jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
NM i terrengsykling 2010

Norgesmesterskap i terrengsykling 2010 ble avholdt 19-20. juni 2010 i Trondheim, og 22. september i Oppdal.


== Maraton ==
Norgesmesterskapet i maraton ble arrangert 19. juni 2010 i Trondheim. Løypen tilsvarte det av rittet Markatråkket, utvidet med mer terreng. Løypen var på 75 km. Start og mål var ved NTNU Dragvoll. Arrangør var Trondhjems Velocipedklub – TVK.
M Senior

Lars Ragnar Manengen Lillehammer CK 3:02:40 0:00:00
Jo Thorson Nordskar Barum OCK/Team United Bakeries 3:07:04 0:04:24
Lars GRANBERG Vindafjord SK 3:15:50 0:13:10K Senior

Linda Wibe Larsen Grimstad SK 3:43:01 0:00:00
Hanne Trønnes Ottadalen SK 4:02:35 0:19:34
Borghild Løvset Orkla CK 4:04:49 0:21:48


== Rundbane ==
Norgesmesterskapet i rundbane ble arrangert 20. juni 2010 i Trondheim. Løypen gikk ved Kristiansten Festning. Arrangør var Trondhjems Velocipedklub – TVK.
M Senior

Ole-Christian Fagerli Raumer Rytter SK 1:53:24 0:00:00
Ola Kjøren Trondhjems VK/Team Fokus-Danic 1:54:36 0:01:12
Kristoffer Sommer Wormsen Asker CK 2:01:34 0:08:10K Senior

Lene Byberg Bryne CK 1:29:34 0:00:00
Elisabeth Sveum Raufoss & Gjøvik SK/Hard Rocx 1:31:52 0:02:18
Heidi Rosasen Sandstø Follo SK 1:35:49 0:06:15


== Utfor ==
Norgesmesterskapet i utfor ble arrangert 20. august 2010 i Oppdal. Arrangør var Oppdal sykkelklubb.
M Senior

Espen Johnsen Bergen MTB Klubb 4:52.09
Kristoffer Haugland Bergen MTB Klubb 4:56.46 4.37
Øyvind Mæhle Fossum Oppdal SK 4:57.38 5.29K Senior

Birgitte Løwe Johnsen Hafjell Freeride Klubb  6:43.63
Silje Katarina Holmsen  Drammen CK  7:18.45 34.82
Hege Carlsen Oppdal SK  7:19.41 35.78


== Referanser ==
Programstyring

Programstyring er styring av to eller flere prosjekter som er avhengig av hverandre, og har en felles målsetning. Et program i denne sammenheng består av to eller flere prosjekter og er karakterisert ved at:

Fokus er på retning og strategiske leveranser
Visjon og blåkopi («blueprint») skjer innenfor programmets rammer
Tidsrammer bare er løst definert, men programmet er likevel fokusert mot en slutt
Risiko knyttes til samlet prosjektrisiko og overganger til strategiske og operasjonelle risikoer
Fokus er på å håndtere konflikter mellom prosjekter og gevinster
Planlegging skjer i forhold til ønskede resultater gjennom styring av avhengigheter mellom prosjekter
Et betydelig fokus på synliggjøring og realisering av gevinster i leveransene
Styring skjer gjennom programstrategier og bruk av virksomhet- og porteføljestandarder
Kvaliteten på resultatene måles i henhold til kontroll og forbedring
Bruk av prosjektbegrunnelse fokuserer på gevinstrealisering balansert mot prosjekt- og programkostnader


== Referanser ==


== Se også ==
Prosjektstyring
Porteføljestyring
Prosjektveiviseren


== Litteratur ==
Office of Government Commerce (OGC) (2007). Managing Successful Programmes. London, UK: TSO (The Stationery Office). ISBN 978-0-11-331040-1. 


