jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Suav

Suav, eller skrevet som på fransk zouave, var en type fransk infanterisoldat. Betegnelsen ble gitt til spesielle regimenter av lette jegersoldater i den franske hæren som vanligvis tjenestegjorde i det fransk-kontrollerte Nord-Afrika fra 1831 til 1962. Navnet ble også tatt av andre hærer på 1800-tallet, for eksempel regimenter bestående av frivillige soldater i den amerikanske borgerkrigen på 1860-tallet, og soldater i Pavestaten. Suav-enhetene skilte seg fra andre først og fremst gjennom en spesiell uniform som bestod av åpne jakker, posebukser og ofte orientalske hodeplagg som fess og annet, inspirert av tyrkernes drakttradisjoner i Det osmanske riket.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Zouaves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Son Doong

Sơn Đoòng er en grotte i Vietnam, i Phong Nha-Ke Bang nasjonalpark, provinsen Quang Binh, Vietnam. Grotten ligger 50 km nord for provinshovedstaden Dong Hoi, og 450 km sør for Hanoi. Den ble oppdaget av en lokal mann, og funnet ble annonsert av en britisk gruppe. Den britiske oppdagelsesreisende sa det er den største grotten i verden.
Våren 2009 var Jonathan Sims med på den første ekspedisjonen inn i elvegrotten Hang Son Doong i et avsidesliggende område i det sentrale Vietnam. Hulen, som er godt gjemt i den fjellrike nasjonalparken Phong Nha-Ke Bang nær grensen til Laos, er del av et system som består av omkring 150 huler i Truong Son-fjellene, hvorav mange stadig ikke er utforsket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Son Doong Cave – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Enn Uuetoa

Enn Uuetoa (født 3. desember 1848 i Rootsiküla på øya Kihnu i Estland, død 19. november 1913 utenfor Blåvands Huk, Danmark), bedre kjent som Kihnu Jõnn, var en estisk kaptein. Han ble et symbol på tapt frihet i Estland i sovjettiden, da estere ble nektet adgang til havet.
Det ble sagt at Kihnu Jõnn hadde seilt på alle verdens hav. Han var også kjent for å være litt uvøren, i og med at han dro til sjøs etter kun tre dagers opplæring i marinebyen Paldiski. En historie om Kihnu Jõnn forteller om en tur fra Amerika til England. Da de nærmet seg land, skjønte de ikke hvor de var, og de sendte en lettbåt til land for å spørre. Det viste seg at de var kommet til Spania. 
Uuetoa druknet da barken hans, «Rock City», sank ved Blåvands Huk utenfor Danmark den 19. november 1913. Skuta hadde en besetning på syv personer. Uuetoa ble gravlagt i den danske byen Oksby, men i 1992 ble levningene hans returnert til Kihnu og stedt til hvile ved kirken der.


== Minnesmerker og hedersbevisninger ==
En minnestein over Uuetoa er reist i Rootsiküla, hans fødested. En bilferge på Kihnu er også døpt «Kihnu Jõnn».
I 1964 hadde teaterstykket Kihnu Jõnn premiere på V. Kingissepa-teateret i Tallinn. Stykket var skrevet av Juhan Smuul og regissert av Aleksandr Mandrõkin. Oppsetningen ble en stor suksess. Teaterstykket ble gitt ut i bokform i 1965, under tittelen Kihnu Jõnn ehk Metskapten (norsk: Kihnu Jõnn eller Skogskapteinen). I 1971 hadde den estiske filmen Metskapten premiere. Filmen var basert på teaterstykket fra 1964, og dramatikeren Juhan Smuul skrev også manus til filmen. I motsetning til teateroppsetningen fikk filmen ikke noen spesielt god mottagelse. Teaterstykket ble satt opp på nytt i 2003 på Sadamateater.Den 14. mai 2011 ble en bronseskulptur som viser Kihnu Jõnn til rors, avduket i den estiske byen Pärnu. Skulpturen er formgitt av kunstneren Tauno Kangro.I 2014 ble det utgitt en bok om Enn Uuetoa med tittelen Meie elu: Kihnu Jõnn (norsk: Livet vårt: Jõnn fra Kihnu). Boken var forfattet av Lauri Vahtre og illustrert av Indrek Siver Einberg, og var den sjette utgivelsen i bokserien Livet vårt, som har som formål å formidle estisk historie til barn og unge.I 2016 lanserte bryggeriet Le Coq en ølsort oppkalt etter Kihnu Jõnn.


