jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hele Norge baker

Hele Norge baker er et norsk talentprogram innen matlaging som gikk på TV3 fra 2013 til 2014. Programmet fulgte tolv amatørbakere i et TV-studio som var innredet som et stort kjøkken. I hver episode fikk deltagerne to oppgaver relatert til bake- eller konditorfaget, og etter hver episode ble den deltageren som hadde levert dårligst sendt hjem. Programmet ble ledet av Line Verndal, mens Pascal Dupuy, konditor Linda Roalstad, Øyvind Lofthus var dommere.Programmet er basert på The Great British Bake Off, som hadde suksess på BBC Two i England. Både Sverige og Danmark har lagd egne versjoner.Premieren ble sett av 237 000, mens premieren av andre sesong ble sett av 137 000.Ida Gran-Jansen vant første sesong.


== Se også ==
Liste over norske Reality-TV-serier


== Referanser ==
Ove Gundersen

Ove Gundersen (født 22. november 1955 i Froland) er en norsk lokalpolitiker (KrF) som siden 2015 er ordfører i Froland kommune.
Han var fra 2003 til 2007, og fra 2011 til 2015 varaordfører i kommunen, og har sittet i kommunestyret siden 1999.
Gundersen arbeider i politiet.


== Kilder ==
Artikkel på Setesdalswiki; besøkt 19. mai 2013.
TV2s velgerguide; besøkt 19. mai 2013.
Arild Espegren

Arild Einar Espegren (født 29. mars 1947) er en norsk lokalpolitiker, som representerer Kristelig Folkeparti. Han er fra høsten 2011 varaordfører i Birkenes kommune. Han blei også valgt til varaordfører i 2007, men rykka opp til ordfører våren 2010, da ordfører Harald Vestøl måtte trekke seg av helsemessige grunner.
Espegren er advokat. Han har bodd flere år i Peru og er en hyppig reiseleder for gruppereiser til landet.


== Kilder ==
«Ny ordfører i Birkenes», Agderposten 13. april 2010; besøkt 19. mai 2013.
Espegren ordfører i Birkenes - Fædrelandsvennen 2010.
Musikkåret 1593

Musikkåret 1593 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1593.


== Hendelser ==
I 1593 og 1594, Diomedes Cato reiste med kong Sigismund til Sverige, hvor hans berømmelse som luttspiller og komponist var stor.
Johann (Johannes) Christoph Demantius, tysk poet/komponist og musikkteoretiker, mottar en grad fra Universitetet i Wittenberg.
Komponisten William Byrd flytter til Essex.
Peter Philips flytter til Amsterdam, og møter sannsynligvis Jan Pieterszoon Sweelinck i dette året.


== Musikk komponert og utgitt ==
Thomas Morley – Canzonets. Or Little Short Songs To Three Voyces
Den flamske renessansemesteren Orlando di Lasso skrev Lagrime di San Pietro (1593–1594, «St. Peters tårer»), komponistens siste verk og av enkelte ansett som 1500-tallets italienske madrigalkunsts absolutte høydepunkt. Verket var dedisert pave Klemens VIII. 
Giovanni Pierluigi da Palestrina utga en samling av offertoria, hans siste utgivelse.


== Fødsler ==
4. april - George Herbert, poet, orator, salmeforfatter født i Wales (død 1633)
20. september - Gottfried Scheidt, tysk organist og komponist (død 1661)
Claudia Rusca, italiensk komponist, sanger, og organist (død 1676)
Truid Aagesen, dansk komponist og organist  (fl. 1593–1625)


== Dødsfall ==
Februar - Nicolao Dorati, italiensk trombonespiller og komponist (født ca. 1513)
grev Mario Bevilacqua, musikk-mesen og samler av instrumenter (født 1536)


== Referanser ==


== Se også ==
Musikk i renessansen
Liste over kratere på Ganymedes

Liste over kratere på Ganymedes er en liste over de nedslagskraterene på Jupiters største måne Ganymedes, som har blitt gitt navn. De fleste kratrene er oppkalt etter skikkelser fra egyptisk, mesopotamisk mytologi og fra myter i Midtøsten. 


