jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hal David

Harold Lane «Hal» David (født 25. mai 1921 i New York City, død 1. september 2012 i Los Angeles) var en amerikansk låtskriver som mest var kjent for å skrive tekster til melodier av Burt Bacharach som han traff i 1957 da de arbeidet sammen i Brill Building i New York. Mange av sangene ble skrevet for Dionne Warwick. 
Blant de mest kjente sangene til David og Bacharach er «Raindrops Keep Fallin' on My Head» som ble skrevet til filmen Butch Cassidy and the Sundance Kid og vant Oscar for beste sang i 1969.Andre kjente sanger David skrev teksten til er blant annet «Do You Know the Way to San José», «What Do You Get When You Fall in Love?» og «I Say a Little Prayer».
I 2011 ble David og Bacharach sammen tildelt Library of Congress Gershwin Prize for Popular Song for deres livslange bidrag til populærmusikken. De mottok prisen i mai 2012. 
David døde av slag i Los Angeles 1. september 2012, 91 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hal David – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hal David på Internet Movie Database 
(en) Hal David hos Internet Broadway Database 
(en) Hal David på Apple Music 
(en) Hal David på Discogs 
(en) Hal David på MusicBrainz 
(en) Hal David på Spotify 
(en) Hal David på Songkick 
(en) Hal David på Last.fm 
(en) Hal David på AllMusic
Alison Cerutti

Alison Conte Cerutti (født 7. desember 1985 i Vitória i Espírito Santo) er en brasiliansk sandvolleyballspiller som deltok i de olympiske leker 2012 i London.
Cerutti vant en olympisk sølvmedalje i sandvolleyball under OL-2012 i London. Sammen med Emanuel Rego  kom han på andreplass i sandvolleyballturneringen for menn bak Julius Brink / Jonas Reckermann fra Tyskland.
Sammen med Emanuel Rego vant han gull under de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.
Han tok gull under Sommer-OL 2016.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i kvartfinalen.


== OL-medaljer ==
 2012  London - Sølv i sandvolleyball menn -  Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Alison Cerutti – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alison Cerutti – Olympics.com 
(en) Alison Cerutti – Olympic.org 
(en) Alison Cerutti – Olympedia 
(en) Alison Cerutti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Alison Cerutti – Brasils olympiske komité 
(en) Alison Cerutti – FIVB (Beach Volleyball Database) 
(en) Alison Cerutti – Beach Volleyball Database
Georg IVs statsdiadem

Georg IVs statsdiadem, også kalt diamantdiademet, er et diamantbesatt diadem og en del av de britiske kronregaliene. Diademet ble laget til kroningen av kong Georg IV i 1821, men er senere særlig benyttet av og forbundet med kvinnelige medlemmer av den britiske kongefamilien.
Til sin kroning planla kong Georg IV en ny krone der blomsteremblemer for England, Skottland og Irland skulle ha en framtredende plassering: Rose for England, tistel for Skottland og trekløver for Irland. Dette ble det ikke noe av, men kongen fikk i stedet laget et diadem som han benyttet sammen med en fløyelshatt i deler av kroningshøytidelighetene. Det antas at diademet er formgitt av Philip Liebart fra firmaet Rundell Bridge & Rundell.Diademet er 7,5 cm høyt og har en diameter på 19 cm. Det er i gull og sølv og er besatt med 1 333 diamanter og perler. Diademet har fire kors vekslende med ornamenter av rose, tistel og trekløver. Ringen er besatt med rader av perler, diademet for øvrig av diamanter. Korset foran har en gul briljant på fire karat. 
Fra kroningen av dronning Adelaide i 1831 har diademet særlig vært benyttet av kvinner. Det er kjent fra portretter av dronning Victoria og dronning Alexandra. Georg IVs statsdiadem ble benyttet av dronning Elizabeth II i 1953, da hun bar diademet på veg til kroningen. Dronningen benytter det også når hun er på veg til den høytidelige åpningen av Det britiske parlamentet.Georg IVs statsdiadem er benyttet på mange portretter av dronning Elizabeth II, og er særlig kjent fra frimerker, mynter og pengesedler fra Storbritannia og andre samvelderiker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George IV State Diadem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antoni Wieczorek

