jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Per Nordan

Per Nordan (født 27. mai 1900, død 23. april 1984) var en norsk arkitekt. Han var sønn av arkitekten Victor Nordan og sønnesønn av arkitekten Jacob Wilhelm Nordan. Han var også far til en arkitekt kalt Jacob Wilhelm Nordan (f. 1937).Nordan ble utdannet ved Norges tekniske høgskole i 1922 og foretok studiereiser til flere europeiske land. Han arbeidet ved sin fars arkitektkontor før han i 1924 reiste til USA. Etter hjemkomsten i 1926 arbeidet han i kompaniskap med faren, som døde i 1933. Senere drev han for seg selv.
Mange av Nordans oppdrag er nybygg og utvidelser ved forskjellige sykehus over store deler av landet. Ellers tegnet han leiegårder, villaer og forskjellige næringslokaler. På Bjølsen i Oslo stod han bak en stor busshall med garasjer og bensinstasjon. Denne stod ferdig like før krigen, og ble under krigen brukt av tyskerne og utsatt for sabotasje. I dag er det idrettshall og butikker i lokalene, som er omgitt av en studentby der det tidligere var garasjer. Mot 1960-tallet tegnet Nordan tre små kirker i Land og Gjøvik.


== Verker i utvalg ==
Utvidelse av St. Josephs hospital, Fredrikstad (1936)
Utvidelser av St. Josephs hospital, Porsgrunn (1930–31 samt 1939, gjennomført 1953)
Martina Hansens Hospital, Bærum (fullført 1936, sammen med Victor Nordan)
Leiegård, Grønlandsleiret 47, Oslo (1936)
Kontor- og forretningsbygg, Fridtjof Nansens plass 5 og 6, Oslo (1937; fasader tegnet av Arnstein Arneberg og Magnus Poulsson)
Apalgården, Apalveien 60, Oslo (1939)
Utvidelse av Stensby sykehus, Eidsvoll (1939; betjenningsboliger 1956)
Bussgarasjen på Bjølsen, Moldegata 7 (oppr. nr. 1),  Oslo (1940; i dag idrettshall)
Utvidelse av Rikshospitalet, Pilestredet 32 (1936–1940-tallet, sammen med Karl Grevstad)
Utvidelse av Larvik sykehus (1939 samt ca. 1970 sammen med sønnen Jacob Wilhelm Nordan)
Utvidelser ved fylkessykehusene i Gjøvik og Lillehammer (1949–50)
Tomannsbolig, Strømsborgveien 53A–B
Vølstad kirke, Nordre Land (1959)
Nytt bygg for Porsgrunn Lutherske Sykehus (ferdigstilt 1960)
Bråstad kirke, Gjøvik (1963)
Landåsbygda kirke, Søndre Land (1965)
		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon
Arne Gunnarsjaa (1999). Arkitekturleksikon. Oslo: Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1. 
Inger Berset, red. (1950). Studentene fra 1918. Oslo. s. 292. 
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1946). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1945. Oslo: Fredhøi. 
Harald Bache Bystrøm (1992). På helsa løs: Porsgrunnsykehusene gjennom 200 år. Porsgrunn komunne.
Henry Bucher

Henry Bertram Bucher (født 9. februar 1864 i Christiania, død 29. oktober 1944 i Oslo) var en norsk arkitekt.
Etter undervisning hos Ludvig Haslund og August Tidemand studerte Bucher ved Kunst- og håndverksskolen i Kristiania og deretter ved Berlins kongelige tekniske høyskole.
Han etablerte praksis i Kristiania i 1887 og har tegnet en rekke bygårder der, ikke minst på vestkanten, samt villaer i det som den gang var Aker. Han hadde også oppdrag i Stavanger, Bergen, Fredrikstad og Voss, og har dessuten etterlatt seg en rekke kirker. Byggene har gjerne et monumentalt preg og henter inspirasjon fra forskjellige stilarter (historisme). Som mange arkitekter tegnet han også sin egen bolig, Villa Primavera på Bestum i Oslo.