== Bildegalleri ==

		


== Referanser ==
Osmond Brock

Osmond Brock (født 5. januar 1869, død 15. oktober 1947) var en britisk offiser i Royal Navy.
Brock var eldste sønn av kommandør Osmond de Beauvoir Brock av Guernsey og han sluttet seg til marinen i 1882 da han var tretten år gammel. Brock ble forfremmet til kommandør i 1900 og han ble kaptein i 1904. I 1917 giftet han seg med Irene Catherine Francklin. Under den første verdenskrig var Brock til stede under flere marine-sammenstøt i Nordsjøen inkludert under slaget ved Helgolandbukta, under slaget ved Doggerbank og under Jyllandsslaget. Brock ble senere forfremmet til kontreadmiral. Brock pensjonerte seg fra den britiske marinen i 1934 og døde i oktober 1947, da han var 78 år gammel.


== Referanser ==
Sackville Carden

Sackville Carden (født 3. mai 1857 i Barnane, North Tipperary i Irland, død 6. mai 1930) var en britisk admiral som, i samarbeid med den franske marinen, kommanderte flere britiske marinestyrker som var utstasjonert i Middelhavet under den første verdenskrig.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Sackville Carden var tredje sønn av Andrew Carden og hans hustru Anne Berkeley.Selv om både hans far og hans bestefar i sin tid hadde tjenestegjort i den britiske hæren, valgte Carden å begynne på en maritim karriere, og han sluttet seg til det britiske Royal Navy i 1870.


=== Militær ===
Hans tidligste karriere var preget av tjeneste i Egypt og Sudan, og senere tjenestegjorde han under ledelse av Harry Rawson i en ekspedisjonen til Benin i 1897. To år senere ble Carden forfremmet til kaptein, og i 1908 ble han utnevnt til kontreadmiral.I september 1914 ble Carden utnevnt til kommandør av en britisk skvadron som opererte i Middelhavet under første verdenskrig. Carden sto ved utbruddet av den første verdenskrig under kommando av en fransk admiral. Carden gjennomførte flere vellykkede offensiver mot det tyrkiske forsvaret under den første verdenskrig, før han ble fratatt kommandoen på grunn av hans sviktende helse. Carden ble dermed erstattet av admiral John de Robeck. Carden trakk seg fra den britiske marinen to år senere med rang som admiral. Carden døde i 1930, da han var 73 år gammel.


== Litteratur ==
Callwell, C. E., The Dardanelles. Boston, 1919.
Corbett, Sir Julian S., Naval Operations. London, 1924.
Bunbury, Turtle, The Glorious Madness, Tales of The Irish and The Great War, Sackville Carden and the Naval Attack on the Dardanelles, pp.144-55, Gill & Macmillan, Dublin 12 (2014) ISBN 978 0717 16234 5


== Referanser ==
Cecil Burney

Cecil Burney (født 15. mai 1858 på Jersey i Kanaløyene i Den engelske kanal, død 5. juni 1929 i Upham i Hampshire i England) var en britisk admiral i Royal Navy.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Cecil Burney var sønn av en tidligere kaptein i Royal Navy og han ble utdannet ved Royal Naval Academy før han ble stasjonert ombord på HMS Britannia som kadett i juli 1871, da han var tretten år gammel.


=== Militær ===
Burney ble forfremmet i oktober 1873 og han ble senere utstasjonert i Stillehavet og ved flere forskjellige nordamerikanske stasjoner. Over de neste tre årene var Burney hovedsakelig stasjonert på fastlandet, men med korte perioder ombord på troppetransportskipet HMS Serapis og andre britiske skip.
Burney ble forfremmet til løytnant den 30. august 1879 og han sluttet seg deretter til korvetten HMS Carysfort som var en del av den britiske flåten i Middelhavet. De neste to årene ble tilbrakt ved militære skoler i Portsmouth og Devonport for videre militær utdannelse. Den 1. januar 1893 ble Burney forfremmet til kommandør og han fikk ansvaret for krysseren HMS Hawke som også var en del av den britiske middelhavsflåten. I september 1899 tok Burney kommandoen over sitt gamle skip HMS Hawke og i 1900 ble han utnevnt til kaptein ombord på HMS Sapfo.