== Eksterne lenker ==
Office of Government Commerce
Prosjektstyring

Prosjektstyring fokuserer på hvordan enkeltprosjekter skal kjøres for å oppnå ønskede gevinster, ut fra ressursene man har tilgjengelig. Prosjekter går gjerne over ulike faser, fra en idéfase til en realiseringsfase. Et prosjekt i denne sammenheng er karakterisert ved at:

Fokus er på styring, koordinering, og leveranser innenfor tids-, kvalitets-, og kostnadsrammer.
Kvaliteten på leveransen måles i henhold til formålet og klare krav
Bruk av business case fokuserer på korrekt budsjettering i forhold til leveransen
Risiko knyttes til kostnader, kvalitet og tidsfrister for leveransen
Planlegging er produkt- og aktivitetsorientert
Gevinster realiseres i henhold til leveransens formålSammen med prosjektorganisering er prosjektstyring en sentral aktivitet i prosjektledelse.


== Se også ==
Prosjektledelse
Porteføljestyring
Programstyring
Prosjektveiviseren
Styringsgruppe
Governance
Gevinstrealisering


== Litteratur ==
Office of Government Commerce (OGC) (2007). Managing Successful Programmes. London, UK: TSO (The Stationery Office). ISBN 978-0-11-331040-1.
Yoruba, et vestafrikansk folks myter og dikt

Yoruba, et vestafrikansk folks myter og dikt er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, utgitt i 2007. Boken er redigert av Helge Rønning og inneholder mytologiske fortellinger og andre religiøse tekster fra jorubareligionen som har sitt utspring blant jorubafolket i det sørvestre Nigeria og noen av nabolandene.


== Innhold ==
Fortellinger om guder, en sjanger som kalles «iton» på jorubaspråket, er fortellinger om gudene og deres opphav, og om verdens og menneskenes opprinnelse. Skaperguden Olodumare er sentral.
Myter fra Ife er redegjørelser for grunnleggende trekk i religionen, i en sjanger som er taler framført av en Ifa-prest til en utenforståelse, en hvit mann
Spådomstekster er diktformede tekster som synliggjør sammenhenger mellom det enkelte menneske, dette menneskets personlige guddom Ori, menneskets skjebne, og de store gudenes avgjørelser
Ijala-dikt, som er en del av kulten for jeger- og jernguden Ogun
Fire panegyriske dikt, som er hyllester til gudene


== Referanser ==
Rasmus Seebach

Rasmus Seebach (født 28. mars 1980) er en dansk sanger/låtskriver og produsent.


== Karriere ==
Siden 1990-tallet har Seebach sammen med sin bror Nicolai Seebach skrevet og produsert låter til både danske og utenlandske artister, men først i april 2009 solodebuterte han med singelen «Engel». Året etter slapp han singelen «Natteravn» som ble en hit i både Danmark og Sverige. Låten var egentlig en bonuslåt på Seebachs album med samme navn, men ble raskt mer populær enn noen av de andre låtene i Sverige.


== Privatliv ==
Rasmus Seebach er sønnen til sangeren Tommy Seebach, som deltok i Eurovision Song Contest tre ganger.


== Diskografi ==


=== Album ===
2009 – Rasmus Seebach
2011 - Mer End' Kærlighed
2013 - Ingen Kan Love Dig I Morgen
2015 - Verden Ka' Vente
2017 - Før Vi Mødte Dig


=== Singler ===
2009 – Engel
2009 – Glad igen
2010 – Natteravn
2011 – I mine øjne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Rasmus Seebach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rasmus Seebach på Internet Movie Database 
(da) Rasmus Seebach på Filmdatabasen 
(da) Rasmus Seebach på danskefilm.dk 
(da) Rasmus Seebach på danskfilmogtv.dk 
(en) Rasmus Seebach hos The Movie Database 
(en) Rasmus Seebach på Discogs 
(en) Rasmus Seebach på MusicBrainz 
(en) Rasmus Seebach på Spotify 
(en) Rasmus Seebach på Songkick 
(en) Rasmus Seebach på Last.fm 
(en) Rasmus Seebach på Genius — sangtekster 
(en) Rasmus Seebach på AllMusic 
(en) Rasmus Seebach på Myspace
Rockman