== Verker i utvalg ==
Huitfeldts gate 14-16B, Oslo (1887)
Riddervolds gate 2, Oslo (1889–90)
Huitfeldts gate 33, Oslo (1890)
Permanenten, Bergen (1891)
Hammerfest kirke (1891, brent 1944)
Sjåstad kirke, Lier (1896)
Turnhallen, St. Olavs gate 25, Oslo (1897–1901; ødelagt av brann innvendig 1988, men fasaden er bevart)
Victoria Hotel, Stavanger (1900)
Pleymgården, Akersgata 11, Oslo (1906)
Riksarkivets magasintilbygg (nå del av Nasjonalmuseet), Bankplassen 3, Oslo (1911)
Fredrikstad tollbod (1914–15)
Liabygda kirke, Stranda (1917)
Voss landsgymnas (1920)
Aas kirke, Vestre Toten (1921)
Oslo jernbanetollsted, Schweigaards gate 15, Oslo (1919–23, sammen med August Nielsen og Harald Sund)
Raufoss kirke, Vestre Toten (innviet 1939)
Kapp kirke, Østre Toten (innviet 1939)
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Ordener og utmerkelser ==
Henry Bucher ble slått til ridder av 1. klasse av den svenske Kungliga Wasaorden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tvedt, Knut Are, red. (2010). Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Bruun, Ole Daniel (2008). Arkitektur i Oslo (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1945-8. 


== Eksterne lenker ==
Artemisia.no
Norsk kunstnerleksikon
Angunn Handegard Trå

Angunn Handegard Trå (født 18. juni 1972) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Hun var varaordfører i Jondal kommune fra 2011 til 2015. 
Trå har vært kirkeverge i kommunen i 10 år, og jobber nå i Odda kirkelige fellesråd. 
Hun spiller altsaksofon i Hardanger Big Band. Hun er messekoordinator for Handverksmessa i Jondal som går av stabelen i slutten av juni annenhvert år (partallsår).


== Kilder ==
TV2s velgerguide; besøkt 8. mai 2013.
Hardanger Big Bands nettsted; besøkt 8. mai 2013.
Sigbjørn Hauge

Sigbjørn Hauge (født 11. juni 1960) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er varaordfører i Voss kommune fra 2007. Før dette hadde han vært åtte år i kommunestyret.
Hauge er ingeniør med Indre Hordaland jordskifterett som arbeidssted.


== Kilder ==
TV2s velgerguide; besøkt 8. mai 2013.
«Med godt grep om klubba», Hordaland 11. september 2011;  besøkt 8. mai 2013.
Edvard Johannes Stangeland

Edvard Johannes Stangeland (født 21. juni 1947) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er varaordfører i Austevoll kommune fra 2003. 


== Kilder ==
Informasjon på Austevoll kommunes nettsted; besøkt 8. mai 2013.
Sigmund Simmenes

Sigmund Simmenes (født 4. november 1945) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er varaordfører i Vaksdal kommune fra 2011.
Olav Turvoll

Olav Turvoll (født 24. september 1955) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er ordfører i Vik kommune, fra 2015. Før dette hadde han tre perioder bak seg i kommunestyret. Turvoll er agronom og bonde.


== Referanser ==
Arnstein Menes

Arnstein Menes (født 16. mars 1976) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han var varaordfører i Balestrand kommune fra 2011 til 2015. Han sitter også i fylkestinget i Sogn og Fjordane. En periode var han leder for hovedutvalget for samferdsel.
Menes arbeider fra 2009 som opptaksleder ved Høgskulen i Sogn og Fjordane. Han er utdanna adjunkt fra samme sted.


== Kilder ==
«Senterpartiet i Balestrand», Sogn Avis 25. august 2011; besøkt 8. mai 2013.
Ole Simen Nesdal

Ole Simen Nesdal (født 3. oktober 1970 i Systrand) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er varaordfører i Leikanger kommune fra 2011. Det er hans første periode som fast medlem i kommunestyret.
Nesdal er utdanna jordskiftekandidat. Fra 2006 arbeider han i Statens vegvesen.


