jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tyrkias kvinnelandslag i strandhåndball

Tyrkias kvinnelandslag i strandhåndball representerer Tyrkia i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Tyrkias håndballforbund (Türkiye Hentbol Federasyonu). Pr 2013 var Orhan İlerisoy landslagstrener.


== Resultater ==


=== VM i beachhåndball ===
Tyrkia deltok ved det første VM i beachhåndball som ble arrangert; VM i beachhåndball 2004 i El Gouna i Egypt. Der kom de på 2.-plass, etter at de tapte finalen 1-2 for Russland. Tyrkia fikk én spiller på All Star-laget i dette verdensmesterskapet; Yeliz Ozel.To år senere kom de på 5.-plass ved VM i beachhåndball 2006 i Rio de Janeiro i Brasil. Her ble de slått ut i kvartfinalen av Tyskland.De deltok ikke ved VM i beachhåndball 2008, men kom på 5.-plass ved VM i beachhåndball 2010 på hjemmebane i Antalya i Tyrkia.
De deltok heller ikke ved VM i beachhåndball 2012.


=== EM i beachhåndball ===

Tyrkia deltok ved det første EM som ble arrangert - EM i beachhåndball 2000. Her kom de på 7. og nest sisteplass, etter at de avslutningsvis vant plasseringskampen om 7.-plassen 2-0 mot Spania. To år senere kom de på 2.-plass ved EM i beachhåndball 2002 i Cádiz i Spania, der de tapte finalen 1-2 mot Russland.Ved EM i beachhåndball 2004 kom de på igjen på 5.-plass, og i 2006 kom de på 4.-plass ved EM i beachhåndball 2006 i Tyskland, etter at de tapte bronsefinalen 0-2 for Kroatia. Ved EM i beachhåndball 2007 i Italia endte de på 10.-plass av de 18 lagene som deltok.
De kom på 11. og sisteplass ved EM i beachhåndball 2009 i Larvik, og 7.-plass ved EM i beachhåndball 2011.
I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de kom på 8.-plass.


=== World Games ===
Ved World Games 2005 kom Tyrkia på 3.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tyrkias håndballforbund
Lagt det på et lurt sted

«Lagt det på et lurt sted» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt 1. mars 1999 på Sundes musikkalbum Nå er begeret nådd.
Sangen ble spilt på forestillingen Ja takk, begge deler som hadde premiere 17. september 1998.Teksten handler om at gjennomsnittsmenneske ofte glemmer de «lure» stedene man legger ting som man trenger i nødvendige situasjoner. Et eksempel er hvor man har lagt passet i tilfelle man skal reise til utlandet.Både tekst, noter og tilhørende tegning til «Lagt det på et lurt sted» ble publisert i notaboka Sånn er'e bare i 2006.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, elektriske gitarer
Tom Salisbury: piano
Jørun Bøgeberg: bass
Knut Hem: trommer
Kari Iveland: kor
Elisabeth Moberg: kor
Christine Meyer: kor
Marian Lisland: korElisabeth Moberg (en av koristene) var et av medlem av Kvinner på randen. Sunde var gjest i et av deres program Kvinner på randen (sendt 29. oktober 1999 på NRK1). Sunde spilte «Lagt det på et lurt sted» og kompet seg selv kun med sin gitar. Kvinner på randen-medlemmene bidro med sporadiske korinnslag. Til stor begeistring hos TV-publikum, gjorde både Sunde og Kvinner på randen-medlemmene feil i fremførelsen.
Et utdrag av «Lagt det på et lurt sted» fra Kvinner på randen i 1999 ble vist i programmet Øystein Sunde – med god avstand til bilen bak (sendt 26. desember 2010 på NRK1).


