jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grutseter kirke

Grutseter kirke på Nyplassen i Meldal er nevnt i manntallet fra 1664. Kirken ble reist i forbindelse med Løkkens Verks nye smeltehytte som var anlagt på Nyplassen og tatt i bruk samme år. 
Etter som hyttedriften avtok utover på 1700-tallet gikk folketallet som soknet til kirken ned, og i 1783 skriver biskopen til sogneprest From i Meldal: Deres Velærverdighed haver ingenlunde nødig nogen-sinde at forrette Tieneste i Grutsæther Kirke hvorved De kun udsetter baade Dem selv og Almuen for mulige Ulykker, da den er saa forfalden.
I 1806 ble det bestemt at kirken skulle rives. Inventaret ble solgt på auksjon for 39 riksdaler og 16 skilling. Bygningen ble solgt til gården Sølvberg og satt opp som fjøs.


== Litteratur ==
Grefstad, Ola (1972): Grutseter kirke. [I Årbok for Meldal 1972.] Meldal.
Olaf Havdal, red. (1968). «To bergmannskyrkjer». Meldal bygdebok. 1-2 I-II 1: Bygdesoga til ikring 1700: Frå åndsliv og kulturarbeid gjennom tida. Meldal kommune. s. 217–218. 
Peder Berge (1950). «Andre kyrkjor i Meldal: Grutseter kapell». Meldal kyrkje 1650–1950. Meldal sokneråd. s. 44–46.
Omni

Omni var et amerikansk tidsskrift for vitenskap og science fiction. Det ble utgitt på papir mellom 1978 og 1995, og fortsatte som tidsskrift på nettet til det helt ble lagt ned i 1998.


== Referanser ==
Passivbreen

Passivbreen er en isbre på Svalbard. Den er en sidebre til Mittag-Lefflerbreen og ligger mellom Ramsayfjellet og Frontryggen, lengst sør i Ny-Friesland. Passivbreen har fått navnet sitt ettersom den beveger seg relativt sakte sammenlignet med Aktivbreen, som ligger ikke langt unna.


== Referanser ==
Amazing Stories

Amazing Stories var et amerikansk science fiction-tidsskrift som ble grunnlagt av Hugo Gernsback i 1926 og ble drevet av ham til han mistet kontrollen over tidsskriftet i 1929. Den regnes ofte som det første virkelige science fiction-tidsskriftet og av visse som starten for hele science fiction-sjangeren. Etter at Gernsbacks gikk av mistet tidsskriftet betydning, men opplevde en kortvarig renessanse under redaktør Ted White 1969-78. Tidsskriftet ble lagt ned i 2005.


== Referanser ==
Ramsayfjellet

Ramsayfjellet er et fjell lengst sør i Ny-Friesland på Spitsbergen, Svalbard. Det har en høyde på 755 meter over havet og ligger mellom Mittag-Lefflerbreen og Sentralisen. 
Fjellet er oppkalt etter den finske geologen, professor Wilhelm Ramsay (1865–1928).
Teri Steer-Cantwell

Teri Sue Steer-Cantwell (født 30. oktober 1975) er en amerikansk tidligere kulestøter fra Crete, Nebraska.
Hun vant bronse under VM i friidrett innendørs 1999 og Panamerikanske leker samme år. Utendørs ble hun nummer 9 under VM i friidrett 1999. Under Sommer-OL 2000 ble hun nummer 22. Hennes personbeste er 19,21 meter, fra et stevne i Des Moines, Iowa i april 2001.
Hun studerte ved Southern Methodist University i Dallas.
Hun er gift med verdensmester i kulestøt, Christian Cantwell. De er bosatt i Columbia, Missouri, hvor hun er assistenttrener for hopp og kast ved friidrettslaget til University of Missouri. Hun var tidligere gift med den canadiske diskoskasteren Jason Tunks, og hadde da navnet Teri Steer-Tunks.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teri Steer-Cantwell – Olympedia 
(en) Teri Steer-Cantwell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Teri Steer-Cantwell – World Athletics 
(en) Teri Steer-Cantwell – Track and Field Statistics (en) Nebraska High School Sports Hall of Fame Foundation – 2008 Hall of Fame Inductee: Teri Steer Cantwell på www.nebhalloffame.org
Diabasodden

Diabasodden er et nes i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Det markerer skillet mellom Isfjorden og Sassenfjorden. Det har navn etter en inntrenging av den vulkanske bergarten diabas.


