jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alf Storelvmo

Alf Ole Storelvmo (også skrevet Alv Storelvmo) (født 7. februar 1938, Sørreisa, død 15. mai 2014 samme sted) var en norsk kombinert- og langrennsløper. Han representerte blant annet Sørreisa Skilag, BUL, Mo Skilag. Han ble norsk mester på 15 km for BUL i 1962 og på 3 x 10 km stafett for BUL i 1961, 1962 og 1970. I 1961 og 1962 gikk han sammen med Arne Jensen og Ingmund Holtås, i 1970 med Odd Martinsen og Lorns Skjemstad. Han tok også i 1965 sammen med lagkameratene Arild Brygghaug og Ingmund Holtås sølv på 3 x 10 km stafett for Mo Skilag. De var bak Sjårdalen, men foran Engerdal Sportsklubb. Han vant Monolittrennet i 1963 i Frognerparken foran Harald Grønningen. Han vant også i 1963 et internasjonalt renn i Ner-Gruben i Mo i Rana over 20 km foran verdenseneren da, Ragnar «Føllinge» Persson.
Han vant Reistadløpet fra Setermoen til Bardufoss i 1974.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Samarbeidsteknologi

Samarbeidsteknologi refererer til programapplikasjoner som brukes for å gjøre deling av prosjektrelatert informasjon mellom geografisk adskilte medlemmer av et kreativt prosjektteam mer effektiv. Disse programmene blir ofte benyttet gjennom bruk av web-baserte plattformer.
Uttrykket «samarbeidsteknologi» ble opprettet i 2003, da 7 britiske leverandører gikk sammen og opprettet Network for Construction Collaboration Technology Providers (NCCTP). Dette ble gjort for å promotere fordelene ved bruk av samarbeidsteknologier i arkitekt-, ingeniør- og konstruksjonsrelaterte teknologier.


== Referanser ==


== Se også ==
Gruppevare
Skjonghelleren

Skjonghelleren er en stor hule på Valderøy i Møre og Romsdal. Hulen er en av de største på vestlandskysten. Skjonghelleren, har en 38 meter høy åpning der dråpefallet går skrått nordvest-over i forhold til dybden på helleren som går rett øst-vest. Åpningen målt på skrå langs dråpefallet er 35 meter vid. Fra midt i opningen og rundt 30 meter innover skråner hellergulvet sterkt mot nordvest, og det er fullt av steiner og blokker. Innenfor her ligger en liten avsats hvor hellergulvet blir mer plant i både lengde- og bredderetning og her befinner selve hovedrommet i helleren seg, 32 meter langt og 7–8 meter bredt, smalnende innover med en stadig minkende takhøyde. Fra dette «rommet» fortsetter helleren innover i en lav tunnel hvor høyden bare er rundt én meter til å begynne med, noe mer lengre innover. Samlet dybde på helleren er 140 meter.
I de ytre delene av hulen er det inntil cirka 20 meter løsmasse i bunnen, der det er mulig å se mange lag med istidsavsetninger. Her finnes også knokler av dyr og fugler, opptil 30 000 år gamle, noe som gjør dette til et av de eldste forekomstene av faunamateriale i landet. Alkekonge og polarlomvi er de mest tallrike artene.
Det er funnet rester av seler i hulen. Den meste sannsynlige forklaringen er at selene er blitt drept av isbjørn, og at fjellrev siden har dratt knoklene inn i hulen. Havnivået har også vært høyere enn idag. En alternativ forklaring er at dette kan være de eldste menneskespor i Norge, men det er ikke funnet uomtvistelige bevis på slik aktivitet i form av steinartefakter eller lignende. Påstandene om så gammel bosetning er derfor svært omstridt. Derimot bærer hulen spor av flittig bruk i eldre jernalder, som har gitt rike funn av redskaper, ildsteder og bein av fisk, vilt og husdyr.


