jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alexandros Tziolis

Alexandros Tziolis (gresk: Αλέξανδρος Τζιόλης; født 13. februar 1985 i Katerini i Pieria) er en gresk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Fayha FC.
Tziolis har spilt i klubben Panathinaikos siden juli 2005. Før det spilte han i Panionios. Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandros Tziolis – FIFA 
(en) Alexandros Tziolis – UEFA 
(en) Alexandros Tziolis – Transfermarkt 
(en) Alexandros Tziolis – national-football-teams.com 
(en) Alexandros Tziolis – WorldFootball.net 
(en) Alexandros Tziolis – FootballDatabase.eu 
(de) Alexandros Tziolis – fussballdaten.de 
(en) Alexandros Tziolis – Soccerway 
(en) Alexandros Tziolis – EU-Football.info 
(en) Alexandros Tziolis – Tyrkias fotballforbund
Giorgos Karagounis

Giorgos Karagounis (gresk: Γιώργος Καραγκούνης; født 6. mars 1977 i Pyrgos) er en gresk tidligere fotballspiller som spilte offensiv midtbanespiller. Hans siste klubb var engelske Fulham FC, hvor han til fra Panathinaikos i september 2012. Panathinaikos var en klubb hvor han hadde spilt i ulike stadier av sin karriere. Han har også spilt på Apollo Smyrnis, Inter i Italia og Benfica i Portugal. Med Panathinaikos har Karagounis har vunnet to mesterskap og én cuptittel, og med Inter ble det én cuptittel.


== Landslag ==
Karagounis debuterte for det  greske landslaget i 1999 i en vennskapskamp mot El Salvador, og siden har han vært et vanlig syn på landslaget. Han var med på laget som sensasjonelt vant EM-gull i Portugal i 2004. Her scoret han i åpningskampen mot vertsnasjonen Portugal og også turneringens første mål. Siden da har han også deltatt i EM i 2008 i Sveits og Østerrike, og han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Georgios Karagounis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Giorgos Karagounis – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Giorgos Karagounis – FIFA 
(en) Giorgos Karagounis – UEFA 
(en) Giorgos Karagounis – Transfermarkt 
(en) Giorgos Karagounis – national-football-teams.com 
(en) Giorgos Karagounis – WorldFootball.net 
(en) Giorgos Karagounis – Soccerbase.com 
(en) Giorgos Karagounis – FootballDatabase.eu 
(en) Giorgos Karagounis – Soccerway 
(en) Giorgos Karagounis – EU-Football.info
Nittedal Teater

Nittedal Teater er en frivillig teaterorganisasjon og et produksjonsselskap. 
Teateret satser på egenproduserte teaterforestillinger, turnéforestillinger, lokalhistoriske spel, uteteater og samarbeider tett med næringslivet og offentlige etater. De jobber også med film- og musikkproduksjon, foto, konsertarrangør, festivaler og sosialt entreprenørskap.
Teateret ble etablert i 2008 av Lene Hagen og har i dag syv faste årsverk og en stor produksjonsstab.Nittedal Teater har siden 2013 turnert i hele Norge med forestillingen #hengdeg. Forestillingen er sett av mer enn 260.000 og er blitt vist over 600 ganger. Forestillingen mottok Nittedal Kommunes kulturpris i 2016.
Organisasjonen drifter også Teatersmia barne- og ungdomsteater, prosjekt ungdom i arbeid og Det Grenseløse Teateret. 
Nittedal Teater har fått inkluderingsprisen for sitt arbeid for inkludering, psykisk helse og forebyggende arbeid.


== Eksterne lenker ==
NittedalTeatersmie.no
Nittedalteater.com
«Draken» (1587)

«Draken» («Drakan») var også kjent som «Drakenäs Skeppet» fram til 1594, deretter som «Stora Skeppet» fram til 1599. I året 1599 var skipet kalt «Mars», «Julius Caesar» eller «Makalös». Det var et stort orlogsskip med fire master og et deplasement på 2400 tonn. Men det var også et skip som forårsaket en del bry for den svenske flottan fram til det ble tatt ut av tjeneste og forsøkt solgt i 1609-10.