== Kilder ==
«Senterpartiet i Leikanger», Sogn Avis 31. august 2011; besøkt 8. mai 2013.
TV2s velgerguide; besøkt 8. mai 2013.
Laura Kvamme

Laura Kvamme (født 18. mars 1961) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Hun er varaordfører i Sogndal kommune fra 2011. 
Kvamme er økonom av utdanning. Hun driver eget regnskapsfirma.
Kvamme er per 2012 visepreses (nestleder) i Det Kongelige Selskap for Norges Vel.


== Kilder ==
TV2s velgerguide; besøkt 8. mai 2013.
Norges Vels nettsted, oppdatering 18. juni 2012; besøkt 8. mai 2013.
Gunn Sande

Gunn Karin Sande (født 28. september 1960) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Hun er varaordfører i Selje kommune fra 2011. 
Sunde er energimontør og bonde.


== Kilder ==
TV2s velgerguide; besøkt 8. mai 2013.


== Eksterne lenker ==
(no) Gunn Sande hos Stortinget 
(no) Gunn Sande hos Norsk senter for forskningsdata
Musikkåret 1713

Musikkåret 1713 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1713.


== Hendelser ==
Grunnleggelsen av Académie Royale de Danse av kong Ludvig XIV av Frankrike.
Daniel Purcell blir organist ved St Andrews kirke, Holborn, London.
Francesco Bartolomeo Conti blir hoffkomponist for Habsburgerne i Wien.
Giuseppe Tartini fortalte at han dette året drømte at djevelen spilte på fiolinen hans, og at «Djevletrillesonaten» (Fiolinsonate i g-moll, B.g1) var et forsøk på å gjenskape det han hadde hørt i drømmen.
Antonio Stradivari lager Gibson Stradivarius.


== Klassiske musikk ==
Johann Heinrich Buttstedt – Musicalische Clavier-Kunst und Vorraths-Kammer
Louis-Nicolas Clérambault – Leandre et Hero (kantate)
François Couperin – Pièces de clavecin, bok 1
Georg Friedrich Händel – Utrecht Te Deum and Jubilate, Ode for the Birthday of Queen Anne


== Opera ==
Francesco Feo – L'amor tirannico, ossia Zenobia
Nicola Porpora – Basilio re d'oriente
Antonio Vivaldi – Orlando Furioso


== Fødsler ==
7. januar – Giovanni Battista Locatelli, italiensk operaregissører (død 1785)
13. februar – Domènech Terradellas, spansk komponist (død 1751)
Mars – Giammaria Ortes, komponist og universalgeni fra Venezia (død 1790)
12. mars (dåp) – Johann Adolph Hass, tysk klavikord- og cembalomaker (død 1771)
7. april – Nicola Sala, italiensk komponist og musikkteoretiker (død 1801)
3. april – Pierre Jélyotte, fransk operasanger (tenor) (død 1797)
3. oktober – Antoine Dauvergne, fransk fiolinist og komponist (død 1797)
12. oktober (dåp) – Johann Ludwig Krebs, tysk komponist (død 1780)
24. oktober – Marie Fel, fransk operasanger (død 1794)
10. desember – Johann Nicolaus Mempel, tysk musiker (død 1747)
Johan Henrik Freithoff, norskdansk fiolinist og komponist (død 1767)
ca. 1713 – Johannes Erasmus Iversen, dansk komponist (død 1755)
ca. 1713 – Robert Bremner, skotsk musikkutgiver (død 1789)


== Dødsfall ==
8. januar – Arcangelo Corelli, italiensk komponist og fiolinist (født 1653)
26. mars – Paul I. Esterházy de Galantha, fyrste og komponist (født 1635)
20. mars – Govert Bidloo, nederlandsk operalibrettist (født 1649)
14. april - Marcus Fronius, tysk teolog, poet og musiker (født 1659)
28. oktober – Paolo Lorenzani, italiensk komponist (født 1640)
31. oktober - Ferdinando de' Medici, mesen for musikk (født 1663)
Ludovico Roncalli, italiensk gitarkomponist (født 1654)
ca. 1713 – Stanisław Sylwester Szarzyński, polsk komponist (født ca. 1670)
Richmal Crompton

