jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mussa

Mussa eller «musse» er småsild som ennå ikke er årsgammel, som oftest under 12 cm lang. Nedlegges som sardiner. Etter sildestammens voldsomme nedgang (1968–70) er fiske etter mussa delvis opphørt.


== Mussa på stampen ==
Det har vært diskusjon i medier om opphavet til uttrykket «mussa på stampen».. Det kommer trolig fra den norske komikerduoen Wesensteen, bestående av Harald Heide-Steen jr. og Rolv Wesenlund. Uttrykket ble til da de harselerte med uforståelige fiskerimeldinger på radio. De blandet sammen et par begreper slik at det ble morsomt. I lofotmeldingene kunne man melde om linefiske etter skrei: 200 kg på stampen. I en linestamp lå det ferdig agna line med 300 angler (kroker), og 200 kg på stampen betød at gjennomsnittsfangsten på line var 200 kg pr 300 angler. Lenger sør i landet – i fjordene og sundene på Vestlandet ble det fisket etter knapt årsgammel sild – mussa. Fangsten ble målt i skjepper, slik at i ei melding om dette kunne det hete: Femti skjepper mussa i gjennomsnitt. En skjeppe er 1/8 tønne, eller 17,5 liter. Linefiske etter mussa var nok ikke vanlig, men uttrykket «mussa på stampen» ble stående.Ved nøyere gjennomgang av sketsjen sies det faktisk ingenting om mussa på stampen. Følgende leses opp av Harald Heide Steen jr. etter 1 minutt og 49 sekunder ut i sketsjen «vær og varsel»:
«Ingen kuling eller stormvarsel på strekningen Glomfjord-Gleiden. Fire hektoliter mussa, frisk bris i nedbør. Grønnsaksbanken, fjåsbermen, ekkofisk: 2. Tre hektoliters på stampen. Seks hektoliter mussa i hodet. Kuling, brosme og tre ganger fem.»
Wesenlund brukte imidlertid uttrykket «mussa på stampen» i rollen som Fleksnes, i en sketsj der Fleksnes viser hvordan han flekser muskler for å sjekke damer, helst tre venninner av gangen: «Det tar meg 2-3 minutter, Fire hektoliter mussa på stampen!» 


== Referanser ==
The Flash

The Flash (også kjent som Lynet på norsk) er navnet på flere superhelter som figurerer i DC Comics' tegneserier. Alle har superfart som sin superevne. Den første, som hadde det sivile navnet Jay Garrick, ble skapt av forfatteren Gardner Fox og tegneren Harry Lampert i 1939 for den første utgaven av antologiheftet Flash Comics utgitt av All-American Publications, en av forløperne til DC Comics. The Flash var en av de mer populære superheltene i USA på 1940-tallet og var med i samtlige utgaver av Flash Comics frem til bladet ble nedlagt i 1949. Flash var også medlem av superheltgruppen Justice Society of America sammen med bl. a. Green Lantern, The Atom og Doctor Fate. Disse historiene stod på trykk i heftet All-Star Comics. 
Den andre Flash (Barry Allen) ble skapt i 1956 av Robert Kanigher, John Broome og Carmine Infantino med Julius Schwartz som redaksjonelt ansvarlig. Denne versjonen av figuren var en kriminaltekniker som, etter å ha fått superevner, valgte seg navnet the Flash etter den originale tegneserien som han var en ivrig leser av.  Den første historien stod på trykk i Showcase nr. 4 (1956). Serien ble en stor suksess og The Flash fikk et eget hefte i 1958. Denne versjonen av figuren ble i 1960 et prominent medlem av superheltgruppen Justice League, sammen med bl. a. Superman, Batman og Green Lantern. Denne versjonen av Flash utkom frem til 1985. Cary Bates og Ross Andru er blant de som arbeidet med denne versjonen av serien. 
En historie som i særlig grad kom til å påvirke DCs øvrige superheltserier er "Flash of Two Worlds" av Gardner Fox og Carmine Infantino fra Flash nr. 123 (1961). Her ble konseptet med parallelle universer introdusert i DCs tegneserieunivers. I denne historien viser det seg at Barry Allen lever på Jord 1, mens Jay Garrick (som tidligere bare hadde vært en tegneseriefigur i Barry Allens verden) viser seg å leve på Jord 3. Siden ble Jord 3 og Jord 2 et sted der DC kunne la sine gamle superhelter fra 1930- og 40-tallet leve videre. Etterhvert ble det vanlig med relativt hyppige møter mellom helter fra Jord 1, 2 og Jord 3. 
Den tredje figuren som har gått under navnet the Flash er Wally West. Han ble skapt av John Broome og Carmine Infantino i 1959. Han var opprinnelig kjent under navnet Kid Flash og var Barry Allens unge hjelper og medlem av gruppen Teen Titans. Da Barry Allen døde, i serien Crisis On Infinite Earths (Marv Wolfman, George Pérez 1985), overtok Wally rollen som The Flash. Med introduksjonen av den nye Flash, ble serien relansert av DC. Forfatter var Mike Baron og tegner var Jackson Guice. Andre tegnere og forfattere av versjonen av serien er William Messner-Loebs, Mark Waid, Brian Augustyn, Mark Millar, Scott Kolins og Geoff Johns.
The Flash har en rekke erkefiender, som samlet sett ofte benevnes som "the Rogues Gallery", bl . a. Captain Cold, Weather Wizard, Mirror Master og Captain Boomerang.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Flash and his cast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurt Diemberger