== Bygging ==
Etter den nordiske syvårskrigens slutt i 1570 ble det statlige verftet i Björkenäs nord for Kalmar flyttet til Mönsterås og deretter til Drakenäs i nærheten lengre nordover ettersom skogene i sør var nesten helt oppbrukt. I de neste 35 årene fra 1579 var flere skip bygd for den svenske marinen, deriblant «Draken» som skulle ha blitt kjølstrekket i 1587 ifølge eldre dokumenter, men skipshistorikeren Jan Glete mente å ha identifiserte skipet som «Drakenäs Skeppet», som var kjølstrukket allerede i 1579.
Byggingen av det store skipet skulle ha tatt lang tid, det er dokumenterte klagepunkter på både byggingen og skipet etter sjøsettingen i 1587. Tre forskjellige skipskonstruktører var ansvarlig for skipsbyggingen, Bertil Henriksson i 1579-80, Eskil Jakobsson i 1581-84 og Jakob Eriksson i 1585-89. Det var først i 1589 skipet ble sendt til Stockholm, men der måtte det ombygges før man kunne sette opp riggingen for å ha det operativt. I 1594 var «Draken» operativt i den svenske flåten, også kjent som «Stora Skeppet» på grunn av sin størrelse.


== «Stora Skeppet» ==
Ifølge Axel Zettersten var «Draken» ett av de beste skipene i den svenske marinen, som dessuten hadde en stor esping, en stor robåt for mannskapet, som skulle være 23 alner langt og åtte alner bredt. Dette storskipet foretok en reise til Spania i 1595.
I 1609 ble bestykningen tatt bort fra skipet som het «Makalös» siden 1599, og lagt fram for salg ved Skeppsholmen i Stockholm ifølge den spanske diplomaten Johan de Frennde. Spanjolen mente å ha fått rede på opplysninger om storskipets deplasementet. Det skulle være på 1200 lester, og skulle ha en besetning på 200 sjømann under seil. Bare et annet samtidige skip, det norskbygde «St. Oluf», var også oppgitt for å ha et deplasement på 1200 lester eller opptil 3600 tonn. Størrelsen på besetningen på to hundre sjømenn henviste et skip på over 2000 tonn i deplasement med en rigging på fire master.
«Makalös» var sist nevnt i 1611.


== Litteratur ==
Svenska Flottans Historia Bind 1, Malmö 1942
Axel Zetterman, Svenska flottans historia: åren 1522-1634 1890


== Eksterne lenker ==
Gletes liste over svenske orlogsskip 1571-1590
Sif Vik

Sif Vik (født 7. juni 1975) er en norsk kulturarbeider. 
Vik har studert russisk, statsvitenskap, Russland- og Øst-Europakunnskap. Hun har jobbet i ungdomskultursenteret Tvibit i Tromsø siden starten i 2000 og vært leder, og senere nestleder for senteret. Hun ble i 2006 valgt inn som styremedlem i  NRK av daværende kulturminister Giske, og ble gjenvalgt i 2010 av kulturminister Huitfeldt. Vik har også styreverv i Polaria,  Aurora kino, Ordkalotten internasjonale litteraturfestival og i Tromsø Internasjonale Filmfestival. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV på LinkedIn
Måneskinnssonaten

Pianosonate nr. 14 i ciss-moll «Quasi una fantasia», (« ... i stil med en fantasi») op. 27, nr. 2, er en sonate komponert av Ludwig van Beethoven i 1801. Populært kalles den «Måneskinnssonaten».
Sonaten er et av Beethovens mest kjente verker, og sies å være dedikert til Beethovens elev, 17 år gamle grevinne Giulietta Guicciardi, som Beethoven var eller hadde vært forelsket i.Det var ikke Beethoven som ga verket tilnavnet «Måneskinssonaten». Betegnelsen har utspring i musikkanmelderen Ludwig Rellstabs beskrivelse av verket i 1832, der han sammenlignet sonatens første sats med hvordan månelyset skinte på sjøen Vierwaldstättersee. Franz Liszt betegnet andre sats som «en blomst mellom to avgrunner».