== Referanser ==
Alt går i stykker

«Alt går i stykker» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 1. mars 1999 på Sundes musikkalbum Nå er begeret nådd. Sangen ble spilt på forestillingen Ja takk, begge deler som Sunde og Halvdan Sivertsen spilte på Dizzie Showteater med showstart høsten 1998. Da var tittelen «Alt går i stykker på en søndag».Teksten beskriver humoristisk tidspunktene hvor uhell inntreffer. De skjer som regel fra stengetid på fredag fram til søndag kveld. Og dette er de tidspunktene hvor det er nærmest umulig å få hjelp fra kyndig fagfolk, siden de selv har fri fra jobb.
Både tekst, noter og tilhørende tegning til «Alt går i stykker» ble publisert i notaboka Sånn er'e bare i 2006.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar, elektrisk gitar
Tom Salisbury: piano
Børre Frydenlund: banjo
Christian Frank: bassaksofon
Knut Hem: trommer


== NRK-opptak ==
Ja takk, begge deler – 6. januar 2001 med Sunde og Halvdan Sivertsen. Foruten Sunde på vokal og akustisk gitar (stålstrenger), besto bandet av Halvdan Sivertsen (akustisk gitar, kor), Stein Bull-Hansen (kor, knipsing),  Olaf Kamfjord (kor, knipsing) og Trond Augland (kor, knipsing).
Absolutt Norsk – 20. juli 2002. Foruten Sunde (vokal, akustisk stålstrenger gitar) besto de øvrige musikerne av Jan Eggum (akustisk gitar), Atle Halstensen (piano), Magne Thormodsæter (bass) og vokalgruppen Nardus (Hildegunn Reigstad, Ingelin Reigstad, Ragnhild Minde, Silje Wiig Andersen, Marte Lavik og Kristin Minde).
Litt av et liv – 26. mai 2012. Sunde på vokal, elektrisk gitar (Gretsch), Ingrid Bjørnov: piano, kor og Olaf Kamford: kontrabass. Bjørnov var hovedgjest i dette programmet.Det som spesielt skilte disse NRK variantene fra studio versjonen, var at NRK utgavene hadde med et ekstra innledningsvers og hadde akustisk gitar som det dominerende instrument; mer visepreget. Studioversjonen er mer i ragtime stil.


== Referanser ==
Valdobbiadene

Valdobbiadene er en by i provinsen Treviso i Veneto i Italia. Valdobbiadene er et område med mange vinranker, hvor det blant annet produseres prosecco Conegliano–Valdobbiadene, en tørr musserende hvitvin. Vinmarkene i Valdobbiadene og nabokommunen Conegliano ble i 2019 oppført på Unescos verdensarvliste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Valdobbiadene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
XKeyscore

X-Keyscore er et tidligere hemmelig datasystem som brukes av USAs National Security Agency for å søke og analysere internett data om andre land, verden over. Programmet er i samarbeid med Australias Defence Signals Directorate, og New Zealands Government Communications Security Bureau, og ble avslørt i juli 2013 av Edward Snowden.


== Avsløringen ==
Programmets eksistens ble avslørt i juli 2013 av Edward Snowden gjennom avisene The Sydney Morning Herald og O Globo, kodenavnet var allerede nevnt i en annen artikkel fra før av.  Ifølge O Globo, oppdager XKeyscore nasjonaliteten til utlendinger ved å analysere språk som blir brukt gjennom e-poster. Avisen hevder det har blitt brukt mot Latin-Amerika, og spesifikk mot Colombia, Ecuador, Venezuela og Mexico.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) XKeyscore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Asfaltsjømann

«Asfaltsjømann» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt mars 1986 på Sundes musikkalbum Overbuljongterningpakkmesterassistent.Teksten handler om hverdagen til en yrkesjåfør langs veien og alle farer som kan oppstå. Sunde har tatt opp lignende temaer i sanger som «Seks døgn på veien» (1970) og «Ti døgn ute og to døgn fri» (1971).
Både tekst og noter til «Asfaltsjømann» ble publisert i notaboka Kjekkere å ha–2 i 1992.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar, dobro
Gard Christensen: steel gitar
Jonas Fjeld: akustisk gitar
Bent Bredesen: akustisk gitar
Per Kolstad: kor
Pål Reinertsen: bass
Per Hillestad: trommer
Hege Schøyen: kor
Kari Gjærum: kor(Gard Christensen ble kalt «Dutte» på omslaget).
«Asfaltsjømann» ble også utgitt på Kaptein Snutebil – reklamekassett for Volvo; (utgitt 1986).