Antoni Wieczorek (født 8. mai 1924 i Szczyrk, Polen, død 16. august 1992 i Zlaté Moravce, Slovakia) var en polsk skihopper og trener som representerte LZS Sczyrk.
Han ble ikke tatt ut til OL i St. Moritz i 1948, men ble i mars samme år den første fra Polen som hoppet 100 meter eller mer, da han hoppet 100 meter to ganger og 99 meter én gang under skiflygingsuka i Planica. Sveitseren Fritz Tschannen var lengst med 120 meter, ny verdensrekord. I OL i Oslo i 1952 ble Wieczorek nummer 24. Samme år vant han i Zakopane, og vant og satte bakkerekord i Oberhof.
Han ble polsk mester i hopp i 1954 og 1955, siste gang delt med Andrzej Gąsienica Daniel. Skade etter et fall vinteren 1956 gjorde at han ikke kunne delta i OL i Cortina d'Ampezzo det året. På den første treningen under VM i Lahtis i 1958 falt han igjen, og det preget ham under rennet, der han ble nummer 35 av 54 deltakere. En av hans største prestasjoner kom i den tysk-østerrikske hoppuka 1961/62, der han som 37-åring ble nummer 5 sammenlagt, med 5. plass i Innsbruck 30. desember 1961 som beste plassering i enkeltrenn. Dermed var han et av Polens håp til VM i Zakopane i 1962. Men på den siste treningen foran mesterskapet falt og skadet han seg igjen, og kunne ikke være med i VM. Etter denne skuffelsen valgte han å legge opp som skihopper.
De neste årene engasjerte han seg i skiklubben LZS Sczyrk, etter hvert som trener. Fra 1967 til 1969 var han hovedtrener for det polske hopplandslaget. I tiden som trener eksperimenterte han med sommerhopping med høy som underlag. Han var også pådriver for å få bygd en storbakke i Sczyrk, der det skulle kunne hoppes over 110 meter, men det prosjektet ble ikke realisert.
Antoni Wieczorek omkom i en bilulykke i Slovakia i 1992, på vei hjem etter en ferie i Sør-Europa.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Antoni Wieczorek Arkivert 16. september 2011 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 2. september 2012)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Najlepsi polscy skoczkowie w historii - Antoni Wieczorek (skrevet av Wojciech Szatkowski, Muzeum Tatrzańskie, besøkt 2. september 2012)
Sczyrk on-line: Skoczek Antoni Wieczorek ze Szczyrku (besøkt 2. september 2012)
Skijumping.pl: Mistrzowie Polski w skokach narciarskich w latach 1920-2002 (besøkt 2. september 2012)


== Eksterne lenker ==
(en) Antoni Wieczorek – Olympedia 
(en) Antoni Wieczorek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Antoni Wieczorek – FIS (skihopping) 
(en) Antoni Wieczorek – TheSports.org
World Ports Classic

World Ports Classic er et europeisk to-dagers sykkelritt, som går i Nederland og Belgia. Rittet er av kategori 2.1, og er en del av Europatouren i landeveissykling. Det ble første gang arrangert i 2012. 
De to etappene går mellom Rotterdam og Antwerpen. 
Første gang rittet ble arrangert ble det vunnet av Tom Boonen, foran André Greipel og Alexander Kristoff. Kristoff vant i tillegg ungdomskonkurransen.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) World Ports Classic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
20. serierunde i Adeccoligaen 2012

20. serierunde i Adeccoligaen 2012 startet med kampen HamKam mot Sarpsborg 08 klokka 15.00, og ble avsluttet med 7 kamper klokka 18.00.


== Fakta ==


== Eksterne lenker ==
Adeccoligaen 2011: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Kai Røer

Kai Røer (også kjent som Kai Roer, født 11. januar 1970 i Drammen) er en norsk foredragsholder, konsulent innen datasikkerhet og forfatter av faglitteratur innen ledelse og kommunikasjon. Han debuterte i 2010 med The Leader’s Workbook, som er oversatt til to språk. 
I 2011 var han redaktør og medforfatter av The Cloud Security Rules. I 2013 skrev han kapittelet «Cybersecurity in the International Arena» i boken Protecting our Future av Jane LeClair.
I 2014 ble han utnevnt til fellow av National Cybersecurity Institute ved Excelsior College i Washington D.C.