== Satser ==
Sonaten har tre satser:

Adagio sostenuto
Allegretto
Presto agitato


== Lytteprøver ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Detaljert analyse av Beethovens «Måneskinnssonate» Arkivert 4. september 2011 hos Wayback Machine.
Lytt til «Måneskinnssonaten» Beethovens Piano Sonate No. 14 i C#-moll, Op. 27, No. 2, «Måneskinnssonaten» spilt av Artur Schnabel.
Leksjon og utførelse av stykket av Andras Schiff
Helmer Andersen Gjedeboe

Helmer Andersen Gjedeboe eller Helmer Geitbuan  (født 19. februar 1786 på gården Geitbuan i Orkdal, død 26. september 1854) var underoffiser ved 2. Trondhjemske Infanteriregiment. Han var en av delegatene på riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han stemte sannsynligvis med Selvstendighetspartiet.Hans bolig i 1814 i Trondheim var Schjoldagerveita 4. Huset ble flyttet i 1979 og er gjenreist på Trøndelag Folkemuseum.Orkdal ungdomslag reiste en bauta over ham på hans fødested 25. august 1929.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(no) Helmer Andersen Gjedeboe hos Norsk senter for forskningsdata
Kunståret 1801

Kunståret 1801 er en oversikt over begivenheter innen kunstverdenen i 1801.


== Verk ==
Fjodor Aleksejev – Den røde plass i Moskva
Marie-Denise Vllers – Jeune femme dessinant (norsk: Ung kvinne som tegner)
John Flaxman – minnesmerke i marmor over William Jones in kapellet ved University College, Oxford
François Gérard – Portrett av keiserinne Josephine
Francisco Goya – Karl IV av Spania og hans familie


== Priser ==
Prix de Rome
maleri: Jean Auguste Dominique Ingres
skulptur: Joseph-Charles Marin og François-Dominique-Aimé Milhomme


== Fødsler ==
6. januar - Georg Kaspar Nagler, tysk kunsthistoriker og kalligraf (død 1866)
20. januar - Hippolyte Bayard, fransk fotograf (død 1887)
26. januar - John Quidor, amerikansk maler (død 1881)
1. februar - Thomas Cole, engelskfødt amerikansk maler (død 1848)
30. april - André Giroux, fransk maler og fotograf (død 1879)
2. juni - Eduard Gaertner, tysk maler og litograf (død 1877)
23. juli - Carl Samuel Graffman, svensk landskapsmaler (død 1862)
26. juli - Maria Röhl, svensk portrettmaler (død 1875)
4. september - Alfred Guillaume Gabriel, comte D'Orsay, maler, skulptør og kunstmesén (død 1852)
25. oktober - Richard Parkes Bonington, engelsk maler (død 1828)
3. november - Joseph Höger, landskapsmaler, akvarellmaler, grafiker og litograf (død 1877)
17. november - Eduard Gurk, østerriksk maler (død 1841)
18. desember - Ulrik Torsslow, svensk skuespiller, kunstner og teaterdirektør (død 1881)
ukjent dato
Dai Xi, kinesisk maler som representerte en akademisk stil (død 1860)
Fei Danxu, kinesisk maler under Qing-dynastiet (død 1850)
Robert Richard Scanlan, irsk maler (død 1876)
Alexey Tyranov, russisk maler (død 1859)
sannsynligvis (født 1801/1804) - Paul Gavarni, fransk karikaturtegner (død 1866)


