jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sindre, min sønn

Sindre, min sønn er en roman av Margit Sandemo fra 1977. Originalens svenske tittel var Sindre, min son. Den ble først utgitt som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet Allers. 
Bokens hovedperson, Sindre, er en tre år gammel gutt, som blir plassert hos sin far, Geir Modahl, når hans mor Tone blir syk og havner på sykehus. Geir hadde ingen sønn, mente han, og han kjente overhodet ikke guttens mor, men Tones venninne var standhaftig og prakket barnet på ham. Etterhvert nøstes misforståelsen opp, men likevel blir Geir en del av Sindre og Tones liv, og både mor og sønn knytter seg til den barske Geir. Det viser seg at Sindre har sett noe han ikke skulle se, og blir truet til stillhet av en anerkjent mann i byen. Hele trekløveret rulles inn i et eventyr som omhandler svindel på liv og død. Romanen er også utgitt som bok nr. 34 i serien Margit Sandemos beste føljetonger.


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr.34, Bladkompaniet 1986, ISBN 82-509-1758-8
Margit Sandemos beste, dobbeltbok, Schibsted 2006


== Litteratur ==
Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år, Bladkompaniet 1994
Franz Xaver Messerschmidt

Franz Xaver Messerschmidt (født 6. februar 1736 i Wiesensteig innenfor Bayerns daværende grenser, død 19. august 1783 i Pressburg ) var en tysk-østerriksk billedhugger som arbeidet i overgangen mellom barokken og klassisismen. Han er særlig er kjent for sine «karakterhoder» (Charakterköpfe), en samling på omkring 50 byster med ansikter forvridd i grimaser og ekstreme ansiktsuttrykk som et studium av affekter og fysiognomikk. 


== «Karakterhoder» (eksempler) ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franz Xaver Messerschmidt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Første slaget ved Isonzo

Første slaget ved Isonzo ble utkjempet mellom Italia og Østerrike-Ungarn mellom 23. juni og 7. juli 1915 på Italiafronten under første verdenskrig. Dette var det første av tilsammen tolv slag ved Isonzo.
De italienske styrkene gikk til angrep med sikte på å drive østerrikerne tilbake fra deres defensive posisjoner langs elva Isonzo og i de nærliggende fjellene.
Til tross den italienske tallmessige overlegenheten, var ikke offensiven særlig vellykket, blant annet fordi den italienske øverstkommanderende Luigi Cadorna valgte å angripe på bred front etter en kraftig, men kort artilleribeskytning. Østerrikerne hadde fordelen av at deres forsvarstillinger lå høyere enn de italienske angriperne og var beskyttet av piggtråd slik at de klarte å slå de italienske angriperne tilbake.
De kraftigste kampene sto rundt Gorizia hvor de italienske styrkene nådde helt fram til forstedene, men ble senere slått tilbake.
Tidlig i juli fikk den østerrikske øverstkommanderende Svetozar Borojević von Bojna forsterkninger med to nye divisjoner, noe som avsluttet de italienske forsøkene på å bryte gjennom de østerrikske linjene.
Ti slutt satt italienerne igjen med en liten gevinst, i de nordlige sektoren erobret de høydene rundt Bovec og i den sørlige sektoren inntok italienerne de vestligste åsene av Kras-platået nær Fogliano Redipuglia og Monfalcone.


== Referanser ==

Österreichisches Staatsarchiv/Kriegsarchiv Wien
L'esercito italiano nella grande guerra (1915–1918) Volume I - IV / Roma: Ministerio della Guerra - Ufficio Storico, 1929–1974
Ministero della Guerra Stato Maggiore centrale - Ufficio Storico. Guerra Italo-Austriaca 1915-18. Le medaglie d'Oro. Volume secondo - 1916. Roma: 1923
Österreich-Ungarns letzter Krieg 1914-1918 Band II Verlag der Militärwissenschftlichen Mitteilungen Wien 1931-1933
Anton Graf Bossi-Fedrigotti: Kaiserjäger - Ruhm und Ende. Stocker Verlag, Graz 1977
http://www.worldwar1.com/itafront/ison1915.htm


== Videre lesning ==
Macdonald, John, og Željko Cimprič. Caporetto and the Isonzo Campaign: The Italian Front, 1915-1918. Barnsley, South Yorkshire: Pen & Sword Military, 2011. ISBN 9781848846715 OCLC 774957786
Page, Thomas Nelson, (1920) "Italy and the World War". New York, Charles Scribner's Sons, Full Text Available Online.
Schindler, John R. (2001). Isonzo: The Forgotten Sacrifice of the Great War. Praeger. ISBN 0275972046. OCLC 44681903. 