=== Admiral ===
Den 10. oktober 1907 ble Burney forfremmet kontreadmiral og han hadde kommandoen over flere skip tilhørende den britiske Home Fleet. Den 20. september 1912 ble Burney bekreftet som viseadmiral. I april 1913 ble Burney sendt sammen med sin skvadron til Antivari på kysten av Montenegro for å ta kommandoen over den internasjonale marinestyrken som var blitt sendt dit for å håndtere forstyrrelsene og uroen som hadde oppstått i Montenegro og Albania like før den andre Balkankrigen ble avsluttet. Mot slutten av 1913 vendte Burney tilbake til Storbritannia.
Burney ble tildelt Order of the Bath (KCB) i 1913 og han mottok Order of St. Michael og St. George (KCMG) den 27. oktober, samme år. Ved utbruddet av den første verdenskrig i august 1914 hadde Burney kommandoen over flere britiske skip som hovedsakelig var stasjonert i nærheten av Den engelske kanal. Burney ble offisielt pensjonert fra den britiske marinen, den 24. november 1925. 
Før han pensjonerte seg var han blitt utnevnt til admiral. 
Burney døde i juni 1929, da han var 71 år gammel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Heathcote, Tony (2002). The British Admirals of the Fleet 1734 – 1995. Pen & Sword Ltd. ISBN 0-85052-835-6.
Henry Bruce

Henry Bruce (født 8. mai 1862 i Devonport, England, død 14. september 1948) var en britisk offiser i Royal Navy.
Bruce fulgte i sin fars fotspor inn i den britiske marinen som kadett på HMS Britannia i 1875, da han var tretten år gammel. Hans første tjeneste etter dette var ombord HMS Black Prince som på denne tiden var det ene av bare to panserskip i hele det britiske Royal Navy. Bruce ble deretter utstasjonert ombord på fregatten HMS Raleigh i Middelhavet etterfulgt av tjeneste ombord på HMS Monarch. Ombord på HMS Monarch deltok Bruce under den anglo-egyptiske krigen i 1882. Bruce begynte ved den britiske Royal Naval College som ligger i Greenwich, London i august 1882.
I 1883 ble Bruce utstasjonert på kanonbåten HMS Swinger i Australia. Bruce ble forfremmet til løytnant i desember 1884. I februar 1888 ble Bruce med ombord på krysseren HMS Porpoise som blant annet reiste til Kina. Bruce ble forfremmet til kommandør i juni 1901. I 1905 ble Bruce forfremmet til kaptein og han tok deretter kommandoen over skipet HMS Blenheim. I 1911 tok Bruce kommandoen over krysseren HMS Defence, som blant annet eskortere den engelske Kongen og Dronningen til India og tilbake igjen.
Bruce ble tildelt Royal Victorian Order (MVO) før han i 1913 ble gitt kommandoen over slagskipet HMS Hercules som han kommanderte over i tidlige stadier av den første verdenskrig. Bruce ble forfremmet til kontreadmiral i april 1917. I 1922 ble Bruce utnevnt til viseadmiral før han ble forfremmet admiral og han pensjonerte seg fra den britiske marinen i 1926. Bruce ble påkjørt av en bil i London den 18. august 1948 og han døde av skadene i hans eget hjem i Eaton Square nesten en måned etter påkjørselen.


== Referanser ==
Kyskhetsbelte

Kyskehtsbelte, på latin cingulum castitatis, er et metallbelte med en bleieformet bøyle som kan lukkes som et stengsel om en kvinnes underliv og låses med en nøkkel for å hindre henne i ha samleie. Slike innretninger skal ha blitt brukt i middelalderen og framover for å forhindre utroskap eller voldtekt og dermed sikre bærerens kyskhet. Det er usikkert i hvilken grad slike belter faktisk ble brukt.


== Historikk ==


=== Kyskhetsbelter ===
Kyskhetsbelter skal være kjent fra 1200-tallet. Det er for eksempel populære forestillinger om korsfarere som skal ha utstyrt konene, elskerinnene eller døtrene sine med slike når de reiste på korstog, ble borte i årevis og ikke kunne passe på. I 1405 omtales imidlertid innretningen i en sak som Venezias senat rettet mot den keiserlige guvernør i Padova. 
Fordi noen hevdet kyskhetsbeltet stammet fra Firenze, har den blitt kalt florentinsk belte. Det finnes for øvrig flere kyskhetsbelter i europeiske museer, blant annet ett i Dogepalasset i Venezia, to i middelaldermuseet Musée de Cluny i Paris, hvorav den ene skal vise spor etter årelang bruk, to i Erbach im Odenwald i Tyskland og ett i de kulturhistoriske samlingene i Rosenborg slott i København. Den danske, «en italiensk Fruentimmerlaas», skal kong Frederik IV ha brakt hjem fra Italia. Den er lagd av metall, foret med rød fløyel og består av et belte og en bøyle med perforering som runder seg etter underlivet og kan låses bak på beltet. Om disse er ekte, er usikkert. 
Skikken med kyskehetsbelter har neppe vært særlig utbredt. De få eksemplarene som finnes, har kanskje bare blitt lagd av spøkefulle, nysgjerrige eller sadistiske eksentrikere. Noen hevder at det i europeiske samlinger ikke fins kyskhetsbelter som beviselig er eldre enn fra slutten av 1600-tallet. Dessuten skal noen være forfalskninger fra 1800-tallet.

