jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Psigida

Psigida er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 40-60 millimeter) påfuglspinnere med avrundede vinger som, som vanlig hos familien, er bredere hos hunnene. Vingene er farget i gulbrunt og rosa, de kan være ensfarget det ene eller det andre eller ha ulikt fargede felter av forskjellig størrelse. Forøvrig har de ingen tegninger.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte ført til slekten Psilopygida.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Psigida Oiticica, 1946
Psigida basalis (Michener, 1952)
Psigida walkeri (Grote, 1867)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.]
Bilder av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Psigida i Encyclopedia of Life 
(en) Psigida i Global Biodiversity Information Facility 
Psigida – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Psigida. Med bilder av de fleste artene [1]
Erik Røed

Erik Røed (født 31. januar 1966) er en norsk filmarbeider, stillsfotograf, journalist og forfatter. Han er gift med Gry Aalde.
Røed begynte sin karriere som lydtekniker etter videregående skolegang ved Tønsberg Gymnas i 1985. Først for den lokale friteatergruppen (Thesbiteateret), hvor samarbeidet med komponist og musiker Lars Martin Myhre brakte ham i kontakt med kjente musikere og artister som Odd Børretzen og Arild Nyquist. På slutten av 1980-tallet arbeidet han som assistent for skulptøren Olav Orud og Ivo Caprino. 
Mellom 1989 og 1994 jobbet Røed som lydtekniker ved Det norske teatret i Oslo, med oppsetninger som Merlin, Sweeney Todd, Jesus Christ Superstar, Draumkvedet og Det er hardt å være mainn. Her samarbeidet han blant andre med regissøren Allan Edwall og multikunstneren Arne Nøst. Senere var han lydansvarlig for en rekke farse- og revyoppsetninger på ABC-teateret og Chat Noir i Oslo.
Fra 2004 har Røed drevet filmlydselskapet Egg & bacon as i Oslo, og vært lydansvarlig for en lang rekke fjernsynsproduksjoner, blant annet Hotel Cæsar, Sommerøya og den internasjonale mat- og reiseserien New Scandinavian cooking. Av kinofilmarbeid som lyddesigner kan nevnes Get ready to be Boyzvoiced, Snarveien, Kill Buljo og Tomme Tønner, samt kinodokumentarene Jenter og Sannhetsjegeren.
Erik Røed har vært aktiv som freelancejournalist, stillsfotograf og forfatter siden 2005, og vært fast skribent og fotograf for Seilas og matmagasinene Nord og Ren mat. I 2007 ga han ut kokeboken Båtmat -på to bluss i ferien, og i 2011 kom kokeboken Brød og brødbaking, begge utgivelsene på forlaget CappelenDamm. Hele denne tiden har han vært i et nært samarbeid med journalist og forfatter Andreas Viestad, både med fjernsynsserier og annet. Røed er også tilknyttet Geitmyra matkultursenter for barn, som skribent og kursholder.I november 2012 var Røed delprosjektleder for Nordisk ministerråds program Ny nordisk mat, ved dens konferanse på Mathallen Oslo.I 2014 flyttet Røed og familien til Sokna. 


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Båtmat -på to bluss i ferien, CappelenDamm, 2007
Brød og brødbaking, CappelenDamm, 2011


== Eksterne lenker ==
Om Erik Røed, fra CappelenDamm
Grefsenåsen kapell

Grefsenåsen kapell sto vest for Lachmanns vei i Oslo fra 1916 til 1959. Kapellet var oppført til Jubileumsutstillingen på Frogner 1914 som pågikk i perioden 15. mai til 11. oktober 1914 og gikk under betegnelsen
«Kirkens hus» så lenge utstillingen varte. Kapellet var tegnet av senere byarkitekt Harald Aars.Etter at Jubileumsutstillingen var over kjøpte Tøyen småkirkemenighet kapellet og fikk det gjenreist på en tomt de eide i Grefsenåsen. Kapellet ble innviet 13. august 1916 av biskop Jens Frølich Tandberg.
Kapellet var åpent i sommerhalvåret inntil virksomheten ble lagt ned og bygningen ble tatt over av Selvaagbygg i 1959. Det ble revet ikke lenge etter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Geir Tandberg Steigan: Oslo: Grefsenåsen kapell (Artemisia.no)
«Grefsenåsen kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Cicia

Cicia er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore påfuglspinnere farget i varierende innslag av brunt og gult.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Cicia Oiticica, 1964
Cicia citrina (Schaus, 1904)
Cicia crocata (Boisduval, 1872)
Cicia nettia (Schaus, 1921)
Cicia norape Becker & Camargo, 2001
Cicia pamala (Schaus, 1900)
Cicia pelota (Schaus, 1905)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.]
Bilde av Cicia pelota


== Eksterne lenker ==
(en) Cicia i Encyclopedia of Life 
(en) Cicia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cicia hos NCBI 
Cicia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Cicia. Med bilder av de fleste artene [1]
Carl Peter Thunberg

Carl Peter Thunberg (født 11. november 1743 i Jönköping, død 8. august 1828) var en svensk botaniker og en av Carl von Linnés «apostler». Han dro på en lang utenlandsreise 1770–79 og fikk som ansatt i Det nederlandske ostindiske kompani slippe inn i det lukkede landet Japan. Under reisen besøkte han også Sør-Afrika, Java og Ceylon.
Autornavnet Thunb. brukes for planter som Thunberg har beskrevet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Monica Braw (2002). Främling: Roman om en svensk i fjärran land. Bonniers. ISBN 9100578754. 
Carl Jung (2002). Kaross und Kimono – „Hottentotten“ und Japaner im Spiegel des Reiseberichts von Carl Peter Thunberg (1743–1828). Stuttgart: Franz Steiner Verlag. ISBN 3-515-08120-8.
Citheronioides collaris

Citheronioides collaris er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En stor og kraftig påfuglspinner med avrundede vinger. Vingene er mørk brungrå med en mer eller mindre trekantet, gul flekk i forvingespissen og ett eller to, ofte ufullstendige, gule tverrbånd i bakvingen. Utover dette er det gjerne noen mindre, gule flekker spedt utover vingene, og bakvingens rot er rødbrun.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom- og det nordligste Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Citheronioides (Lemaire, 1988)
Citheronioides collaris (Rothschild, 1907)


== Kilder ==
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Citheronioides collaris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Citheronioides collaris hos NCBI 
Citheronioides collaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Citheronioides. Med bilder av de fleste artene [1]
Rødpil

Rødpil (vitenskapelig navn: Salix purpurea) er et løvtre og en busk av vierfamilien som kan bli 1-4 meter høy. Den er sjelden i Norge, men finnes naturalisert eller gjenstående langs kysten til Bergen, og via Oppland og Hedmark til Nord-Trøndelag. Den foretrekker fuktig grusjord langs bekker, strender, elver og veigrøfter. Den blomstrer i april-mai.
Grenene er lyst vinråde eller gulbrune av farge og snaue og glatte. De eldre kvistene er gulbrune eller grågrønne, ofte med rødskjær. Den har normalt motsatte og 4-9 cm lange blader som er tagget ytterst. Bladkanten kan være litt nedoverbøyd. Bladet er bredest ytterst og smalere inne mot bladstilken. Deter på undersiden grågrønt og på oversiden matt grønne med svakt blåskjær. Bladstilken er 2-9 mm lang, gulgrønn og snau. Det er 12-27 par sidenerver på bladet. Arten har ikke øreblad.
Raklene er tett hvitlodne, og har rød-svarte eller svarte skjell. Arten kort, rund kapsel med meget kort og unnselig arr.


== Utbredelse ==
Rødpil vokser i Nord-Europa, og er i Norden sjelden og stort sett plantet eller gjenstående på det sentrale Østlandet, på Sørlandet og langs kysten opp til Bergen, samt via Oppland og Hedmark opp i Sør-Trøndelag og ut til traktene rundt sørlige Trondheimsfjorden, til grensetraktene mellom Sør- og Nord-Trøndelag. Den finnes også spredt i hager og parker i sørlige Sverige, rundt Helsingfors, og i hele Danmark.


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Rødpil i Encyclopedia of Life 
(en) Rødpil i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rødpil hos Artsdatabanken 
(sv) Rødpil hos Dyntaxa 
(en) Rødpil hos ITIS 
(en) Rødpil hos NCBI 
(en) Rødpil hos The International Plant Names Index 
(en) Rødpil hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix purpurea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix purpurea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix purpurea – detaljert informasjon på Wikispecies
Mielkesia

Mielkesia paranaensis er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En liten, gul påfuglspinner med purpur-brune tegninger: to lengdestriper på thorax, bånd langs ytterkantene av begge vingepar, en kort, bred strek ved roten av forvingen og en rund flekk rett utenfor denne.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Mielkesia Lemaire, 1988
Mielkesia paranaensis (Rego Barros & Mielke, 1968)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Mielkesia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mielkesia hos NCBI 
Mielkesia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Mielkesia. Med bilder av de fleste artene [1]
Jaiba

Jaiba kesselringi er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En middelsstor, lyst gråbrun påfuglspinner. Forvingen har to litt utydelige, lyse tverrbånd.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 27 slekter, Amerika
Slekten Jaiba Lemaire, Tangerini & Mielke, 1999
Jaiba kesselringi Lemaire, Tangerini & O.H.H. Mielke, 1999


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Jaiba i Global Biodiversity Information Facility 
Jaiba – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Jaiba. Med bilder av de fleste artene [1]
Rynkevier

Rynkevier (Salix reticulata) er et lite løvtre i pilefamilien også kalt vierfamilien. Den er en liten, krypende busk som blir 5 til 15 cm høy og blomstrer i juni til juli. Den vokser på fuktig og kalkholdig fjelljord og snøleier i hele den skandinaviske fjellkjeden.  
Årskvistene er rødlige og snaue. Bladene er grønne og nesten sirkelrunde i ulike størrelser, 2–5 cm brede, med nedbøyde kanter. Fargen oppå bladplatene er mørk grønn og nervene er innsunket. Undersiden av bladplatene er grågrønne. Bladet har bare 2–4 par sidenerver og ellers en struktur av nettnerver. De rødbrune bladstilkene er maksimalt 2 cm lange, ofte mindre. Hunnraklene har 11–40 blomster med kapsler som er mørkerøde hårete og har fort griffel. 
Rynkevier danner sjelden hybrider.


== Utbredelse ==
Rynkevier er ganske vanlig i fjellet, danner matter som kan sees med karakteristiske mørkerøde kvister og kapsler. Brer seg til snaufjellet i Norge og Sverige. I Norge vokser den i sør fra høyder på over 1 500 meter, mens den i arktiske strøk vokser helt ned til havet, f.eks. i Nord-Norge og på Svalbard. Den vokser på Bjørnøya og konsentrert rundt Isfjorden på Spitsbergen.


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Rynkevier i Encyclopedia of Life 
(en) Rynkevier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rynkevier hos Artsdatabanken 
(sv) Rynkevier hos Dyntaxa 
(en) Rynkevier hos ITIS 
(en) Rynkevier hos NCBI 
(en) Rynkevier hos The International Plant Names Index 
(en) Rynkevier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix reticulata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix reticulata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix reticulata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Om Rynkevier, fra Norsk Botanisk Forening
Terry Branstad

Terry Edward Branstad (født 17. november 1946 i Leland i Iowa) er en amerikansk politiker for Det republikanske parti. Han var guvernør i delstatsen Iowa fra 1983 til 1999 og fra 2011 til 2017. Branstad er den lengst sittende guvernør i USAs historie med i alt 8169 dager. Han var USAs ambassadør til Kina fra juli 2017 til september 2020.Terry Branstad vokste opp i en bondefamilie av norskamerikanske lutheranere. Branstad oldefar, Endre Endresen Brandstad fra Øksendal i Sunndal, utvandret til Amerika i 1873. På morssiden nedstammer han fra latviske jøder.


== Referanser ==
Polarvier

Polarvier (Salix polaris) er et lite løvtre i vierfamilien (også kalt pilefamilien). Den er en liten, krypende busk som blir 1 til 5 cm høy og blomstrer i juni til juli. Den er av størrelse og utseende lik musøre, som kalles «verdens minste tre». Polarvier er sjelden og vokser på fuktig og kalkholdig fjelljord i den nordlige delen av den skandinaviske fjellkjeden samt Svalbard.  

Arten har separate hann- og hunnplanter.
Polarvier er vanskelig å skille fra musøre. Årskvistene er rødlige og snaue, lengre nede på stilken grønngul eller brunlig. Bladene er mørkegrønne, blanke og nyreformede eller avrundede i ulike størrelser, 1–2,5 cm brede, med hele kanter, men tidvis noe tenner nederst ved basis. Mot høsten blir bladene gule. Bladet har bare 2–5 par sidenerver. De rødbrune bladstilkene er maksimalt 2 cm lange, ofte mindre.
Hunnraklene har 5–15 blomster og rødsvarte skjell, mens kapslene er mørkerøde eller snarere brunsvarte, gråbrun til fiolett og tett gråhåret uten at dette preger fargeinntrykket av kapselen mye. Kapselen har purpurrød griffel. Hunnblomstenes frukter (kapsler) er større og mer iøynefallende enn hos musøre – hos rynkevier er de ofte svært framtredende spesielt om høsten.
Polarvier danner ganske ofte hybrider med musøre.


== Utbredelse ==
Polarvier er ganske vanlig i fjellet, danner matter som kan sees med karakteristiske mørkerøde frukter (kapsler). Den brer seg til snaufjellet i Norge og Sverige. I Norge vokser den i sør fra høyder på over 1 500 meter, og i Sør-Norge er den avgrenset til Hardanger, Jotunheimen og Dovrefjell samt grensetrakten mellom Hedmark, Sør-Trøndelag og Härjedalen. Fra Nordland er bestanden mer sammenhengende til østre Finnmark, men den vokser ikke veldig langt inn i Sverigeog Finland. Den vokser i arktiske strøk helt ned til havet, både i Nord-Norge og på Svalbard hvor den er svært vanlig over nesten hele Spitsbergen. Den vokser også på Bjørnøya.


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Polarvier i Encyclopedia of Life 
(en) Polarvier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Polarvier hos Artsdatabanken 
(sv) Polarvier hos Dyntaxa 
(en) Polarvier hos ITIS 
(en) Polarvier hos NCBI 
(en) Polarvier hos The International Plant Names Index 
(en) Polarvier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix polaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix polaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
«Svalbards planteliv», fra Norsk polarinstitutt
Dobbel lykke

Dobbel lykke (kinesisk: 囍; pinyin: xǐ  eller kinesisk: 双喜; pinyin: shuāngxǐ) symboliserer i Kina lykke i ekteskapet, og det kinesiske skrifttegnet for det består av to ganger tegnet for lykke/glede (kinesisk: 喜; pinyin: xǐ) er føyd sammen - et ligaturtegn. 
Tegnet er et vanlig symbol i forbindelse med bryllup og blir hengt i rødt på husdøren til et nygift par eller på porten til hvor det feires bryllupsfest. 
Tegnet benyttes også på dørmatter, lykter og andre gjenstander, og inngår gjerne i firmanavn.


== Eksterne lenker ==
(en) Shuang xi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Caroline Baker, "Chinese Character for Happiness"
The Story of the Chinese Character: Double Happiness
Østasiatisk kunstnernavn