== Eksterne lenker ==
Isonzo-slagene, 1915-17 hos FirstWorldWar.com
Kart over slagmarken ved den italienske fronten hos FirstWorldWar.com
De 11 Isonzo-slagene
Fredsmarsjene med Soča Region-stiftelsen. Stiftelsen bevarer, restaurerer og presenterer den historiske og kulturelle arven etter første verdens krig i områdene ved Isonzo-fronten for studie-, turist- og undervisningsformål.
The Kobarid Museum  Arkivert 19. november 2007 hos Wayback Machine. (engelsk)
Društvo Soška Fronta (slovensk)
Pro Hereditate – omfattende side (engelsk, italiensk, slovensk)
Gullfuglen

Gullfuglen er en roman av Margit Sandemo fra 1979. Originalens svenske tittel er «Guldfågeln». Den ble først utgitt som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet Allers. 
Handlingen er lagt til Danmark, hvor Helle føler seg ensom og alene i verden, og prøver seg som forfatter av romaner, uten å lykkes. Da hun blir utsatt for et mordforsøk, kommer hun i kontakt med Christian og Peter, to unge menn som blir hennes aller første virkelige venner. Hun finner også en lapp hvor det står at «Gullfuglen befinner seg i tårnet på godset». I den tro at det ligger en gjemt skatt, leter de tre unge mennene etter dette, men det viser seg snart at det er Helle selv som er gullfuglen, på grunn av hennes talent for å skrive. En av redaktørene på forlaget har nemlig utgitt flere av hennes forsøk på romaner, i Sverige.
Romanen er utgitt som bok nr 37 i serien Margit Sandemos beste føljetonger.


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr.37, Bladkompaniet 1986, ISBN 82-509-1856-8
Margit Sandemos beste, dobbeltbok, Schibsted 2006


== Litteratur ==
Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år, Bladkompaniet 1994
Lyset på heden

Lyset på heden er en roman av Margit Sandemo fra 1986. Originalens tittel var «Ljuset på Heden». Den ble først oppkjøpt av ukebladet Hjemmet, men ble aldri publisert av magasinet. Dette er en historisk roman fra Bretagne, hvor Roland som er på vei hjem fra krigen kommer innom. I Bretagne hvisker folk om den mystiske dystre borgen hvor ingen går, men hvor han har sett en kvinneskikkelse i et av borgtårnene flere ganger. Borgen viser seg å romme en personlig familietragedie, hvor den unge Dionne blir holdt fanget av sin sinnssyke mor og bestefar. Roland klarer å befri henne, men avdekker også menneskesmugling på høyt plan, drap, blodskam, men også en gryende kjærlighet. Romanen ble også utgitt som bok nr 38 i serien Margit Sandemos beste føljetonger.


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr.38, Bladkompaniet 1988, ISBN 82-509-2088-0
Margit Sandemos beste, dobbeltbok, Schibsted 2007


== Litteratur ==
Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år, Bladkompaniet 1994
Søk ikke for dypt

Søk ikke for dypt er en roman av Margit Sandemo fra 1991. Originalens tittel var Någon klagar i mörkret. Romanen ble først utgitt i kortversjon i de nordiske utgavene av ukebladet Hjemmet.
Dette er en historisk roman om fire ungdommer som finner et gullsmykke på en mystisk gravhaug. Skatten var imidlertid forbannet av heksen som en gang hadde eid den, og død og ulykke rammer ungdommene. Etterhvert kommer Alvar, en skadet mann fra krigen, ungdommene til unnsetning, og samtidig som en gryende kjærlighet mellom ham og Matilde, den ene av de unge, oppstår, lykkes det for dem å legge skatten tilbake i gravhaugen. Boken inneholder også drap, brann, såvel som kjærlighet og omsorg.
Romanen er ugitt som bok nr. 39 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr.39, Bladkompaniet 1991, ISBN 82-509-2661-7
Margit Sandemos beste dobbeltbok 39-40, Schibsted 2007


== Kilder ==
«Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
Andre slaget ved Isonzo