== Referanser ==
Brokeland (album)

Brokeland er et musikkalbum med countrybandet Brokeland bullets, utgitt i 2011. Dette er gruppas debutalbum og består av tekster både på norsk og engelsk.


== Sporliste ==
«Hunted»
«Poor Old John»
«Koma heim»
«Time»
«Ashamed»
«Traveling»
«Cowboy»
«Played»
«Opp att»
«Sue»
«No Livin'»
«Old Times»
Kelim

Kelim (av persisk gīlim, «grovvevet filt») er en type orientalsk glatt vev, men også betegnelse på veveteknikken som anvendes for å fremstille disse. Kelimer fremstilles først og fremst i Kaukasus, Taurusfjellene i Tyrkia og i det sydlige og nordvestre Iran, men lignende teknikker finnes også i andre områder.


== Etymologi ==
Det tyrkiske uttrykket kilim / kelim, fra persisk gelīm (گلیم), er muligens av mongolsk opphav. Det kurdiske språk har sitt egen navn: berr.


== Beskrivelse ==

Mønsteret skapes av innslagstrådene, som er løsere spunnet og helt dekker den når de er blitt pakket sammen. Kelimteknikken innebærer at innslaget ikke går over hele teppets bredd, men vender når man skal skifte farge. Ved fargeskiftet dannes en sliss i veven som for holdbarhetens skyld ikke bør være for lang og derfor ofte flyttes sidelengs. Dette skaper kelimens karakteristiske trappelignende diagonale mønster.Kelimteknikken forekommer i flere forskjellige varianter. De fleste innebærer at vevteppene er likesidige og at trådendene skjules. Anatolske kelimer har ofte løse tråder på baksiden og veves ofte på grunn av de smale vevstolene i to lengder med mønstertilpasning for å senere kunne syes sammen.


== M.A. Stein om gamle funn ==
Den forskningsreisende Marc Aurel Stein fant kilimer som stammet fra det femte eller fjerde århundre e.Kr., eller tidligere, i Hotan i det vestre Kina:

«As kilims are much less durable than rugs that have a pile to protect the warp and weft, it is not surprising that few of great age remain.... The weave is almost identical with that of modern kilims, and has about fourteen threads of warp and sixteen threads of weft to the inch. The pattern consists of narrow stripes of blue, green, brownish yellow, and red, containing very small geometric designs. With this one exception, so peculiarly preserved, there are probably very few over a century old.»


== Litteratur ==
Allane, Lee (1988). Oriental Rugs: A Buyer's Guide. Thames & Hudson. ISBN 0-500-27517-3. 
Davies, Peter (2000). Antique kilims of Anatolia. W.W. Norton & Co. ISBN 978-0-393-73047-0. ISBN 0-393-73047-6.  [The first edition of this book was published by Rizzoli International in 1993 as "The Tribal Eye: Antique kilims of Anatolia" ISBN 0-8478-1705-9, ISBN 978-0-8478-1705-4 9780847817054 0847817059]Yanni Petsopoulos, Kilims: Flat Woven Tapestry Rugs, Rizzoli, 1979, ISBN 0-8478-0245-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Alice Evans

Alice Catherine Evans (født 29. januar 1881 i Neath i Bradford County i Pennsylvania, død 5. september 1975 i Alexandria i Virginia) var en USA-amerikansk mikrobiolog. Hun er kjent for å ha påvist at upasteurisert melk kunne føre til sjukdommen brucellose.