Rockman er et ikke-kommersielt nøytralt norsk musikknettsted og samlingsplass for musikkelskere med hovedfokus innenfor musikksjangeren rock i vid forstand. Stedet er drevet av den anonyme «Rockman».
Prosjektet startet ved etablering av en musikkblogg i 2008 der første redaksjonelle artistomtale var historien om rockebandet Led Zeppelin. Populariteten omkring Rockman har siden starten eskalert og pr. 2010 er nettstedet en av Norges største musikknettsider med over 1,7 millioner lesere. 
Nettstedet har musikkreportasjer og intervjuer med artister, og blir blant annet brukt av Universal Music Group i Norge. Det samarbeider også med en rekke festivaler i Norge, som Hovefestivalen,  Notodden Blues Festival, og Norway Rock Festival. Rockman har blant annet arrangert flere typer musikkonkurranser, noen i samarbeid med festivaler og andre på egen hånd, som «Norges kuleste festivalplakat».Sivert Høyem, vokalist og frontfigur i det tidligere spellemannsvinnende rockebandet Madrugada, har uttalt at: «Rockman er nettopp et slik nettsted som norsk rock trenger aller mest for tiden». Nettstedet har også blitt anbefalt av Verdens Gang.
Rockman har også en tilhengerside på det sosiale nettstedet Facebook.


== Utvalg av bilder tatt av «Rockman» ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Rockman på Facebook
Kjellstad

Kjellstad er et område i Lier kommune i Buskerud, om lag fire kilometer nordøst for Drammen. Området grenser mot Stoppen i sør, Huseby i øst, Vivelstad i vest og Sandaker i nordvest. Kjellstad har noe boligbegyggelse, jordbruksareal og næringsvirksomhet. Europavei 18, samt Drammenbanens gamle trasé går over området.


== Opprinnelse ==
Området har navnet sitt fra Kjellstad gård som ble ryddet i vikingtida og delt i 1694 i vestre og østre Kjellstad. Navnet er en sammensetning av mannsnavnet Ketill og staðir, flertall av bosted. Området ligger på leirgrunn og er relativt flatt.


== Bebyggelse ==
Bebyggelsen strekker seg på begge sider av den ca. en kilometer lange Kjellstadvegen som går fra E18 i øst til den møter Nøstevegen i vest. Romikabygget, en nedlagt skofabrikk, huser diverse næringsvirksomhet.


== Vei og jernbane ==
Kjellstad stoppested er en nedlagt stasjon på gamle Drammenbanen. Den ble åpnet i 1916 og stengt i 1973 da Lieråstunnelen åpnet og jernbanen ble lagt i ny trasé. Deler av den nedlagte jernbanelinja er i dag gang- og sykkelvei. Den gamle jernbanelinja strekker seg i en nærmest snorrett linje fra Brakerøya forbi Nøste, Lierstranda og Kjellstad til Lierbyen.
Norges første veibom, Kjellstadbommen, lå på Kjellstad fra 1975 til nyttårsaften 2001. 
Den finansierte motorveibrua gjennom Drammen, samt andre veiprosjekter i distriktet. Totalt 202.659.712 biler passerte veibommen i de 26 årene den var i drift.Kjellstad er knutepunkt mellom europavei 18, europavei 134 og fylkesvei 285.


