll Idrettslag

Skavøypoll Idrettslag (stiftet i 1978) er et idrettslag fra Skavøypoll i Vågsøy, Sogn og Fjordane, som driver med fotball, håndball, klatring, turn og idrettsskole. A-laget i fotball spiller i 4. divisjon.


== Tabell 2013 ==
 Dale rykket opprinnelig ned i 5. divisjon i 2012, men beholdt plassen da Saga ikke stilte lag.Kilde: fotball.no


== Kjente utøvere ==
Børre Steenslid, fotball
Peter Orry Larsen, fotball
Erik Sandal, fotball
Rune Solvang, fotball
Jøran Rise, fotball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Grusomhetens Teater

Grusomhetens Teater produserte sin første forestilling i samarbeid med Trøndelag Teater i 1989, og ble etablert som selvstendig gruppe i 1992. Teaterets leder er skuespiller og regissør Lars Øyno. I 2002 fikk de støtte fra Norsk kulturråd til å starte en egen scene i Hausmanns gate 34 ved nedre del av Akerselva.


== Reteatralisering ==
Grusomhetens Teater har hentet inspirasjon fra Antonin Artauds visjoner om fysisk teater, hvor kroppens musikalske bevegelser, pust og ansiktsuttrykk er handlingen, slik Artaud ønsket å vekke den naturlige livskraft som tekstteateret har glemt, såkalt reteatralisering.


== Forestillinger ==
Siden starten og frem til 2014 har teateret produsert 22 forestillinger. En av teaterets største suksesser har vært Henrik Ibsens operalibretto Fjeldfuglen, som teateret har skrevet seg inn i teaterhistorien med gjennom sin urframføring av stykket i 2009, nøyaktig 150 år etter at det uferdige manuskriptet ble forfattet.
Senere tok teatret også opp "Svanhild", som er en tidlig prosaversjon av versedramaet Kjærlighedens Komedie, også dette en verdenspremiere på et Ibsen-drama. Stykket ble også fremført på Teater Ibsen i Skien under Ibsen Awards i april 2016, under Platonov International Arts festival i Voronesz i Russlad i mai, og i Tokyo i september samme år.
I januar 2016 spilte de "What a Glorious day", som er et stykke om maleren Bendik Riis under Ashirwad International Theatre festival i Bihar - India.  Forestillingen "Lament" fra 2015 ble spilt i Gøteborg i januar 2016. På deres egen scene, Hausmania i Oslo, holdt teaterensemblet i slutten av 2016 premiere på musikkteaterforestillingen Proud Cloud, sammen med 11 europeiske jazzmusikere.


== Litteratur ==
Grusomhetens teater. no: Grusomhetens teater. 2014. 


== Eksterne lenker ==
Grusomhetens Teater
Nanset Idrettsforening

Nanset Idrettsforening (stiftet 15. juli 1919) er et idrettslag fra Nanset i Larvik, Vestfold, som driver med fotball, skiidrett og sykling. Klubben arrangerer hvert år grusrittet Farrisrunden, som avholdes rundt Farrisvannet.


== Fotball ==
I 1997 slo fotballavdelingen i klubben seg sammen med samme avdeling i Halsen Idrettsforening og dannet toppfotballsatsingen Fotballklubben Larvik. Satsingen førte til 4 sesonger i Toppserien for kvinner, før samarbeidsklubben ble lagt ned i 2010.


=== Kvinner ===
A-laget i fotball for kvinner spilte 2022-sesongen i 2. divisjon.


=== Menn ===
A-laget i fotball for menn spilte 2022-sesongen i 6. divisjon.

1 Tjølling rangeres foran Arnadal på tabellen med årsak i at Arnadal har uteblitt fra terminfestet kamp mot Flint 3.


== Kjente utøvere ==
Marit Fiane Christensen, fotball


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(no) Nanset Idrettsforening – Norges Fotballforbund 
Nanset Fotball
Nanset Ski
Nanset Sykkel
Klyve Idrettslag

Klyve Idrettslag (stiftet i 1973) er et idrettslag fra Klyve i Skien, Telemark.


== Fotball ==
A-laget i fotball spiller i 2011 i 4. divisjon. Klyve rykket egentlig ned til 5. divisjon i 2010, men fikk tilbudt plass siden Urædds andrelag ikke stilte.