== Litteratur ==
E. Larsen m.fl. (1987). «Cave stratigraphy in western Norway; multiple Weichselian glaciations and interstadial vertebrate fauna» (PDF). Boreas. 16: 267–292. ISSN 0300-9483. «Skjonghelleren». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Stephen Wiltshire

Stephen Wiltshire (født 24. april 1974 i London i England) er en arkitektonisk kunstner som har blitt diagnostisert med autisme eller autistisk savant. 
Wiltshire er mest kjent for sin enestående evne til å tegne et  nøyaktig bilde av et landskap etter å ha sett det bare én gang. Han studerte billedkunst og tegning ved City & Guilds Art College. Hans mange arbeider er populære over hele verden. Wiltshire var stum, og i en alder av tre år ble han diagnostisert som autist. Samme året døde hans far i en motorsykkelulykke. I en alder av fem år ble Stephen sendt til Queensmill School i London der han uttrykte sin interesse for tegning og maleri. 
Wiltshire begynte å kommunisere gjennom sin kunst. I en alder av åtte år begynte han å tegne imaginære bylandskaper og biler. Hans lærere oppmuntret hans tegning og med deres hjelp lærte Wiltshire å snakke i en alder av fem år. I 1987 ble Wiltshire del av et BBC-program kalt The Foolish Wise Ones. En samling av hans tegninger og malerier ble utgitt samme år. 
Mellom 1995 og frem til Wiltshire ble uteksaminert i 1998, deltok han på City and Guilds of London Art School i Lambeth i Sør-London. Etter å ha tatt korte helikopterturer over byene har han klart å tegne Roma, Hongkong, Frankfurt am Main, Madrid, Dubai, Jerusalem og London på enorme lerreter, dette bare etter å ha sett byene ovenfra i en kortere periode. 
I 2006 ble Stephen Wiltshire utnevnt til medlem av Order of the British Empire for sin innsats for britisk kunst. I september 2006 åpnet Stephens eget galleri i Royal Opera Arcade, Pall Mall, London. 15. februar 2008 ble han av ABC News tildelt tittelen «Person of the Week». Stephens arbeider har vært gjenstand for mange TV-dokumentarer i årenes løp. Nevrologen Oliver Sacks skriver om ham i kapittelet «vidunderbarn» i sin bok. Wiltshire har selv publisert flere bøker. Den tredje boken hans Floating Cities havnet på Sunday Times' bestselgerliste. 
I juli 2009 ble Wiltshire utnevnt til ambassadør for Children's Art Day i Storbritannia. Arbeidene hans er nå populære over hele verden. Blant nyere prosjekter er tegning av den australske byen Sydney. Under en auksjon da han besøkte Bermuda National Gallery, brøt salget av Wiltshires tegninger av Hamilton City alle daværende prisrekorder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stephen Wiltshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stephen Wiltshire – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stephen Wiltshire på Internet Movie Database
Uilleann pipes

Uilleann pipes [ˌɪlənˈpaɪps] (av irsk uilleann [ˈiːlʲən̪ˠ] «albue» og engelsk pipes, på irsk píoba uilleann) er en tradisjonell irsk sekkepipe. Navnet «albuepiper» kommer av at sekken får luft fra en blåsebelg som er festet til albuen og hofta, mens for de fleste sekkepipetypene blåses sekken opp med luft fra lungene.


== Historie ==
De første godt dokumenterte sekkepipene fra Irland er nærmest identiske med de highland pipes som fremdeles brukes i Skottland. Disse kalles på irsk píob mhór («stor pipe»). 
Det tidligste overleverte uilleann pipes stammer fra andre halvdel av 1700-tallet. Dateringen er ikke helt sikker, for det er først i den senere tid forskningen på den historiske utviklingen er kommet i gang. Den formen som er vanlig nå ble utviklet rundt 1760–1780 og har endret seg lite siden. Instrumentet ble kalt union pipes i den første tiden, irish pipes har også vært brukt.


