jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Décima Víctima

Décima Víctima var en spansk post-punk gruppe fra Madrid, som var aktiv i perioden fra 1981 til 1984. Gruppa besto av Carlos Entrena (vokal) og José Brena (trommer), samt de to svenske diplomatsønnene Lars Mertanen (gitar, synth) og Per Mertanen (bass). Décima Víctima var en del av La Movida-bevegelsen på 1980-tallet, som var en betegnelse på den alternative kunstneriske oppblomstringa etter Francisco Francos død.
Gruppa ble starta av Lars og Per Mertanen i 1981, som sammen med en trommemaskin utgjorde instrumentalgruppa Cláusula Tenebrosa. Etter en konsert kom de i snakk med vennen Carlos Entrera, som hadde vært vokalist punkbandet Ejecutivos Agresivos. De begynte å diskutere muligheten for å få med Entrera på vokal, og han ble med i gruppa kort tid etter. Høsten 1981 tok gruppa navnet Décima Víctima (Det tiende offeret), etter en roman av Robert Sheckley.
I 1982 ble trommemaskina erstattet med den helt ferske trommeslageren José Brena, og kvartetten var komplett. Entreras distinkte melankoliske vokal, tok på denne tiden en stadig mer sentral rolle i gruppas dystre uttrykk. Gruppa starta plateselskapet GASA (Grabaciones Accidentales) sammen med bandet Esclarecidos, og Décima Víctima gikk til platestudioet for å spille inn sitt debutalbum.


== Diskografi ==
StudioalbumDécima Víctima (1982)
Un Hombre Solo (1984)EP-er og maxisinglerEl Vacío (singel, 1982)
Tan Lejos (singel, 1982)
Algo en Común (maxisingel, 1983)SinglerDetrás de la Mirada (1982)
Un lugar en el Pasado (1982)
Un Hombre Solo (1984SamlealbumResumen (1994)
Caja de recopilación (2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Décima Víctima på Discogs 
(en) Décima Víctima på MusicBrainz
Xingwen

Xingwen (kinesisk: 兴文县; pinyin: Xīngwén Xiàn) er et fylke i byprefekturet Yibin i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 423 292 innbyggere i 1999.


== Attraksjoner ==
Xingwen er blitt kjent for sin geopark, Xingwen steinskog Arkivert 9. november 2011 hos Wayback Machine., et karstlandskap.


== Administrative enheter ==
Fylket består av åtte storkommuner og syv kommuner (hvorav fem nasjonalkommuner for miaofolket):

Storkommunen Gusong 古宋镇
Storkommunen Bowangshan 僰王山镇
Storkommunen Gongle 共乐镇
Storkommunen Lianhua 莲花镇
Storkommunen Jiusicheng 九丝城镇
Storkommunen Shihai 石海镇
Storkommunen Taipung 太平镇
Storkommunen Zhoujia 周家镇Kommunen Daba for miao 大坝苗族乡
Kommunen Yuxiu for miao 玉秀苗族乡
Kommunen Yuping 玉屏乡
Kommunen Dahe for miao 大河苗族乡
Kommunen Qilin for miao 麒麟苗族乡
Kommunen Xianfeng for miao 仙峰苗族乡
Kommunen Wuxing 五星乡


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Infoside
Chuanshan

Chuanshan (kinesisk: 船山区, pinyin: Chuánshān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Suining i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 618 km² og teller ca. 670 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Infoside
Hjalmar Helgesen

Hjalmar Helgesen (født 14. januar 1906, død 19. oktober 1984) var en norsk skolemann, mest kjent som rektor på Sørmarka og mangeårig leder for landets brevskoler. Hans visjoner om brevskolen i en pamflett fra 1945 var at det var «den store nyskapinga i skolestellet i moderne tid».Helgesen ble i 1945 rektor for Sørmarka Folkehøgskole, som var en såkalt «arbeiderhøgskole», drevet av Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon med Halvard Lange som rektor frem til krigsutbruddet i 1945. Grunnet lave elevtall ble den i 1951 nedlagt til fordel for en arbeider- og fiskarhøgskole på Sandtorg. Helgesen  kåserte også i NRK radio med serien Studielederen og arbeidet hans. 
Han var formann i Brevskolerådet, som fantes 1948–92. Han ledet det frem til 1968, utnevnt av Kirkedepartementet og kunne i 1962 konkludere at brevskolene var landets største, men at bare 40 prosent av de 142 000 påbegynte, faktisk fullførte.Han var også redaktør for konversasjons-leksikonet Skattkista sammen med Nic. Stang. 
Han vokste opp på Notodden og var senere bosatt i Tønsberg.