		
		


=== Liknende innretninger og metoder ===


=== Moderne kyskhetsbelter (BDSM) ===
Moderne kyskhetsbelter blir lagd for frivillig sadomasochistisk lek, og da mer for pirring enn virkelig kontroll.


== Referanser ==


== Se også ==
Kyskhet, seksuell avholdenhet og jomfruelig urørthet
Infibulasjon, sammensying av kjønnsleppene for å bevare kyskheten
Kyskhetsløfte


== Eksterne lenker ==
(en) Chastity devices – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chastity belt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Om kyskhetsbelter i Desmond Morris' Mann og kvinne - seksualitetens forunderlige historie (Cappelen, 1998)
Itaú Unibanco

Itaú Unibanco er en brasiliansk bank. Den blei grunnlagt 4. november 2008, etter en sammenslåing av Banco Itaú og Unibanco, og har hovedkontor i São Paulo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pt-BR) Offisielt nettsted 
(en) Itaú Unibanco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
A Dramatic Turn of Events

A Dramatic Turn of Events er et musikkalbum fra progressiv metal-bandet Dream Theater.
Albumet ble utgitt 9. september 2011 på Roadrunner Records i Norge. Albumet er det første med trommeslager Mike Mangini, som ble med i bandet i 2010 etter at Mike Portnoy sluttet.


== Sporliste ==
«On the Backs of Angels»
«Build Me Up, Break Me Down»
«Lost Not Forgotten»
«This is the Life»
«Bridges in the Sky»
«Outcry»
«Far From Heaven»
«Breaking All Illusions»
«Beneath the Surface»


== Personell ==
James LaBrie – vokal
John Petrucci – gitar
Jordan Rudess – keyboard, continuum, MorphWiz
John Myung – bassgitar
Mike Mangini – trommer, perkusjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Dramatic Turn of Events på Discogs 
(en) A Dramatic Turn of Events på MusicBrainz 
(en) A Dramatic Turn of Events på Encyclopaedia Metallum 
(en) A Dramatic Turn of Events på Spotify 
(en) A Dramatic Turn of Events på Last.fm 
(en) A Dramatic Turn of Events på AllMusic
Oss agenter imellom

Oss agenter imellom (originaltittel: Hopscotch) er en amerikansk krimkomedie fra 1980 regissert av Ronald Neame. Filmen handler om en amerikansk agent som publiserer sine memoarer, kapittel for kapittel, for å hevne seg på sjefene i CIA som degraderte ham etter en tabbe. Hovedrollene spilles av Walter Matthau og Glenda Jackson. Filmen er basert på Brian Garfields roman med samme tittel fra 1975.


== Handling ==
Miles Kendig har vært en av CIA's toppagenter i over 30 år, da han plutselig blir degradert. Årsaken er at han lot en Sovjetisk agentsjef gå fri etter å ha infiltrert en spionring i München. Kendig finner seg imidlertid ikke i behandlingen og vil ha hevn over de mektige pampene i organisasjonen. Han begynner derfor å sende sine egne memoarer fra tida i CIA, kapittel for kapittel, til konkurrerende etterretningsorganisasjoner over hele verden. CIA setter alt inn på å stoppe ham og Kendig blir derfor tvunget til å gå under jorden.


== Om filmen ==


=== Anmelderne ===
Filmen har fått 77 % på Rotten Tomatoes. De amerikanske filmkritikerne Roger Ebert og Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner hver.Aftenposten gav den meget god omtale og skrev blant annet at: «Dette blir en komedie med vidd, fengende replikker og ikke så lite dramatikk i parodisk form».