== Faglig virke ==
Evans utdanna seg først i hjemstaten og virka noen år som lærer, før hun begynte å studere naturfag. I 1909 tok hun bachelorgraden i bakteriologi ved Cornell-universitetet i Itacha i New York og året etter mastergraden ved Universitetet i Wisconsin (Madison). Hun blei sterkt anbefalt å fortsette studiene på universitetets doktorgradsprogram, men hadde ikke økonomi til dette. 
Evans fikk imidlertid tilsetting som forsker i Landbruksdepartementets meieriavdeling, der hun undersøkte bakteriologien i melk og ost. Hun var den første kvinnelige forskeren som fikk ei fast stilling i departementet.
På denne tida var det antatt at råmelk fra ku var helsebringende. Evans oppdaga imidlertid i 1917 at bakterien Bacillus abortus, som en visste var årsak til spontanaborter hos kyr, kunne finnes i råmelk og kunne forårsake sjukdommen brucellose (maltafeber) hos mennesker. Hun anbefalte sterkt pasteurisering av melk som et effektivt middel mot bakterien. Resultatene blei først ikke tatt på alvor, dels fordi Evans var kvinne, dels fordi hun mangla doktorgrad. Funna blei seinere stadfesta av andre forskere, og etter en del motstand, blei det rundt 1930 påbudt i USA med pasteurisering. Dermed gikk forekomsten av brucellose kraftig ned.
I 1918 gikk Evans over i den nasjonale, offentlige helsetjenesten (United States Public Health Service). Her dreiv hun med laboratorieforskning på epidemisk hjernehinnebetennelse og influensa.
Evans blei i 1928 den første kvinna som blei valgt til president i Society of American Bacteriologists (nå American Society for Microbiology). Hun mottok etter hvert også flere æresdoktorater. I 1993 blei hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Referanser ==


== Kilder ==
Om Alice Evans i King-Thom Chung: Women Pioneers of Medical Research: Biographies of 25 Outstanding Scientists, McFarland, 2010.


== Litteratur ==


=== Biografi ===
Virginia Law Burns: Gentle Hunter, Enterprise Press 1993, ISBN 978-0-9604726-5-9.


=== Utvalgte arbeider av Evans ===
A study of the alpha type streptococcus from a variety of sources. Bulletin of the Hygienic Laboratory nr. 134. Washington D.C.: U.S. Government Printing Office, 1923.Studies on Brucella (alkaligenes) melitensis. Bulletin of the Hygienic Laboratory nr. 143. Washington D.C.: U. S. Governement Printing Office, 1925.Brucellosis (undulant fever) Public Health Problem. Journal of the Medical Association of the State of Alabama 1938.
Euro NCAP

Euro NCAP (opprinnelig en forkortelse for European New Car Assessment Programme) er et trafikksikkerhetssamarbeid mellom en rekke europeiske stater, bilprodusenter og forbrukerorganisasjoner. Samarbeidet oppsto i Storbritannia i 1997 etter modell av det amerikanske testprogrammet New Car Assessment Program (NCAP) hos National Highway Traffic Safety Administration, men er i dag støttet av Europakommisjonen og har sin base i Brussel.
Målet er et tryggere trafikkmiljø og færre personskader i forbindelse med ulykker. Det praktiske arbeidet består i prinsippet av kollisjonstester med ulike former for simulerte ulykker.
Bilene utsettes for forskjellige prøver, blant annet front- og sidekollisjoner med dukker fastspent i bilenes seter. Det anvendes ikke dukker som påkjøres, ei heller i fotgjengertesten. Figurer formet som barne- og voksenhoder og med en lignende vekt, slynges mot bilens motorhjelp og forreste nederste kant av bilens frontrute. Høye sylindre forestiller ben. Derved blir det mere presist gang for gang å måle hva som skjer ved påkjørslen enn hvis det var dukker man anvendte.
På grunnlag av de utførte testene, tildeles en stjernemerkning for bilens kollisjonssikkerhet, men siden 2009 inngår også barnesikkerhet, fotgjengersikkerhet og aktiv sikkerhet i den samlede stjernevurderingen. Det kan tildeles opptil fem stjerner.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Euro NCAP – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cardanus

Cardanus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Ganske små (ca. 10 millimeter) og slanke, svarte hjortebiller. Kroppen er langstrakt og noe flat. Hos denne slekten mangler hannene påfallende forstørrede kjever (mandibler). Oversiden er kraftig punktert, pronotum har en dyp lengdefure langs midten.