== Referanser ==
Deklinatorium

Deklinatorium er et instrument for å bestemme magnetisk misvisning (deklinasjon).
Instrumentet består av en kompassnål som er mest mulig friksjonsfritt opphengt i et hus. I tillegg må instrumentet ha en mulighet for å bestemme sann nord, noe som vanligvis skjer ved astronomisk observasjon av for eksempel solen eller nordstjernen.
Vinkelforskjellen mellom magnetisk nord og sann nord utgjør misvisningen på stedet.
For å få gode observasjoner må instrumentet bygges med god presisjon og ha mulighet for å avrettes nøyaktig i horisontalplanet. Det er også viktig at observasjonene foretas uten magnetiske støykilder i nærheten (for eksempel elektrisk jernbane eller kraftledninger).
Instrumentet måler kun horisontalkomponenten av jordens magnetfelt. For komplett måling trenger man også et magnetisk inklinometer som måler vertikalkomponenten og gjerne også et magnetometer som måler mangnetisk feltstyrke.
Noen ganger brukes også deklinometer om instrumentet, men dette er ikke helt korrekt, da et deklinometer skal måle variasjoner i deklinasjonen over tid.
Yrkesveileder blues

«Yrkesveileder blues» er en er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll.Tekstens jeg har kjæreste og spiller gitar. Han er på utkikk etter jobb og ergo oppsøker han en yrkesveileder. Sistnevnte viser liten interesse for å veilede sin klient, og kommer kun med et useriøst forslag.
Tekst og noter til «Yrkesveileder blues» ble publisert i notaboka Kjekkere å ha–2'. Her skriver Sunde at sangen ble skrevet cirka 1973 og var tilegnet Barne- og Ungdomsavelingen i NRK.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, akustisk gitarer, elektrisk gitar, dobro
Trond Villa: fele
Johnny Sareussen: bass
Thor Andreassen: Bongoer


== Annet ==
Sunde fremførte sangen i Flimra den 18. mars 1974. Musikere: Sunde (elektrisk gitar, Gretch), Halvard Kausland (akustisk gitar), Håkan Sjöström (munnspill), Bjørn Jacobsen (bass) og Svein-Erik Gaardvik (trommer).
I teksten refererer Sunde en del til sangen «Mule Skinner Blues (Blue Yodel No. 8)» som ble skrevet av Jimmie Rodgers og Vaughn Horton. Rodgers ga den ut på singel i 1931. Jerry Reed ga ut sin versjon i 1970 på albumet Georgia Sunshine (hvor Chet Atkins bidrar med en gitarsolo).
«Yrkesveileder blues» ble også utgitt i 1980 på kassetten Nærbilde av Øystein Sunde.


== Referanser ==
Oppfinnervise

«Oppfinnervise» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde. En konsertversjon ble utgitt høsten 1971 på Vise og lyrikkfestivalen i Haugesund 1971. En studioversjon ble utgitt februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll.Konsertversjonen ble innspilt 1. – 4. juli 1971.Jeg-personen i «Oppfinnervise» har en far som strever med sin hobby som oppfinner. En av oppfinnelsene havner på utstilling. Sunde komper seg selv på sin akustiske gitar. Sangen er en «talking blues» og stiller i samme sjanger som «Jaktprat» og «2003, en butikk-odyssé» og «Svigerfars motorsag».
Både tekst og noter til «Oppfinnervise» ble publisert i noteboka Kjekkere å ha–2 i 1992. I samme bok forteller Sunde at sangen ble skrevet for NRK vedrørende et program om oppfinneren Arnold Selnes (se under NRK-opptak). NSB får sitt spark helt til slutt grunnet en episode hvor Sunde kjøpte mat på toget. Han var ikke særlig fornøyd med varen han kjøpte.I 1980 ble «Oppfinnervise» med på  kassetten Nærbilde av Øystein Sunde.


== NRK-opptak ==
12. august 1969 sendte NRK et program om oppfinneren Arnold Selnes som ble kalt En lys ide. Her ble Sundes sang kalt «Oppfinner talking-blues» og første del av sangen ble fremført i begynnelsen i programmet, mens resten ble spilt til slutt.
Flimra (sendt 7. mai 1971) hvor Sunde spilte sammen med Fredrik Wibe på kontrabass. Avslutningen av dette klippet ble også vist i programmet Øystein Sunde – med god avstand til bilen bak (sendt 26. desember 2010).


