jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
TryghedsGruppen

TryghedsGruppen smba er et dansk selskap som har til formål å eie aksjer i selskaper som driver forsikringsvirksomhet og annen trygghetsskapende virksomhet, samt yte støtte til samfunnsgavnlig virksomhet med skadeforebyggelse, sykdomsforebyggelse, sikkerhet og trygghetsskapelse som formål. TryghedsGruppen har sin historie tilbake til 1731 med etableringen av Kjøbenhavns Brandforsikring G/S, som idag er en del av Tryg A/S.


== Eierskap ==
Tryg (forsikring)
Nordea Liv & Pensjon (forsikring)
SATS (treningssenter)
Previa
PreviaSundhed (bedriftshelsetjeneste)
Sahva (bandasjist)
Kærkommen (hjemmehjelp)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kanaker vannkraftverk

Kanaker vannkraftverk eller Arabkir kraftverk, er en vannkraftstasjon ved Jerevan, beliggende i elva Hrazdan i Armenia, på grensen til Tyrkia.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 102 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Kanaker Hydro Power Plant - EBRD.
Liste over tennisklubber i Norge

Ifølge Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité var det i 2010 registrert 143 tennisklubber i Norges Tennisforbund, hvorav 108 var særidrettslag og 35 var fleridrettslag. Disse er delt inn i 8 regioner.


== Referanser ==


== Kilder ==
Regioner og klubber hos Norges Tennisforbund
Atarbekjan vannkraftverk

Atarbekjan vannkraftverk er en vannkraftstasjon beliggende i elva Hrazdan i Armenia, omtrent midt i landet.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 102 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Atarbekyan Hydro Power Plant - EBRD.
Loriberd vannkraftverk

Loriberd vannkraftverk er en vannkraftstasjon under utbygging, beliggende i elva Dzoraget, provinsen Lori i Armenia, omtrent midt i landet.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 102 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Lori Berd Hydro Power Plant - EBRD.
Isabel Wilkerson

Isabel Wilkerson (født 1961 i Washington D.C.) er en amerikansk professor i journalistikk som er best kjent for å ha skrevet boken The Warmth of Other Suns: The Epic Story of America's Great Migration. 
Wilkerson studerte journalistikk ved Howard University i hennes hjemby Washington D.C. Hun arbeidet deretter som journalist i The New York Times, og ble i 1994 den første svarte kvinnen som vant en Pulitzerpris innen journalistikk. 
I 1996-1997 jobbet hun som professor i journalistikk ved Princeton University og hun har også undervist ved Harvard University og andre steder. I 2006 ble hun professor i journalistikk ved Emory University i Atlanta, Georgia. 
I 2010 utga hun boken The Warmth of Other Suns: The Epic Story of America's Great Migration som ble en bestselger. Den forteller historien om den store utvandringen av afro-amerikanere fra Sørstatene i USA til det nordlige- og vestlige USA på 1900-tallet. I begynnelsen av århundret bodde omtrent 90 % av den svarte befolkningen i Sørstatene, i perioden mellom 1915 og 1970 utvandret omtrent 6 millioner. 
Mange bosatte seg i storbyer som New York, Chicago, Detroit, Philadelphia, Oakland og Cleveland hvor de ofte ble boende i ghettoer. Boken veksler mellom generell historiefortelling og fortellingene til tre historiske personer som utvandret på forskjellige tidspunkt og til forskjellige steder.
Boken ble av The New York Times kåret til en av årets 10 beste bøker i 2010 og var også med på en rekke andre lister over beste bøker i 2010.
Wilkerson arbeider i dag som professor i journalistikk ved Boston University.


== Referanser ==


== Kilder ==
Encyclopedia.com Isabel Wilkerson, hentet 24. november 2011
Emory University, Write from the heart, hentet 24. november 2011
National Public Radio, Great Migration: The African-American Exodus North, hentet 24. november 2011
Amazon, Isabel Wilkerson, hentet 24. november 2011
Isabel Wilkerson, Awards and bestseller lists Arkivert 24. januar 2012 hos Wayback Machine., hentet 24. november 2011
Spandarjan vannkraftverk

Spandarjan vannkraftverk er en demning med en vannkraftstasjon beliggende ved elva Vorotan, i Spandarjan kommune i provinsen Siunik i Armenia, øst i landet. Det får vann delvis fra det kunstige Spandarjan-reservoaret som her ble demmet opp på 1980-tallet, og delvis fra naboelva Arpa lengre vest via en 15 km lang tunnel.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 76 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Spandaryan Hydro Power Plant - EBRD.
Andrea Tofanelli

Andrea Tofanelli (født 26. juli 1965 i Viareggio) er en anerkjent italiensk trompetist.
Tofanelli er kjent for å ha et fenomenalt omfang (register) på trompeten. Han sammenlignes og nevnes ofte i samme åndedrag som Wayne Bergeron, Roger Ingram, Arturo Sandoval, James Morrison og Maynard Ferguson.