== Utbredelse ==
Slekten finnes i Sørøst-Asia, fra det østlige India i vest til Ny-Guinea i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Figulini
Slekten Cardanus Westwood, 1834
Cardanus alfurus (Gestro, 1881)
Cardanus boileaui (Ritsema, 1900)
Cardanus costatus (Ritsema, 1901)
Cardanus cribratus (Parry, 1870)
Cardanus laevigatus (Deyrolle, 1874)
Cardanus reconditus (Bomans, 1986)
Cardanus reticulatus (Arrow, 1943)
Cardanus sericeus (Boileau, 1899)
Cardanus sulcithorax (Perty, 1831)
Cardanus variolosus (Arrow, 1935)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Cardanus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cardanus hos NCBI 
(en) Kategori:Cardanus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cardanus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Cardanus costatus
National Highway Traffic Safety Administration

National Highway Traffic Safety Administration (NHTSA) er en amerikansk føderal etat underlagt Transportdepartementet.
NHTSA ble opprettet i 1970 og har blant annet ansvar for New Car Assessment Program (NCAP), et trafikksikkerhetsprogram opprettet i 1979 for å få bilprodusenter til å lage tryggere biler og forbrukere til å kjøpe dem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Ormsund leir

Ormsund leir er en tidligere tysk militærleir fra andre verdenskrig på Bekkelaget i Oslo. Leiren ble bygd for den tyske marinen fra høsten 1940 til våren 1942. Leiren hadde forlegningskapasitet til ca. 300 mann i 5 to-etasjes kasernebygninger. Det er også to en-etasjes bygninger bygd i vinkel, og sammenbygd med et takoverbygg som huset kantine, kontorer og kommandantbolig. I tillegg var det flere mindre bygninger, såsom vaktstue, garasjer og en bunker i leiren.
Leiren var bygd med en høyere standard enn det som var vanlig, og framstod som en høystatusleir når man sammenligner med de enkle prefabrikerte brakkene som vanligvis ble bygd. Persaunet i Trondheim og deler av Lahaugmoen leir på Gjelleråsen, som begge er fredet er eksempler på andre høystatusleirer i Norge som er bevart.Flere andre bygninger i nabolaget ble også rekvirert av den tyske okkupasjonsmakten.


== Etter krigen ==
Etter krigen ble leiren gjort om til Skibsfartens internat, og kantine- og kontorbrakkene ble gjort om til smie og verksted for Skibsfartens Arbeidsgiverforening. I kasernene bodde først elever fra Oslos maritime skoler, senere huset de arbeidsløse sjømenn og hjemvendte krigsseilere, og senere asylsøkere. Oslo Havn eier leiren i 2013.


== Fredning ==
Byantikvaren i Oslo foreslo i 2013 å frede anlegget, som det eneste gjenværende komplette anlegg som viser den tyske byggeaktiviteten i Oslo under den andre verdenskrig. Fredning ble vedtatt i desember 2018. Ormsund leir er en av to kjente marineleire, den andre lå på Hovedøya, men der er bare messebygget bevart. Ellers i byen er det bare enkeltbrakker som er bevart av de mange leirene som ble bygd under krigen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Diesen, Terje R. (1990). «Tysk okkupasjon av Søndre Aker 1940-45». Sør i Aker 1989-90 Årbok for Søndre Aker historielag. Oslo: Søndre Aker historielag. ISBN 0800-3319. 
«Tyskerbrakkene kan bli fredet». Aftenposten. 1. mars 2013. Arkivert fra originalen 13. april 2016. Besøkt 2. mars 2013. 
«Oslo kommune, Byantikvaren, Ormsundveien 16A-F, Oslo kommune, ... Varsel om oppstart av fredningssak» (PDF). Oslo kommune, Byantikvaren. Arkivert fra originalen (PDF) 26. februar 2013. Besøkt 2. mars 2013. 


== Eksterne lenker ==
«Ormsund leir». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Vellushår

Vellushår er hår som er upigmentert og uten marg, altså er de myke. De finnes overalt på kroppen unntatt i håndflatene og under føttene, leppene og tungen. I puberteten blir de utviklet til terminalhår, spesielt under armene, på leggene og i kjønnsområdet.