== Referanser ==
Erter av en sekk

«Erter av en sekk» er en er en norsk instrumental i bluegrass stil som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll.Ifølge omslaget er instrumentalen og Sundes gitar fingerspill inspirert av Jerry Reed.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: akustisk gitarer, elektrisk gitar, steel gitar
Iver Kleive: piano
Lillebjørn Nilsen: banjo
Johnny Sareussen: bass
Thor Andreassen: bongoerSunde spilte «Erter av en sekk» i programmet Sommerkveld i studio 1 (sendt 7. august 1974 på NRK) med Ole Paus på kompgitar. Leif Juster var blant de som tittet på. Dette klippet ble også vist 26. desember 2010 i programmet Øystein Sunde – med god avstand til bilen bak på NRK1.


== Referanser ==
Fri som en vind (sang)

«Fri som en vind» er en er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll.Tekstens jeg er en mann som foreløpig ikke føler for å binde seg til noen dame, men heller være fri og frank. Tekstmessig har «Fri som en vind» sporadiske fellestrekk med «Freeborn Man» som ble utgitt på B-siden av singlen «Louise» med Keith Allison i februar 1967 (Et år senere ga både Glen Campbell og Jerry Reed ut hver sine coverversjoner av «Freeborn Man»).Melodien har en del fellestrekk med «That's All Right» som ble komponert og gitt ut av Arthur Crudup i 1946. (senere en hit med Elvis Presley).Tekst og noter til «Fri som en vind» ble publisert i noteboka Kjekt å ha–1 i 1990.22. september 1973 sendte NRK programmet Bridge, bratsj, fille-bom-bom-bom. «Fri som en vind» var en av sangene som ble fremført. Sunde spilte ikke gitar selv, men sang etter komp fra musikere; deriblant Freddy Lindquist på sologitar.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
Halvard Kausland: sologitar
Bjørn Jacobsen: bass
Svein-Erik Gaardvik: trommer


== Referanser ==
Hans Henrik Struck

Hans Henrik Struck var en tyskfødt tømmermester som virka i Christiania på midten av 1800-tallet. Han var blant annet med på bygginga av Slottet, som pågikk fra 1825 til 1848.
Tomta som var valgt for Slottet, lå et godt stykke utafor datidas by. Det blei derfor bestemt at det skulle anlegges ei gate som skulle utgjøre en representativ atkomst til kongeboligen. Arbeidet med denne gata, som i dag har navnet Karl Johans gate, begynte i 1837. Dagens Karl Johans gate 27–43 var den gang hagen til maleren Bendix Holm. Struck kjøpte i september 1839 kjøpte den delen som nå er nummer 37, men han solgte den allerede året etter til kjøpmann Døderlein.
Struck blei derimot direkte involvert i bygginga på nummer 41 og 43. Her blei det rundt 1841 oppført to hus med felles fasade av henholdsvis murmester Asmus Lenschow og Struck. At de vågde å bygge så høyt som fire etasjer, var nærmest en sensasjon den gang. Disse gårdene stod fram til 1982, da de blei revet i samband med bygginga av forretningssenteret Paleet. Dagens fasade er en kopi av den opprinnelige.
Struck var også ansvarlig for oppføringa av Engene kirke i 1849 på det opprinnelige stedet i Grimstad.
Struck var styremedlem i Den norske haandværks- og industriforening fra 1851. Av saker han her var opptatt av var blant annet etablering av jernbaneforbindelse mellom hovedstaden og Mjøs-området og opprettelse av «et Understøttelsesselskab og et Hjem for gamle, værdige Trængende blandt Haandværkerne og deres Efterladte». Dette siste var en radikal tanke, og radikale tanker var ikke noe nytt for Struck. Som svenn hadde han vært med på oppstanden i Warszawa, og i Christiania var han medlem (og en periode leder) av Germania, et selskap for tyskere i byen. Dette selskapet var stifta av Georg Fein, en tysk revolusjonær, som hadde vært med på opprør og opprørsforsøk flere steder i Europa.