== Diskografi ==
2010 – Flamingo (ACM Records)
2010 – Earth Games – 2012 (Summit Records)
2000 – Mattia's Walk (Splasc(h) Records)
2000 – Ricordo di napoli (Fonotecnica)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
andreatofanelli.it Hjemmeside
Agadez (region)

Agadez er en av Nigers sju regioner. Med sine 634 209 km² er den landets største region, og dekker omtrent den nordlige halvdelen av landet. Til tross for dette er den også landets minst befolka region, med 487 620 innbyggere i 2012. Hovedstaden i regionen er byen Agadez.
Store deler av regionen består av ørken (Sahara); blant annet ligger Aïr og Ténéré naturreservat i Agadez.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Agadez (region) hos Wikivoyage
Diffa (region)

Diffa er en av Nigers sju regioner. Den har et areal på 156 906 km². Regionen hadde 593 812 innbyggere i 2012. Hovedstad for regionen er byen Diffa.


== Referanser ==
Dosso (region)

Dosso er en av Nigers sju regioner. Den har et areal på 31 002 km². Regionen hadde 2 037 713 innbyggere i 2012. Hovedstaden i regionen er byen Dosso.


== Referanser ==
Flacq

Flacq er en distrikt på Mauritius. Den ligger øst på øya og grenser til distriktene Rivière du Rempart, Pamplemousses, Moka og Grand Port. Flacq hadde i 2011 en folkemengde på 135 406.Øya Île aux Cerfs som også er en turistattraksjon ligger i distriktet.  


== Referanser ==
Maradi (region)

Maradi er en av Nigers sju regioner. Den har et areal på 35 100 km². Regionen hadde 3 402 094 innbyggere i 2012. Regionens hovedstad er byen Maradi.


== Referanser ==
Tahoua (region)

Tahoua er en av Nigers sju regioner. Den har et areal på 106 677 km². Regionen hadde 3 328 365 innbyggere i 2012. Regionens hovedstad er byen Tahoua.


== Referanser ==
Norgesmestere tennis utendørs (single damer)

Liste over Norgesmestere i tennis utendørs – single damer med kongepokal (1910– ).


== Norgesmestere utendørs i single for damer ==


== Se også ==
Norgesmestere tennis innendørs (single damer)


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2007). «NM innendørs - kvinner - single». Norsk Idrettsleksikon (norsk) (2. opplag 2007 utg.). Norge: Aller Forlag. s. 432-433. ISBN 9788281560444.  [Forordet er datert 4. november 2007]
Tom A. Schanke, red. (2012). «NM innendørs - kvinner - single». Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 3 (1. opplag 2012 utg.). Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 237. ISBN 9788230320600.  [Forordet er datert 24. september 2012]


== Eksterne lenker ==
NM-vinnere & utmerkelser på Norges Tennisforbunds nettsider
Tillabéri (region)

Tillabéri er en av Nigers sju regioner. Hovedstadet i regionen er byen Tillabéri. Regionen har et areal på 89 623 km². I 2012 hadde regionen 2 722 482 innbyggere. Regionen grenser til Tahoua i vest, mens hovedstadsdistriktet Niamey er en enklave inni Tillabéri. I tillegg grenser Tillabéri til nabolandene Mali, Benin og Burkina Faso.
Tillabéri er delt opp i  6 departmenter:

Filingue
Kollo
Ouallam
Say
Téra
TillabériJordbruk er viktigste næringsvei i regionen. Det er også en del gruvedrift, hovedsakelig jern og gull.
Regionen (da kalt departement) ble opprettet i 1992, da departementet Niamey ble delt opp i ett administrativt separat hovedstadsdistrikt for byen Niamey, mens resten av departementet ble til Tillabéri.


== Referanser ==
Zinder (region)

Zinder er en av Nigers sju regioner. Den har et areal på 145 430 km². I 2012 hadde regionen 3 539 764 innbyggere. Regionens hovedstad er byen Zinder.