== Eksterne lenker ==
Nyttig kroppshår – forskning.no
Pycnoschema

Pycnoschema er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, blankt svarte biller.
Hannen har et kort horn i pannen, og pronotum er uthulet foran.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Pycnoschema Thomson, 1858
Pycnoschema andrei Dechambre, 1993
Pycnoschema antinorii (Gestro, 1881)
Pycnoschema armatum (Thomson, 1859)
Pycnoschema brittoni Endrödi, 1961
Pycnoschema corydon (Olivier, 1789)
Pycnoschema cuspidatum Thomson, 1858
Pycnoschema dechambrei Silvestre, 2000
Pycnoschema desfontainei Silvestre, 2000
Pycnoschema diversum Péringuey, 1901
Pycnoschema kisoa Dechambre, 1986
Pycnoschema lacordairei Thomson, 1858
Pycnoschema mandibulata Dechambre, 1980
Pycnoschema mashunum Péringuey, 1901
Pycnoschema mirei Dechambre, 1980
Pycnoschema mossambicum Prokofiev, 2012
Pycnoschema operculatum Thomson, 1858
Pycnoschema parvicorne Fairmaire, 1894
Pycnoschema politum Arrow, 1906
Pycnoschema popei Dechambre, 1980
Pycnoschema prostome (Fairmaire, 1897)
Pycnoschema rawlinsi Dechambre, 1993
Pycnoschema schoutedeni Burgeon, 1928
Pycnoschema scrofa Harold, 1880
Pycnoschema simplicicolle Kolbe, 1954
Pycnoschema subulatum Quedenfeldt, 1884
Pycnoschema suillum Kolbe, 1905
Pycnoschema uhligi Dechambre, 1993
Pycnoschema villiersi Dechambre, 1980


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Pycnoschema i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pycnoschema hos NCBI 
(en) Kategori:Pycnoschema – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pycnoschema – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pycnoschema – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilde av Pycnoschema sp.
Karl Egil Aubert

Karl Egil Aubert (født 19. august 1924 i Kristiania, død 21. oktober 1990 i Oslo) var en norsk matematiker, ekspert på abstrakt algebra, da spesielt idealteori.Etter cand.real. fra Universitetet i Oslo 1951 studerte han mye i Paris og mottok i 1957 en docteur e's Science fra Universitetet i Paris for avhandlingen Contributions à la théorie des idéaux et à la théorie des valuations.  Derpå var han gjesteforsker ved Institute for Advanced Study i Princeton et par år før han fikk fast jobb ved Universitetet i Oslo, først som dosent men fra 1962 som professor.  I 1986 gjorde han seg bemerket da fire kvinner fikk sine professor-opprykk. Han ble i 1990  seniorstipendiat ved Norges allmennvitenskapelige forskningsråd (NAVF) like før han døde.  Han var gjesteprofessor ved University of Washington i Seattle og  Tufts University i Boston.
Han var sønn av rektor Karl Fearnley Aubert (1879–1945) og Solveig Laake (1895–1970) og forble ugift.  Med broren Vilhelm Aubert (1922–1988) som var professor i sosiologi og i kretsen rundt Arne Næss, bedrev Karl fjellklatring verden over.


== Se også ==
Aubert og Thaulow


== Verv og utmerkelser ==
Acta Mathematica, norsk redaktør og styremedlem ved Mittag-Leffler-instituttet
Innvalgt i Det norske Videnskaps-Akademi, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim og Det finske videnskapsakademi.


== Referanser ==
Verden er enkel

Verden er enkel er et studioalbum fra musikkgruppen Honningbarna, utgitt 1. mars 2013.
Albumet er produsert av den svenske musikkprodusenten Pelle Gunnerfeldt og er musikkgruppens andre studioalbum.  


== Sporliste ==
Sangtekster av Edvard Valberg 

«Dødtid» - 3:21
«Ikke la deg rive med» - 1:50
«Velkommen tilbake» - 3:15
«Tynn is» - 2:59
«Fritt ord, fritt fram» - 1:48
«God jul, Jesus» - 3:17
«Sinna dame» - 0:50
«Fuck kunst (dans dans)» - 2:01
«Offerdans» - 2:36
«Ned» - 2:16
«Si nei» - 2:21
«Verden er enkel» - 2:58
«Gi oss kick» - 2:08


== Personell ==


=== Honningbarna ===
Edvard Valberg - vokal cello
Christoffer Trædal - vokal elgitar
Fredrik Justnes -  vokal elgitar
Lars Emmelthun - vokal elbass
Nils Jørgen Nilsen- vokal slagverk


==== Andre medvirkende ====
Silje Tombre fra Blood Command: vokal (tittelspor)
Pelle Gunnerfeldt: Perkusjon tangenter, produsent, tekniker, miksing
Ove Jerndal: vokal
Anders Askildsen Eikås: vokal
Johan Gustafsson: vokal
Henriette Maria Emmelthun: vokal
David Samuelsson: Tekniker
Robin Schmidt: Mastring
Lars Nygaard: Coverdesign


== Utgivelse ==
Albumet er utgitt fysisk på CD og vinyl og er tilgjengeliggjort digitalt på musikktjenestene iTunes, Spotify og WiMP.