== Bibliografi ==
The Leader’s Workbook: The inspiration to help leaders reflect on their leadership and their role., The Roer Group, 2010, ISBN 978-1453783054
The Cloud Security Rules: Technology is your friend. And enemy., The Roer Group, 2011, ISBN 978-1463691783
Protecting Our Future: Educating a Cybersecurity Workforce, Hudson Whitman/Excelsior College Press, 2013, ISBN 978-0989845106
Build a Security Culture, IT Governance Publishing, 2015, ISBN 978-1849287166
The Security Culture Playbook: An Executive Guide To Reducing Risk and Developing Your Human Defense Layer, John Wiley & Sons, 2022, ISBN 978-1119875246


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
Intervju og podkast med Kai Røer om nettsvindel hos Finansavisen
Elin Sofye Rabbevåg

Elin Sofye Rabbevåg (født 14. august 1985) er en norsk musiker og musikkterapeut fra Ålesund. I 2012 ble hennes debutalbum, There's Gotta Be More, utgitt på Nordic Records. Albumet fikk gode kritikker og flere av låtene ble listet på radiokanaler landet rundt. Hun har tidligere sluppet tre EP`er, den siste Love and Steel (Raindrops, 2017). Første singel fra utgivelsen, A Foreigner, fikk bra rotasjon både på P3 og P13, i tillegg til vesentlig spilletid på en av Sveriges største radiokanaler. Tittelsporet «Love and Steel» lå 13 uker inne på NRK P1 sine spillelister. Låten nådde også opp på Spotify sin «Viral top 50 Norge» som en av de mest delte norske låtene første uken etter utgivelse. 


== Utmerkelser ==
2009: Månedsvinner i Bergensavisen «Oppdrag demo»
2010: Vinneren av musikkstipendet i regi av Radio Ålesund og SpareBank 1 Nordvest
Finalist i Musikkprisen (Sommerfesten på Giske, Sparebanken Møre)
2011: Finalist Musikkpraksis-prisen
Mottager av stipend fra MIVO AS
2012: Ble trukket ut til å få «wildcardet» av juryen i 4SOUNDs demokonkurranse.
Mottager av TÆL-stipendet i regi av SpareBank 1 SMN.


== Diskografi ==
365 EP (2006)
I'll Never Know EP (2009)
Gotta Me More singel (2011, Nordic Records)
There's Gotta Be More album (2012, Nordic Records)
Mayday singel (2012, Nordic Records)
The wheel singel (2013)
All I know singel (2014)
Born to be singel 2015
Blessed singel (2016)
A foreigner singel (2016)
Love and Steel EP (2017, Raindrops)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[www.sofye.no Offisielt nettsted]
Sankt Edvards krone

Sankt Edwards krone (engelsk: Crown of St. Edward) er en kongekrone og en del av de britiske kronregaliene. Den er fra 1661.
Navnet på kronen viser til den angelsaksiske kongen Edvard bekjenneren, som døde i 1066. Det kom i bruk fra 1220, da Henrik III av England ble kronet for andre gang i Westminster Abbey. Sankt Edwards krone ble det fremste symbol på kongeverdighet i England.
Middelalderkronen gjennomgikk flere tilpasninger og endringer gjennom tiden, og utseendet vites ikke sikkert. Det antas at den var av gull, hadde blomstermotiver og i alle fall to bøyler.Den gamle kronen ble ødelagt i 1649 da England var republikk under Oliver Cromwells ledelse. En ny krone ble benyttet ved kroningen av Karl II av England i 1661. I tillegg til Sankt Edwards krone, som ble benyttet som kroningskrone, ble det til samme anledning også laget en statskrone. Seks dager etter kroningen ble edelstenene tatt ut av Sankt Edwards krone, da det var vanlig å leie stener ved hver kroning. 
Den nye kronen, den som fortsatt eksisterer, ble laget i 1661 og med den gamle kronen som forbilde. Kronen er i gull, med edelstener på kronringen, som har edelstenbesatte kors og liljer over. Den er dekket av fire bøyler, med globus og kors på toppen, også alt dette med edelstener. Kronen er 30,2 cm høy. I 1911 ble kronen besatt med edelstener permanent. Kronen er i gull, sølv og platina med emalje og har nå safirer, turmaliner, ametyster, topaser, rubiner, peridoter, granater, zirkoner, spineller og akvamariner. Pullen er i fløyel og nederst er kronen utstyrt med hermelin.
Sankt Edwards krone ble benyttet ved kroningsseremoniene til inn på 1700-tallet, men gikk ut av bruk til selve kroningen og ble bare båret i prosesjonen inntil den ble tatt i bruk igjen ved kroninger først på 1900-tallet. Den ble planlagt benyttet til kroningen av kong Edvard VII i 1902, men ble først faktisk satt på kongens hode ved kroningsseremonien for Georg VI i 1937. Kronen, som var i dårlig forfatning, ble da restaurert og fornyet.Sankt Edwards krone ble igjen benyttet ved kroningen av dronning Elisabeth II i 1953. Den ble brukt i selve kroningsakten, ellers i seremonien bar monarken Imperiets statskrone.
I Elisabeth IIs regjeringstid er Sankt Edwards krone benyttet i en rekke våpenskjold og heraldiske merker i Storbritannia og samvelderiker som Canada og New Zealand.