== Eksterne lenker ==
USGS: Ganymedes nomenklatur
Il Pompeo

Il Pompeo er en dramma per musica i 3 akter av komponisten Alessandro Scarlatti. Skrevet i 1682 da Scarlatti var 22 år gammel, er den den fjerde opera og det første dramatiske verket om et alvorlig og stort tema. Operaen benytter en italienskspråklig libretto av Nicolò Minato som tidligere hadde vært benyttet av Francesco Cavalli for hans opera Pompeo Magno fra 1666. Verket hadde urpremiere på Teatro di Palazzo Colonna i Roma 25. januar 1683.


== Roller ==


== Referanser ==
FIFA Confederations Cup 2013

FIFA Confederations Cup 2013 er en internasjonal fotballturnering som ble avholdt i Brasil fra 15. til 30. juni 2013, som opptakt til VM i fotball 2014. Dette er den niende Confederations Cup som er arrangert av FIFA. Turneringen ble vunnet av Brasil for tredje gang på rad. De beseiret regjerende verdensmester Spania 3–0 i finalen. Italia vant bronsefinalen på straffesparkkonkurranse over Uruguay.
Utvelgelsen av lag som dukker opp i Confederations Cup er basert på vinneren av den nærmeste kontinentale cupen og vinneren av VM, pluss vertsnasjonen. Ettersom Spania var både regjerende verdensmester og regjerende europamester, kom de som regjerende verdensmester, mens Italia representerte UEFA som finalist i EM-finalen. Det var den første turneringen der fire verdensmestre, Spania (som regjerende verdensmester), Italia (som representant for UEFA), Brasil (som vert) og Uruguay (som vinner av Copa América), stilte.
Dette er den første FIFA-turnering som tar i bruk mållinjeteknologi.


== Deltakerland ==
Deltakerlandene i kronologisk rekkefølge etter at de ble klare (se under) var Brasil, Spania, Japan, Mexico, Uruguay, Tahiti, Italia, Nigeria. Tahiti kvalifiserte seg gjennom å vinne Oseaniacupen i finalen mot Ny-Caledonia, som igjen slo ut storfavoritt New Zealand.


== Arenaer ==
Kampene skal spilles på seks ulike arenaer, som alle ligger i forskjellige byer:


== Gruppespill ==
De åtte lagene er delt inn i to grupper à fire lag. De to beste fra hver gruppe går videre til semifinaler, hvor hver av gruppevinnerne møter andreplassen i den andre gruppen.


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


== Utslagsrunde ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 2013 FIFA Confederations Cup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Musikkåret 1681

Musikkåret 1681 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1681.


== Hendelser ==
Arcangelo Corelli blir ansatt av kurfyrsten av Bayern.
Giovanni Legrenzi blir assisterende maestro di cappella ved Markuskirken, Venezia.
Jean-Baptiste Lully blir utnevnt til hoffsekretær til kong Ludvig XIV av Frankrike.
Antonio Stradivari lager Fleming-fiolinen.


== Klassisk musikk ==
Arcangelo Corelli – Op. 1, 12 trio sonater


== Opera ==
Domenico Freschi – Pompeo Magno in Cilicia
Jean-Baptiste Lully – Le Triomphe de l’Amour (ballett)


== Publikasjoner ==
Andreas Werckmeister – Orgel-Probe (første forekomst av stemmesystemet kjent som Werckmeister temperament)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==
Kingkey 100

Kingkey 100 (kinesisk: 京基100), tidligere Kingkey Finance Center Plaza, er en skyskraper i Shenzhen i Guangdong-provinsen i Kina. Den befinner seg i distriktet Luohu, som er byens forretningsdistrikt. Bygninga er 441,8 meter høy, og har 100 etasjer. Det totale gulvarealet er på 220 000 m². Den sto ferdig i september 2011, og inneholder kontorer og et 22-etasjes, seksstjerners hotell.