Richmal Crompton Lamburn (født 15. november 1890 i Bury, død 11. januar 1969 i Chislehurst) var en britisk forfatter, best kjent for sine 38 barnebøker om William, utgitt fra og med Just William og More William, begge i 1922. 


== Liv ==
Hun var datter av en prest og skolestyrer, og tok selv utdannelse som lærer ved Royal Holloway College i 1914. Hun underviste i klassiske fag inntil hun i 1923 fikk polio og måtte gi opp undervisningen. Hun var ugift, og aktiv i Suffragettbevegelsen. 


== Bøker ==
Selv om hun også skrev noen pikebøker og mer enn 40 bøker for voksne, er det fortellingene om William Brown som er hennes mest populære verk. William er 11 år gammel, gutteaktig skjødesløs og full av energi og virketrang. De 38 bøkene er stort sett novellesamlinger, og sjangeren er som regel situasjonskomedien. Den første fortellingen om William ble skrevet for et ukeblad for voksne, Home Magazine, i 1919, og fram til ca 1940 ble de fleste novellene skrevet for lignende voksenpublikum, og med en tvetydig målgruppe av barn og voksne. Familiebladet Happy Mag trykket fortellingene fra 1922 til 1940, og etter at dette bladet opphørte ble fortellingene skrevet for en mer entydig barnemålgruppe. Bøkene kom tettest inntil 1940, og sjeldnere fram til den siste utkom posthumt i 1970.
Serien om William er svært populær i England, er fremdeles i handelen, og det utgis også bearbeidede versjoner for yngre barn. Serien har vært filmet flere ganger: i 1940, 1947, 1948 og 1951; og det er laget tv-serier i 1956, 1962–63, 1977–78 og 1994. Den nyeste tv-serien kom i 2010.På norsk finnes romanen Euphemia Tracys oplevelser (1933), den første William-boka Bare William (1947), og en serie med 11 William-bøker utgitt av Gyldendal fra 1976 til 1979, oversatt av Olaf Coucheron.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richmal Crompton på Internet Movie Database 
(en) Richmal Crompton på AllMovie
Moriz von Kuffner

Moriz von Kuffner (født 30. januar 1854 i Ottakring, død 5. mars 1939) var østerriksk industrimann, kunstsamler, alpinklatrer og filantrop. Fra 1880-årene til tidlig 1910-tallet hadde han stor fortjeneste innen bryggeribransjen, og han ble en betydelig sponsor for Wiens sosiale og kulturelle liv og en mentor innen astronomi. Moriz von Kuffner ble tvunget til å selle sine østerrikske eiendeler og til å forlate Wien i 1938.
I 2006 ble hovedbelteasteroiden 12568 Kuffner oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Darthé, M. Ottakringer - Eine Unternehmensgeschichte unter besonderer Berücksichtigung der Eigentümerverhältnisse. LIT Verlag, Wien 2007. ISBN 978-3-8258-0499-2
Fischer, Katja. Jüdische Kunstsammlungen in Wien vor 1938 am Beispiel der Familie Kuffner. Universität Wien. M.Sc. Thesis, August 2008 Online PDF (tysk) Accessed 2009-05-31
Psilorítis

Psilorítis (gresk Ψηλορείτης) eller Ídi (gresk Ίδη), også kalt Ida, Idha, Idhi, Idi eller Iti, er med  2 456 meter det høyeste fjellet på Kreta i Hellas. I tillegg er fjellet det høyeste i Hellas ut fra primærfaktor. Fjelltoppen ligger i fjellområdet Ida eller Idi, i prefekturet Réthymno. Det ligger bare 35 kilometer fra Knossos og var i oldtiden brukt for å vinne ut gull, kobber og jern. Både Afrodite og Zevs ble dyrket her. Ifølge en legende fikk Zevs mat og husly her da han fremdeles var et spedbarn.
Ida er fire meter høyere enn Pákhnes, som er et fjell i Levká Óri («De hvite fjellene»).