== Referanser ==
Prestehesten naturreservat

Prestehesten naturreservat ligger på høydedraget mellom Øyeren og Bjørkelangen i Viken fylke. Området utgjøres i hovedsak av et større veiløst skogområde med høy andel gammelskog. Grunnfjellsbergarter dominerer, og skogen er en blanding av gran og furu på lav til middels bonitet.
Området ligger på prestegårdsskogen til Aurskog prestegård.


== Kilder ==
Biologisk mangfoldsrapport, Fylkesmannen


== Se også ==
Direktoratet for naturforvaltning, faktaark
Aleksander Kowalski (kombinertløper)

Aleksander Kowalski (født 20. juli 1930 i Zakopane, død 2009 i Kościelisko) var en polsk kombinertløper som representerte Wisła-Gwardia Zakopane. Han ble nummer 15 i OL i Cortina d'Ampezzo i 1956. Kowalski ble tre ganger polsk mester - i spesielt hopp i 1953 og i kombinert i 1956 og 1957.
Ifølge Polens olympiske komités biografier var Aleksander Kowalski gift med langrennsløperen Maria Gąsienica Bukowa-Kowalska og bror av alpinisten Maria Kowalska, som begge har deltatt i OL.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Aleksander Kowalski Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 2. september 2012)
Polski Komitet Olimpijski: Kowalski Aleksander (besøkt 2. september 2012)
Skijumping.pl: Mistrzowie Polski w skokach narciarskich w latach 1920-2002 (besøkt 2. september 2012)


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksander Kowalski – Olympedia 
(en) Aleksander Kowalski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Aleksander Kowalski – Polens olympiske komité
Henning Junghans Thue

Henning Junghans Thue (født 9. november 1815 i Grimstad, død 15. januar 1851) var en norsk filolog og litteraturhistoriker.  Etter cand.mag. 1840 ble han året efter universitetsstipendiat og tilbrakte tid i København, blant annet som opponent til Søren Kierkegaard.  Thue reiste i Italia og Frankrike, før han i 1844 ble overlærer ved Arendal middel- og realskole.  Fra 1848 til sin tidlige død var han lærer ved Det Kongelige Frederiks Universitet i faget gresk.  Han skrev også bøker og artikler.


== Utgivelser ==
Skizzer af vore Universitetsforholde (under pseud. Lucas), i Tiden nr. 87, 90–91, 100, 120 og 130/1840
Skizzer af Hovedstadslivet, i Mgbl. nr. 43–44, 46, 61, 73 og 123/1841 (opptrykk 1974)
Om Pytheas fra Marseille og hans Reiser til det nordlige Europa, i Nor 1841, s. 27–98
Troubadourpoesien og Troubadourerne, ibid., s. 299–482 (også som særtrykk, 1843)
Læsebog i Modersmaalet for Norske og Danske, 1844
Norsk Anthologi, København 1847
Henning Junghans Thue (1853). Efterladte Arbeider i Vers og Prosa. Chr. Tønsbergs forlag, Christiania.  [Utgitt av M. J. Monrad posthumt]


== Referanser ==
Ospeordensbånd

Ospeordensbånd (Catocala adultera) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Denne store arten ble første gang funnet i Norge i 2006, men er trolig ennå ikke etablert her.