Kurt Diemberger (født 16. mars 1932 i Villach) er en østerriksk fjellklatrer, filmskaper, fotograf og forfatter som i klatresammenheng først og fremst huskes for førstebestigningene av 8000-meterstoppene Broad Peak (1957) og Dhaulagiri (1960) i henholdsvis Karakorum- og Himalayafjellkjedene.


== Liv og virke ==
Diemberger tok en merkantil utdannelse, og underviste fra 1963 ved en handelshøyskole i Salzburg. Samtidig avla han fjellførerprøven, og rundt slutten av 1960-tallet ble han profesjonell fjellklatrer.
Sammen med Hermann Buhl er Diemberger den eneste som har førstebesteget to fjell over 8000 meter. Diemberger og Buhl forsøkte seg på Chogolisa bare få uker etter triumfen på Broad Peak, men på grunn av dårlig vær måtte de gi opp ikke langt under toppen, og Buhl omkom under nedstigningen.
Mellom 1956 og 1958 gikk Diemberger og klatrepartneren Wolfgang Stefan «trilogien», de tre største nordveggene i Alpene: Eiger, Matterhorn og Walkerpilaren på Grandes Jorasses. I 1958 gikk han sammen med Franz Lindner hele Peuterey-egga på Mont Blanc.
I 1983 grunnla Diemberger og den engelske klatreren Julie Tullis et filmteam som blant annet laget filmen K2 - Traum und Schicksal. Tullis og Diemberger sto på toppen av K2 4. august 1986, hun som den første engelske kvinnelige klatreren på K2. Triumfen vendte hurtig til tragedie da Tullis ble skadet i et fall under nedstigningen. Selv om Diembergers sikring reddet henne i første omgang, døde senere av hjerneødem da et uvær førte til at klatrelaget ble liggende for lenge i «dødssonen». Av de sju klatrerne i leiren var det bare Diemberger og Willi Bauer som overlevde nedstigningen, begge var sterkt svekket da de nådde base camp.


== Utdrag av Diembergers klatrebok ==


== Utmerkelser i utdrag ==
1957: Goldenes Sportabzeichen des Landes Salzburg i anledning førstebestigningen av Broad Peak samme år
1981: Emmy; for dokumentarfilmen om et toppforsøk på Mount Everests østvegg.
1989: Trient: ITAS-Preis for beste klatrebok, K2 - Traum und Schicksal. Og for filmatiseringen av boka, Goldene Enzian (beste klatrefilm), Goldenes Verdienstabzeichen des Landes Salzburg
2006: Goldenes Ehrenzeichen für Verdienste um die Republik Österreich
2013: Piolet d'Or («den gyldne ishakke») for sitt usedvanlige livsverk innen klatresporten.


== Verk ==
K 2 : Traum und Schicksal, der Berg der Berge. Bruckmann, München 1989, ISBN 3-7654-2247-9.
Gipfel und Gefährten zwischen Null und Achttausend. Bruckmann, München 2001, ISBN 3-7654-3756-5.
Der siebte Sinn. AS Verlag, Zürich 2004, ISBN 3-909111-03-3.
Aufbruch ins Ungewisse : Abenteuer zwischen K2, Sinkiang und Amazonas. Malik, München 2004, ISBN 3-89029-275-5.
Seiltanz. Die Geschichten meines Lebens . Malik, München 2007, ISBN 978-3-89029-328-8.