== Referanser ==
Magnus Reneflot

Jan Magnus Reneflot (født 23. august 1956) er en norsk naturfotograf, bosatt i Ski utenfor Oslo.
Yrkesmessig har han bakgrunn fra Kodak Norge, der han arbeidet i 28 år. Jobbet blant annet som mellomleder for Kodaks filmlaboratorium og på kundeservice. 
Reneflot er kjent for sine særegne, halvabstrakte bilder, med motiver hentet fra naturen. Han arbeider både med stillbilder og video. Han har laget bildeprogrammer og kortfilmer, og samarbeidet med kjente musikere som Knut Reiersrud og Terje Isungset. I 2017 fikk han endelig gitt ut sin første bok " Fotorefleksjoner" som for det meste inneholder bilder fra kortreiste naturopplevelser.
Hans bilder er publisert i en rekke bøker. Han har hatt separatutstillinger og deltatt på kollektivutstillinger. Han har  en rekke premierte bilder fra fotokonkurranser, som 2. premie og sølv i Nikons internasjonale fotokonkurranse i 2003
Reneflot er med i foreningen Norske Naturfotografer, hvor han også har vært leder (2010).  I 2017 ble han tildelt æresmedlemskap for sitt arbeid for foreningen. Han er også aktiv i Oslo Naturfoto og i BioFoto - der han er æresmedlem. Han er tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Reneflot er daglig leder i Norsk NaturfotoFestival AS som er den største festival i sitt slag i Norden. Den ble første gang arrangert i 2014. Gründere for festivalen var Magnus Reneflot og Kjell Sigurd Strandenæs.  Foreningene Biofoto og Norske Naturfotografer er eiere av festivalen.


== Utstillinger ==
2006: Kolbotn kulturhus
2007: Rørosmuseet


== Referanser ==
Dugdalebreen

Dugdalebreen er en isbre som strekker seg ca. 45 km i nordøstlig retning fra Admiralitetsfjellene til Robertsonbukta på nordkysten av Victoria Land i Antarktis. Den strømmer langs vestsiden av Geikie Ridge før den flyter sammen med Murraybreen rett vest for Duke of York Island.Breen ble kartlagt i 1899 av Southern Cross-ekspedisjonen under ledelse av Carsten Borchgrevink, som navnga den etter sin venn Frank Dugdale fra Snitterfield i Stratford-on-Avon.


== Referanser ==
Caspar Joseph Brambach

Caspar Joseph Brambach (født 14. juli 1833 i Oberdollendorf, død 20. juni 1902 i Bonn) var en berømt tysk dirigent og komponist. Brambach var elev av Ferdinand Hiller ved konservatoriet i Köln.


== Referanser ==
Murraybreen

Murraybreen er en om lag fire kilometer bred isbre som strekker seg ca. 37 km fra Admiralitetsfjellene til Robertsonbukta på nordkysten av Victoria Land i Antarktis. Den strømmer langs øsstsiden av Geikie Ridge før den flyter sammen med Dugdalebreen rett vest for Duke of York Island.Breen ble kartlagt i 1899 av Southern Cross-ekspedisjonen under ledelse av Carsten Borchgrevink, som navnga den etter oseanografen John Murray som deltok på Challengerekspedisjonen 1872–76.


== Referanser ==
Alt-Tegel stasjon

Alt-Tegel er en undergrunnsstasjon på linje U6 fra Alt-Mariendorf gjennom byens sentrum til bydelen Reinickendorf. Den ligger ca. 400 meter fra S-Bahn-stasjonen Tegel. Stasjonen ble åpnet av daværende borgermester i Vest-Berlin Willy Brandt 31. mai 1958.
Archibald Geikie

Archibald Geikie (født 28. desember 1835 i Edinburgh i Scotland, død 10. november 1924 i Haslemere i England) var en britisk geolog og bror av James Geikie.
Fra 1881 til 1901 var han sjef for Geological Survey and Museum i London, og han var en dominerende person i geologimiljøet på sin tid. Han gav ut mange avhandlinger og flere lærebøker i geologi, blant annet Textbook of Geology som ble oversatt til norsk i 1889.