== Eksterne lenker ==
(en) KK100 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kingkey 100 hos Emporis
Kingkey 100 hos SkyskraperPage
Kingkey 100 hos The Skyscraper Center
Kingkey 100 hos The tallest building in the world
Musikkåret 1682

Musikkåret 1682 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1682.


== Hendelser ==


== Klassisk musikk ==
John Blow – Ode for New Year's Day
Georg Muffat – Armonico tributo, en samling av sonater
Robert de Visée – Livre di guittarre dédié au roy


== Opera ==
Domenico Gabrielli – Flavio Cuniberto
Jean-Baptiste Lully – Persée


== Fødsler ==
2. april – Johann Valentin Rathgeber, tysk komponist (død 1750)
16. april – Jean-Joseph Mouret, fransk komponist (død 1738)
Juli eller August – Christian Ferdinand Abel, tysk fiolinist (død 1761)
Santiago de Murcia, spansk barokkgitarist, komponist og musikkteoretiker.


== Dødsfall ==
Mars – Francis Sempill, ballademaker (født ca. 1616)


== Referanser ==
Sky Tower (andre betydninger)

Sky Tower kan vise til:

Sky Tower (Abu Dhabi), en skyskraper i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater
Sky Tower (Auckland), et tårn i Auckland på New Zealand
Musikkåret 1683

Musikkåret 1683 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1683.


== Hendelser ==
Henry Purcell blir orgelmaker og forvalter av kongens musikkinstrumenter ved Chapel Royal.


== Klassisk musikk ==
Michel-Richard Delalande – De profundis, en grand motet, uroppført i september, i Saint Denis Basilica (gravstedet for de franske monarker), for hvile for sjelen til dronning Marie-Therèse
Henry Purcell – første sett av sonater for to fioliner, bass, og basso continuo
Daniel Speer - Türkischer Vagant


== Opera ==
John Blow – Venus and Adonis
Domenico Gabrielli – Il Gige in Lidia
Leopold I av Det tysk-romerske rike – Der thöreichte Schaffer
Jean-Baptiste Lully – Phaëton
Alessandro Scarlatti – Il Pompeo


== Fødsler ==
Januar – Anthony Young, engelsk organist og komponist (død 1747)
13. januar – Christoph Graupner, tysk komponist (død 1760)
14. januar – Johann Gottfried Silbermann, tysk orgelbygger (død 1753)
17. april - Johann David Heinichen, tysk komponist og musikkteoretiker (død 1729)
25. september – Jean-Philippe Rameau, fransk komponist (død 1764)


== Dødsfall ==
Juli – Alessandro Poglietti, italiensk organist og komponist
6. september - Johann Melchior Gletle, sveitsisk organist og komponist (født 1626)
8. oktober - Philipp Friedrich Böddecker, tysk komponist og organist (født 1607)
Solomon Eccles, engelsk komponist (født 1618)
John Hingston, engelsk organist, fiolinist and komponist
Nathaniel Ingelo, engelsk forfatter og musiker (født ca. 1621)
Johann Sebastiani, tysk komponist (født 1622)
Jakob Stainer, østerriksk fiolinmaker (født ca. 1617)


== Referanser ==
Litteraturåret 1683

Litteraturåret 1683 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1683.


== Hendelser ==
John Locke flykter til Nederland, under mistanke om involvering i Rye House-komplottet.
Protestantiske Académie de Saumur undertrykkes av kong Ludvig XIV av Frankrike.
Lancelot Addison blir prost i Lichfield.
Marie-Madeleine Pioche de la Vergne, comtesse de la Fayette, blir enke.
Giftermålet til André Dacier og Anne Lefèvre.