== Litteratur ==
Richard Sale (2007). Broad Peak. Ross-on-Wye: Carreg. 


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Kurt Diemberger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Österreichische ÖAV-Karakorum-Expedition 1957 Arkivert 4. mai 2019 hos Wayback Machine.
Musikkåret 1717

Musikkåret 1717 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1717.


== Hendelser ==
13. juli – Domenico Zipoli ankommer Buenos Aires med 52 andre jesuitt misjonerer.
17. juli – Georg Friedrich Händels "Water Music" blir spilt på Themsen.
Johann Sebastian Bach blir utnevnt til kapellmester av Leopold, prinsen av Anhalt-Köthen.
Den feirede kastratsangeren Gaetano Berenstadt besøker London og spiller hovedrollen I en nyoppsetting av Händels Rinaldo.


== Klassisk musikk ==
François Couperin – Pièces de clavecin, book 2
Georg Friedrich Händel – Water Music
John Weaver – The Loves of Mars and Venus (ballet)


== Opera ==
Antonio Maria Bononcini – La conquista del vello d'oro
Antonio Vivaldi – Penelope la Casta and L'Incoronazione di Dario


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Magasinkraftverk

Magasinkraftverk er en kraftstasjon som utnytter stående vannreservoar til kraftproduksjon, og hvor vannføringen direkte reguleres ved hjelp av et reguleringsmagasin i tilslutning til kraftstasjonen. Større magasinkraftverk har normalt stor fallhøyde, og ofte er magasinet (eventuelt med en demning og kraftstasjonen bygd i ulike enheter atskilt fra hverandre. Slike kraftverk kalles også høytrykkskraftverk. Dette er et alternativ til elvekraftverk som direkte utnytter den kontinuerlige strømmingen gjennom en elv.
Magasinkraftverk utnytter ofte Francisturbiner.
Magasinkraftverk kan være av ulike typer:

Demninger som demmer opp reguleringsmagasin kunstig, og hvor kraftstasjonen står i forbindelse med magasinet enten direkte eller via lengre rørgater eller tunneler. Kraftstasjonen kan være under- eller overjordisk, og er ikke nødvendigvis bygget i tilknytning til magasinet. Kraftstasjonen kan eventuelt få vannfall fra flere magasiner.
Naturlige vannmagasin kan tappes verikalt til en lavereliggende kraftstasjon gjennom rørgater eller tunneler, uten bruk av demning. Eksempelvis kan øvre reservoar være en naturlig innsjø eller en elv, og vannet slippes ut i et naturlig nedre reservoar.
Pumpekraftverk som kan returnere vann til vannmagasinet for senere bruk, for eksempel i tider med kraftoverskudd for magasinering til bruk i tider med kraftunderskudd. Pumpekraftverk kan ha oppdemmede eller naturlige øvre og nedre reservoarer.


== Fordeler ==
Den store fallhøyden øker vannkraft-effekten uavhengig av vannmengden. Noen av verdens kraftigste vannkraftverk er magasinkraftverk, inklusive det gigantiske De tre kløfters demning som er verdens kraftigste med 21,5 GW.
Magasinkraftverk er i betydelig grad uavhengige av naturlig vannføring og nedbør. De kan lagre vann til tørkeperioder eller perioder med generelt liten krafttilgang. Magasinkraftverk kan styre igangsettingen av kraftproduksjon og samkjøre denne med ønskelige sviningninger i markedet. Oppdemmingen skaper ikke hindre for båttrafikk eller annen bruk av vassdraget dersom reservoarene ikke er kunstig oppdemmede.


== Ulemper ==
Magasinkraftverk er ofte kostbare i anleggelse, med store investeringsbehov knyttet til oppdemming, røranlegg og kraftstasjon. Anlegget får lang nedskrivingstid og fører dessuten til oppdemminger som kan gi økologisk uønsket oversvømming av tidligere tørt land og biotoper. Oppdemmingen kan redusere elvers vannføring og dermed påvirke økologien, fruktbarheten og livsforholdene generelt nedenfor anlegget.


