Pierre-Jean de Béranger

Pierre-Jean de Béranger (født 19. august 1780 i Paris, død 16. juli 1857 samme sted) var en profilert fransk poet og chansonnier, mest kjent for politiske sanger. På grunn av disse mistet han sin stilling og måtte i fengsel i to perioder. Han skrev selv musikk til sine sanger, og etterlot seg også en selvbiografi og et epistolarium. Han nøt stor popularitet i Frankrike i sin levetid, men havnet gradvis i mørke etter sin død.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pierre-Jean de Béranger ble født i sin bestefars hus på Rue Montorgueil i Paris, som han senere skulle beskrive som «en av de skitneste og mest ståkete gater i Paris». Han var ikke av adelsblod, til tross for bruken av de som faren hadde satt til sitt etternavn, - han hadde forsøkt å slå seg opp med navnet  Béranger de Mersix. Bakgrunnen var mer alminnelig; på en side av familien nedstammet han fra en krovert på landet, og på den annen fra en skredder. Pierre-Jean gjorde et poeng ut av sin beskjedne herkomst.


=== Forfatter ===
Pierre-Jean de Béranger forsøkte først å forsørge seg i Paris med å skrive komedier. I tjueårsalderen forfattet han et epos, Clovis, samt en idyll, La Pélerinage i fire sanger, begge i stilen til François-René de Chateaubriand. Ved denne tiden hadde han tunge stunder og levde i fattigdom. På sitt verste vurderte han å utvandre til Egypt. 
Etter hvert begynte han å skrive sanger og lyriske småsaker, og fikk da en viss suksess. I 1803 sendte han en bunt manuskripter til Lucien Bonaparte, bror av Napoléon Bonaparte, som ga ham oppmuntring og et stipendium. En tid senere fikk han også en enkel stilling ved Parisuniversitetets sekretariat. Under restaurasjonen ble hans viser populære med sine trekk av revolusjonsromantikk og Napoléonsbeundring. Monarkiet var derimot ikke begeistret.
Den første samlingen kom i 1815 og den andre kom 1821, men skaffet ham samtidig 3 måneders fengsel og bøter. Da den fjerde samlingen utkom i 1828 ble straffesatsen forhøyet til 10 000 franc i bøter og 9 måneder i fengsel. Bøtene var på denne tiden ikke lenger et problem for Béranger som var blitt en av de mest populære forfatterne i Frankrike. Ved februarrevolusjonen 1848 ble han innvalgt med et stort flertall av stemmer til den konstituerende forsamlingen til tross for at han hadde bedt seg unntatt fra et engasjement i politikken.
Hans samlede verker, Oeuvres complètes, utkom i to bind i 1857. Det samme år kom selvbiografien ut, Ma biographie. I 1860 utga han sine brev i fire bind, Correspondance.
Blant hans mest kjente sanger er:

La Sainte Alliance des peuples 
Le Vieux drapeau
Le Vieux sergent
Les Enfants de la France 
L’Orage
Le Cinq mai
Les Souvenirs du Peuple
Le Champ d’Asile
Les Adieux à la gloire
Le Dieu des bonnes gens
Le Bon Vieillard
Les Hirondelles
Les Quatre âges
Le Déluge
Le Pape musulman
I moderne litteraturvitenskap vies han liten oppmerksomhet, men mens han var på høyden av sin virksomhet i 1830-årene gikk han for å være en av de aller fremste av Frankrikes lyrikere, og ble sammenlignet med folk som Victor Hugo og Alphonse de Lamartine.
Han ble begravet på kirkegården Père Lachaise i Paris.


== Litteratur ==
Casedesus, Francis (1865): Chansons de Béranger anciennes et posthumes Garnier frères
Janin, Jules (1865): Béranger et son temps
Touchard, Jean (1968): La gloire de Béranger, (doktorarbeid)
Baudez, François (2006): Pierre-Jean de Béranger, poète national, tome 1, le dormeur du val, Yvelinédition.
Phelan, Joseph: «The British Reception of Pierre-Jean de Béranger»
Young, William. One hundred songs of Pierre-Jean de Béranger  (London: Chapman and Hall, 1847). English and French text.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stevenson, Robert Louis (1911): «Béranger, Pierre Jean de» i: Chisholm, Hugh, red: Encyclopædia Britannica 3 (11. utg.). Cambridge University Press.Sangbøker
Oeuvres complètes de P.-J. de Béranger (Paris : Perrotin, 1847). Fransk tekstBind 1. Lyrikk/sangtekster
Bind 2. Lyrikk/sangtekster
Bind 3. Melodier
Bind 4
Bind 5. Bérangers selvbiografi