== Referanser ==
Musikkåret 1613

Musikkåret 1613 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1613.


== Hendelser ==
15. februar – The Memorable Masque of the Middle Temple and Lincoln's Inn, skrevet av George Chapman og designet av Inigo Jones, blir oppført i Palace of Whitehall. Maskespillet har musikk av Robert Johnson.
20. februar – Francis Beaumonts The Masque of the Inner Temple and Gray's Inn blir oppført i Palace of Whitehall. Verket har musikk av Giovanni Coperario.
Monteverdi blir maestro di cappella ved Markuskirken, Venezia.


== Klassisk musikk ==
John Bull – God the father, God the son (oppført i bryllupet til prinsesse Elizabeth og Fredrik V av Pfalz).
John Cooper – Songs of Mourning: Bewailing the Untimely Death of Prince Henry
Nicholas Lanier – Maske... at the Marriage of... The Earl of Somerset
Luzzasco Luzzaschi – Seconda scelta delli madrigale a5, utgitt posthumt
Salamone Rossi – a collection of sinfonie og gagliarde
John Ward – The First Set of English Madrigals To 3. 4. 5. and 6. parts apt both for Viols and Voyces


== Opera ==
Giordano Giacobbi – Proserpina rapita


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
10. juli – Giulio Cesare Martinengo, italiensk komponist og lærer (født ca. 1564)
25. juli – Pomponio Nenna, italiensk komponist av madrigaler (født 1556)
18. august – Giovanni Artusi, italiensk musikkteoretiker og komponist (født ca. 1540)
8. september – Carlo Gesualdo, napolitansk fyrste, luttspiller og komponist (født 1566)


== Referanser ==
Terje Olav Olsson

Terje Olav Olsson (født 31. januar 1958) er en norsk fagforeningsleder. Han ble valgt til LO-sekretær på LO-kongressen i 2013.
Han startet arbeidslivet som lærling ved Hafslund i Oslo i 1977. Han ble klubbleder i bedriften i 1981.
I 1989 ble han leder i avdeling 58 av NEKF. Han ble tillitsvalgt på heltid fra 1990.
I 2001 ble han valgt til hovedkasserer i EL & IT Forbundet. 


== Kilder ==
www.frifagbevegelse.no: Terje O. Olsson først fra EL & IT i LOs ledelse
Trude Tinnlund

Trude Tinnlund (født 1. desember 1967) er en norsk fagforeningsleder. Hun ble valgt til LO-sekretær på LO-kongressen i 2013.
Hun har arbeidet fra 1989 til 1999 ved produksjonen i Peterson Emballasje. I 1999 ble hun heltidstillitsvalgt i bedriften. Fra 2002 frem til 2007 var hun klubbleder i bedriften, hun var samtidig de ansatte sin representant i konsernstyret. Siden 2008 har hun vært leder og tillitsvalgt på heltid i Fellesforbundet avdeling 851 Østfold.


== Eksterne lenker ==
Om Trude Tinnlund på LOs nettsider
The State (avis)

The State er en avis som kommer ut i Columbia i Sør-Carolina. Den eies av The McClatchy Company og distribueres i nesten hele delstaten. Med et daglig opplag på 106 053 og et søndagsopplag på 139 022 så er det Sør-Carolinas største avis.
Avisen ble grunnlagt 18. februar 1891. The State gis ut i fullformat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Enrico Battaglin