== Beskrivelse ==
Klangen er rundere og volumet mye lavere enn den høye, skarpe lyden til den skotske great highland bagpipe, så instrumentet kan spilles innendørs.
Uilleann pipes spilles nesten alltid sittende. Blåsebelgen plasseres under høyre arm; under venstre sitter sekken. De tre dronene (basspipene) legges i fanget og kan sjaltes inn- eller ut ved hjelp av en ventil. I tillegg finnes såkalte regulators, vanligvis tre. Disse fungerer på samme måte som orgelpiper, dvs at de ikke gir fra seg lyd før musikeren trykker ned en klaff. Regulatorens klaffer betjenes med høyre hånds tommel eller håndkant og produserer akkorder. Melodipipen, som kalles chanter, er utstyrt med et dobbelt rørblad og har et toneomfang på to oktaver; den høyeste oktaven nås ved å «overblåse», altså øke lufttrykket. Enden på melodipipen hviler mot spillerens lår, bortsett fra når de dypeste tonene spilles. Stakkatospill kan oppnås ved at utøveren dekker åpningen av chanteren med låret, og så bare åpne og lukke de nødvendige gripehullene. Lukkes et gripehull før neste åpnes får man en stakkatovirkning fordi lyden dør bort når luftstrømmen stenges av.
Instrumentet stemmes oftest i D, men det finnes også såkalte «flat-pitched pipes», en fellesbetegnelse på sett stemt i ciss, c, h (B) og b (B♭).  
Å håndtere blåsebelg, sekk, chanter, regulatorer og droner krever en finstemt koordinasjon av arm-, hånd og fingerbevegelser, så uilleann pipes er sannsynligvis den vanskeligste sekkepipetypen å beherske. Til gjengjeld er det nok også den musikalsk mest uttrykksfulle.
Uilleann pipes blir hovedsakelig framstilt i mørk afrikansk grenadill eller svart ibenholt.


== Litteratur ==
Brian. E. McCandless. “The Pastoral Bagpipe” Iris na bPiobairi  17 (våren 1998), 2: s. 19-28.
O'Farrell's Treatise on the Irish Bagpipes (The Union Pipes) 1801


== Eksterne lenker ==
Seamus Ennis spiller et full set
(en) Den irske sekkepipeforeningen Na Píobairí Uilleann
(en) Amatøropptak med uilleann pipes Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
(en) 'Tools of the Trade' - Intervju med Liam O'Flynn om uilleann pipes Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine.
(en) A rough guide to the history of the Uilleann (Irish) Pipes Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine.
Info Norden

Info Norden er Nordisk ministerråds informasjonstjeneste for privatpersoner og foretak som ønsker å arbeide, flytte, studere, reise eller etablere seg i Norden.
På nettsidene til Info Norden finnes informasjon om alt fra pensjonssystem, sykeforsikring, utdanningssystem, til det å søke jobb, skatter og regler for foreldrepenger i de fem nordiske landene. Informasjonen finnes på de skandinaviske språkene samt islandsk og finsk.
Via webportalen kan man også stille spørsmål direkte til Info Nordens nasjonale medarbeidere som hjelper til med å finne den rette informasjonen og henvise videre til de rette myndigheter.
Info Norden spiller en viktig rolle i Nordisk ministerråds arbeid med eliminering av grensehindre mellom de nordiske landene. Info Norden identifiserer og analyserer slike problemer og slike brister på informasjon som privatpersoner og foretak kan støte på når de forflytter seg i Norden. Problemene rapporteres videre til Nordisk ministerråd.
Info Norden startet i 1998 som en telefontjeneste. I 2002 lanserte man en webportal som retter seg til både privatpersoner, foretak og myndigheter.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Emma Gad

Emmarenze Henriette Margrethe Gad (født Emmarenze Henriette Margrethe Halkier 21. januar 1852 i København, død 8. januar 1921) var en dansk forfatter og dramatiker, som for ettertiden er mest kjent som forfatter til etiketteboken Takt og Tone (1918).
På initiativ av Emma Gad ble fagforbundet Danske Dramatikere med det formål å ivareta dramatikernes opphavsrett grunnlagt 9. mars 1906.
Emma Gads skuespill finnes bevart i Dramatisk Bibliotek på Det Kongelige Bibliotek. Hun mottok fortjenstmedaljen i gull. Emma Gad var gift med kontreadmiral Urban Gad og foreldre til filmregissøren Peter Urban Gad.