== Nye bøker ==
Petter Dass - Den Nordske Dale-Viise
John Dryden - Plutarch (en av de første biografier på engelsk)
Alexander Oldys (?) - The London Jilt; or, the Politick Whore
John Pordage - Theologia Mystica
"Abbé du Prat" (pseudonym) - Venus in the Cloister
Dr Thomas Sydenham - Tractatus de podagra et hydrope


== Nye skuespill ==
Joshua Barnes - Landgartha, or the Amazon Queen of Denmark and Norway
John Crowne - City Politiques
John Dryden & Nathaniel Lee - The Duke of Guise
Sor Juana - Los empeños de una casa (The Trials of a Noble House)
Thomas Otway - The Atheist
Edward Ravenscroft - Dame Dobson, or the Cunning Woman


== Poesi ==
Robert Gould - Love Given O'er: Or a Satyr on the Inconstancy of Woman


== Fødsler ==
3. april - Mark Catesby, britisk naturforsker og forfatter (død 1749)
27. desember - Conyers Middleton, engelsk teolog (død 1750)
Hattori Nankaku, japansk dikter og maler (død 1759)
ca. 1683 - Henry Mill, engelsk oppfinner av skrivemaskin (død ca. 1771)


== Dødsfall ==
15. januar - Philip Warwick, engelsk politiker og forfatter (født 1609)
28. april - Daniel Casper von Lohenstein, tysk dramatiker (født 1635)
24. august - John Owen, engelsk teolog (født 1616)
20. oktober - Marie-Catherine de Villedieu, fransk romanforfatter og dramatiker (født 1640)
18. november - Innokentiy Gizel, ukrainsk historiker (født ca. 1600)
15. desember - Izaak Walton, engelsk forfatter (the Compleat Angler) (født 1593)
Liste over medlemmer av Torsvik-gruppen

Liste over medlemmer i Torsvik-gruppen
Joaquín López-Dóriga

Joaquín López-Dóriga (født 7. februar 1947 i Madrid) er en meksikansk journalist. Siden 2000 har han vært fast nyhetsanker i programmet El Noticiero con Joaquín López-Dóriga på Televisa-kanalen El Canal de las Estrellas. Han har også leda radioprogrammet Radiofórmula.


== Eksterne lenker ==
Joaquín López-Dóriga hos EsMas.com
OAIS-modellen

OAIS-modellen er et rammeverk for elektronisk arkiv (e-arkiv) som håndterer digital informasjon.
Modellen ble opprinnelig utviklet av NASA for å behandle og lagre digital informasjon. Modellens allsidighet gjør at den passer til en hvilken som helst lagring av digital informasjon.
Et OAIS-basert arkiv er strukturert i seks funksjonelle elementer:

Ingest gir funksjoner og tjenester for å kunne motta datapakker fra skaperne, samt forbereder dem for lagring og håndtering av e-arkiv
Archival Storage tilbyr tjenester og funksjoner for lagring.
Data Management leverer tjenester og funksjoner for å skape, vedlikeholde og samle beskrivende informasjon som er lagret i e-arkivet. Målet er at digital informasjon skal være tilgjengelig for noen tid.
Administrasjon leverer tjenester og funksjoner for generelt vedlikehold av e-arkivet.
Access tilbyr tjenester og funksjoner som hjelper forbrukerne å finne informasjon lagret i e-arkiv.
Preservation Planning leverer tjenester og funksjoner for å overvåke arkivets ytre miljø, og gir anbefalinger for å sikre at informasjonen i e-arkivet opprettholdes over tid.Den praktiske anvendelsen er at produsenten leverer informasjon som skal beholdes i en OAIS som en leveringspakke: Submission Information Package (SIP).
En OAIS etablerer deretter en Archival Information Package (AIP), som kan være basert på en eller flere SIP: AIP blir altså informasjonspakken som er lagret i en OAIS.
Når en forbruker ber om å få AIP fra e-arkivet vil den bli levert i form av en Dissemination Information Package (DIP). I motsetning til en AIP trenger ikke DIP-meldingen inneholde nødvendig informasjon for å gjenskape dokumentets layout.