Enrico Battaglin (født 17. november 1989 i Marostica) er en italiensk profesjonell landeveissyklist. Hans største meritt er tre etappeseire i Giro d'Italia. 
Battaglin er ikke i slekt med den tidligere storsyklisten Giovanni Battaglin, som vant Giro d'Italia og Vuelta a España sammenlagt.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enrico Battaglin – ProCyclingStats 
(en) Enrico Battaglin – Cycling Archives 
(en) Enrico Battaglin – Cycling Quotient 
(en) Enrico Battaglin – CycleBase
Najran (provins)

Najran (arabisk: نجران; Naǧrān) er en provins sør i Saudi-Arabia som grenser til Jemen i sør, provinsen Ar Riyad i nord, Ash Shariqiyah i øst og 'Asir i vest. Den dekker et område på 119 000 km² og hadde et innbyggertall på 419 457 ved folketellingen i 2004. De fleste av innbyggerne er ismailitter. Najran er også navnet på administrasjonssenteret i provinsen. Mishaal bin Abdullah har siden 2009 vært guvernør i Najran. 
Najran er befolket av den mektige stammen Yam, som har bodd i regionen i hundrevis av år. I tillegg til beite dyrkes det hvete, hirse og frukt i oasene. 


== Guvernementer ==
Provinsen Najran er delt inn i åtte guvernementer (muhafazah). Folketallet ved folketellingen 28. april 2010 er oppgitt i parentes.

Al Khirkhir (4 015)
Badr Al Janub (11 117)
Hubuna (20 400)
Khubash (22 133)
Najran (329 112)
Sharurah (85 977)
Thar (16 047)
Yadamah (16 851)


== Se også ==
Stor-Oman


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ar) Offisielt nettsted 
(en) Najran Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Travel through the province of Najran, Splendid Arabia: A travel site with photos and routes (på engelsk)
Astrid Kirchherr

Astrid Kirchherr (født 20. mai 1938 i Hamburg i Tyskland, død 12. mai 2020 i Hamburg) var en tysk fotograf og kunstner.
Kirchherr studerte foto ved Meisterschule für Textil, Grafik und Werbung.Hun er kjent for sin tilknytning til The Beatles, for sitt vennskap med Klaus Voormann og Jürgen Vollmer og for sine bilder av The Beatles i Hamburg-tiden. Kirchherrs foto av bandet medvirket til å danne bandets visuelle stil.Astrid Kirchherr møtte kunstneren Stu Sutcliffe i Kaiserkeller bar i Hamburg i 1960, hvor han spilte bass med The Beatles. De innledet senere et forhold og holdt sammen inntil hans død i 1962. Historien om Kirchherr og Sutcliff er fortalte i tegneserieform i Baby's in Black av Arne Bellstorf.

I 1968 tok Kirchherr bilder av George Harrison for hans soloprosjekt Wonderwall Music. Hennes arbeider har vært utstilt både i Hamburg, Bremen, London, Liverpool, New York, Washington, D.C., Tokyo og Wien og i forbindelse med Rock and Roll Hall of Fame. Hun utgav tre fotobøker.
Bill Harry i Mersey Beat påsto at John Lennons låt «Baby's in Black» skildret den sørgende Astrid Kirchherr. «Baby's in Black» handler om Kirchherr.Hun var gift og skilt to ganger. Hennes første ektemann var Gibson Kemp, trommeslageren som erstattet Ringo Starr i Rory Storm and the Hurricanes. Kirchherr vokste opp i en middelklassefamilie i den velstående forstaden Altona. Bestefaren var fabrikkeier, og faren hadde en ledende stilling i Ford Motor Company i Vest-Tyskland. På det private kunstakademiet Meister Schule ble hun kjent med Klaus Voormann. På kunstakademiet gikk hun først på linjen for modellsøm, men ble overtalt til å skifte til fotolinjen. Klaus Voorman besøkte klubben Kaiserkeller på Reperbahn sommeren 1960 og ble der betatt av musikken av det ukjente bandet The Beatles. Voorman ble kjent med Stu Sutcliff og fikk med seg Kirchherr til klubben. Dagen etter Kirchherrs første besøk i klubben tok hun de første fotografiene av Beatles i byparken Der Dom der et tivoli var rigget opp. Kirchherr klippet håret på Sutcliff og de andre i Beatles slik at frisyren ble forandret fra den tykke stilen fra 1950-tallet til en pannelugg. Hun sydde klær til Sutcliff, blant annet en ettersittende dress i skinn. Sutcliff flyttet en periode inn i Kirchherr-familiens hus. Sutcliff sluttet i bandet for å være i Tyskland hos Kirchherr. I tiden på Reperbahn bodde Beatles til dels under kummerlige forhold og reiste blant annet hjem til Kirchherr for å få vasket seg skikkelig. Ifølge George Harrison var det Kirchherr som skapte Beatles' visuelle stil. Beatles-frisyren var Kirchherrs egen, og hun begynte å ta bilder av dem i dress. Omslagetsfotoet til With The Beatles var inspirert av Kirchherrs fotografier fra Hamburg-tiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Kirchherr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Astrid Kirchherr på Internet Movie Database 
(en) Astrid Kirchherr på Discogs 
(en) Astrid Kirchherr på MusicBrainz
10. etappe av Giro d’Italia 2013

10. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 14. mai 2013, og var den første etappen som er kategorisert som fjelletappe. Etappen ble kjørt i fra Cordenons til Altopiano del Montasio, over en distanse på 167 km. 
Etappen ble vunnet av colombianeren Rigoberto Urán etter at han rykket fra de andre favorittene 8 km før mål, og holdt helt inn til en soloseier. Det medførte også at han tok over tredjeplassen i sammendraget, drøye 2 minutter bak Vincenzo Nibali, som forsvarte sin ledelse på etappen. Rafał Majka tok over ledelsen i ungdomskonkurransen, mens Team Sky tok over ledelsen i lagkonkurransen. Lederne av poengtrøya og klatretrøya forsvarte sine ledelser. 


== Manglende ryttere ==
089  Carlos Quintero (COL) Brøt
0119  Ángel Vicioso (KAT) Startet ikke
0191  John Degenkolb (ARG) Startet ikke
0229  Fabio Taborre (VIN) Brøt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
11. etappe av Giro d’Italia 2013

11. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 15. mai 2013, og var en kupert etappe. Etappen ble kjørt i fra Tarvisio til Vajont, over en distanse på 182 km. 
Etappen ble vunnet av Ramūnas Navardauskas som kunne passere mållinjen alene, med over et minutt til Daniel Oss på andreplass. På etappen kom et stort brudd seg av gårde, og ingen av lagene i hovedfeltet viste noen interesse for å ta det igjen. Dermed holdt bruddet inn i Navardauskas rykket på rett sted og kom seg unna de andre i bruddet, og vant til slutt etappen. Det ble ingen endringer i sammenlagtkonkurransene, og ingen av sammenlagtfavorittene tapte tid. 


== Manglende ryttere ==
019  Sylvain Georges (ALM) Startet ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
12. etappe av Giro d’Italia 2013

12. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 16. mai 2013, og var en flat etappe. Etappen ble kjøres i fra Longarone til Treviso, over en distanse på 134 km. 
Etappen ble vunnet av Mark Cavendish, som tok sin 100. profesjonelle seier i karrièren. Han vant massespurten foran Nacer Bouhanni og Luka Mezgec. Samtidig tok han over ledelsen i poengkonkurransen. Ledelsene i de andre konkurransene ble forsvart av de ledende rytterne. Av sammenlagtfavorittene tapte Bradley Wiggins mye tid til de andre, grunnet sykdom som hadde forverret seg fra de siste etappene. 


== Manglende ryttere ==
087  Dalivier Ospina (COL) Brøt
0204  Matti Breschel (TST) Startet ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
Maurits Lammertink

Maurits Lammertink (født 31. august 1990) er en nederlandsk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maurits Lammertink – ProCyclingStats 
(en) Maurits Lammertink – Cycling Archives 
(en) Maurits Lammertink – Cycling Quotient 
(en) Maurits Lammertink – CycleBase