== Noter ==


== Kilder ==
Guthorm Kavli: Kongens slott, Dreyer 1983
Haakon B. Nielson: Det var en gang – vandringer i Oslo og det gamle Christiania, Cappelen 1982
Olaf Munthe: Den norske haandværks- og industriforening 1871–1896, Grøndahl 1896
Tore Pryser: Gesellar, rebellar og svermarar – om «farlege folk» rundt 1850, Samlaget 1982
Kalkovnen på Brønnøya

Kalkovnen på Brønnøya er en fredet kalkovn i Sandbukta på Brønnøya i Asker kommune. Den er om lag ni meter høy og har en grunnflate på 6,5 ganger 6,5 meter. Ovnen ble sannsynligvis oppført da Anders Haagensen startet kalkbrenneri på øya i 1847. Den var i virksomhet fram til 1888.I løpet av 2012 og 2013 har store deler av kalkovnen rast sammen. Riksantikvaren, Asker kommune og Akershus fylkeskommune har gitt tilsagn eller bevilget tilsammen mer enn en halv million kroner til sikring av kulturminnet, som står på privat grunn. Restaurering påbegynnes i mai 2014 og er estimert til å koste over 4 millioner kroner.


== Referanser ==
Hege Moe Eriksen

Hege Moe Eriksen (født 21. desember 1975) er utenriksjournalist i NRK. Hun har siden 2014 vært programleder i TV-programmet NRK Urix. 
Hun bodde i Jakobsnes i Finnmark frem til hun var 11 år. Hun gjennomførte videregående skole i Lyon i Frankrike og bodde derretter to år i Spania. Hun er cand.mag. fra Universitetet i Oslo og utdannet ved Norsk journalisthøgskole. Eriksen har studert spansk og fransk samt studert arabisk i Ramallah. Hun var fra 2010 til 2013 NRKs korrespondent i Brussel, med ansvar for å dekke EU, NATO og store deler av Vest-Europa.
Sammen med Merete Jansen mottok hun SKUP-diplom for 2003 for «krigsforbrytersaken» hvor NRK avslørte hvordan en serber dømt for grove krigsforbryter i Kroatia ennå levde fritt i Norge Hun ble i 2013 nominert til Gullrutens publikumspris.  I 2013 fikk hun NRKs Journalistpris for sitt arbeid som europakorrespondent.
I 2005 ga hun ut en bok om kreftrammede Bengt Eidem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hege Moe Eriksen på Internet Movie Database
Øynafylke

Øynafylke (norrønt: Eynafylki) var ett av de åtte historiske fylkene i Trondheimen fra jernalderen til ut i middelalderen.
De historiske fylkene i Trondheimen var lokale rettsfellesskap med hvert sitt fylkesting. De ble dannet en gang i eldre jernalder eller begynnelsen av yngre jernalder. De fire fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke utgjorde Inntrøndelag som hadde ting på Mære. Utsendinger fra de fire fylkene i Inntrøndelag og de fire fylkene i Uttrøndelag: Stjordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, møttes også til Frostating på Frosta. På 900-tallet ble også Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av Frostating.


== Skipreider ==
Øynafylke bestod av følgende seks skipreider:

Beitstaðar
Vera
Ýzta
Sandavalla
Viðbyggja
Ryrinar


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Andreas Munch (1849). Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen. Christiania: Wilhelm Grams Forlag. 
Jørn Sandnes (1971). Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600. Universitetsforlaget. 
Per Sveaas Andersen (1977). Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121. 
Aslak Bolt (1997). Aslak Bolts jordebok. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
Olav Skevik (1997). Folk og fylker i fjerne tider : Inntrøndelags historie før 1600. Nord-Trøndelag fylkeskommune. ISBN 8291316287.
Skøynafylke

Skøynafylke (Norrønt: Skøynafylkí el. Skeynafylkí) var ett av de åtte historiske fylkene i Trondheimen fra jernalderen til ut i middelalderen.
De historiske fylkene i Trondheimen var lokale rettsfellesskap med hvert sitt fylkesting. De ble dannet en gang i eldre jernalder eller begynnelsen av yngre jernalder. De fire fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke utgjorde Inntrøndelag som hadde ting på Mære. Utsendinger fra de fire fylkene i Inntrøndelag og de fire fylkene i Uttrøndelag: Stjordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, møttes også til Frostating på Frosta. På 900-tallet ble også Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av Frostating.