Andre slaget ved Isonzo ble utkjempet mellom Italia og Østerrike-Ungarn mellom 18. juli og 3. august 1915 på Italiafronten under første verdenskrig. Dette var det andre av tilsammen tolv slag ved Isonzo.
Etter nederlaget i det første slaget to uker tidligere, ønsket den italienske øverstkommanderende Luigi Cadorna å gjøre et nytt forsøk, denne gangen med tyngre artilleristøtte.
Cadornas taktikk var enkel og krevende, etter et kraftig artilleribombardement skulle hans styrker rykke fram på bred front mot de østerrikske skyttergravene for å innta dem etter å ha forsert piggtrådsperringene. Det utilstrekkelige italienske utstyret opphevete imidlertid det italienske tallmessige overtaket.
Over Kras-platået var det en rekke mann-mot-mann kamper,  med bruk av bajonetter, sverd, kniver og forskjellige typer skrapmetall og avfall medførte store tap på begge sider.
25. juli okkuperte de italienske styrkene Cappuccio-skogen sør for San Michele-fjellet som ikke er særlig høyt, men ga kontroll over det østerrikske brohodet sør for Gorizia. Gjennom et desperat motangrep fra østerrikske styrker greide de å gjenerobre fjellet.
I den nordlige sektoren, i De julianske alpene, lyktes det italienerne å innta Monte Rosso (Batognica) over Kobarid, noe som senere skulle vise seg viktig i de senere slagene.
Slaget døde ut av seg sev etter som styrkene gikk tom for ammunisjon. Tapene for de tre ukene var svært høye på begge sider.


== Referanser ==


== Videre lesning ==
Macdonald, John, and Željko Cimprič. Caporetto and the Isonzo Campaign: The Italian Front, 1915-1918. Barnsley, South Yorkshire: Pen & Sword Military, 2011. ISBN 9781848846715 OCLC 774957786
Schindler, John R. (2001). Isonzo: The Forgotten Sacrifice of the Great War. Praeger. ISBN 0275972046. OCLC 44681903. 


== Eksterne lenker ==
FirstWorldWar.Com: Isonzo-slagene, 1915-17 hos FirstWorldWar.com
Kart over slagmarken ved den italienske fronten hos FirstWorldWar.com
De 11 Isonzo-slagene
Fredsmarsjene med Soča Region-stiftelsen. Stiftelsen bevarer, restaurerer og presenterer den historiske og kulturelle arven etter første verdens krig i områdene ved Isonzo-fronten for studie-, turist- og undervisningsformål.
The Kobarid Museum  Arkivert 19. november 2007 hos Wayback Machine. (engelsk)
Društvo Soška Fronta (slovensk)
Pro Hereditate – omfattende side (engelsk, italiensk, slovensk)
I natten stillhet

«I nattens stillhet» er en roman av Margit Sandemo fra 1998. Originalens tittel var «I nattens tystnad». Boken handler om Irina som er knust etter sin skilsmisse med Arnt, og sliter med sorg og dårlig selvfølelse, og mister evnen til å sove om natten. For å være til nytte, setter hun inn en annonse i den lokale avisen, og tilbyr seg å prate anonymt på telefonen med andre mennesker som ikke for sove om natta, og som trenger noen å betro seg til. Irina kommer dessverre i kontakt med en brutal massemorder og, som forveksler Irina med den kvinnelige legen som i sin tid fikk ham sperret inne på psykiatrisk sykehus, og han klarer etterhvert å oppspore Irinas adresse. Men Irina hjelper også folk fra å begå selvmord, hindrer innbrudd, og dette fører til at hun kommer i kontaktmed politimannen Patrik Westling.  Romanen ble og innlemmet som bok nr. 40 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».


== Utgivelser ==
«I nattens stillhet», Margit Sandemo, Bladkompaniet 1998, ISBN 82-509-3860-7
Margit Sandemos beste, dobbeltbok 39-40, Schibsted 2007, ISBN 978-82-516-2956-0
Kurnool

Kurnool er en by i distriktet Kurnool i delstaten Andhra Pradesh i India. Den ligger om lag 212 km sør for delstatshovedstaden Hyderabad og er innfallsport til regionen Rayalaseema. Byen er sete for distriktsadministrasjonen i distriktet Kurnool. I folketellingen av 2011 hadde byen 424 920 innbyggere.


== Referanser ==
Maleren og hans modell

Maleren og hans modell (Le peintre et son modèle)  er et maleri av Henri Matisse fra  1917. Den er nå en del av samlingen til Museum for moderne kunst, Paris. I dette verket avbilder Matisse seg selv i sitt studio i femte etasjen Quai Saint-Michel nr 19, mens han arbeider med maleriet Laurette i en grønn kjole (1916). 