=== Popularitet og økonomi ===
Den innbrakte $13 millioner på amerikanske kinoer. Produksjonskostnadene var på ca $9,5 millioner.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oss agenter imellom på Internet Movie Database 
(no) Oss agenter imellom hos Filmfront 
(sv) Oss agenter imellom i Svensk Filmdatabas 
(da) Oss agenter imellom i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Oss agenter imellom på Allociné 
(nl) Oss agenter imellom på MovieMeter 
(en) Oss agenter imellom på AllMovie 
(en) Oss agenter imellom på Turner Classic Movies 
(en) Oss agenter imellom på Rotten Tomatoes 
(en) Oss agenter imellom på Box Office Mojo
Helmut Wegscheider

Helmut Wegscheider er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1958-1966, med 19.-plass i 1962/63 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 8.-plass i Innsbruck 6. januar 1961. Wegscheider ble vesttysk mester i 1962. I 1965 ble han nummer 2 i rennet Janez Polda Memorial i normalbakken i Planica.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sport-Komplett.de: Skispringen  –  Deutsche Meisterschaften (besøkt 8. juni 2011)
Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights


== Eksterne lenker ==
(en) Helmut Wegscheider – FIS (skihopping)
Gary Breen

Gary Patrick Breen (født 12. desember 1973 i Hendon i London) er en irsk tidligere fotballspiller og senere trener som er mest kjent fra sine to perioder på midtbanen hos de engelske klubbene Coventry City og Sunderland. Breen fikk også 63 landskamper for Irlands herrelandslag i fotball i perioden 1996 til 2006, og var blant annet med i troppen til VM i fotball 2002.


== Klubbkarriere ==
Breen begynte sin profesjonelle karriere hos Charlton Athletic i 1990, men klarte ikke å få kamper på førstelaget. I 1991 dro han videre til Maidstone United, for han fikk sin første seriekamp som 17-åring og 19 kamper totalt. Etter dette dro han til Gillingham, hvor han etablerte seg som fast førstelagsspiller. I 1994 dro han til Peterborough United for 70 000 pund, hvor han spilte en hel sesong, og gjennom sine prestasjoner skaffet seg oppmerksomhet fra større klubber. 
I februar 1996 ble Breen hentet til Birmingham City for 250 000, hvor han spilte over 40 kamper og skåret to mål. Kun 12 måneder etter at han signerte for Birmingham ble han hentet av Premier League-klubben Coventry City for 2,5 millioner pund. Hos Coventry fikk han over 140 seriekamper over fem år, før han i 2002 gikk på en fri overgang til West Ham United. Her spilte han 14 kamper på én sesong, og var med på å rykke ned med klubben på slutten av 2002/2003-sesongen. 
Etter West Ham United signerte han under for Sunderland, hvor han som klubbens kaptein spilte over 100 seriekamper på tre sesonger, før han forlot Sunderland etter at de rykket ned fra Premier League på slutten av 2005/2006-sesongen. Deretter dro han til Wolverhampton, hvor han spilte 59 kamper på to sesonger. Han avsluttet sin karriere hos Barnet fra desember 2008, hvor han også påtok seg rollen som spillende trener og senere som spillende assistenttrener. Han forlot for øvrig klubben i juni 2010.


== Landslagskarriere ==
Breen fikk sin debut for Irland i en vennskapskamp mot Kroatia i juni 1996. Han ble tatt ut i troppen til VM i fotball 2002 av landslagstrener Mick McCarthy, hvor han spilte samtlige av Irlands kamper, og blant annet scoret i Irlands gruppekamp mot Saudi-Arabia. Breen ga seg som landslagsspiller i august 2006, og endte ved det opp med 63 landskamper og syv mål.


== Eksterne lenker ==
(en) Gary Breen – FIFA 
(en) Gary Breen – UEFA 
(en) Gary Breen – Transfermarkt 
(en) Gary Breen – national-football-teams.com 
(en) Gary Breen – WorldFootball.net 
(en) Gary Breen – Soccerbase.com 
(en) Gary Breen – EU-Football.info 
(en) Gary Breen – FBref
Sepp Schiffner

Josef «Sepp» Schiffner (født 11. desember 1930 i Altaussee, Østerrike) er en tysk, tidligere østerriksk, kombinertløper og skihopper. Han deltok for Østerrike i OL i 1952 og 1956. I Oslo i 1952 ble han nummer 20 i kombinert og nummer 69 på 18 km langrenn. I Cortina d'Ampezzo i 1956 ble han nummer 11 i kombinert. Han flyttet til Frankfurt am Main i Vest-Tyskland, og ble vesttysk mester i kombinert i 1957. Han deltok i Nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen i 1962 og 1963, og ble nummer 41 og 42.