== Premier ==
Kongens fortjenstmedalje i gull 1970


== Bibliografi ==
Hjalmar Helgesen (1945). Åndedrag. Bergen. 
Hjalmar Helgesen (1945). Skolen for alle. En ny veg i opplysningsarbeidet. Arbeidernes Opplysningskontor. 
Hjalmar Helgesen (1948). 150 års arbeiderreising i andre land. Tanum. 
Ragna Alfsøe (Helgesen) og Hjalmar Helgesen, red. (1950). Barnas sangbok for skole og hjem. Tanum. 
Hjalmar Helgesen (1951). Oslo stereotypørklubb, stiftet 2.april 1901. En kort historikk om klubbens virkegjennom femti år. Oslo. 
Hjalmar Helgesen og Nic. Stang (1951–1953). Skattkista. Tanum.  [Leksikon i fire bind]


== Referanser ==
Portland Timbers

Portland Timbers er et fotballag fra byen Portland,Oregon. De spiller i den vestlige avdelingen av USAs øverste divisjon, Major League Soccer.  Klubben ble grunnlagt i 2009 i forbindelse med utvidelsen av Major League Soccer, og deres første kamp i MLS var den 19. mars 2011 mot Colorado Rapids.


== Spillerstall ==
Sist oppdatert 12. januar 2021.


== Statistikk ==
sist oppdatert 15. januar 2021Flest kamper

Flest mål


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Portland Timbers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tom Bell

Tom Bell (født 20. september 1882 i Parkhead, Glasgow i Skottland, død 19. april 1944) var en skotsk sosialistisk politiker og unionist.
Bells far var en steinhugger som ofte var arbeidsledig og hans mor kom fra en familie av gruvearbeidere og som arbeidet hjemmet med spinning av bomull og silke. Bell ble medlem av Independent Labour Party i 1900 og i 1903 ble han medlem av det marxistiske sosialdemokratiske føderasjonen i Storbritannia. Få måneder senere ble Bell medlem av Glasgow Socialist Society, som snart ble omdøpt til det sosialistiske Arbeiderparti (SLP). Bell ble en ledende skikkelse innenfor SLP, men han ble utvist fra dette partiet i 1907. Bell blir best husket som en av grunnleggerne av både det sosialistiske Arbeiderpartiet og Communist Party of Great Britain og han satt som redaktør for det kommunistiske nyhetsbrevet. Bell ble valgt som representant fra det britiske kommunistpartiet til å sitte i Kominterns Executive Committee.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Thom Bell hos marxist.org
Agnete Sophie Budde

Agnete Sophie Budde (født 10. august 1660, død 6. september 1678) var en dansk adelsdame som ble dømt som morderske.
Hun var datter av Joachim Budde og Agnete v. Hargen (fra Øsel). I en alder av 17 år ble hun selskapsdame hos Birgitte Skeel som var enke etter grev Christoffer Parsberg. I denne stillingen ble hun tilskyndet av fru Regitze Grubbe (enke etter Hans Ulrik Gyldenløve), som av forskjellige grunner hatet grevinne Parsberg, til å forgifte denne med rottekrutt (arsenikk). Forsøket mislykkedes dog, men Budde ble arrestert og satt i Blåtårn. 
Det ble nedsatt en undersøkelseskommisjon hvor også fru Grubbe ble inndratt. Kommisjonen fradømte Budde livet, og dommen ble siden bekreftet av Højesteret. 
Agnete Sophie Budde ble henrettet på Slotspladsen i København den 6. september 1678, og liket ble begravet på kirkegården ved Holmens kirke. Regitze Grubbe ble dømt til livsvarig forvisning på Bornholm.          