== Eksterne lenker ==
The Painter and His Model  hos All about Matisse (engelsk)
Le peintre et son modèle hos insecula (fransk)
Pakhal Lake

Pakhal Lake er en kunstig innsjø i delstaten Telangana i India. Den er dannet ved oppdemming av elven Pakhal, en av Krishnas sideelver. Innsjøen dekker et areal på over 30 km2. Den ble anlagt i 1213. Innsjøen utgjør en del av Pakhal Wildlife Sanctuary, etablert i 1952.


== Referanser ==
Joshua Fit the Battle of Jericho

«Joshua Fit the Battle of Jericho» (eller alternativt «Joshua Fought the Battle of Jericho») er en velkjent negro spiritual.  
Sangen antas å ha bli komponert av slaver i første halvdel av 1800-tallet. Noen referanser antyder at den ble copyrightet av Jay Roberts i 1865.Tidlig publiserte versjoner (og også enkelte senere, f.eks. av Dailey & Vincent) innbefatter noen deler på dialekt, slik som fit og fit de battle istedenfor fought og fought the battle. Teksten henspiller på den bibliske historien om slaget ved Jeriko, hvor Josva ledet israelittene mot Kanaan, og hvor Jerikos murer skal ha falt for Josvas trompeter (Josva 6:15-21). I likhet med mange andre spiritualer hadde imidlertid teksten en skjult mening og alluderer til den endelige flukten fra slaveriet - i tilfellet med denne sangen: «And the Walls came tumblin' down».  Den livlige melodien og rytmen bidro også med energi og inspirasjon.  Anmelderen Robert Cummings skrev: «Det muntre livlige temaet lyder knapt som et produkt fra før-borgerkrigseraen og ville ikke lyde malplassert i en ragtime eller endog i en jazzmusikal fra det tidlige 20. århundre. Avslutningsdelen til låten, sunget til teksten som er sitert ovenfor, er den mest minneverdige delen: notene stuper empatisk og formidler en gloriøs følelse av kollaps, av triumf». Sangen har også fått innpass i senere gospelmusikk og (kanskje forholdsvis nylig) bluegrass gospel, f.eks. ved Punches Family og Wanda Vick. Den første innspilte versjonen var med Harrod's Jubilee Singers og ble utgitt på 78-platen Paramount Records 12116 i 1922 eller 1924. 


== Senere innspillinger (i utvalg) ==
Paul Robeson (1925)
Ralph Flanagan tilpasset den under tittelen «Joshua». Ralph Flanagan and His Orchestra spilte inn spiritualen i New York City 1. mars 1950. Den ble utgitt på 78-platen RCA Victor 20-3724 og singlen RCA Victor 47-3724 (i USA) samt på 78-platene His Master's Voice B 9938 og IP 604.
Mahalia Jackson (1958)
Elvis Presley (1960)
Cassandra Wilson (1995)
Wanda Vick (på albumet Wanda Vick, 2008)
Hugh Laurie (2011)
Duck Hunter's Bluegrass Gospel (2013)


== Svensk versjon ==
Melodien er brukt i den svenske sangen «Dansa Twist».


=== Innspilling ===
Marianne. Utgitt på EP-platen Dansa Twist (Philips PE 433 417) i 1962.


== Norsk versjon ==
Vokalgruppen Bjelleklang spilte inn en norsk utgave med tittel Josva & Jeriko på albumet Synger svart, utgitt 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lyrics
FS «Marjata» (2016)

FS «Marjata» er et norsk etterretningsskip for Forsvaret som ble vedtatt bygget av Stortinget i 2010. Det ble døpt 6. desember 2014 av statsminister Erna Solberg. Skipet bemannes av mannskaper fra Etterretningstjenesten.