== Eksterne lenker ==
Arkivverkets temaside om OAIS
Standard – Hvad er OAIS-modellen, og hvorfor er den vigtig? Arkivert 14. juni 2018 hos Wayback Machine.
Vitenskapsåret 1683

Vitenskapsåret 1683 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1683.


== Geografi ==
Vincenzo Coronelli fullfører en globus og en himmelglobus for Ludvig XIV.
Alain Manesson-Mallet får publisert fembindsverket «Description de l’univers» (Universets beskrivelse).


== Matematikk ==
Basert på hans oppdagelse av resultant, starter Seki Takakazu å utvikle elimineringsteori i «Kai-fukudai-no-hō» (解伏題之法,). For å uttrykke resultanten utvikler han en notasjon for determinanten.


== Teknologi ==
Sébastien Le Prestre de Vauban får publisert manualen «Le Directeur-Général des fortifications», om befestninger.


== Biologi ==
17. september – Anton van Leeuwenhoek skriver et brev til Royal Society i London der han beskriver «animalcules», den første kjente beskrivelsen av protozoa.


== Fødsler ==
28. februar - René Antoine Ferchault de Réaumur (død 1757), fransk fysiker.
12. mars − John Theophilus Desaguliers (død 1744), engelsk naturhistoriker.
23. desember - François Nicole (død 1758), fransk matematiker.


== Dødsfall ==
10. november
John Collins (født 1625), engelsk matematiker.
Robert Morison (født 1620), skotsk botaniker.


== Referanser ==
Global Economic Perspectives

Global Economic Perspectives (GEP) er en del av Norges Handelshøyskoles Studentforening (NHHS), og arbeider for engasjement for samfunnsøkonomi blant studenter ved Norges Handelshøyskole (NHH) og i Bergen. Organisasjonen er politisk uavhengig og i sin helhet studentdrevet. Gjennom debatter og konferanser søker GEP å sette fokus på viktige samfunnsspørsmål, og å skape en arena for menings- og kunnskapsutveksling. Deltakere på GEPs arrangementer er, foruten mange og engasjerte studenter, prominente personer fra politikk, akademia og næringsliv. Eksempler er tidligere utenriksminister Jonas Gahr Støre, Stortingspresident Dag Terje Andersen, Erna Solberg, Eivind Reiten, Jan Petersen, Victor Norman, Frank Aarebrot, Ole Moen, Kjetil Bjorvatn, Finn Bergesen jr., Harald Magnus Andreassen med flere.