== Eksempler på større magasinkraftverk ==
De tre kløfters demning, Kina, 21 515 MW
Grand Coulee-demningen, USA, 6 809 MW
Aswandemningen, Egypt, 2 100 MW
Grande Dixence vannkraftverk, Sveits, 2 069 MW
Drakensberg vannkraftverk, Sør-Afrika, 2 000 MW
Raccoon Mountain vannkraftverk, USA, 1 600 MW
Pyramid Lake vannkraftverk, California, 1 495 MW
Kvilldal kraftverk, Norge, 1 240 MW
Bad Creek vannkraftverk, USA, 1 056 MW


== Se også ==
Pumpekraftverk
Elvekraftverk


== Eksterne lenker ==
(en) Conventional hydroelectric power plants – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Produksjon av elektrisitet
Cu mian

Cu mian (kinesisk: 粗面, pinyin: Cū miàn) er en tykk type kinesiske nudler som er særlig utbredt i det nordlige Kina. De har også slått an i andre landsdeler, i restauranter som serverer mat fra Nordkina. Den kan minne om de japanske udon-nudlene.
Nudlene lages av hvetemel og vann.
En kjent variant er Shanghai cu mian (上海粗麵; pinyin: Shànghǎi cū miàn).
Herefoss stasjon

Herefoss Stasjon er en jernbanestasjon på Sørlandsbanen ved Herefoss i Birkenes kommune i Aust-Agder. Stasjonen ble åpnet 22. juni 1938 og var bemannet til 1970. Siden 1989 har den ikke hatt persontrafikk.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og er speilvendt av bygningen på Vegårshei. På Herefoss står fortsatt et vanntårn tegnet av Bjarne Friis Baastad.


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 242–243. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt. NSB Arkitektkontoret. s. 203–214. 


== Eksterne lenker ==
(no) Herefoss stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen Lunde-Grovane
Gigantopithecus

Gigantopithecus er en utdødd slekt av menneskeaper. Man regner med tre arter.
Man har funnet fossiler av dyrene i Kina, India og Vietnam. De er trolig de største primater som overhodet har eksistert. Deres nærmeste slektninger i dag er orangutanger, og de har i levende tilstand trolig liknet en stor, gorillaaktig orangutan. 
Disse apene ble trolig tre meter høye og veide over 500 kg. Gigantopithecus-artene har hovedsakelig levd av bambus, som er en ekstremt næringsfattig matkilde. Dette er trolig årsaken til den store størrelsen, siden den næringsfattige kosten krever et stort tarmsystem som igjen er avhengig av en stor kropp.
Gigantopithecus forsvant for ca 200 000 -100 000 år siden, da starten av siste istid førte til minkende tropisk skog, økende savanne, og matmangel for den enorme primaten. Den kan også ha blitt jakta på av tidlige mennesker. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gigantopithecus i Encyclopedia of Life 
(en) Gigantopithecus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gigantopithecus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Gigantopithecus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gigantopithecus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sweet Children (EP)

Sweet Children er den tredje EP-en av det amerikanske punkrock-bandet Green Day. Det ble utgitt sommeren 1990 på det uavhengige plateselskapet Skene! Records og senere også re-utgitt av Green Days nåværende plateselskap. EP-ens fire sanger er også å finne som bonusmaterial på gruppas andre studioalbum, Kerplunk! fra 1992. EP-en er også den siste Green Day-utgivelsen hvor John Kiffmeyer medvirker som trommeslager.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Billie Joe Armstrong forutenom der det er merket noe annet.
Side A

«Sweet Children» – 1:41
«Best Thing in Town» (Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt) – 2:03Side B

«Strangeland» – 2:08
«My Generation» (The Who-cover) – 2:19


== Personell ==
Billie Joe Armstrong – Vokal og gitar
Mike Dirnt – Bass og bakgrunnsvokal
John Kiffmeyer – Trommer og annet slagverk
She (sang)

She er den femte og siste singelen utgitt fra det amerikanske punkrock-bandet Green Days gjennombruddsalbum, Dookie. Sangen er skrevet av Armstrong om en tidligere kjæreste som hadde vist han et femenistisk dikt ved samme navn. Som takk, skrev Armstrong tekstene til sangen «She» og viste henne den. Senere dumpet hun Armstrong og flyttet til Ecuador. Hun ba da Armstrong om å ta med sangen på albumet. Den samme ex-kjæresten er tema for sangene «Sassafras Roots», «Chump», «She's a Rebel» og «Good Riddance (Time of Your Life)». Sangen er også en av få singler utgitt av Green Day som ikke har musikkvideo.