== Skipreider ==
Skøynafylke bestod av følgende seks skipreider:

Frólar
Ölvishaug
Refskeyna
Ekni
Yttrieyar
Másarvik


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Andreas Munch (1849). Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen. Christiania: Wilhelm Grams Forlag. 
Jørn Sandnes (1971). Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600. Universitetsforlaget. 
Per Sveaas Andersen (1977). Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121. 
Aslak Bolt (1997). Aslak Bolts jordebok. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
Olav Skevik (1997). Folk og fylker i fjerne tider : Inntrøndelags historie før 1600. Nord-Trøndelag fylkeskommune. ISBN 8291316287.
Sparbyggjafylke

Sparbyggjafylke (Norrønt: Sparbyggjafylkí) var ett av de åtte historiske fylkene i Trondheimen fra jernalderen til ut i middelalderen.
Forleddet i dette navnet er genitiv flertall av sparbyggjar 'bygdefolk fra Sparbu' - betydningen er altså 'sparbyggenes fylke'.
De historiske fylkene i Trondheimen var lokale rettsfellesskap med hvert sitt fylkesting. De ble dannet en gang i eldre jernalder eller begynnelsen av yngre jernalder. De fire fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke utgjorde Inntrøndelag som hadde ting på Mære. Utsendinger fra de fire fylkene i Inntrøndelag og de fire fylkene i Uttrøndelag: Stjordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, møttes også til Frostating på Frosta. På 900-tallet ble også Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av Frostating.


== Skipreider ==
Sparbyggjafylke bestod av følgende åtte skipreiderI efri hálfa:

Snasar
Skaunar
Vigmundar
Stóðs
ÓgnardalI neðri hálfa:

Íþrottar
Sparbýggja
Bagabú


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Andreas Munch (1849). Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen. Christiania: Wilhelm Grams Forlag. 
Jørn Sandnes (1971). Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600. Universitetsforlaget. 
Per Sveaas Andersen (1977). Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121. 
Aslak Bolt (1997). Aslak Bolts jordebok. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
Olav Skevik (1997). Folk og fylker i fjerne tider : Inntrøndelags historie før 1600. Nord-Trøndelag fylkeskommune. ISBN 8291316287.
Verdølafylke

Verdølafylke (Norrønt: Verdœlafylkí) var  ett av de åtte historiske fylkene i Trondheimen fra jernalderen til ut i middelalderen.
De historiske fylkene i Trondheimen var lokale rettsfellesskap med hvert sitt fylkesting. De ble dannet en gang i eldre jernalder eller begynnelsen av yngre jernalder. De fire fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke utgjorde Inntrøndelag som hadde ting på Mære. Utsendinger fra de fire fylkene i Inntrøndelag og de fire fylkene i Uttrøndelag: Stjordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, møttes også til Frostating på Frosta. På 900-tallet ble også Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av Frostating.
Verdølafylke bestod av fem skipreider:

Haug skipreide: Sjøbygda og nordsiden av Verdalselva syd for de store myrene til og med Haga.
Ofanmýra skipreide: Volhaugen, Hallem og Leksdal.
Farar skipreide: landet nord for elven øst for Haga til og med Vuku.
Veddrar skipreide: øvre del av Verdal ovenfor Vuku på nordsiden av elven og ovenfor Sunnby på sørsiden av elven.
Råbyggja skipreide: landet på sydsiden av elven fra og med Sunnby til Rinnelva.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Andreas Munch (1849). Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen. Christiania: Wilhelm Grams Forlag. 
Jørn Sandnes (1971). Ødetid og gjenreisning : Trøndsk busetningshistorie ca. 1200–1600. Universitetsforlaget. 
Per Sveaas Andersen (1977). Samlingen av Norge og kristningen av landet : 800–1130. Universitetsforlaget. ISBN 8200024121. 
Aslak Bolt (1997). Aslak Bolts jordebok. Riksarkivet. ISBN 8254800529.  [ny utgave]
Olav Skevik (1997). Folk og fylker i fjerne tider : Inntrøndelags historie før 1600. Nord-Trøndelag fylkeskommune. ISBN 8291316287.
Hjemme igjen (sang)

«Hjemme igjen» er en er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll.Teksten handler om å være på turne mens man lengter hjem til kjæresten. Ifølge omslaget, er teksten personlig for Sunde.


== Musikere og instrumenter ==
Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
Halvard Kausland: sologitar
Bjørn Jacobsen: bass
Svein-Erik Gaardvik: trommer


== Referanser ==