== Referanser ==
Papyrologi

Papyrologi er studiet av alt som ble skrevet på papyrus.
Papyrus som skrivemateriale ble anvendt i Egypt, hvor det ble fremstilt, og i hele den gresk-romerske verden. I nyere tid anvendes betegnelsen mest om studiet av greske og latinske papyrer fra Egypt, siden papyrer fra andre del av den antikke verden er gått til grunne, mens de har blitt bevart i Egypts tørre klima. Det finnes likevel bevarte eksemplarer av papyrer fra Herculaneum i Italia og noen fra Syria og Israel.
Papyrologi omfatter også studiet av ostraka (beskrevne potteskår), tretavler, linnestrimler med skrift (fra mumier), og i det hele tatt alt skriftlig overlevert på forgjengelig materiale, mens innskrifter på stein og metall normalt behandles under epigrafikk.
Papyrustekster er ofte ganske ødelagte og skrevet med en vanskelig håndskrift (kursivskrift) som man må ha særlig trening i å tyde. Papyrologi-faget deles ofte opp i litterær papyrologi, som beskjeftiger seg med verker av klassiske greske og latinske forfattere overlevert på papyrus, og dokumentarisk papyrologi, som studerer alle dokumenter, brev, kontrakter, regnskaper og selvangivelser fra det gresk-romerske Egypt.
Til forskjell fra andre historiske kilder gir papyrer ofte et innblikk i alminnelige menneskers dagligliv, men de illustrerer også periodens rettshistorie, administrasjon og kronologi.I 1789 ga dansken Niels Iversen Schouw ut den første oversettelsen av et dokument skrevet på papyrus, men først i 1890-årene fikk papyrologien sin nåværende form. Det er til dato utgitt over 50 000 greske og latinske papyrer, men formodentlig finnes det like mange eksemplarer som venter på utgivelse i museer og biblioteker, og det kommer stadig nye til fra utgravninger i Egypt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trismegistos: an academic interdisciplinary portal of papyrological resources
Places and discovery of papyri
Introduction to Papyrology
Duke Databank of Documentary Papyri (DDBDP)
The University of Michigan Papyrus Collection
John D. Muccigrosso's Papyrology Homepage
Ancient Egypt papyrus collection and stories behind each scene
papyri.info
Oxyrhynchus Papyri Project
Association Internationale de Papyrologues, Links page
Arabic Papyrology Database
Updates of papyrological publications, compiled from Papy-L et al. 
Papyrological Institute Leiden University
Schwassmann–Wachmann 3

Schwassmann–Wachmann 3, også kjent som 73P/Schwassmann–Wachmann, er en periodisk komet som er i ferd med å bryte sammen. Hovedkomponenten ble oppdaget på nytt innenfor perihelpassasjen 2011 den 28. november 2010 med en tilsynelatende størrelsesklasse på 21,3.


== Referanser ==
Anders Vangen

Anders Halvorsen Vangen (født 19. januar 1960, død 19. mai 2013) var en norsk operasanger.
Vangen ble utdannet ved Statens operahøgskole og ble uteksaminert som cand.mag. i 1991.Vangen var en baryton og virket store deler av karrieren som frilans solist og stod på flere scener i Norge og utlandet, blant annet ved Den Norske Opera & Ballett. Didrik Solli-Tangen, vinner av Melodi Grand Prix 2010, var en elev av Vangen.Før en siste hjerteoperasjon skrev Vangen et brev til venner og familie hvor han blant annet skrev: «Livet var en sang, og dere var med i minst ett av versene»


== Referanser ==
Christine Keeler

Christine Keeler (født 22. februar 1942 i Uxbridge i Greater London, død 4. desember 2017 på Princess Royal university hospital nær Farnborough) var en britisk modell og stripper som var i sentrum av den såkalte Profumo-affæren  i 1963.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Keeler vokste opp i Wraysbury i Berkshire. Da hun var femten år gammel, rømte hun hjemmefra og dro til London, hvor hun jobbet som modell og som stripper på en klubb i Soho. Da hun var seksten, fødte hun et barn som døde kort tid etter fødselen. 
Hun flyttet sammen med en mann ved navn Stephen Ward, men det sies at det ikke var et kjærlighetsforhold, men snarere et forretningsforhold hvor Ward tok vare på sin egne og den attraktive Christines interesser.


=== Profumo-skandalen ===
Keeler startet i 1961 et forhold med den britiske konservative politikeren John Profumo, som var forsvarsminister i Harold Macmillan regjering. Samtidig hadde hun et forhold med Eugene Ivanov som var marineattaché ved den sovjetiske ambassaden i London.
Da forholdet ble avslørt, løy Profumo i Underhuset den 22. mars 1963, da han hevdet at det ikke hadde skjedd noe utilbørlig mellom ham og Christine Keeler. Den 5. juni samme år innrømmet John Profumo at han hadde løyet i parlamentet. Det førte til at han ble tvunget til å gå av som forsvarsminister.
Etter avgangen til John Profumo ble det nedsatt en granskingskommisjon. Den ble ledet av Alfred Denning. Rapporten ble en bestselger, men den var ikke hyggelig lesning for statsminister Harold Macmillan og hans nærmeste. Macmillan valgte å trekke seg av helsemessige årsaker, og Profumo-skandalen var den direkte foranledningen til at de konservative tapte valget året etter.