== Referanser ==
Nigers regioner

Niger er inndelt i sju regioner. I tillegg kommer hovedstadsdistriktet Niamey.


== Regioner ==


== Omstrukturering ==
Fram til 2006 blei regionene kalt departementer, noe som er forvirrende fordi de tidligere arrondisementene etter reformen blei omdøpt til departementer. Siden regioner og departementer er oppkalt etter byer som ligger i dem, har mange departementer og regioner samme navn; f.eks. ligger det nåværende departementet Diffa i det tidligere departementet Diffa, nå regionen Diffa.


== Se også ==
ISO 3166-2:NE
Nigers departementer


== Referanser ==
Suomen Rahapaja

Suomen Rahapaja Oy (finsk), eller Myntverket AB (svensk), er Finlands myntverk og er organisert som et aksjeselskap eiet av den finske staten. Myntverket har sin historie tilbake til 1860, og har i dag virksomhet i Norden og Baltikum.
Selskapet eier hundre prosent av Saxonia EuroCoin og femti prosent av Det Norske Myntverket.
Selskapet har produseret euromynter for Finland, Hellas, Luxembourg, Slovenia, Kypros og Irland.


== Referanser ==
Gunder Gundersen Hammer

Gunder Gundersen Hammer (født 22. september 1725 i Trondhjem, død 18. oktober 1772 i Stavanger) var en norsk embedsmann.


== Familie ==
Gunder var sønn av skipsfører Gunder Hammer (død 1731) og Anna Hempel (død 1766).  Faren ble kjøpmann i Trondheim, men døde tidlig. Mora Anna tok over forretningen etter faren døde i 1731. Morfaren Johan Hempel var forøvrig arkitekt i Trondheim.


== Studier ==
Han studerte teologi ved Københavns Universitet 1745–57 uten å få  embetseksamen.  


== Giftermål ==
Han giftet seg i 1758 med Anna Hanning (1736–1805) som var datter av Peder Hanning som var presiserende kapellan ved Vår Frue kirke (Trondheim).


== Amtmann ==
Selv uten embetseksamen ble han embetsmann, da han i 1757 ble amtmann i Finnmark.  
I 1763 ble han justisråd.  Mens han var amtmann.
Etter å ha klaget på dårlig helse, ble han i 1768 forflyttet til Stavanger amt og var amtmann der til han døde i 1772.


== Se også ==
Liste over Finnmarks fylkesmenn.
Liste over Rogalands fylkesmenn


== Utgivelser ==
Historisk Underretning om Finmarkens Handel, 1763


== Referanser ==
Black River

Black River eller Rivière Noire er et av Mauritius' ni distrikter. Det ligger på vestsida av øya. Distriktet har et areal på 259 km² og hadde i 2014 et beregnet folketall på 80 113.  Distriktet grenser til Port Louis i nordøst, Plaines Wilhems i øst og Savanne i sørøst.


== Referanser ==
Mathias Collett

Mathias Collett (født 10. september 1708 i Christiania, død 24. mars 1759) var en norsk embedsmann. 
Fra 1751 til 1757 var Collett amtmann i Finnmark, og deretter fra 1757 amtmann i Oppland. Collett gjorde seg særlig kjent for sin innsats for å forbedre forholdende i Finnmark, spesielt innenfor jordbruket.
Han var sønn av kjøpmann og stadskaptein James Collett (1687–1724) og Karen Berg (1687–1744).


== Referanser ==
Rasmus Kjeldsøn

Rasmus Kieldsøn (født 1701, trolig i København, død 1753) var en norsk embedsmann. 
Fra 1739 til 1751 var Kieldsønt amtmann i Finnmark. Kieldssøn gjorde seg kjent som «den onde amtmann» som måtte gå av etter å ha kommet i konflikt med lokalbefolkningen i Finnmark. Dette bildet er senere blitt nyansert.
Henrik Frimann

Henrik Frimann (født 1678, død 1738) var en norsk embedsmann. Fra 1729 til 1738 var han amtmann i Finnmark.