== Dødsfall ==
7. februar - Daniel Chodowiecki, polsk-tysk maler, tegner, grafiker og illustratør (født 1726)
28. juni - Francis Wheatley, engelsk maler og grafiker (født 1747)
16. august - Ralph Earl, amerikansk historie- og portrettmaler (født 1751)
28. juni -
Martin Johann Schmidt, østerriksk rokokkomaler (født 1718)
Francis Wheatley, engelsk portrett- og landskapsmaler (født 1747)
ukjent dato - William Hamilton, engelsk maler (født 1751)


== Eksterne lenker ==
(en) 1801 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
I Got Lost in His Arms

«I Got Lost in His Arms» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Irving Berlin. Den var med i musikalen Annie Get Your Gun (1946).Sangen ble fremført av rollefiguren Annie Oakley. Oakley ble spilt av Ethel Merman


== Innspilling ==
Liza Minnelli. På hennes album Gently (1996)


== Norsk versjon ==
Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Alt er tapt».


=== Innspilling ===
Torhild Lindal med Sverre Berghs orkester. Utgitt på 78-platen Philips P 53060 H i 1956


== Referanser ==
Finn Arne Johannessen

Finn Arne Johannesen (født 18. mai 1955) er en norsk fotograf, bosatt i Oslo.
Johannessen har fotografisk utdannelse fra Fotoskolan i Stockholm, og har studert ved Telemark pedagogiske høgskole. Han har vært representert på Høstutstillingen, og har hatt utstillinger i inn- og utland. Han er blant annet innkjøpt av Preus Fotomuseum. Johannessen har vært aktiv i Forbundet Frie Fotografer, der han også har vært leder (1994). Han er tilknyttet bildebyrået Samfoto.


== Utstillinger ==
1997 «Besettelse», Galleri 20 11 66, Oslo.
Dennis (navn)

Dennis er et opprinnelig engelsk mannsnavn dannet som en engelsk form av Dionysius, den latinske formen av det greske navnet Dionysos, som er dannet av dio, «av gudene», og Nysa, et mytologisk stedsnavn. Dionysos er det greske vinguden.
Dennis har finlandssvensk navnedag 5. mai og svensk navnedag 7. august.


== Utbredelse ==
Denis var et vanlig navn i England på 1400-tallet, mens navnet Dennis var populært fra 1920-årene til 1940-årene.

Dennis var et populært navn i USA fra 1940-årene til 1960-årene.

I Sverige har Dennis vært et populært navn siden 1980-årene.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Denis og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Dennis Hopper (1936–2010), amerikansk skuespiller
Dennis Cooper (f. 1953), amerikansk forfatter
Dennis Quaid (f. 1954), amerikansk skuespiller
Dennis Chambers (f. 1959), amerikansk trommeslager
Dennis Storhøi (f. 1960), norsk skuespiller
Dennis Rodman (f. 1961), amerikansk basketballspiller
Dennis Lehane, amerikansk forfatter
Dennis Olsen, norsk motorsportutøver


== Annen bruk av navnet ==
Dennis (tegneserie)
Dennis var blant de hundre mest brukte navnene på hunder og blant de hundre mest brukte navnene katter i Norge i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Dennis
(en) Think Baby Names: Dennis
Ole Bernt Frøshaug

Ole Bernt Frøshaug (født 9. november 1954) er en norsk fotograf og filmskaper, bosatt i Oslo.
Han har bakgrunn som samfunnsviter,og har hovedsakelig hatt Afrika og Latin-Amerika som arbeidsområder. Frøshaug har laget et tredvetalls dokumentarfilmer for TV 2, NRK og BBC, med fokus på politikk, miljø og kultur. Filmen «Hvitt lerret, svart hyene» vant i 2005 Prix Essai på Unescos store kunstfilmfestival i Paris som årets mest nyskapende kunstfilm. Filmen Ole Bull – Himmelstormeren gikk på norske kinoer i 2007 og høstet flere internasjonale priser. Ole Bernt Frøshaug har i en femårsperiode ledet film-og fotoenheten i Norad. I filmarbeidet har han ofte samarbeidet med Aslak Aarhus.
Sammen med Svein Wilhelmsen og Petter Granli startet han i 1998 turistkonseptet Basecamp Explorer i Kenya. Dette er et prosjekt som reklamerer med natur- og reiseopplevelser kombinert med miljømessig ansvarlig turisme. Senere har Basecamp også etablert destinasjoner i India, Frankrike, Kenya og på Svalbard.
Frøshaug er tilknyttet billedbyrået Samfoto.