== Bibliografi (utvalg) ==
1918 – Takt og Tone: hvordan vi omgaas
1913 – Ægtestand : med Forspillet De unge Drømme
1911 – Barnets Ret : Skuespil i tre Akter (omarbeidelse av Aabent Visir)
1908 – Fruens Politik : Lystspil i 3 Akter (sammen med Urban Gad)
1908 – Guldfuglen : Lystspil i fire Akter
1906 – Den mystiske Arv : Lystspil i tre Akter
1903 – Vort hjem
1903 – Gadens børn : fire Optrin af Hovedstadslivet
1901 – Teater-Bogen (sammen med Albert Gnudtzman)
1900 – Dydens belønning : Lystspil i fire Akter
1900 – Det forløsende Ord : en Dagligstue-Scene
1898 – Aabent Visir : Skuespil i tre Akter
1895 – Rørt Vande : Lystspil i tre Akter
1894 – Et Forspil : Skuespil i to Akter
1893 – Tro som Guld : Lystspil i fire Akter
1891 – I veldædigt Øjemed : Lystspil i fire Akter
1890 – En Advarsel : Lystspil i en Akt
1890 – Et Sølvbryllup : Lystspil i tre Akter
1889 – Fælles Sag : Lystspil i 3 Akter
1888 – Et Stridspunkt : Skuespil i 2 Akter
1886 – Et Aftenbesøg : dramatisk Situation


== Bøker og artikler med tilknytning til Emma Gad (utvalg) ==
2005 – Alle tiders Emma Gad av Mette Winge
2000 – Handskemoral - Noras systrar : nordisk dramatik och teater 1879-99 av Margareta Wirmark
1992 – Fru Emma Gad av Bjarne Kildegaard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emma Gad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emma Gad på Internet Movie Database 
(da) Emma Gad på Filmdatabasen 
(da) Dansk Kvindebiografisk Leksikon
(da) Emmagad.dk
(da) Tale til kommende generasjoner, spilt inn på grammofon den 21. september 1913 av Emma Gad
(no) Emma Gad hos Bibsys
(da) Kvinden før og nu hos Wikisource
Kommuner i departementet Charente

Dette er en liste over de 404 kommunene i departementet Charente i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike. Per 1. januar 2021 er antall kommuner redusert til 365.

(CAA) Communauté d'agglomération du Grand Angoulême, dannet i 2000.
Kommuner i departementet Aisne

Dette er en liste over de 816 kommunene i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 799.

 (CASQ) Communauté d'agglomération de Saint-Quentin, dannet i 2000.
 (CAS) Communauté d'agglomération du Soissonnais, dannet i 2000.


== Tidligere kommuner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Département de l’Aisne (02) hos INSEE (fransk)
Heinrich III av Meißen

Heinrich III av Meißen, også kalt Heinrich den opplyste (1215–1288), var fra 1221 til 1288 Heinrich III markgreve av Meißen, Heinrich IV markgreve av Lausitz, landgreve av Thüringen og Pfalzgreve av Sachsen fra huset Wettin.


== Referanser ==
Rimjingang

Rimjingang er et nordkoreansk tidsskrift, publisert av Choi Jin-i, i samarbeid med Asia Press i Tokyo. Tidsskriftets journalister rapporterer i all hemmelighet innenfor Nord-Koreas grenser, og er vanlige mennesker, sivilister og flyktninger som har fått mediatrening i Kina, inkludert skjulte kamera, for å få tak i bilder. Målet er å bringe ut objektive nyheter til omverdenen om situasjonen i landet. Nyhetene smugles ut via Kina og blir trykket i Japan. Tidsskriftet kommer ut to ganger i måneden.
I 2010 publiserte tidsskriftet en video av en døende, skitten 23 pår gammel kvinne som lette etter mat i Nord-Korea, et bilde som fikk oppmerksomhet flere steder i verden. Hun er siden funnet død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rimjingang
(en) BBC News om Rimjingang's reportere
(en) NPR News
Liste over nordkoreanske aviser