== Referanser ==
J.A.R.

J.A.R. er en singel utgitt av det amerikanske punkrock-bandet Green Day. Sangen er med i soundtracket til filmen Angus. J.A.R. er en forkortelse for Jason Andrew Relva som var en gammel barndomsvenn av Green Days bassist, Mike Dirnt. Jason Andrew Relva døde 19 år gammel 18. April 1992 av skadene han pådro seg i en trafikkulykke. Mike Dirnt skrev sangen til minne om sin avdøde venn. Sangen nådde nr 1 på Bilboard Modern Rock Tracks i august 1995.
Sangen er også å finne på Green Days samlealbum International Superhits!.


== Trivia ==
I tekstheftene til albumene 1,039/Smoothed Out Slappy Hours og Kerplunk! er det Jason Relva takket.
Mike Dirnt har en tatovering på sin venstre arm som er identisk med en som Jason Relva hadde.
Pål Schjetne

Pål Schjetne (født 6. juni 1953 i Trondheim, død 11. juli 2008) var en norsk  kombinertløper. Han representerte Redalen Idrettslag.
Schjetne vant kombinert under NM på ski i 1974, og deltok i vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 9.-plass i kombinert. Han vant junior-VM i kombinert i 1973.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pål Schjetne – Olympedia 
(en) Pål Schjetne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pål Schjetne – FIS (kombinert)
Stein Erik Gullikstad

Stein Erik Gullikstad (født 6. februar 1952 i Røros) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Røros Idrettslag.
Gullikstad deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 22.-plass i kombinert. 


== Eksterne lenker ==
(en) Stein Erik Gullikstad – Olympedia 
(en) Stein Erik Gullikstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Arne Bystøl

Arne Bystøl (født 6. mai 1951 i Vossestrand) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Idrettslaget Eldar.
Bystøl deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 22.-plass i kombinert. Han deltok også i VM på ski i 1974 med 5.-plass i kombinert. Arne Bystøl er onkel til den olympiske mesteren i skihopp Lars Bystøl.


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Bystøl – Olympedia 
(en) Arne Bystøl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arne Bystøl – FIS (kombinert)
Finn Halvorsen (skihopper)

Finn Halvorsen (født 21. februar 1947 i Våler i Hedmark) er en norsk tidligere skihopper. Han representerte Våler Idrettslag.
Halvorsen deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 35.-plass i stor bakke og 37.-plass i normalbakke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Finn Halvorsen – Olympedia 
(en) Finn Halvorsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Finn Halvorsen – FIS (skihopping) 
(en) Finn Halvorsen – TheSports.org
Odd Hammernes

Odd Hammernes (født 28. september 1948 i Asker) er en norsk tidligere skihopper. Han representerte Asker Skiklubb.
Hammernes deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 33.-plass i normalbakke og 50.-plass i stor bakke.
Meritter:
Lengste hopp 150 meter i Vikersund (1975)
Hoppukedeltaker 67/68, 71/72 og 74/752003: 
"Member Athletic Hall of Fame" University of Denver Colorado, USA.
1976: 
Olymiadeltager, 
NM-sølv storbakke, 
5.-plass normalbakke
1975:
2.-plass Holmenkollen
4.-plass NM-storbakke
12.-plass Skiflynings VM Kulm
4.-plass: Skiflyving i Vikersund
1973:
4.-plass NM-storbakke
8.-plass NM-normalbakke
1969, 1971 og 1972:
College Mester USA
1967: 
Gull NM-junior
1965: 
Gull NM-junior
nr. 5. NM stor bakke senior
1964: 
Gull hovedlandsrennet 
Nr.1 Nordisk Juniorlandskamp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Hammernes – Olympics.com 
(en) Odd Hammernes – Olympic.org 
(en) Odd Hammernes – Olympedia 
(en) Odd Hammernes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Odd Hammernes – FIS (skihopping)
Anders Bakken

For forskeren, se Anders Bakken (forsker)Anders Bakken (født 20. juni 1955 på Voss) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Lillehammer Skiklub.
Bakken vant 50 km i NM på ski, langrenn i 1981 og deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med 15.-plass på 50 km. Han har også vunnet Birkebeinerrennet to ganger i 1978 og 1979.
Han er onkel til langrennsløperne Ragnhild og Magne Haga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Bakken – Olympedia 
(en) Anders Bakken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anders Bakken – FIS (langrenn)
Odd Arne Engh

Odd Arne Engh (født 14. april 1951 i Fåberg) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Søre Ål Idrettslag.
Engh vant kombinert i NM på ski i 1973, og deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med 29.-plass på Kombinert.