== Historie ==
Skipet er det fjerde i rekken som bærer navnet «Marjata». Navnet er gitt etter forbokstavene til Alf Martens Meyers familie: M’en er han selv – «Mamen» – A er hans kone Annie Signe, og deretter følger sønnene Roy, Jan og Alf og svigerdøtrene Turid og Anne Lise. 
Det første var operativt i perioden 1966–1975, det andre i perioden 1976–1995 og det tredje 1995–2017, da det ble omdøpt til FS «Eger».
Stortinget bevilget i 2009 penger til å investere i et nytt etterretningsfartøy. Forsvarets logistikkorganisasjon lyste ut prosjektet i 2011, og selskapet Vard Langsten (nå del av Fincantieri) ble tildelt kontrakten etter å ha konkurrert med flere andre norske verft om oppdraget. Skroget er bygget ved Vard Tulcea i Romania, mens Vard Langsten i Tomrefjorden i Romsdal skal ferdigstille skipet.
Den tekniske utrustningen skjedde fra april til november 2015 ved en amerikansk orlogsstasjon i Virginia.Skipet har en kostnadsramme på 1,5 milliarder kroner. Enkelte kilder sier 1,2 milliarder kroner, men kostnadsrammen er senere økt fra 1,246 milliarder til 1,379 milliarder kroner. Det nye skipet vil bli 126 meter langt og 23,5 meter bredt. Prosjektets prisjusterte kostnadsramme er på 1,473 milliarder kroner. Det nye skipet kommer i operativ drift i 2016. Det forventes å seile med kurs for nordområdene i løpet av våren 2016.Tidligere er disse skipene kalt forskningsskip, men FS «Marjata IV» er det første som også offisielt driver etterretning, vesentlig for å holde øye med den russiske Nordflåten.
Skipet har verken våpen eller helikopter om bord.


== Konflikter ==
Noen av konfliktene om bord kommer til syne i media fordi de havner i rettsvesenet. De ansatte på «Marjata» har fått sivile arbeidskontrakter etter Skipsarbeiderloven siden spionbåtene i førstningen ble kalt forskningsskip og holdt skjult fra allmennheten. Skipsarbeiderloven er ganske klar på at 70 års aldergrense er ufravikelig, men noen ansatte fikk beskjed i starten av 2019 om at aldersgrensen for pensjon var endret fra 70 til 63 år.


== Hjemmehavn ==
I 2016 bekreftet Etterretningstjenesten at Marjatas hjemmehavn var Kirkenes, men i 2019 vil ikke Etterretningstjenesten lenger bekrefte dette.
Nettavisen Aldrimer.no hevdet at dette skyldes økt oppmerksomhet fra utenlandske etterretningstjenester, spesielt den Russiske. I juli 2020 bekreftet Forsvarsdepartementet at Harstad blir ny hjemmehavn fra 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marjata (ship, 2014) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FS «Marjata» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) FS «Marjata» – Skipsrevyen 
(no) FS «Marjata» – Maritimt Magasin
Marathwada

Marathwada er en region i delstaten Maharashtra i India.  Den tilsvarer Aurangabad divisjon, som utgjøres av distriktene Aurangabad, Beed, Hingoli, Jalna, Latur, Nanded, Osmanabad og Parbhani.
Marathwada var en av to hovedregioner i staten Hyderabad. Da denne staten ble innlemmet i India i 1948, fulgte Marathwada med som en del av delstaten Hyderabad. Da delstatene i India i 1956 ble omgjort etter språkgrenser, gikk Marathwada til delstaten Bombay. Den ble en del av  Maharastra i 1960.


== Referanser ==
Meurman

Meurman er et etternavn og kan vise til blant annet:

Agathon Meurman (1826 – 1909), en finsk politiker og forfatter av skjønnlitteratur med betydelig sosial innflytelse, var også opphavsmannen til en finsk ordbok.
Arne Erik Meurman (f. 1956), en svensk matematiker som er professor i matematikk ved Lunds universitet, forsker innen gruppeteori og vertexalgebra.
Bradykardi

Bradykardi, av gresk βραδυκαρδία «langsomt hjerte», er en hjertetilstand hvor hjertets slag per minutt (BPM, eller beats per minute) er for lavt. Hos en gjennomsnittlig voksen person vil hjertets BPM ligge på rundt 60 i hvilende tilstand, men den kan være ned imot 50 før det regnes som et symptom.
Hos trente atleter kan også lavere BPM være normalt, eksempelvis har syklisten Miguel Indurain målt en BPM helt nede på 28, uten at det regnes som et symptom.


== Referanser ==
Tuulikki Pietilä

Ida Helmi Tuulikki Pietilä (født 18. februar 1917 i Seattle i Washington, død 23. februar 2009 i Helsingfors) var en finsk illustratør og professor i grafisk kunst.Pietilä var fra 1955 samboer/livspartner med forfatteren Tove Jansson og de ga i 1996 ut boken Anteckningar från en ö. Pietilä produserte filmen Haru, de ensammas ö sammen med Tove Jansson. 
Pietilä var modell for Tove Janssons figur Totiki(Tuu-tikki).