Liste over nordkoreanske aviser

Chongnyon Jonwi
Rodong Sinmun
Minju Choson
Pyongyang Sinmun
The Pyongyang Times
Rimjingang (uoffisielt privateid tidsskrift, publisert i Japan)
Innstranda

Innstranda er en betegnelse på områdene mellom Alstad og Hopen langs Saltenfjorden, øst for sentrum av Bodø. Til Innstranda regnes også områdene rundt Soløyvatnet. Store deler av Innstranda er bydeler i Bodø, som bydelene Mørkved og Hunstad.


== Se også ==
Nordstranda


== Kilder ==
Gudbrandson, Terje (1992). Gårds- og slektshistorie for Innstranda. ISBN 8274160444.
Kongleglansvikler

Kongleglansvikler (Cydia strobilella) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
En ganske liten (vingespenn 10-14 millimeter), lyst rødbrun vikler. Forvingen har tre lyse tverrbånd.


== Levevis ==

Larven utvikler seg inne i kongler av gran (Picea abies), der den spiser på frøene og også på kjernen i konglen. Larveutviklingen tar ett år. Det ser ut til at rundt halvparten av sommerfuglene klekker som voksne etter ett år, mens den andre halvparten ligger over som pupper og først klekkes neste år. De voksne viklerne flyr i mai, mest om ettermiddagen.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt over hele Europa bortsett fra den sørøstligste delen, og finnes også i det nordlige Asia og Nord-Amerika.
I Norge finnes den nord til den sørlige delen av Nordland.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae – 570 europeiske arter inklusiv underarter (varianter), hvorav mange i Norge.
slekt glansviklere, Cydia Hübner, 1825
kongleglansviker, Cydia strobilella (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Svenska fjärilar, svenskspråklig nettressurs med bildegalleri: [1]
Cydia strobilella på UK Moths: [2]
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) kongleglansvikler i Encyclopedia of Life 
(en) kongleglansvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kongleglansvikler hos Artsdatabanken 
(sv) kongleglansvikler hos Dyntaxa 
(en) kongleglansvikler hos Fauna Europaea 
(en) kongleglansvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Cydia strobilella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cydia strobilella – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cydia strobilella – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Diana Barnato Walker

Diana Barnato Walker (født 15. januar 1918 i London, død 28. april 2008 i Surrey) var en britisk flyger og rytter. Hun var den første britiske kvinnen som brøt lydmuren. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Dianas far var den berømte racerbilsjåføren Woolf Barnato som var formann for Bentley Motors. Han var også et ledende medlem av racing-teamet deres. Fra veldig tidlig alder ble Diana interessert i å fly, og som 20-åring bestemte hun seg for å bli flyger. 
Hennes første flytrening var med Tiger Moth ved Brooklands Flying Club, flyplassen som ligger innenfor den berømte racerbanen i Surrey. Hun var naturlig begavet som flyger, og hun gjorde sin første solo-flytur etter bare seks timer med instruktør. Like etter utbruddet av den andre verdenskrig meldte Diana seg som frivillig til å bli sykepleier i det britiske Røde Kors.


=== Annen verdenskrig ===
I 1940 arbeidet Diana som sykepleier i Frankrike i de første månedene av den andre verdenskrig, og senere samme år kjørte hun ambulanse i London under blitzen. Tidlig i 1941 søkte hun om å bli en av de første kvinnelige pilotene i Air Transport Auxiliary (ATA). Diana ble innskrevet på ATAs Elementary Flying Training School på White Waltham den 2. november 1941. Der måtte hun gjennom en lang periode med intensiv flygeinstruksjon og mange tester før hun fikk fly sitt eget fly.
Etter at Dianas forlovede, major Humphrey Gilbert, omkom bak spakene på Spitfireflyet sitt (under en tur for moro skyld med en kvinnelig frivillig), giftet Diana seg med oberstløytnant Derek Ronald Walker i RAF den 6. mai 1944. Derek Walker deltok aktivt i stridsoperasjoner til han omkom 14. november 1945 under en flyving i dårlig vær med et Mustang-jagerfly mellom to britiske flyplasser.