== Utseende ==
Et ganske stort (vingespenn 60 – 72 mm) nattfly med store, brede vinger, bakvingene er hovedsakelig oransjerøde. Det ligner sterkt på pileordensbånd (Catocala nupta), men skiller seg fra dette på at det indre tverrbåndet på bakvingen er bredere og mer regelmessig, dessuten er bakvingens grunnfarge mer oransje og forvingen er mer kontrastrikt tegnet. Antennene er trådformede. Kroppen er kledt med gråbrune hår. Forvingen er gråbrunt spraglete, med sterkere tegninger enn de andre Catocala-artene som er funnet i Norge. Bakvingen er oransjerød med bred, svart ytterkant, innenfor denne med et temmelig bredt, svart tverrbånd som er nokså jevnbredt. Larven er lang og slank, brun, og ligner sterkt på en tørr kvist.


== Levevis ==
Ospeordensbånd lever i løv- og blandingsskoger med innslag av osp (Populus spp.), som er larvenes næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september og kommer gjerne til lys eller sukkeråte.


== Utbredelse ==
Arten finnes i det nordøstlige Europa og videre gjennom Asia til Stillehavet i Sibir. Den er i spredning vestover og er nå etablert i Finland, mens mer vestlige funn foreløpig trolig dreier seg om tilfeldige immigranter. I Norge ble det funnet flere eksemplarer i det sørlige Nordland i 2006.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Ospeordensbånd [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Aravik, L., Hansen, L.O. og Kononenko, V. (2009) Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk Entomologisk Forening/ Naturhistorisk Museum.
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) ospeordensbånd i Encyclopedia of Life 
(en) ospeordensbånd i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ospeordensbånd hos Artsdatabanken 
(sv) ospeordensbånd hos Dyntaxa 
(en) ospeordensbånd hos Fauna Europaea 
(en) ospeordensbånd hos NCBI 
(en) Kategori:Catocala adultera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Catocala adultera – detaljert informasjon på Wikispecies
Mindre eikeordensbånd

Mindre eikeordensbånd (Catocala promissa) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Denne store arten ble første gang funnet i Norge i 2005, og er kanskje i ferd med å etablere seg ved Oslofjorden.


== Utseende ==
Et ganske stort (vingespenn 58 - 64 mm) nattfly med store, brede vinger, bakvingene er hovedsakelig karminrøde. Den er den minste av Catocala-artene som hittil er funnet i Norge, og utmerker seg ellers ved at bakvingens indre svarte tverrbånd er nokså smalt og ender i en tydelig krok.  Forvingen er gråbrunt spraglete med et nokså markert nyremerke og et påfallende siksak-tverrbånd i den ytre delen. Bakvingen er karminrød med den ytre tredjedelen svart, innefor dette med et nokså smalt, noe uregelmessig svart tverrbånd som ender i en krok et godt stykke før innerkanten.


== Levevis ==
Mindre eikeordensbånd lever i løvskoger med innslag av eik (Quercus spp.), som er larvenes næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august og kommer gjerne til lys eller sukkeråte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Afrika, Lilleasia, over det meste av Europa og i Kaukasus. I Norge ble den først funnet i Akershus i 2005, den er senere funnet i Østfold og Vestfold og er kanskje i ferd med å etablere seg ved Oslofjorden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges sommerfugler – Mindre eikeordensbånd [1]
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Aravik, L., Hansen, L.O. og Kononenko, V. (2009) Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk Entomologisk Forening/ Naturhistorisk Museum.
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) mindre eikeordensbånd i Encyclopedia of Life 
(en) mindre eikeordensbånd i Global Biodiversity Information Facility 
(no) mindre eikeordensbånd hos Artsdatabanken 
(sv) mindre eikeordensbånd hos Dyntaxa 
(en) mindre eikeordensbånd hos Fauna Europaea 
(en) mindre eikeordensbånd hos NCBI 
(en) Kategori:Catocala promissa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Catocala promissa – detaljert informasjon på Wikispecies
Gustav Stever

Gustav Kurt Stever (født 16. mai 1823 i Riga, død 18. mars 1877 i Düsseldorf) var en tysk maler.