== Referanser ==
Erik Lorch

Erich Madsen Lorch (født 1647, død 1717) var en norsk embedsmann.
Etter en reise til Ostindia var han marineoffiser, til slutt med kommandørkapteins grad. Fra 1701 til 1717 var Lorch amtmann i Finnmark.Ludvig Holberg skrev i Om Hexeri og Tro paa Spøgelser hvordan Erich Lorch var den første blant Finnmarks øvrighet som tok et oppgjør med overtro og trolldomssaker. Da Lorch en gang helt i starten av 1700-tallet besøkte lagmannen Niels Tygesen Knagenhjelm i Bergen, så han på Knagenhjelms stuegulv «liggende udstrakt en Finlap». Han spurte hva dette skulle bety, og Knagenhjelm, som i sin tid hadde vært sorenskriver i Finnmark, hysjet på ham og sa at sjelen hadde forlatt samens legeme, men når den kom tilbake, ville de få høre nytt. Amtmannen Lorch utbrøt at han «straks skulle bringe sjelen tilbake», og smekket så hardt til samen med stokken sin at han sprang opp med et skrik. Holberg tilføyde at «fanden var lite tjent med en slik amtmann i Finnmark».


== Referanser ==
50 Words for Snow

50 Words for Snow er Kate Bushs tiende studioalbum, ett av to album utgitt i 2011.  Medvirkende på plata er bl.a. musiker Elton John, skuespiller Stephen Fry og trommeslager Steve Gadd.


== Sporliste ==
«Snowflake» – 9:48
«Lake Tahoe» – 11:08
«Misty» – 13:32
«Wild Man» – 7:17
«Snowed in at Wheeler Street» – 8:05
«50 Words for Snow» – 8:31
«Among Angels» – 6:49


== Eksterne lenker ==
(en) 50 Words for Snow på Discogs 
(en) 50 Words for Snow på MusicBrainz 
(en) 50 Words for Snow på Spotify 
(en) 50 Words for Snow på AllMusic
Byeonsanhalvøya

Byeonsanhalvøya er en halvøy i fylket Buan, i provinsen Nord-Jeolla i Sør-Korea. Det meste av halvøya er vernet i form av nasjonalparken Byeonsan-bando nasjonalpark. Inne i parken ligger fjellet Byeon-san som er 509 moh, foruten innsjøen Buanho og templene Naesosa (reist i år 633), Gaeamsa og Wolmyeong-am.
Nordvest på halvøya ligger det ene endepunktet til den 33 km lange Saemangeumdemningen.
Byeonsan-bando nasjonalpark

Byeonsan-bando nasjonalpark (hangul: 변산반도국립공원) er en nasjonalpark i Sør-Korea, som ligger i fylket Buan i provinsen Nord-Jeolla på Koreahalvøyas vestkyst. Den ble opprettet 11. juni 1988 som landets 19. nasjonalpark. Årsaken til det var at Byeonsanhalvøya hadde en unik kombinasjon av fjell og sjø med dertil hørende habitater og økosystemer for sjeldne plante og dyrearter. Innenfor parken er det registrert 996 dyrearter og 877 ulike karplanter. Innenfor grensene til parken finnes dessuten innsjøen Buanho og templene Naesosa (reist i år 633), Gaeamsa og Wolmyeong-am.
Halvøya er delt i det indre fjellrikere området Naebyeonsan og det mer kystnære ytre området Oebyeonsan. Naebyeosan består av ryolitt som ble skapt i krittperioden.
De halvannen million besøkende som parken har hvert år kan blant annet nyte solnedgangen, som på dette sted er siste mulighet på Koreahalvøya, før neste dag gryr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Byeonsanbando National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Korea National Park Service: Byeonsanhalvøya nasjonalpark
Millau

Millau er en kommune i departementet Aveyron i regionen Occitanie sør i Frankrike. Millau er underprefektur i departementet, og ligger der elvene Tarn og Dourbie møtes.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Millau


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Millau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Millau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
FK Rostov

FK Rostov (russisk: Футбольный клуб Ростов) er en russisk fotballklubb som kommer fra byen Rostov-na-Donu. Klubben ble stiftet i 1930. Klubbens hjemmebane er Rostov Arena som tar 45 000 tilskuere.


== Spillerstall ==
Oppdatert 18. mai 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rostovs offisielle nettside
Rostovs fan nettside
Fan forum
Moi Idrettslag

Moi Idrettslag (stiftet 19. mars 1931) er et idrettslag fra Moi i Lund kommune i Rogaland. Klubben driver med fotball, friidrett og skiskyting.


== Fotball ==


=== Tabellen 2011 ===
Moi spilte i 2011 i 5. divisjon fotball for herrer, avdeling 1.