=== Etterkrigstiden ===
Diana sverget på å aldri å gifte seg igjen etter Dereks dødsfall, og hun ble i stedet elskeren til den allerede gifte amerikanske piloten Whitney Straight som i enkelte perioder var bosatt i England under krigen. Paret fikk sønnen Barney Barnato Walker sammen, i 1947.
Etter krigens slutt fortsatte Diana å fly og hun tok kommersielt flysertifikat. I mange år var hun frivillig pilot i Women's Junior Air Corps (WJAC), senere Girls' Venture Corps, som ga flyreiser til interesserte tenåringsjenter for å oppmuntre dem til å velge en karriere innen luftfart.
Den 26. august 1963 fløy Diana flyet English Electric Lightning T4 til Mach 1,65 (mer enn 2000 km/t), og dermed ble hun den første britiske kvinnen som brøt lydmuren. Dermed satte hun også en egen hastighetsrekord i verden for kvinner. Kort tid etter at hun satte denne rekorden, ble hun diagnostisert med kreft, og hun gjennomgikk tre kreftoperasjoner. Diana Barnato Walker ble tildelt Order of the British Empire i 1965 for sin virksomhet i britisk luftfart, og hun ble medlem av Royal Aeronautical Society. Hun døde 28. april 2008, 90 år gammel.


== Referanser ==
Granbarkglansvikler

Granbarkglansvikler (Cydia pactolana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 12-15 millimeter), mørkbrun vikler. Forvingen har tre buede, hvite tverrbånd. Bakvingen er like mørk som forvingen.


== Levevis ==
Larvene minerer i barken på gran (Picea abies). Larveangrepene kan sees ved at kvae flyter ut.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i sør, og i det nordlige Asia.
I Norge er den bare kjent fra områdene rundt Oslofjorden.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae – 570 europeiske arter inklusiv underarter (varianter), hvorav mange i Norge.
slekt glansviklere, Cydia Hübner, 1825
granbarkglansviker, Cydia pactolana (Zeller, 1840)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Svenska fjärilar, svenskspråklig nettressurs med bildegalleri: [1]
Cydia pactolana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) granbarkglansvikler i Encyclopedia of Life 
(en) granbarkglansvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) granbarkglansvikler hos Artsdatabanken 
(sv) granbarkglansvikler hos Dyntaxa 
(en) granbarkglansvikler hos Fauna Europaea 
(en) granbarkglansvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Cydia pactolana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cydia pactolana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
AeroGal

AeroGal er et flyselskap i Ecuador som ble grunnlagt i 1986. De flyr innenriks i Ecuador, blant annet til Galápagosøyene, og internasjonalt til New York og Bogotá. 


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Avianca Ecuador – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Friedrich III av Meißen

Friedrich III av Meißen, også kalt Friedrich den strenge og Friedrich den trofaste (Freundholdige) (født 14. desember 1332 i Dresden, død 21. mai 1381 i Altenburg) var landgreve av Thüringen og markgreve av Meißen fra 1349 til 1381.


== Referanser ==
Fotballklubben Bodø/Glimt i 1996


== Tabell ==
Kampen mellom Vålerenga og Kongsvinger endte opprinnelig 1-1,men ble satt til 0-0 og Kongsvinger tildelt alle poengene[1]


== Kamper ==


=== Seriekamper ===


=== Norgesmesterskapet i fotball ===


== Spillerstatistikk ==


== Overganger ==


== Rekruttlag ==


=== 3. divisjon - avdeling 16 ===
Mal:3. divisjon 1996 avdeling 16 tabell


== Referanser ==


== Kilder ==
Øyvind Steen Jensen (1996). «Sammenbitt». Bladet Fotball (2): 37-39. 
Mike Hammond (1997). The European Football Yearbook 1997/98. Storbritannia: Sports Projects Limited. s. 723. ISBN 0946866422.