== Kilder ==
Sports Reference: Sepp Schiffner Arkivert 10. november 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 8. juni 2011)
Hamburger Abendblatt: Schiffner und Bolkart Deutschlands nordische Skimeister 1957 (25. februar 1957, s. 6, forhåndsvist på Google Docs)
Sport-Komplett.de: Ski-Nordisch – Nordische Kombination – Deutsche Meisterschaften (besøkt 8. juni 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Sepp Schiffner – Olympedia 
(en) Sepp Schiffner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sepp Schiffner – FIS (skihopping)
Michael Hordern

Michael Hordern (født 3. oktober 1911 i Berkhamsted, Hertfordshire, død 2. mai 1995) var en engelsk skuespiller.
Horden ble adlet i 1983 for hans tjenester til det engelske teateret. Hans skuespiller-karriere strakte seg tilbake fra før den andre verdenskrig. Horden begynte som amatør-skuespiller ved St. Pancras People's Theatre. Deretter arbeidet han som lærer og handelsreisende før han begynte som profesjonell skuespiller. I 1937 gjorde han sin profesjonelle teater-debut ved People's Palace i East London, da han hadde en mindre rolle i skuespillet Othello, og senere samme år ble han med ved Little Theatre i Bristol. Der møtte han skuespillerinnen Grace Eveline Mortimer. De giftet seg i 1943, og forble sammen frem til hennes død i 1986. De hadde datteren Joanna sammen. Horden gjorde en del teater-arbeid for Royal Shakespeare Company i Stratford.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Hordern på Internet Movie Database 
(sv) Michael Hordern i Svensk Filmdatabas 
(da) Michael Hordern på Filmdatabasen 
(fr) Michael Hordern på Allociné 
(en) Michael Hordern på AllMovie 
(en) Michael Hordern hos Turner Classic Movies 
(en) Michael Hordern hos Rotten Tomatoes 
(en) Michael Hordern hos The Movie Database 
(en) Michael Hordern hos Internet Broadway Database 
(en) Michael Hordern hos Behind The Voice Actors
Den vackraste visan

Den vackraste visan er et musikkalbum med Tommy Körberg, utgitt i 1976.


== Sporliste ==
«Den vackraste visan»
«Ulla min Ulla, såg får jag dig bjuda»
«I Gustafs tredje år»
«Gammal Fäbodpsalm»
«Flicka från Backafall»
«Nu har jag fått den jag vill ha»
«Här Rosemarie, syns blåa Nämndöfjärden»
«Visa vid midsommartid»
«Till min syster»
«En månskensnatt på slottet»
«Sång efter Skördeanden»


== Eksterne lenker ==
(en) Den vackraste visan på Discogs
Plattenbau

Plattenbau er det tyske ordet for (blokk)bebyggelse basert på prefabrikerte og fabrikkproduserte elementer som monteres på byggeplassen, direkte oversatt betyr det platebygging. Det brukes særlig i forbindelse med blokkbebyggelse i drabantbyer.


== Referanser ==
Ällmora träsk

Ällmora träsk er en innsjø i Tyresö kommune i landskapet Södermanland i Sverige. Innsjøen ligger på halvøyen Brevikshalvön.
Innsjøen er dannet av en forkastning. Den har god vannkvalitet, og kalkes jevnlig for å holde pH på et balansert nivå. Maksimumsdybden i innsjøen er ca åtte meter. Tilløpsområdet består av store deler av Telegrafberget, og en del marker sørøst for innsjøen. Det er liten vannsirkulasjon i innsjøen, og det tas prøver årlig med tanke på fysiske og kjemiske parametre.


== Eksterne lenker ==
Tyresö kommuns hemsida med material om Ällmora träsk
Ältaren

Ältaren er en innsjø i den nordlige delen av Flen kommune i landskapet Södermanland, Sverige. Innsjøen ligger ca 27 km nord for tettstedet Flen, og ca 22 km sør for Strängnäs. Riksväg 55 passerer inntil innsjøen, med en tilhørende rasteplass. Deler av innsjøen er for nakenbading.


== Referanser ==
Prins Morikuni

Prins Morikuni (守邦親王, Morikuni-shin'nō født 1301, død 1333) var den niende shogunen av Japan under Kamakura-shōgunatet. Han etterfulgte sin far, prins Hisaaki og var shogun fra 19. juni 1308 til 25. september 1333. Han ble Kamakura-shōgunatet s siste shogun, før Kemmurestaurasjonen. Etter shogunatets kollaps i 1333 ble han buddhistisk prest, og døde kort tid seinere.