Kilde: speaker.no 


== Divisjonsutvikling ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Hoyvíkavtalen

Hoyvíkavtalen (islandsk: Hoyvíkursamningurinn, færøysk: Hoyvíkssáttmálin) er en frihandels- og samarbeidsavtale mellom Island og Færøyene. Avtalen ble signert 31. august 2005 i Hoyvík på Færøyene, og senere ratifisert. Avtalen erstattet en tidligere bilateral avtale fra 1992, og innebar et mer omfattende fellesmarked med fri bevegelse av varer, tjenester, kapital og personer.


== Se også ==
Vestnordisk råd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hoyvík Agreement Arkivert 23. august 2011 hos Wayback Machine. - avtaletekst (engelsk) hos Løgmansskrivstovan
Forskningsprisen ved Universitetet i Oslo

Forskningsprisen ved Universitetet i Oslo er en av Universitetet i Oslos fire priser som tildeles ansatte ved universitetet. Prisen tildeles en forsker, forskningsgruppe eller forskningsmiljø som har «utmerket seg ved fremragende forskning». De andre prisene er Formidlingsprisen, Innovasjonsprisen og Læringsmiljøprisen.


== Prisvinnere ==
2020 Ole Andreassen, senterleder ved Norsk senter for forskning på mentale lidelser (NORMENT), Det medisinske fakultet
2019 Sigrid Blömeke, senterleder ved Centre for Educational Measurement (CEMO)
2018 Harald Alfred Stenmark, Institutt for klinisk medisin
2017 Thomas Hylland Eriksen ved Sosialantropologisk institutt «for innsatsen med å utvide vår forståelse av globalisering og identitetspolitikk i komplekse multietniske samfunn».
2016 Trond H. Torsvik ved Institutt for geofag
2015 Kristine Beate Walhovd og Anders Martin Fjell fra Psykologisk institutt
2014 Bernt Øksendal, Matematisk institutt
2013 Pål Aukrust, Institutt for indremedisinsk forskning
2012 Mats Carlsson, Institutt for teoretisk astrofysikk
2011 Cathrine Fabricius Hansen, Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk
2010 Johan Moan, Fysisk institutt
2009 Christian Brochmann, Naturhistorisk museum
2008 Tore Slagsvold, Biologisk institutt, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet
2007 Signe Howell, Sosialantropologisk institutt, Det samfunnsvitenskapelige fakultet
2006 Trygve Helgaker, Kjemisk institutt, Det matematisk- naturvitenskapelige fakultet
2005 Christoph Harbsmeier, Institutt for kulturstudier og orientalske språk, Det humanistiske fakultet
2004 Jon Storm-Mathisen, Institutt for medisinske basalfag og CMBN
2003 Jan Terje Lifjeld, Zoologisk museum
2002 Anne-Lise Børresen-Dale, Instituttgruppe for klinisk medisin, Det medisinske fakultet
2001 Stig K. A. Johansson, Institutt for britiske og amerikanske studier, Det historisk-filosofiske fakultet
2000 Sjur Olsnes, Institutt for kreftforskning, Radiumhospitalet, Det medisinske fakultet
1999 Svenn Torgersen, Psykologisk institutt, Det samfunnsvitenskapelige fakultet
1998 Per Brandtzæg, Instituttgruppe for laboratoriemedisin, Det medisinske fakultet
1997 Michael Hoel, Sosialøkonomisk institutt, Det samfunnsvitenskapelige fakultet
1996 Nils Christian Stenseth, Biologisk institutt, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet
1995 Dagfinn Føllesdal, Filosofisk institutt, Det historisk-filosofiske fakultet
1994 Ole Petter Ottersen, Anatomisk institutt, Det medisinske fakultet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Universitetet i Oslos liste over tidligere mottakere av Forskningsprisen
Heddy Astrup

Hedevig (Heddy) Stang Astrup (født 21. april 1904, død 23. august 1978) var en norsk filantrop, også kalt «Barnehjelpens mor».


== Rekonvalesenthjem ==
Hun stiftet i 1931 en lokal forening for barnehjelp, som etterhvert ble Oslo Røde Kors Barnehjelp.
Hun tok initiativet til  «Tomtebo», en svenskegave for trengende barn i et krigsherjet land (innviet på Modum 1944). Hun var Røde Kors' representant og første formann da «Samordningskomiteen for åndssvakearbeide» ble etablert i 1951. Hun ga mange bidrag til åndssvakehjemmet på Bakkebø utenfor Egersund, blant annet alle bursdagspengene sine til 50-årsdagen (300 000 kroner). Dette muliggjorde også byggingen  av Bakkebø kirke (innviet 1960). Astrup satt også som formann for Norsk Folkemuseums venner, et verv overtatt av Jens Gedde Dahl.