== Eksterne lenker ==
Honningbarnas offisielle hjemmeside
Honningbarna - «Fuck kunst (dans dans)» - Offisiell video
Honningbarna - «Offerdans» - musikkvideo
Deichman blogg- musikk: Honningbarna med nytt album
Ole Borge

Ole Borge (født 4. mai 1916, død 24. mai 1995 var en norsk jurist og motstandsmann under andre verdenskrig, medlem av Milorgs sentrale ledelse. Borge ble født i Kristiania, studerte juss ved Universitetet i Oslo og var med i Milorg fra 1943 til 1945. Etter frigjøringen av Norge var Borge aktor i landssviksaker (rettssaker mot medlemmer av Nasjonal Samling og andre som hadde samarbeidet med de tyske okkupantene).
Borge bidro til etableringen av Norges Hjemmefrontmuseum og var styreformann fra 1971 til 1995. Borge ble for sin innsats i motstandsbevegelsen tildelt deltakermedaljen og King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.


== Eksterne lenker ==
Om Ole Borge, fra Norsk biografisk leksikon
Ole Borge advokatfirma
VM i telemarkskjøring 2011

VM i telemarkskjøring 2011 ble arrangert på Gaustablikk skisenter ved Rjukan.


== Resultater ==


=== Storslalåm ===
NMBU Journal of Life Sciences

NMBU Journal of Life Sciences er et fagtidsskrift som publiserer artikler relatert til internasjonale miljø- og utviklingsstudier, internasjonale relasjoner, samt nært tilknyttede fagområder. Tidsskriftet utkom for første gang i 2011, og har siden kommet ut jevnlig i slutten av hvert vårsemester.Tidsskriftet publiserer de beste arbeidene til studentene ved Institutt for internasjonale miljø- og utviklingsstudier - Noragric ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU).
Utgiver er Noragric Writing Centre. NMBU Journal of Life Sciences er det eneste fagtidsskriftet som utgis ved NMBU.


== Redaktører ==
2011 (nr. 1) – Connor Cavanagh (Editor-in-Chief), Leslie McDonnell og Jody Marie Scholz
2012 (nr. 2) – Wei Yuet Wong (Editor-in-Chief), Julie Percival, Kat Shiffler, Amanda Goodman og Sari Cunningham
2013 (nr. 3) – Hanna Elise Lodberg-Holm (Editor-in-Chief), Julie Percival, Oda Cecilie Pettersen Grip, Sari Cunningham, Paul Beaumont, Kelsey Miller, Neil Davey, Afshan Bibi, Tiffanie Bui og Tiffanie Stone
2014 (nr. 4) - Eva Petershagen Åsbø (Editor-in-Chief), Hanna Kavli Lodberg-Holm, Julie Percival, Elaine Hogan, Jake Robinson, Irina Pleva og Julie Marie Hansen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
På tidsskriftets nettside er det mulig å laste ned tidligere utgivelser som PDF
Blåtre

Blåtre (Haematoxylon campechianum) er et tre, som stammer fra Mexico. Det var tidligere en viktig kilde til rødt fargestoff. Treets vitenskapelige navn betyr «blodtre» (fra gresk haima = «blod» +  xylon = «tre»). På norsk omtales treet ofte som fargetre. Også det engelske logwood brukes.


== Hjemsted ==
Det stammer fra Campeche en delstat på Yucatanhalvøya i Mexico. I dag fins det overalt i Mellomamerika.


== Anvendelse ==
Eksport av blåtre-tømmer var fundamentet for etableringen av for etableringen av staten Belize, som var sentrum for eksport av blåtre til Storbritannia i det 17. århundre. Treet er stadig en viktig kilde til utvinning av stoffet haematoxylin, som brukes som fargestoff i vevsprøver.
Bark og blader brukes til ulike medisinske formål. 


== Eksterne lenker ==
(en) Blåtre i Encyclopedia of Life 
(en) Blåtre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Blåtre hos ITIS 
(en) Blåtre hos NCBI 
(en) Blåtre hos The International Plant Names Index 
(en) Blåtre hos Tropicos 
(en) Kategori:Haematoxylum campechianum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Haematoxylum campechianum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Haematoxylum campechianum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Blåtræ og Brasiltræ