=== Tabell ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Askar Akajev

Askar Akajevitsj Akajev (kirgisisk Аскар Акаевич Акаев; født 10. november 1944) er en kirgisisk politiker. Han var president for landet fra 1990 til 2005, da han ble avsatt i den såkalte Tulipanrevolusjonen. Han var den første presidenten i det selvstendige Kirgisistan.
Akajev ble sett på som en liberal leder i begynnelsen, men etter hvert viste han flere autoritære trekk. Etter at han hadde hatt makt noen år, begynte folk å klage på offentlig korrupsjon og valgfusk.
24. mars 2005 måtte Akajev flykte fra landet etter at demonstranter hadde stormet kontorene hans i hovedstaden Bisjkek, og 4. april sa han offisielt fra seg presidentvervet i en underskriftsseremoni i Moskva.


== Besøk i Norge ==
Akajev var på offisielt besøk i Norge 27. og 28. november 2003. Besøket ble innledet i Trondheim, hvor miljøvernminister Børge Brende var vert og vannkraft og energi var sentrale temaer. De besøkte blant annet Bratsberg kraftstasjon og NTNU. Dagen etter besøkte han Oslo, hvor statsminister Kjell Magne Bondevik var vert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kirgisistans president besøker energimiljø og kulturminner i Trondheim - Pressemelding
Tore Johnsen (friidrett)

Tore Johnsen (født 5. mai 1961 i Gjøvik) er en norsk friidrettsutøver som ble norsk mester i sleggekast i 1984.Johnsen deltok i Sommer-OL 1984 i Los Angeles, men ble utslått i kvalifiseringen. Johansen tok sølv i slegge-NM i 1983 og bronse i 1980 og 1982. Han representerte Brandbu Idrettsforening fram til 1981, fra 1982 representerte han Minerva og Lillestrøm. Han satte personlig rekord i Lillestrøm 14. juli 1984 med et kast på 73,86, per juni 2012 fortsatt det lengste sleggekast av en nordmann oppnådd i Norge, 60 cm bak Richard Olsens daværende norske rekord. Etter 1984-sesongen trappet han ned og deltok mer sporadisk, men passerte 70 m også i 1985 under et stevne i El Paso, Texas, hvor han studerte ved University of Texas at El Paso i perioden 1982-1986.
I studietiden i USA vant han tre NCAA amerikanske studentmesterskap i vektkast (1982, 1984 og 1985). Han satte verdensrekorder i denne øvelsen med 22,95 utendørs i 1983 og 23,94 innendørs i 1984. Han har fortsatt den gjeldende norske rekorden i øvelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tore Johnsen – Olympedia 
(en) Tore Johnsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tore Johnsen – World Athletics
Gabriel Tarde

Jean-Gabriel Tarde (født 12. mars 1843 fra Sarlat i Dordogne, død 13. mai 1904) var en fransk filosof, sosiolog og jurist. 


== Liv og virke ==
Tarde studerte juss i Toulouse og Paris. Fra 1869 til 1894 arbeidet han som dommer i og rundt Sarlat, fra 1875 som forhørsdommer (juge d'instruction). I 1890 etablerte Tarde seg som en betydelig rettsteoretiker og sosialfilosof gjennom publiseringen av de to avhandlingene La Philosophie pénale og Lois de l’imitation. Fra 1894 var han direktør for kontor for kriminalstatistikk under det franske justisdepartementet. Fra 1900 til sin død var han professor i moderne filosofi ved Collège de France.
Tarde var en pioner innenfor kriminologien og en sentral kritiker av Cesare Lombrosos kriminalantropologi. Overfor Lombroso markerte Tarde seg med en sterkere sosiologisk orientering i synet på kriminalitet. Han ble en sentral skikkelse innenfor "den franske skole" i kriminologien og en regelmessig bidragsyter i denne skolens tidsskrift Archives d’anthropologie criminelle, som han også en periode var medredaktør av.
Tarde stod også i markert opposisjon til Emile Durkheims sosiologi. I Les Lois de l'imitation fra 1890 presenterte Tarde en sosialteori som på mange måter stod i opposisjon til Durkheims tenkning. Et av stridsemnene var spørsmålet om det sosiale feltet burde forstås som et autonomt område, eller, slik Tarde mente, best kunne tilnærmes i sosialpsykologiske termer. Det var Durkheims tenkning som kom til å få hegemoni i fransk sosiologi. 
Tarde var i motsetning til Durkheim ikke skoledannende, men han kom til å bli "gjenoppdaget" av den franske filosofen Gilles Deleuze, og i senere tid av Bruno Latour. Fra 1990-tallet snakkes det om en Tarde-renessanse.


== Sentrale verk ==
La criminalité comparée (1890)
Les lois de l'imitation (1890)
Monadologie et sociologie (1893)
Fragment d'histoire future (1896) (roman)
Les lois sociales. Esquisse d’une sociologie (1898)
L'opinion et la foule (1901)


== Referanser ==