== Referanser ==
Thisbe

Thisbe er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 32-40 millimeter), forholdsvis slanke sommerfugler som kan minne om små flikvinger (Nymphalidae). Oversiden er mørkbrun eller svart med et stort, lyst felt på bakvingen som fortsetter i det mindre felt på forvingen – disse er gjerne mer eller mindre lysblå. Undersiden er mønstret i oransje, brunt og hvitt.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever i skog, gjerne tropisk regnskog.
Larvene lever blant annet på planteslektene Cassia (Fabaceae) og Croton (Euphorbiaceae). Hos i alle fall noen arter lever de sammen med maur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler,[Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien Riodinidae – ca. 1500 arter, noen ganger regnet til Lycaenidae
Underfamilien Riodininae
stammen Nymphidiini
Slekten Thisbe Hübner, 1819
Thisbe hyalina (Butler, 1867)
Thisbe incubus (Hall, J, Lamas & Willmott, 2001)
Thisbe irenea (Stoll, 1780)
Thisbe lycorias (Hewitson, 1853)
Thisbe molela (Hewitson, 1865)
Thisbe rupestre Callaghan, 2001
Thisbe ucubis (Hewitson, 1870)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2011) Thisbe på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 4.2. 2012


== Eksterne lenker ==
(en) Thisbe i Encyclopedia of Life 
(en) Thisbe i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Thisbe hos NCBI 
(en) Kategori:Thisbe (Riodinidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thisbe – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Thisbe lycorias
Manjira

Manjira er en 724 km lang sideelv til Godavari i det sentrale India. Den flyter i østlig retning gjennom delstatene Maharashtra, Karnataka og Andhra Pradesh. Manjira har sitt utspring  823 meter over havet i åsene ved Balaghat. Den drenerer et nedbørfelt på 30 844 km2.


== Referanser ==
Martin Joensen (musiker)

Martin Joensen (født 27. august 1953 i Vestmanna) er en færøysk grafiker, forfatter og musiker.
Han har realskoleeksamen fra 1970, studentereksamen fra Føroya Studentaskúli og HF-skeið fra 1973 og eksamen som grafisk designer fra Skolen for Brugskunst fra 1982. Joensen var også lærervikar i Vestmanna, på Hestur og i Tórshavn 1973–1976 og elev ved Glyptotekets tegneskole 1977–1978. Han er i dag grafisk designer i MJ Media på Færøyene.
Han er medlem av musikkgruppen Vestmenn, som har stått for flere utgivelser, og har selv utgitt tre kassetter, Morgun i 1986, Skuggagestir i 1991, Blátt í støðum i 1993 og samleplaten Áraløg i 2002. Sammen med Martin Næs ble han tildelt barnebokprisen M.A. Jacobsens barnabókmentavirðisløn i 1980 for Per og eg. I 2007 ble Joensen tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur.


== Referanser ==
Erik Ortvad

Erik Ortvad (født 18. juni 1917 i København, død 29. februar 2008 i Kvänjarp) var en dansk maler og tegner. 


== Biografi ==
Ortvad debuterte som maler i 1935 og er mest kjent for sine fargerige surrealistiske malerier, og for det store antall satiriske tegninger som forestilte det moderne liv som han fremstilte under pseudonymet Enrico.
I 1948 var han en av grunnleggerne av avant-gardekunstbevegelsen COBRA.
Han er representert på Museum of Modern Art i New York og på Statens Museum for Kunst i København.
Under andre verdenskrig flyktet Ortvad til Sverige på grunn av sine kommunistiske sympatier og på grunn av sin kones jødiske bakgrunn. I 1962 vendte han tilbake til Sverige og bosatte seg i Kvänjarp utenfor Ljungby i Småland, hvor han oppholdt seg resten av sitt liv.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1980 – Ole Haslunds Kunstnerfond


== Bibliografi ==
Ortvad, Erik: Den «kære» familie (tegninger under navnet Enrico), A/S Uniprint, Copenhagen 1971, ISBN 87 18 0004 60


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erik Ortvad hos Den Store Danske
Erik Ortvad : 1917-2008 hos cobra.li
En introduksjon til en restrospektiv utstilling Ljungberg, Pontus: Erik Ortvad 15.9 – 25.11 2007