== Priser (utvalg) ==
1905 – Livingstonemedaljen
1896 – Royal Medal, andre pris
1895 – Wollastonmedaljen
1881 – Murchisonmedaljen


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Archibald Geikie i Store norske leksikon
Baker Skateboards

Baker Skateboards er et skateboardmerke i fra USA som lager og selger egne skateboard. Det var Andrew Reynolds som startet Baker Skateboards.
Baker-teamet har skatere som Andrew Reynolds,Leo Romero, Kevin «Spanky» Long, Jim Greco, Erik Ellington, Terry Kennedy, Bryan Herman, Jeff Lenoce, og Braydon Szafransk.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Olodumare

Olodumare eller Ọlọrun er den høyeste guden i jorubareligionen. Han omtales sjelden med spesifikke egenskaper, og er kanskje mer av et prinsipp, enn en handlende guddom. 
Han er oppstått fra Ashe, en guddomsgnist som fantes før verdens begynnelse. Olodumare tenkte fram Nana Baruku, et kvinnelig prinsipp som fødte Mawa og Lissa, som igjen var opphav til de øvrige gudene. 


== Litteratur ==
Yoruba, et vestafrikansk folks myter og dikt. Utvalg og innledende essay av Helge Rønning; oversatt av Egil Halmøy. Bokklubben, 2007. (Verdens Hellige Skrifter; 41) ISBN 978-82-525-6005-3
Eshu

Eshu eller Elegbara (Legba, Exú) er en av gudene i jorubareligionen i Nigeria og Vest-Afrika, og i religioner påvirket av joruba, som f.eks. candomblé i Brasil. Han er en uforutsigbar og moralsk tvetydig gud, som steller i stand ugang, skaper ufred og som også noen ganger er den som iverksetter gudenes straff overfor menneskene. Han er en sterk og lur gud, med en kraftig seksualitet. 
Han har mange fellestrekk med andre luring-guder. Hos andre folkegruppe i Vest-Afrika kalles han Legba.


== Litteratur ==
Yoruba, et vestafrikansk folks myter og dikt. Utvalg og innledende essay av Helge Rønning; oversatt av Egil Halmøy. Bokklubben, 2007. (Verdens Hellige Skrifter; 41) ISBN 978-82-525-6005-3
Solvang aldershjem

Solvang aldershjem er på Eiganesveien 17 i Stavanger, og ble bygget i 1937.
Huset ble tegnet av Gustav W. Helland i 1936.Huset ble opprinnelig bygget som aldershjem for handelsstanden i byen.
Huset var hovedkvarter for Gestapo i Stavanger. I huset ble fanger avhørt, torturert og drept under krigen. Mellom de som døde der var Solveig Bergslien 25. november 1943. For andre var huset en mellomstasjon før de havnet i en fangeleir.
Etter krigen ble huset tatt i bruk til sitt opprinnelige formål igjen.


== Referanser ==
Ernst av Sachsen

Ernst av Sachsen (født 24. mars 1441 i Meissen, død 26. august 1486 i Colditz) var kurfyrste av Sachsen fra 1464 til 1486.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Frederik II av Sachsen og Margaretha. Ernst av Sachsen var gift med Elisabeth av Bayern. Ernsts etterkommere dannet den såkalte ernestinske linjen av Wettindynastiet.
Ved storebroren Fredriks død i 1451 ble Ernst førstearvtaker til kurfyrst av Sachsen.
I 1455 ble Ernst tatt til fange, sammen med broren Albert, av knekten Kunz von Kaufungen. Hendelsen er kjent i tysk historieskrivning som prinserovet («Prinzenraub», «Altenburger Prinzenraub»).