== «Også vi kan» ==
Astrup ledet komiteen som frembrakte den første fellesutstilling av arbeider utført av handikappete barn, «Også vi kan» i Elkemhuset ved Frognerparken (1965), tilrettelagt av Annelise Knudtzon. Hun var også med de 80 deltakerne, som fikk  tur til Rhodos med Astrid, fru Ferner. Konseptet Helsereiser til Rhodos ble fortsatt i 1966, utvidet i 1967 til tre steder (Rhodos,  Cavtat og Benidorm) og fem steder i 1969. 
Foreningen «Også vi kan» åpnet i 1975 «Casas Heddy» på Lanzarote, et feriested for norske funksjonshemmede. 
Senteret fikk umiddelbare problemer da pasientene ikke fikk refusjon for sine utgifter fra
trygdesystemet. Ester Henriksson var senterets første daglige leder. Per Brun som var sousjef (NK) på Highland Hotel, Geilo  ble anmodet av Håkon Ringdal i  Oslo Røde Kors om å ta over ledelsen i 1977 og ble der til 1979. Han ble efterfulgt av Jan Olav Walding. 


== Familie ==
Se Stang (slekt) og slekten AstrupHun var datter av skipsreder Jørgen Breder Stang (1874–1950). Med skipsrederen Nils Ebbessøn Astrup (1901–72) fikk hun sønnene Thomas (1927–78), Nils Jørgen Astrup jr. (1935–2005) og tvillingene Halvor Nicolai og Hans Rasmus Astrup (født 1939). 
Familien hadde i 1953 kjøpt  «Villa Lyse» på Ullernåsen fra skipsreder Trygve Kielland, oppført 1933 av arkitekt Arnstein Arneberg, samtidig med arkitektens Skaugum. Risholmen utenfor Hankø ble anskaffet 1951 for 200 000 kroner og et arboret anlagt av Heddy Astrup i samarbeid med Oddvin Reisæter fra Norges landbrukshøgskole. Første uke efter bryllupet, tilbrakte kronprinsesse Sonja og kronprins Harald på hytta hennes «Sletthollin» ved Dagali (arkitekt Magnus Poulsson), som faren (Jørgen Stang) hadde ervervet i 20-årene.  Heddy Astrup kjøpte i 1938 «Oshaugen» i Østre Gausdal, der Dronning Margrethe bruker være.
Etter 1991-konkursen i Fearnley & Eger, ble diverse eiendommer solgt ut av familien.  Villa Lyse for 18 millioner i 1992 til Trygve Hegnar. 
Stiftelsen «Thomas Fearnley, Heddy og Nils Astrup» støtter Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, etter at  «Thomas Fearnleys Bidrags- og Gavefond» og «Heddy og Nils Astrups Kultur og Bidragsfond» slo seg sammen i 1995.


== Premier ==
Norges Røde Kors hederstegn
St. Olavs Orden, ridder i første klasse 1961
Norges Røde Kors æresmedlem 1966


== Referanser ==
Blagnac

Blagnac er en kommune i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanie sør i Frankrike. Blagnac er den tredje største forstaden til Toulouse og ligger nordvest for byen. Flyplassen Toulouse-Blagnac lufthavn ligger i kommunen. Museet er vert for Aeroscopia Aviation Museum.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Blagnac


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Blagnac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Colomiers

Colomiers er en kommune i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanie sør i Frankrike. Colomiers er den største forstaden til Toulouse, og ligger vest for byen.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Colomiers


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Colomiers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Tournefeuille

Tournefeuille er en kommune i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanie sør i Frankrike. Tournefeuille er den neste største forstaden til Toulouse, og ligger vest for byen.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Tournefeuille


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tournefeuille – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Ægirin

Ægirin (NaFe3+[Si2O6]) er et sort glinsende mineral som først ble funnet på Eiker, nærmere bestemt på Rundemyr på Mjøndalsskogen av presten Strøm i 1784.
Akmitt er navnet på en brunlig variant av mineralet.
Mineralet er oppkalt etter jotnen Ægir.


== Eksterne lenker ==
(en) Aegirine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons