jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Caddidae

Caddidae er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones). Disse små vevkjerringene kjennes lett på de meget store øynene.


== Utseende ==
Små vevkjerringer (kroppslengde 1-3 mm). Øynene er store og sitter på et høy og kraftig knøl på forkroppen. Kroppen er gjerne kontrastrikt farget. Pedipalpene er store, det ytterste leddet lite og klubbeformet uten klo.


== Levevis ==
Disse artene lever mest på skogbunnen, der de er å finne mellom løvstrø, under steiner og falne stokker.


== Utbredelse ==
Familien er vidt utbredt og finnes i Nord-, Mellom- og Sør-Amerika, i Sør-Afrika, Australia, New Zealand og Japan.
Et interessant tilfelle er artene Caddo agilis og Caddo pepperella, som begge finnes både i det østlige Nord-Amerika og i Japan. En fylogenetisk analyse ([1]) tyder på at disse artene alt var skilte da disse områdene skilte lag.


== Systematisk inndeling ==

Edderkoppdyr (Arachnida)
Vevkjerringer (Opiliones)
underorden Eupnoi
familie Caddidae Banks, 1892
underfamilie Caddinae Banks, 1892
slekten Caddella Hirst, 1925 (Sør-Afrika, 4 arter)
slekten Caddo Banks, 1892 (østlige Nord-Amerika, Japan, 3 arter)
underfamilie Acropsopilioninae Roewer, 1923
slekten Hesperopilio Shear, 1996 (Vest-Australia, Chile, to arter)
slekten Acropsopilio Silvestri, 1904 (Japan, østlige Nord-Amerika, Mellom- og Sør-Amerika, østlige Australia, New Zealand, 7 arter)
slekten Austropsopilio Forster, 1955 (østlige Australia, Tasmania, Chile, 4 arter)
slekten Tasmanopilio Hickman, 1957 (Tasmania, 2 arter)


== Kilder ==
Shear, W.A. (1975) The opilionid family Caddidae in North America, with notes on species from other regions (Opiliones, Palpatores, Caddoidea). Journal of Arachnology 2: 65-88. [2]
Shultz, J.W. og Regier, J.C. (2009) Caddo agilis and C. pepperella (Opiliones, Caddidae) diverged phylogenetically before acquiring their disjunct, sympatric distributions in Japan and North America. Journal of Arachnology 37(2): 238-240. [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Caddidae i Encyclopedia of Life 
(en) Caddidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Caddidae hos Fossilworks 
(en) Caddidae hos ITIS 
(en) Caddidae hos NCBI 
(en) Kategori:Caddidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caddidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tegninger av Hesperopilio magnificus
Isla Colón

Isla Colón er den nordligste øya i øygruppa Bocas del Toro i Panama. Den er også den viktigste av øyene, og provinsen Bocas del Toros administrasjonssentrum, byen Bocas del Toro, ligger her. Isla Colón har også en flyplass og en havn. Øya er et svært populært turistmål. Den går regelmessige båter til og fra fastlandet, og man kan ta vanntaxi til alle de andre øyene i øygruppa.


== Eksterne lenker ==
Isla Colón på Bocas del Toro sitt offisielle turismenettsted
Isla Colón hos Visit Panama
Lørdagsbilaget

Lørdagsbilaget var en norsk underholdningsserie i magasinformat som gikk på NRK i 1985. Programmet ble ledet av Karin Julsrud, Pål Bang-Hansen og Tore Johannessen. Programmet gikk fra kl. 20:20 på lørdager og gikk kvelden til ende, kun avbrutt av Kveldsnytt. En rekke norske og utenlandske serier og enkeltinnslag ble sendt i programmet.  
Mottakelsen av første episode var lunken.  Ved siste episode hadde det, med 73 prosent oppslutning, blitt nasjonens mest sette, idet det passerte Lørdagsrevyen som hadde 70 prosent.  I etterkant mente Pål Bang-Hansen at programmet hadde vært litt vel forsiktig.Som et forsøk viste man reklame for ideelle organisasjoner, produsert av inviterte reklamebyråer. Den ensidige fokus på avbruddsbasert reklame ble kritisert av Frank Aarebrot som mente at flere former for reklame burde bli utprøvd når man nå var i gang.Programmet var basert på svenske Razzel, som gikk på SVT i 1984.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Programmet på NRK Nett-TV
Slavko Labovic

Slavko Labović (født 1963 i Kolašin, Montenegro) er en dansk skuespiller som blant annet har spilt rollen som Leo i den norske filmen Tomme Tønner. Han har også spilt den serbiske kjeltringen i den danske film-trilogien Pusher.
Labović kom sammen med mor og søsken til Ballerup i Danmark som fireåring, for å bo hos faren. Han debuterte på filmlerretet i 1996 med filmen Pusher. Foruten skuespilleryrket, er Labović styreleder i Den serbisk-ortodokse kirke i Danmark.


== Filmografi ==
Little Big Boy (2010) (post-produksjon) – Howard
Ud af mørket (2010) – Gordo
Tour de Force (2010) – Boris
Travelator (2010)
Tomme tønner (2010) – Leo
Pusher 3 (2005 – Radovan 
Den gode strømer (2004)
Gamle menn i nye biler (2002) – Ratko
Jolly Roger (2001) – Pirat
Apsolutnih sto (2001)
I Kina spiser de hunder (1999) – Ratko
Pusher (film) (1996) – Radovan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Slavko Labovic på Internet Movie Database 
(sv) Slavko Labovic i Svensk Filmdatabas 
(da) Slavko Labovic på Filmdatabasen 
(da) Slavko Labovic på danskefilm.dk 
(da) Slavko Labovic på danskfilmogtv.dk 
(da) Slavko Labovic på Scope 
(fr) Slavko Labovic på Allociné 
(en) Slavko Labovic på AllMovie 
(en) Slavko Labovic hos The Movie Database
Arkitekturåret 1665

Arkitekturåret 1665 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1665.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

Sant'Andrea al Quirinale i Roma, tegnet av Bernini fullføres.
1660→1665: Slottet i Baroniet Rosendal står ferdig.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
...


== Se også ==
Cityringen

Cityringen er den fjerde utviklingsfasen til Københavns metro, og ble ferdigstilt 29. september 2019. I denne fasen ble 17 nye stasjoner anlagt, og 15,5 km med tunnel.Det ble vedtatt en lov om Cityringen 1. juni 2007, basert på en avtale mellom regjeringen, Københavns kommune og Frederiksberg kommune fra desember 2005, samt et politisk forlik mellom de danske partiene Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti, Radikale Venstre, Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti. Anleggskostnadene forventes å komme opp i 15 milliarder danske kroner, hvorav Københavns kommune betaler 4,8 milliarder, Frederiksberg kommune 0,8 milliarder og den danske stat 4 milliarder. De resterende 5,4 milliardene skulle komme fra billettinntekter.Utredning og undersøkelse av geologiske og arkeologiske forhold begynte i 2007, mens selve anleggsarbeidet startet i 2010. Cityringen forbinder blant annet Københavns hovedbanegård med Rådhuspladsen og forbindes med de nåværende linjene på Kongens Nytorv og Frederiksberg.
Hele Cityringen går i tunnel, i motsetning til fase 1 og 2 som har overjordiske strekninger, og fase 3 som består av både tunnel, hevet bane og bane i plan med jordoverflaten. Det er forventet at utformingen av tunneler og stasjoner vil ligne de eksisterende, men det vil bli bygget flere heiser på de eventuelle stasjonene. Den 15,5 km lange tunnelen er den lengste jernbanetunnelen i Norden (metroen regnes som jernbane i Danmark) (til 2022 da Blixtunnelen åpnes).
Cityringen forventes å transportere 120 millioner passasjerer i løpet av 2020, men det vil allikevel ta mange år før omkostningene på vel 12 milliarder vil være tjent inn. Flere eksperter har imidlertid allerede før lovens vedtakelse påpekt en betydelig risiko for budsjettoverskridelser, så tilbakebetalingstiden kan bli enda lengre.Cityringen betjenes av linje M3 og M4. M3 kjører hele linjen, mens M4 kjører bare mellom København H og Østerport, før den fortsetter til Orientkaj stasjon i Nordhavn. En 4,4 km lang forlengelse med fem nye stasjoner mot Sydhavnen er under anlegg. Denne ble vedtatt av Folketinget i februar 2015, og skal ferdigstilles innen 2024.


== Linjekart ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Metroens hjemmeside om Cityringen
Offisielt nettsted 
(en) City Circle Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Berlingske Tidende: Se hva de nye metrostasjonene skal hete
Cityringen på UrbanRail.Net
Københavns Veinavnenevn om Skjolds Plass og Nuuks Plass
Ny hjemmeside om cityringen
Lov om en Cityring
Monoscutidae

Monoscutidae er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones). 


== Utseende ==
Små til ganske store (kroppslengde 2-10 mm), vanligvis brune til svarte vevkjerringer. Noen arter har flekker i sterke farger. I underfamilien Megalopsalidinae har hannene kraftig forstørrede pedipalper. De nybeskrevne arten Australiscutum triplodaemon utmerker seg ved å ha asymmetriske chelicerer hos hannene.


== Levevis ==
Disse artene finnes gjerne i skog.


== Utbredelse ==
Familien finnes i Australia og på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Edderkoppdyr (Arachnida)
Vevkjerringer (Opiliones)
underorden Eupnoi
overfamilie Phalangioidea
familie Monoscutidae Forster, 1948
underfamilie Megalopsalidinae Forster, 1949
slekten Megalopsalis Roewer, 1923 – 13 arter, New Zealand og New South Wales
slekten Neopantopsalis Taylor & Hunt, 2009 – 6 arter, østlige Australia
slekten Pantopsalis Simon, 1879 – 9 arter, New Zealand
slekten Spinicrus Forster, 1949 – 7 arter, Australia inkludert Tasmania
underfamilie Monoscutinae Forster, 1948
Acihasta salebrosa Forster, 1948 (New Zealand – Three Kings Islands)
Monoscutum titirangiensis Forster, 1948 (New Zealand)
Templar incongruens Taylor, 2008 (New Zealand)
usikker plassering
slekten Australiscutum Taylor, 2009 – 3 arter, Queensland og New South Wales


== Kilder ==
Taylor, C.K. (2004) New Zealand harvestmen of the subfamily Megalopsalidinae (Opiliones: Monoscutidae) – the genus Pantopsalis. Tuhinga 15: 53-76. [1]
Taylor, C.K. (2008) A new species of Monoscutinae (Arachnida, Opiliones, Monoscutidae) from New Zealand, with a redescription of Monoscutum titirangiense. Journal of Arachnology 36(1): 176-179. [2]
Taylor, C.K. (2009) Australiscutum, a new genus of Monoscutidae (Arachnida: Opiliones) from eastern Australia, with the first record of asymmetrical chelicerae in Opiliones. Insect Systematics and Evolution 40(4): 319-332. [3]
Taylor, C.K. og Hunt, G.S. (2009) New genus of Megalopsalidinae (Arachnida: Opiliones: Monoscutidae) from north-eastern Australia. Zootaxa 2130: 41-59. [4]


== Eksterne lenker ==
(en) Monoscutidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Monoscutidae hos NCBI 
C.K. Taylor (2009) om slekten Australiscutum, med bilde
IBX

IBX (offisielt navn: IBX Group AB) er et svensk selskap som ble grunnlagt i 2000 etter et initiativ fra Ericsson og SEB. I 2010 ble IBX Group AB kjøpt opp av Capgemini.
IBX leverer sourcing, innkjøp og betalningsløsninger gjennom produktet IBX On Demand Platform. IBX leverer disse løsningene som tjenester.IBX har kunder som Ericsson, Skanska, Lufthansa, Kraft, Jernbaneverket og Difi. 
IBX har 232 ansatte og opererer i hele verden. IBX har seks kontorer i Europa: Stockholm (hovedkontor), København, Helsingfors, Frankfurt, Oslo og Oxford.  


== Historie ==
IBX ble grunnlagt i oktober 2000 etter et initiativ av Ericsson, SEB, e-handelspartnere og grunnleggerne. Grunnleggerne er Hans Ahlinder, Björn Böhme, Christer Hallqvist og Peter Lageson. I begynnelsen ble det opprettet et applikasjonsmiljø, og IBX realiserte de to første kundene, Ericsson og SEB. I 2005 kjøpte IBX opp det tyske e-handelsselskapet trimondo GmbH og Portum AG. 
I februar 2010 annonserte Capgemini at de hadde kjøpt IBX.


== Magasin ==
IBX gir ut det faglige innkjøpsmagasinet Efficient Purchasing to ganger i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Efficient Purchasing – IBX faglige innkjøps magasin
Arkitekturåret 1660

Arkitekturåret 1660 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1660.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

1642→1660: Byggingen av Sant'Ivo alla Sapienza i Roma av Francesco Borromini fullføres.
1660→1665: Slottet i Baroniet Rosendal påbegynnes.


== Fødsler ==
Døpt 16. juli – Jakob Prandtauer, østerriksk arkitekt (død 1726)
20. mai - Andreas Schlüter, polsk (prøyssisk) arkitekt og billedhugger (sannsynligvis i 1660) (død 1714)


== Dødsfall ==
Martino Longhi d.y., italiensk arkitekt (høybarokk) (født 1602)


== Se også ==
Regin Hjertholm

Regin Hjertholm (født 20. mai 1960 i Helsingør, Danmark) er lege, fotograf og bildekunstner, bosatt i Bergen.
Hjertholm er blant annet innkjøp av Norsk Fotografisk Museum – Preus Fotomuseum og av Museet for Fotokunst i Odense, Danmark. Han har hatt flere egne utstillinger, og deltatt i en rekke kollektivutstillinger. I 1993 utga han Nattbilder, eske med 12. kunstkort. I 1994 fikk han i Visuelt-94s pris for illustrasjon til Kjærlighet i koleraens tid i Årets vakreste Bøker. 
Han er medlem av Forbundet Frie Fotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto.  


== Separatutstillinger ==
1986 RM-Audio, Bergen.
1986 Haukeland Sykehus, Bergen.
1989 Galleri Café Opera, Bergen.
1989 Galleri Kodak, Oslo.
1990 Unique Design, Bergen.
1991 Galleri Café Opera, Bergen.
1992 Preus Fotomuseum, Horten
1992 Høvleriet, Larvik.
1993 Hå gamle prestegard, Rogaland.
1993 Galleri Langegaarden, Bergen.
1994 Soria Moria, Oslo.
1997 Sauda Kunstlag / Saudafaldene, Sauda.
1997 Østfold Kunstnersenter, Fredrikstad.
1998 Tromsø Kunstforening, Tromsø.
1998 Stavanger Kunstforening, Stavanger.
1998 Bergen Kunstforening, Bergen.
2008 Grieghallen, Bergen.
2009 Galleri s.e.  Bergen.
2009 Tromsø Kunstforening, Tromsø.
2009 Trondhjems Kunstforening, Trondheim.
2010 Christianssands Kunstforening, Kristiansand.


== Audiovisuelle verk ==
1979 «Kunst, arkitektur, natur», Festspillene i Bergen. Musikk: Musikkonservatoriet
1981 «Åpent Hus», Den Nationale Scene, Bergen. Musikk: Musikkonservatoriet
1981 «Hele Mennesket», Fana. Musikk: Musikkonservatoriet
1982 «Vann», NRK-TV Musikk: Kenneth Sivertsen
1982 «Is», NRK-TV Musikk: Kenneth Sivertsen
1982 «Burfugls Draum», Festspillene i Bergen og NRK-TV 1987 Musikk: Magnar Åm, fremført av Bergen Domkantori.
1986 «Farleg  nær» Musikk: Kniv og balsam
1990 «Herman Wildenvey Kammerkabaret» Musikk: Kristin Solli Schøien. Fremført i Larvik 1990 – Bergen 1993 – Oslo 1994
1991 «All the loneley people», Larvik, Tønsberg. Musikk: The Beatles, Arr. Kristin Solli Schøien – Brunlanes Jentekor
1991 KFUKs Verdenskonferanse, Stavanger. Musikk: Kristin Solli Schøien.
2000 SE norsk kunsthåndverk 2000 – kulturby Bergen 2000, Format. Musikk: Jørgen Knutsen.


== Eksterne lenker ==
Regin Hjertholms hjemmeside
Kastrup metrostasjon

Kastrup er en metrostasjon på Amager. Den ligger på Københavns metros linje M2, og befinner seg i takstsone 4. Stasjonen ble innviet i 2007 og ligger på bakkenivå med inngang fra Alleen.
Forlengelsen av linje M2 til Københavns Lufthavn, Kastrup ble åpnet 28. september 2007. Kastrup stasjon er stasjon for tettstedet Kastrup, ikke for Kastrup Lufthavn. Flyplassen har to andre stasjoner, som også noen ganger betegnes som «Kastrup stasjon». Disse stasjonenes korrekte navn er

Lufthavnen — endestasjon for metrolinje M2.
Københavns Lufthavn, Kastrup — stasjon på Øresundsbanen mellom København H og Malmö sentralstasjon.


== Amagerbanen ==
Den tidligere Amagerbanen hadde også en «Kastrup stasjon», stasjonsbygningen ligger rett sydvest for metrostasjonen.


== Eksterne lenker ==
Kastrup metrostasjon på m.dk (da)
Arkeologiåret 1710

Arkeologiåret 1710 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1710.


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger fortsetter i Pompeii.


== Funn ==
Noen få rester av et Apollo-tempel blir oppdaget i Mdina, Malta. De fleste marmorblokkene ble seinere benyttet til dekorative elementer i nye bygninger.


== Fødsler ==
7. mars – Casto Innocenzio Ansaldi, italiensk professor, teolog og arkeolog (død 1780)
23. november – Paolo Maria Paciaudi, italiensk predikant, arkeolog, bibliotekar og antikvar (død 1785)


== Dødsfall ==
7. november – Ezechiel Spanheim, sveitsiskfødt tysk diplomat, jurist, teolog og numismatiker (født 1629)


== Referanser ==
Arkeologiåret 1711

Arkeologiåret 1711 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1711.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger fortsetter i Pompeii.


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Robert Atkyns, engelsk topograf, antikvar og Member of Parliament (født 1647)
Arkeologiåret 1714

Arkeologiåret 1714 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1714.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger fortsetter i Pompeii.


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
2. februar – Giovanni Battista Audiffredi, italiensk dominikanermunk, bibliotekar, numismatiker, naturforsker og astronom (død 1794)


== Dødsfall ==
Arkeologiåret 1718

Arkeologiåret 1718 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1718.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger fortsetter i Pompeii.


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Arkeologiåret 1719

Arkeologiåret 1719 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1719.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==
Formelle utgravninger fortsetter i Pompeii.


== Funn ==


== Publiseringer ==
Natural History and Antiquities of Surrey av Richard Rawlinson.


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
Ignazio Paternò Castello, italiensk arkeolog og mesén (død 1786)


== Dødsfall ==
April – Henry Chauncy, engelsk advokat, pedagog og antikvar (født 1632)
Neopilionidae

Neopilionidae er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones). 


== Utseende ==
Små (kroppslengde 0,9-4 mm) vevkjerringer. Noen arter av Enantiobuninae er blå, en uvanlig farge for vevkjerringer (og dyr i det hele tatt).


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Familien er utbredt på den sørlige halvkulen, i Sør-Amerika, Sør-Afrika og Australia.


== Systematisk inndeling ==

Edderkoppdyr (Arachnida)
Vevkjerringer (Opiliones)
underorden Eupnoi
overfamilie Phalangioidea
familie Neopilionidae Lawrence, 1931
underfamilie Neopilioninae Lawrence, 1931
Neopilio australis Lawrence, 1931 — Sør-Afrika
underfamilie Ballarrinae Hunt & Cokendolpher, 1991
Americovibone lanfrancoae Hunt & Cokendolpher, 1991 — Chile
Arrallaba spheniscus Hunt & Cokendolpher, 1991 — Australia
slekten Ballarra Hunt & Cokendolpher, 1991 — 6 arter, Australia
Plesioballarra crinis Hunt & Cokendolpher, 1991 — Queensland
Vibone vetusta Kauri, 1961
underfamilie Enantiobuninae Mello-Leitão, 1931
Thrasychiroides brasilicus Soares & Soares, 1947 — Brasil
slekten Thrasychirus Simon, 1884 — 3 arter, Chile, Argentina


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neopilionidae i Encyclopedia of Life 
(en) Neopilionidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neopilionidae hos ITIS 
(en) Neopilionidae hos NCBI 
(en) Kategori:Neopilionidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neopilionidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Thrasychirus sp.
Reaktiv effekt

Reaktiv effekt, blir ofte kalt blindeffekt. Reaktiv effekt for en vekselstrømkrets er ved sinusformet strøm lik produktet av effektiv strøm, effektiv spenning og sinus til faseforskyvningen mellom strøm og spenning. (Q = Veff Ieff sin φ)
Ved en elektromagnetisk kraft der vi har en spole tvinnet rundt en jernkjerne er den reaktive effekt med på å bygge opp det magnetiske feltet når strømmen vokser. Den samme energien leveres tilbake fra spolen når strømmen i spolen avtar.
Derfor «forbrukes» det ikke reaktiv effekt, sagt med andre ord reaktiv effekt utgjør ingen belastning og kan ikke omsettes til arbeid. Det er en effekt som svinger (pendler) mellom last og spenningskilde. Det kreves derimot at spenningskilden er stor nok til å kunne stille den effekten til «disposisjon».
Den reaktive effektflyten skaper også ekstra spenningstap og effekttap på overføringsskabelen /lederen. Dette tapet kommer i tillegg til det tapet den aktive effekten medfører.
Den har samme dimensjon som effekt og måles i enheten VAr (voltampere reaktiv), med samme dimensjon som watt.


== Sammenlikning ==
Man kan sammenligne reaktiv effekt med å svømme over en elv fra punkt A til punkt B. Dersom det er strøm i elva, må man ikke sikte på punkt B for å svømme over, men heller på et punkt C lenger opp i elva, slik at strømmen fører deg til punkt B. Du må altså gjøre et arbeid med å svømme mot punkt C, men havner i punkt B. Du har «brukt» reaktiv effekt, men det er kun den aktive effekten som er nyttig. (Det at du har kommet til punkt B.)
Gustav Mørck

Gustav C. Mørck (født 7. mai 1848, død 12. april 1919) var en norsk arkeolog.
Mørck var opprinnelig sjømann, men tok artium i 1874 for så å studere humaniora. I 1892 fikk han ansettelse som museumsassistent ved Universitetets oldsaksamling, og var fra 1902 amanuensis samme sted fram til han gikk av med pensjon i 1913. Fra 1904 og framover var museets direktør Gabriel Gustafson opptatt med å grave ut, katalogisere og konservere Osebergfunnet, praktisk talt på full tid. Mørck var derfor den som fikk ta seg av det daglige arbeidet med samlingene.


== Referanser ==
Sclerosomatidae

Sclerosomatidae er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones).


== Utseende ==

Disse vevkjerringene er svært langbeinte, kroppen ser nærmest ut som en liten knute midt mellom åtte meget lange og tynne bein.
De er stort sett middelsstore. Kroppen er ofte gul- eller rødaktig, eller mørk brunlig. Denne familien har ikke noe særlig av pigger og utvekster på kroppen som man ofte ser hos andre vevkjerringer.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i alle verdensdeler.


== Systematisk inndeling ==
De ca. 1300 kjente artene fordeler seg på ca. 150 slekter. Familien blir ofte slått sammen med Phalangiidae.

Edderkoppdyr (Arachnida)
Vevkjerringer (Opiliones)
underorden Eupnoi
overfamilie Phalangioidea
familie Sclerosomatidae Simon, 1879
underfamilie Gagrellinae Thorell, 1889 (117 slekter, Amerika og Asia, ikke i Europa)
underfamilie Gyantinae Silhavý, 1946 (8 slekter, Gamle verden)
slekten Gyas Simon, 1879 – 2 arter i Europa
underfamilie Leiobuninae Banks, 1893 (13 slekter, alle verdensdeler)
slekten Cosmobunus Simon, 1879 – én art i Europa
slekten Leiobunum C.L.Koch, 1839 – 14 arter i Europa, i Norden:
Leiobunum blackwalli Meade, 1861 – funnet i Sverige og Danmark
Leiobunum limbatum L. Koch, 1861 – funnet i Sverige
mørkhoftevevkjerring, Leiobunum rotundum (Latreille, 1798) – vanlig i Sør-Norge
lyshoftevevkjerring, Leiobunum tisciae Avram, 1968 (før feilbestemt til Leiobunum rupestre) – finnes i Sør-Norge
slekten Microliobunum Roewer, 1912 – én art i Europa
slekten Nelima Roewer, 1910 – 11 arter i Europa, i Norge:
gruvevevkjerring, Nelima gothica Lohmander, 1945
underfamilie Sclerosomatinae Simon, 1879 (10 slekter, Gamle verden)
slekten Astrobunus Thorell, 1876 – 7 arter i Europa
slekten Homalenotus C.L.Koch, 1839 – 6 arter i Europa
slekten Mastobunus Simon, 1879 – 2 arter i Europa
slekten Metasclerosoma Roewer, 1912 – 3 arter i Europa
slekten Sclerosoma Simon, 1879 – én art i Europa


== Referanser ==


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabse for europeiske dyr
Stol, I. (1999) Norske Insekttabeller. 16. Norske og nordiske langbeinarter (Opiliones). Norsk Entomologisk Forening.
Stol, I. (2010) Vevkjerring-faunaen (Opiliones) på Østlandet. Insekt-Nytt 35(2): 31-36.


== Eksterne lenker ==
(en) Sclerosomatidae i Encyclopedia of Life 
(en) Sclerosomatidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sclerosomatidae hos Artsdatabanken 
(en) Sclerosomatidae hos Fauna Europaea 
(en) Sclerosomatidae hos Fossilworks 
(en) Sclerosomatidae hos ITIS 
(en) Sclerosomatidae hos NCBI 
(en) Kategori:Sclerosomatidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sclerosomatidae – detaljert informasjon på Wikispecies