== Filmer ==
Skitne penger, Bad Money, om internasjonal korrupsjon
Stygg men deilig, om iguaner (sammen med Aslak Aarhus)
Under en mykere himmel, fra El Salvador (sammen med Aslak Aarhus)
Ole Bull – himmelstormeren (sammen med Aslak Aarhus)
Hvitt lerret, svart hyene


== Publikasjoner ==
Regnskog (med tekst av Erik Steineger), Norad (1991)


== Multivisjonsprogram ==
1991 Gull og grønne skoger. For Norad og FN-sambandet.


== Eksterne lenker ==
www.visions.no
Basecamps hjemmesider
Sigismund I av Polen

Sigismund I av Polen (litauisk Žygimantas Senasis, født 1. januar 1467 i Kozienice, død 1. april 1548 i Kraków) var konge av Polen og storfyrste av Litauen fra 1506 til sin død i 1548. Han var sønn av Kasimir IV av Polen og Elisabeth av Habsburg. Sigismund etter fulgte brødrene Johann I av Polen og Alexander av Polen på den polske tronen. 
I 1514 mistet han den litauiske byen Smolensk til Storfyrstedømmet Moskva, noe som styrket hans argumentasjon for at Polen-Litauen burde ha en stående hær. I 1515 allierte han Polen-Litauen med det tysk-romerske riket under Maximilian I av Det tysk-romerske rike, alliansen betydde at habsburgerne giftet seg inn i broren Ladislaus II av Ungarns familie. På grunn av dette giftermålet kom senere Bøhmen og Ungarn under habsburgerne i 1526 da Sigismunds nevø Ludvig II av Ungarn døde.
De polske krigene mot Den tyske orden ble avsluttet i 1525, da stormesteren Albrecht av Preussen (som også var Sigismunds nevø) konverterte til protestantismen sekulariserte ordenen og ble polsk-litauisk vasall. 
I 1526 annekterte han Hertugdømmet Masovia etter at Janusz III av Masovia døde.
Nihil novi-loven ble innført mens broren Alexander var konge. Loven medførte kongen ikke kunne vedta lover uten det polsk-litauiske parlamentets (Sejm) samtykke. Dette svekket sentralmakten og vanskeliggjorde Sigismunds forhold til adelen. På tross av dette klarte Sigismund å etablere og vedlikeholde en vernepliktshær i 1527.
Sigismund forsøkte å holde fred med Krim-khanatet, naboen i sør, men var ute av stand til å stoppe de gjentatte grensetreffningene.
Da Sigismund døde 1548 overtok sønnen Sigismund II August av Polen tronen.


== Referanser ==
Private Barnehagers Landsforbund

PBL (Private Barnehagers Landsforbund) er en interesse- og arbeidsgiverorganisasjon for private barnehager med hovedkontor i Bodø. PBL har 1 940 private barnehager med om lag 29 000 ansatte som medlemmer.


== Om organisasjonen ==
PBL er en av landets største arbeidsgiverorganisasjoner målt etter antall medlemsbedrifter med tariffavtaler. Nærmere én av tre barnehager i Norge, uavhengig av om den er privat eller kommunal, er en PBL-barnehage. 1 755 av medlemsbarnehagene, med 27 000 ansatte, er direkte bundet av PBLs hoved- og hovedtariffavtale med arbeidstakerorganisasjonene. Øvrige medlemsbarnehager er bundet av andre avtaler med landsomfattende arbeidsgiverorganisasjon. PBL har medlemmer i 254 kommuner og i alle fylker. Den store oppslutningen fra barnehagene gjør PBL til den store og samlende organisasjonen for private barnehager i Norge.
Formålet til PBL er: «PBL skal bidra til å øke kvaliteten og verdiskapningen i medlemsbarnehagene, til beste for barn, foreldre/foresatte, ansatte, eiere og samfunnet for øvrig.»Administrerende direktør fra 2018 til 2022 var Anne Lindboe.