=== Livet etter skandalen ===
Keeler ble arrestert 5. september 1963, etter anklager om mened i en rettssak som ikke hadde noen sammenheng med Profumo-skandalen.  I forbindelse med denne saken var hun fengslet i ni måneder. Hennes forretningsforbindelse, Stephen Ward, begikk selvmord på rettssakens siste dag.
I 2001  utgav hun sammen med redaktøren Douglas Thompson sin selvbiografi med tittelen The Truth at Last: My Story. Og i 2012 utgav hun også sammen med Thompson boken Secrets and Lies. 


== Bibliografi ==
1985: Sex Scandals  Christine Keeler og Robert Meadley; Xanadu Publications ISBN 0-947761-03-9
1989: Scandal!  Christine Keeler; London: Xanadu Publications ISBN 0-947761-75-6
1989: The Businessperson's Guide to Intelligent Social Drinking av Richard Basini og Christine Keeler; Congdon & Weed ISBN 0-312-92070-9
1992: The Naked Spy av  Christine Keeler, Yevgeny Ivanov og Gennady Sokolov; Blake Publishing ISBN 1-85782-092-4
2001 The Truth at Last: My Story Skrevet sammen med Douglas Thompson Sidgwick & Jackson Ltd, 2001 ISBN 0-283-07291-1
2012  Secrets and Lies  Skrevet sammen med Douglas Thompson    John Blake Publishing,   ISBN 9781857827194


== Referanser ==


== Kilder ==
NRK.no: Honningfellen som fanget feil mann


== Eksterne lenker ==
(en) Christine Keeler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christine Keeler på Internet Movie Database
Ljabrudiagonalen (Oslo)

Ljabrudiagonalen er en vei i bydel Søndre Nordstrand i Oslo kommune. Veien ble anlagt i forbindelse med utbyggingen av Holmliaområdet ved starten av 1980-tallet. Veien starter fra Nedre Prinsdals vei på Hauketo og følger i starten den tidligere Holmveien fra 1925, som gikk fra Hauketo til gården Holm. Holmveiens trasé er i dag gang- og sykkelvei fram til den nyere Holmliaveien (Fjeldlundveien 1980-82), inkludert den gamle brua over Østfoldbanen. Resten av Holmveien finnes som blindvei fra Holmliaveien sør for Holmlia senter.Fra planskilt kryss med Holmliaveien, fortsetter Ljabrudiagonalen ned mellom Hallagerbakken og Hallagerjordet til Herregårdskrysset med Herregårdsveien og E18. På denne strekningen har veien ett kjørefelt nedover og to oppover, og gang- og sykkeltrafikk er forbudt. På den andre siden av E18 fortsetter veien som Ljansbrukveien.
Det var opprinnelig planlagt at Ljabrudiagonalen skulle fortsette østover fra Nedre Prinsdals vei og i tunnel fram til E6 sør for Leirskallen.


== Referanser ==
Holmliaveien (Oslo)

Holmliaveien er en vei i bydel Søndre Nordstrand i Oslo kommune. Veien ble anlagt i forbindelse med utbyggingen av Holmliaområdet ved starten av 1980-tallet. Veien erstatter den tidligere Holmveien fra 1925, som nå bare delvis finnes som gangveier mellom Sloreåsen, Skovbakken og Holmlia Senter. Den nye veien het Fjeldlundveien fra den ble anlagt i 1980, og fikk nåværende navn i 1982.
Veien går fra Ljabrudiagonalen sørover langs Østfoldbanen, og slutter i kryss med Rosenholmveien, der veien fortsetter som Nordåsveien.
Veien er skiltet som forkjørsvei (2013), som oppheves ved begge endepunktene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.