== Liv ==
Stever var sønn av Kurt Heinrich Stever von Mecklenburg som var advokat og forfatter. Stever ble imidlertid født i Riga. Etter farens død, flyttet moren tilbake til Greifswald, hvor Stever gikk på skolen. Etter studier på Berlins Kunstakademi i 1847-1850 flyttet Stever til Stockholm der han for det meste malte portretter for det kongelige hoff og Universitetet i Uppsala. Stever bodde i Sverige fram til 1859, men reiste stadig rundt i Europa.
I 1854 i Paris møtte han maleren Thomas Couture. Stever ble påvirket av Coutures kunst. I 1859 forlot han Sverige og flyttet til Hamburg. I Hamburg jobbet han som portrettmaler og portrettene ble svært ettertraktede. I 1865 ble han ansatt som bymaler av byen Düsseldorf. Stever var særlig ettertraktet som portrettmaler og kirkemaler. Maleriene hans har et veldig realistisk og historisk preg. I flere perioder av hans karriere levde og arbeidet han på Schloss Basthorst i Crivitz og fikk kontrakter som hoffmaler av hertugene av Mecklenburg. Blant de mest kjente verkene i denne perioden er maleriet Mordet på kong Gottschalk ved alteret i kirken til Lenzen (Staatliches Museum Schwerin). Til kirken i Wustrow skapte han en meget utarbeidet altertavle.
I 1865 dro han også til London, der han var lærer for Paul Spangenberg. Stever ble etter hvert populær som portrettmaker blant den tyske adelen og den høyere delen av borgerskapet i både Hamburg og Düsseldorf. Den 29. juni 1869 ble han gjort til Ridder av Den wendiske krones husorden av Storhertug Fredrik Franz II av Mecklenburg-Schwerin.


== Verk (utvalg) ==
Døden til kongen Gottschalk Museum Schwerin
Abisag Sunam og King David Museum Schwerin
Transfigurasjon
Tilbedelse av engler
Supper altertavlen i klosterkirken Dobbertin
De fire evangelister, skisser for glassmalerier i mausoleet Schröder i Hamburg
Gjennoppstående Kristus altertavle 1870
Kristus og Peter på sjøen, altertavle i 1873 for Wustrow
Adam og Eva, 1874
Jean Mabuse maler sin sovende barn
Van Dyk ved staffeliet
Nederlandsk familiescene


== Referanser ==


== Kilder ==
Stever, Gustav Kurt, i:. Wilhelm Neumann Encyclopedia of Baltic kunstnere Riga, 1908, pp. 157
Art Chronicle. Supplement til Journal of Visual Arts, Vol. XII, 27 No 12 1877 april Sp 433/434


== Eksterne lenker ==
Commons: Gustav Stever - samling av bilder, videoer og lydfiler
Litteratur om Gustav Stever i landet bibliografi MV
Emanuel Rego

Emanuel Fernando Sheffer Rego (født 15. april 1973 i Curitiba) er en brasiliansk sandvolleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 2004 i Athen, 2008 i Beijing og 2012 i London.
Rego ble olympisk mester i sandvolleyball under OL-2004 i Athen, sammen med Ricardo Santos vant han sandvolleyballturneringen for menn.
Åtte år senere, under OL-2012 i London vant han en sølvmedalje. Sammen med Alison Cerutti kom han på andreplass i sandvolleyballturneringen for menn bak Julius Brink / Jonas Reckermann fra Tyskland.


== OL-medaljer ==
 2004  Athen - Gull i sandvolleyball menn -  Brasil
 2012  London - Sølv i sandvolleyball menn -  Brasil
 2008  Beijing - bronse i sandvolleyball menn -  Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Emanuel Rego – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Emanuel Rego – Olympics.com 
(en) Emanuel Rego – Olympic.org 
(en) Emanuel Rego – Olympedia 
(en) Emanuel Rego – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Emanuel Rego – Brasils olympiske komité 
(en) Emanuel Rego – FIVB (Beach Volleyball Database) 
(en) Emanuel Rego – Beach Volleyball Database
Samuel John Barnes

Samuel John Barnes (født 1847, død 1901) var en britisk landskapsmaler.Han ble født i Birmingham, der han også studerte på Birmingham School of Art. Senere flyttet han til London og Skottland. I Skottland begynte han å male det skotske Highland og maleriene ble ettertraktede av den skotske adelen. Han bosatte seg i nærheten av Balmoral Castle og hans malerier ble populære ved dronning Victorias og dronning Alexandras hoff. Han ble etter hvert en protégée av hertugen av Sachsen-Coburg, noe som førte til at kunsten hans ble kjent også i Tyskland og Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samuel John Barnes paintings, Yor Painitings, BBC