== Historie ==
PBL ble stiftet av 72 private barnehager i 1993. Hovedkontoret lå på Andenes i Andøy kommune i Nordland frem til 1996, da de flyttet til Bodø.


== Dagens situasjon ==
I PBL-konsernet, som foruten interesse- og arbeidsgiverorganisasjonen inkluderer PBL Regnskap AS, PBL Bedriftshelsetjeneste AS, PBL Medlemsservice AS og Nasjonalt kunnskapssenter for barnehager, jobber det om lag 150 medarbeidere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Private Barnehagers Landforbund

Private Barnehagers Landsforbund er en interesseorganisasjon for private barnehager med kontorsted i Bodø. Forbundet har over 2000 medlemsbarnehager. PBL-A er forbundets arbeidsgiverseksjon og forhandler tariffavtale på vegne av sine medlemmer.


== Historie ==
Private Barnehagers Landsforbund ble stiftet i 1993 og hadde frem til 1996 kontorsted på Andenes i Andøy kommune, Nordland fylke. I 1996 flyttet forbundet kontorer til Bodø. Senere ble arbeidsgiverseksjonen, PBL-A, stiftet. Dette er den eneste arbeidsgiverorganisasjonen i Norge med hovedkontor utenom Oslo.


== Dagens situasjon ==
Private Barnehagers Landsforbund har omtrent 80 medarbeidere. Administrerende direktør er Arild M. Olsen.


== Eksterne lenker ==
Private Barnehagers Landsforbund
Villon

Villon er et fransk etternavn, og kan vise til:

François Villon (ca 1431–1463), fransk poet
Jacques Villon (1875–1963), frank maler
Raymond Duchamp-Villon (1876–1918), fransk billedhogger
Fedon Gizikis

Fedon Gizikis (gresk: Φαίδων Γκιζίκης; født 16. juni 1917 i Volos, død 27. juli 1999 i Athen) var en gresk militæroffiser og president i Hellas i perioden 1973-1974.
Var en gresk offiser som i 1967 støttet opp om statskuppet til Georgios Papadopoulos og han har mottatt en rekke ledende militære stillinger under diktaturet som fulgte med statskuppet til den greske militærjuntaen.
Gizikis ble tildelt presidentembedtet den 25. november 1973, etter at Papadopoulos ble styrtet av Dimitrios Ioannidis etter en intern maktkamp innen den greske politikken på 1970-tallet. Etter fallet av den greske militærjuntaen i 1974, beholdt Gizikis sin stilling som president i fire måneder inntil en ny gresk grunnlov kunne bli vedtatt av en ny nasjonalforsamling og da ble han erstattet av den neste presidenten Michail Stasinopoulos.
Senere pensjonerte han seg fra militæret. I 1976 startet en militær rettssak mot ham i det greske Judicial Council, der han sammen med 88 andre tidligere høyere militære offiserer ble anklaget for forræderi og mytteri mot staten for å ha samarbeidet med den tidligere militærjuntaen. 
Han døde på det militære sykehuset i hovedstaden Athen i 1999. Han ble 82 år gammel.