Østasiatisk kunstnernavn (kinesisk kunstnerpseudonym, forenklet kinesisk: 号; tradisjonell kinesisk: 號; pinyin: Hào; japansk gō; koreansk ho; vietnamesisk hiệu) er et pseudonym, eller forfatternavn, benyttet av mange østasiatiske kunstnere. De kan somstundes endre på kunstnernavnet sitt. Navneskikken er beslektet med, men distinkt fra det kinesiske stilnavn (zi). Bruken av slike kunstnernavn har sin opprinnelse i Kina og har spredt seg derfra, med særlig popularitet også i  Japan og Korea).
Noen ganger veksler kunstneren sitt kunstnerpseudonym, gjerne for å markere et nytt stadium av sin karriere eller utvikling/uttrykk. Som eksempel på dette kan nevnes  Tang Yin (fra Mingdynastiets tid), som endte opp med mer enn ti kunstnernavn. Et eksempel fra Japan er Hokusai, som i perioden fra 1798 til 1806 kom opp i seks pseudonymer.
Den berømte kinesiske dikter Li Bai (Tangdynastiets tid) var den første som tok seg denne typen pseudonym. 
Navnet til nobelprisvinneren for 2012, Mo Yan, er et hao. Det egentlige navnet hans er Guan Moye. 


== Litteratur ==
Frederic, Louis (2002). "Gō." Japan Encyclopedia. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press.
Lane, Richard (1978). Images of the Floating World. Old Saybrook, CT: Konecky & Konecky.
Sucking in the Seventies

Sucking in the Seventies er det fjerde offisielle samlealbumet fra The Rolling Stones, og det ble utgitt i april 1981.
Det er oppfølgeren til samlealbumet Made in the Shade fra 1975, og inneholder materiale fra It's Only Rock 'n Rolls «Time Waits for No One» i 1974 til «If I Was a Dancer (Dance Pt. 2)» fra Emotional Rescue-innspillingen i november 1979.
Der Made in the Shade bestod kun av standard albumversjoner, består Sucking in the Seventies for det meste av spesielle versjoner. Kun «Shattered» og singel B-siden «Everything Is Turning to Gold» er standardutgave. «If I Was a Dancer (Dance Pt. 2)» er en annen versjon av «Dance Pt. 1» fra Emotional Rescue, med annen tekst.
AllMusic skriver 
The amazing thing is that Sucking in the Seventies captures the garish decadence and ennui of the band better than the proper albums from this period. Not that this is a better record than Some Girls, but it is better than either Black and Blue or Emotional Rescue.
Den eneste listetopperen fra denne perioden, «Miss You», er utelatt, noe som kan være grunnen til at Sucking in the Seventies havnet lavt på listene i 1981.


== Sporliste ==
Alle låter skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.

Side én«Shattered» – 3:46
fra Some Girls
«Everything Is Turning to Gold» (Jagger, Richards, Ronnie Wood) – 4:06
B-side på singelen «Shattered» 
«Hot Stuff» – 3:30
forkortet versjon fra Black and Blue
«Time Waits for No One» – 4:25
forkortet versjon fra It's Only Rock 'n Roll
«Fool to Cry» – 4:07
forkortet versjon fra Black and BlueSide to«Mannish Boy» (Ellas McDaniel, Mel London, McKinley Morganfield) – 4:38
forkortet versjon fra Love You Live
«When the Whip Comes Down» (Live version) – 4:35
konsertopptak fra Detroit 6. juli 1978
«If I Was a Dancer (Dance Pt. 2)» (Jagger, Richards, Wood) – 5:50
tidligere ikke utgitt, fra innspillingen av Emotional Rescue 
«Crazy Mama» – 4:06
forkortet versjon fra Black and Blue
«Beast of Burden» – 3:27
forkortet versjon fra Some Girls


== Besetning ==
The Rolling StonesMick Jagger - sang, gitar
Keith Richards - akustisk og elektrisk gitar, kor
Mick Taylor - elektrisk gitar på «Time Waits for No One»
Ronnie Wood – akustisk og elektrisk gitar, pedal steelgitar, kor
Charlie Watts - slagverk
Bill Wyman - bassØvrige medvirkendeNicky Hopkins – piano på «Time Waits for No One», piano og ARP String Ensemble på «Fool to Cry»
Harvey Mandel - elektrisk gitar på «Hot Stuff»
Wayne Perkins - elektrisk gitar på «Fool to Cry»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sucking in the Seventies på Discogs 
(en) Sucking in the Seventies på MusicBrainz 
(en) Sucking in the Seventies på AllMusic