=== Kurfyrste ===
I 1464 etterfulgte han sin far som kurfyrst av Sachsen. Han regjerte frem til 1485 sammen med broren Albrekt av Meissen og Thüringen.
Ernst forvaltet sine områder på forbilledlig måte etter middelalderens målestokk: I hans embedstid ble de wettinske landområder vesentlig større. Også byer som Dresden og Meissen blomstret under hans herredømme. Han klarte å sikre erkebispesetene Magdeburg og Mainz; for å oppnå det siste, reiste han i 1480 til Roma. Han annekterte Thüringen i 1482.
Men så tre år etter, (i 1485) delte han sitt område med Albrekt. I pakt med preliminærtraktaten i Leipzig fikk han et område rundt Wittenberg, områder i det sørlige Thüringen og dessuten Vogtland og deler av Pleissnerland. Han valgte Wittenberg som sin residensby. Han hadde omsorg for landets velferd og introduserte en konstitusjon. Ett år etter denne delingen døde kurfyrst Ernst i Colditz, 46 år gammel, som følge av fall fra hesten.


== Barn ==
Christine av Sachsen – gift med kong Hans
Fredrik III av Sachsen
John av Sachsen (John den standhaftige)
Margarete av Sachsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort biografi hos Runeberg
Hans Jørgensen Aarstad

Hans Jørgensen Aarstad (født 9. juli 1878 i Sokndal, død 19. januar 1954 samme sted) var en norsk landbruksskolelærer og politiker (V).
Han var sønn av gårdbruker og sparebankkasserer Jørgen Hansen Aarstad og hustru Marte Danielsdatter på Årstad i Sokndal. Han gikk Tveit landbruksskole i Nedstrand og Norges landbrukshøgskole på Ås. Aarstad var i alle år lærer ved Tveit landbruksskole, unntatt noen år på Stend, og avsluttet sitt yrkesliv som skolestyrer på Tveit 1933–1943.Han var varamann til Stortinget fra Ryfylke krets i Stavanger amt (Rogaland) 1916–1918, møtte i noen uker for Rasmus Jakobsen Hidle, og var deretter innvalgt på Stortinget fra Rogaland fylke 1919–1933. Han satt for det meste i Stortingets finanskomité, i noen år også som formann, og var odelstingspresident 1925–1928. Han var landbruksminister i Johan Ludwig Mowinckels venstreregjering 1928–1931. Aarstad ble valgt til leder av Rogaland Venstre da Venstre sin fylkesorganisasjon i Rogaland ble etablert 5. januar 1921. Han var fylkesleder fram til 1924. Aarstad var også ordfører i Nedstrand fra 1938 til han ble avsatt av okkupasjonsstyret i 1940. Etter frigjøringen i mai 1945 ble han konstituert som ordfører, og satt ut året.Han ble boende i Nedstrand, men døde på slektsgården i Sokndal etter et kort sykeleie, og ble bisatt ved krematoriet i Stavanger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Jørgensen Aarstad hos Norsk senter for forskningsdata
Kongedømmet Khotan

Kongedømmet Khotan var et buddhistisk kongedømme ved Silkeveien som eksisterte fra det første til det tiende århundre etter Kristus. Riket og dets hovedstad Khotan (Hotan), en oaseby, var langt vest i den nåværende Folkerepublikken Kina.


== Historie ==

Khotans aller eldste historie er ikke godt kjent; senere og buddhistisk pregede legender er uten historisk pålitelighet. Riket Khotan fremstod historisk rundt Kristi fødsel i kinesiske kilder. Der fortelles det at en khotansk sendeferd kom til keiser Wudis hoff. På denne tid var Khotan den fremherskende makt i deler av det det vestlige Tarimbekkenet. Deres kong Guangde (廣德, Guǎngdé) erobret i 61 e.Kr. til og med Jarkand. Men Khotan ble truet av de fremtrengende xiongnuene, og innhentet derfor i årene 73/74 hjelp fra den kinesiske general Ban Chao, som klarte å slå xiongnuene tilbake. Deretter fikk området en kinesisk stattholder. Kongeriket Khotan ble en slags vasall under Kina, og ble meget viktig som formidler mellom Øst og Vest ved sin plassering på Silkeveien. På 400-tallet sendte en sassanidisk hersker gaver til Kina via Khotan.  Det fortelles stadig vekk om khotanske sendemenn ved det kinesiske hoff. Kulturelt mottok Khotanriket impulser fra Iran, India og Kina. De kinesiske pilegrimsreisende Faxian (ca. 337-422), Songyun (ca. 520) og Xuanzang (603-664), som kom til Khotan, beskrev riket som velhavende og med mange buddhistiske klostre.
På 500-tallet ble riket vasall under heftalittene (de såkalt hvite hunere) og havnet etter at deres rike ble tilintetgjort (ca. 560) under göktyrkisk herredømme. I 648 stasjonerte Kina en garnison i Khotan, 670 falt riket under et langvarig tibetansk herredømme, bare av og til avbrutt av kortere kinesiske perioder. I 1006 ble Khotan tilslutt erobret av muslimene og det ble dets endelige undergang som selvstendig eller halvselvstendig rike.


== Kunst i kongeriket Khotan ==

Kongeriket Khotans kunst forente østlige og vestlige elementer. Kunsten er sterkt buddhistisk preget.
Arkitekturen er fremfor alt kjent ved rikets buddhistklostre. Rawak Vihara var en klosterby. Her hadde man en stupa som en gang vel var på 12 meters høyde. 
I klosteret ved Dandan Uilik var det mange malerier som var sterkt indisk preget.


== Litteratur ==
B. A. Litvinsky (utg.): History of civilizations of Central Asia, Volume III. The crossroads of civilizations: A.D. 250 to 750. Paris 1996.
Marianne Yaldız: Archäologie und Kunstgeschichte Chinesisch-Zentralasiens (Xinjiang). Leiden 1987, særlig s. 182ff.
Marylin M. Rhie: Early Buddhist Art of China and Central Asia (Handbook of Oriental Studies / Handbuch der Orientalistik – Part 4: China, 12, Vol. 1) (Handbook of Oriental Studies/Handbuch Der Orientalistik). Brill Academic Publishers, ISBN 90-04-11201-4


== Eksterne lenker ==
The Spread of Indian Art and Culture to Central Asia and China
Faxian

Faxian (forenklet kinesisk: 法显 ; tradisjonell kinesisk: 法顯 ; pinyin: Fǎxiǎn, eller romanisert eller Fa-hsien, Fa-Hien, født omkring 337 i Pingyang nær dagens Linfen i provinsen Shanxi i Kina, død 422) var en kinesisk buddhistisk munk. Han befant seg fra 399 til 412 på reise i India for å få fatt på buddhistiske religiøse håndskrifter og ta med seg disse tilbake til Kina.
Hans reise i India beskrives i det av ham selv nedtegnede verket En journal over buddhistiske kongeriker, en beretning av den kinesiske munken Faxian fra hans reiser i India og på Ceylon på jakt etter buddhistiske rituelle bøker. Ved hjemkomsten til Kina ankom Faxian til Laoshan i den nåværende provins Shandong, 30 km øst for byen Qingdao. Han fortsatte så til Shandongs daværende hovedstad, Qingzhou, der han ble i et år for å oversette og redigere de dokumenter han hadde anskaffet under sine reiser.


== Litteratur ==
James Legge: A Record of Buddhistic Kingdoms: Being an account by the Chinese Monk Fa-Hien of his travels in India and Ceylon (A.D. 399-414) in search of the Buddhist Books of Discipline Arkivert 24. januar 2009 hos Wayback Machine.. Oxford, Clarendon Press, 1886. Reprint: New York, Paragon Book Reprint Corp. 1965. ISBN 0-486-21344-7
Samuel Beal: Si-Yu-Ki: Buddhist Records of the Western World, by Hiuen Tsiang. 2 vols. Translated by Samuel Beal. London. 1884. Reprint: Delhi. Oriental Books Reprint Corporation. 1969. (Also contains a translation of Faxian's book on pp. xxiii-lxxxiii).