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Arne Engh – Olympedia 
(en) Odd Arne Engh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Arne Morten Granlien

Arne Morten Granlien (født 6. april 1955 i Lillehammer) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Gausdal Idrettslag.
Granlien deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid uten å fullføre kombinertrennet. Han kom på 10.-plass i kombinert i VM på ski i 1978.


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Morten Granlien – Olympedia 
(en) Arne Morten Granlien – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Sports123.com – resultatliste Nordisk kombinasjon, VM på ski 1978
Erik Gogstad

Erik Christian Gogstad (født 7. mai 1963 i Råstad ved Sandefjord) er en norsk tidligere bobkjører. Han representerte Viking Bobklubb.
Gogstad deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 27.-plass i toerbob. 


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Gogstad – Olympedia 
(en) Erik Gogstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Atle Norstad

Atle Norstad (født 22. april 1961 i Sarpsborg) er en norsk tidligere bobkjører. Han representerte Borg Bobklubb.
Norstad deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 27.-plass i toerbob. 


== Eksterne lenker ==
(en) Atle Norstad – Olympedia 
(en) Atle Norstad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Signe Trosten

Signe Trosten (født 30. mars 1970 i Tana) er en norsk tidligere skiskytter. Hun representerte Tana Skiskytterlag og Vestre Målselv Skiskytterlag.
Trosten deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 10.-plass på 15 km, 19.-plass på 7,5 km, og hun var med på laget som kom på 7.-plass på stafetten. Hun var med på laget som tok bronse i lagkonkurransen i VM i skiskyting 1991, og var også på laget som kom på 5.-plass i lagkonkurransen i VM i skiskyting 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Signe Trosten – Olympics.com 
(en) Signe Trosten – Olympic.org 
(en) Signe Trosten – Olympedia 
(en) Signe Trosten – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Signe Trosten – IBU 
(en) Signe Trosten – biathlon.com.ua 
(en) Signe Trosten – TheSports.org 
Sports123.com – medaljevinnere VM i skiskyting, Lagkonkurranse Arkivert 18. mai 2011 hos Wayback Machine.
Gisle Elvebakken

Gisle Elvebakken (født 27. august 1970 i Tromsø) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter. Han representerte Ishavsbyen Skøyteklubb og Oslo Skøiteklub.
Elvebakken deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 22.-plass på 1000 m, og i 1994 på Lillehammer med 6.-plass på 5000 m stafett. 


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gisle Elvebakken – Olympics.com 
(en) Gisle Elvebakken – Olympic.org 
(en) Gisle Elvebakken – Olympedia 
(en) Gisle Elvebakken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gisle Elvebakken – Speedskatingbase.eu 
(en) Gisle Elvebakken – SpeedSkatingNews.info 
(en) Gisle Elvebakken – ShorttrackOnLine.info 
(en) Gisle Elvebakken – TheSports.org 
Gisle Elvebakkens biografi og skøytestatistikk CV på Tromsø SKs nettsider
Bjørnar Elgetun

Bjørnar Elgetun (født 1. desember 1971 i Lørenskog) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter. Han representerte Søndre Høland Sportsklubb.
Elgetun deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 9.-plass på 500 m, 11.-plass på 1000 m og 6.-plass på 5000 m stafett. 


== Personlige rekorder (langbane) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørnar Elgetun – Olympics.com 
(en) Bjørnar Elgetun – Olympic.org 
(en) Bjørnar Elgetun – Olympedia 
(en) Bjørnar Elgetun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bjørnar Elgetun – Speedskatingbase.eu 
(en) Bjørnar Elgetun – SpeedSkatingNews.info 
(en) Bjørnar Elgetun – ShorttrackOnLine.info 
Bjørnar Elgetun på The-sports.org