== Referanser ==
Kirsten Aagaard Hansen

Kirsten Dorothea Aagaard Hansen (født 18. januar 1850 i Moss, død 20. desember 1902) var en norsk lærer, forfatter og salmedikter. Hansen er representert med to salmer i den svenske salmeboken fra 1986 og to salmer, en selvskrevet og en oversatt i Norsk Salmebok og en oversettelse i Norsk salmebok 2013.
Hun var datter av Christian August Aagaard Hansen, lærer i Moss, senere rektor ved Horten høyere allmennskole, sokneprest i Berg i Troms og til slutt sokneprest i Vikedal i Ryfylke i Rogaland. Kirsten fikk en god utdannelse og behersket engelsk, fransk, tysk og latin.
Hun var påvirket av vekkelsesbevegelsen starten av Lars Oftedal, og salmenen hennes ble diktet og oversatt inn i denne tradisjonen.


== Salmer ==
Min frelser, du som legedommen eier (nr 232 i den svenske salmeboken, nr. 629 i den norske), 1877
Hur ljuvligt det är att möta (nr 301 i den svenske salmeboken), 1871
Vi stemmer i en frydesang (nr. 375 i den norske salmeboken)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aasmundtveit, Anne Kristin (1962-) (1995). Biografisk leksikon til Norsk salmebok og Norsk koralbok. Oslo: Verbum Forlag. s. 84-85. ISBN 8254305730.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert til Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket]
Arnt Sommerlund

Arnt Sommerlund (født 4. mai 1967 i Tromsø) er daglig leder i Aukra Næringsforum (fra 1. januar 2015) . Han er fra 19. juni 2015 også innleid som daglig leder i GassROR IKS. 
Han var i perioden fra 1. oktober 2013 til 31.12 2014 prosjektleder for "Hvor har du det fra?" - Kampanjen for journalistikken , som var en nasjonal kampanje i regi av alle presseorganisasjonene samt TV2 og NRK. Kampanjens mål var å formilde verdien av uavhengig journalistikk i redigerte medier.
Sommerlund var spesialrådgiver i Helse Midt-Norge RHF (Internett/web-kvalitet) våren 2013. Han var kommunikasjonssjef i Helse Møre og Romsdal HF (2011-2012), i det som tidligere var Helse Nordmøre og Romsdal HF (2007-2011) .
Sommerlund var ansvarlig redaktør i Romsdals Budstikke fra 2001 til 2006 . I perioden 2004 og 2006 var han i tillegg til redaktør også adm. direktør i Romsdals Budstikke. Sommerlund har også vært ansvarlig redaktør i ITavisen.no, nyhetssjef i Telecom Revy, webredaktør ved Universitetet i Oslo og journalist i iTromsø (tidligere Bladet Tromsø).
Sommerlund var i perioden 2009 til 2012 styreleder i Bjørnsonfestivalen, en internasjonal litteraturfestival.


== Referanser ==
Mariano Rumor

Mariano Rumor (født 16. juni 1915, død 22. januar 1990) var en italiensk politiker, medlem av det kristendemokratiske partiet (Democrazia Cristiana) og statsminister i Italia på 1960- og 70-tallet.


== Liv og virke ==
Rumor ble født i Vicenza i Veneto i det nordlige Italia.
Etter eksamen ble han valgt til den grunnlovsforsamlingen (som åpnet veien for det nye italienske parlamentet i den italienske republikken) i 1946.
I 1963 ble han Italias innenriksminister, men vervet ble avsluttet bare et halvt år senere. Fem år senere ble han valgt til statsminister. Frem til 1974 var han statsminister i to runder, med et opphold i 1972–73 da han igjen var innenriksminister. Hans politiske karriere sluttet formelt etter perioden som utenriksminister fra 1974 til 1976.
I 1973, da som innenriksminister, ble Mariano Rumor angrepet med bomber av Gianfranco Bertoli, en selverklært anarkist. Fire ble drept under bombingen, og 45 skadet, mens Rumor slapp levende fra det. Bertoli ble dømt til fengsel i 1975. Bertoli var informant for Sifar på den tiden, og var tidlig på 1990-tallet knyttet til Operasjon Gladio. Søksmål viste at denne koblingen var feil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mariano Rumor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mariano Rumor hos Europaparlamentet 
(it) Profil på Senatets internettside