== Eksterne lenker ==
Dansk biografisk Lexikon om Agnete Sophie Budde
Dansk biografisk Lexikon om Regitse Grubbe
Brevskole

Brevskole er skole der lærer og elev driver fjernundervisning via brev. Et annet ord for det samme Korrespondansekurs. 
Slike kurs ble vanligvis gjennomført ved at man melder seg inn til en korrespondanseskole. Skolen var spesialisert på å utarbeide kursbrev som ble sendt ut når en hadde besvart oppgavene gitt i det foregående. Dette til forskjell fra brevkurs, der en bare fikk brever uten å skulle sende inn svar. I begge tilfeller var der øvelser eller andre fordypninger anbefalt. Til mange kurs ble elevprestasjonene vurdert og kommentert av navngitte eksperter innen fagområdet kurset dreide seg om.
Ernst G. Mortensen startet en skole i 1914, som ble hetende Norsk Korrespondanseskole. Det såkalte Brevskolerådet var aktivt fra 1948 til 1992.  I 1959 startet det som i dag heter NKI Nettstudier, og i 1968 stiftet man Norsk Brevskoleforbund.
Virksomheten er nå nesten helt vridd over på fjernundervisning, der Internett sørger for korrespondansen.
Flere av skolene har beholdt navnet. Kjente skoler er Norsk Korrespondanseskole (nå NKS Nettstudier), Norsk Korrespondanseinstitutt (nå NKI Nettstudier) og Folkets Brevskole (FB).
Etter man fikk frimerkene rundt 1850 kunne man begynne på ordentlig med brevskoler.
Mariaberget

Mariaberget ligger nordvest på Södermalm i Stockholm.


== Navnet ==
Navnet kommer fra Maria Magdalena församling. Høyden på den nordlige delen av Södermalm har vært bebodd siden 1300-tallet, kanskje allerede da Stockholm ble grunnlagt på 1200-tallet. Opprinnelig omfattet forsamlingen hele Södermalm. Katarina församling kom til på 1600-tallet, Sofia församling på begynnelsen av 1900-tallet og Högalids församling i midten av 1920-årene.
I byplaner fra 1880-tallet ble mange vanskelig tilgjengelige og ubebygde bergområder reservert som parker, og ved navnerevisjonen i 1885 fikk områdene Kattfoten og Bössan navnet «Mariaberget». I dag betegnes hele området nord for Hornsgatan mellom Torkel Knutssonsgatan og Pustegränd som Mariaberget.


== Mennesker ==
I området har det bodd og virket mange kjente svenske kunstnere og forfattere. Et eksempel er visedikteren Carl Michael Bellman som ble født i Bellmansgatan nr. 24 i daværende Björngårdsbrunnsgatan. I Bastugatan bodde fra 1892 til sin død i 1915 kunstneren Eugène Jansson, som på denne tiden malte flere bilder av Mariaberget og byen på andre siden av Riddarfjärden. På hjørnet Bastugatan / Bellmansgatan ligger det røde Laurinska huset med et rundt hjørnetårn. Huset ble bygd 1891-92 etter arkitekt Valfrid Karlsons tegninger og fikk sitt navn etter kunsthistorikeren Carl Gustaf Laurin. Tårnrommet i Bellmansgatan nr. 8 ble bygd som atelier til maleren Gottfrid Kallstenius, og lenger nede i samme gate bodde maleren Nils Kreuger. Ivar Lo Johansson bodde i Bastugatan.


== Moderniseringen på 1970-tallet ==
Fram til 1960-tallet forfalt området kraftig, og det forelå planer om å sanere store deler av bebyggelsen. Planene møtte motstand, og i 1965 utførte Stadsbyggnadskontoret og Stockholms stadsmuseum en inventering av området. Man fant spor av en unik steinhusbebyggelse fra 1700-tallet av særlig stor kulturhistorisk og arkitektonisk interesse, og dette førte til at man i 1969 utarbeidet et restaureringsforslag av den østlige delen av Mariaberget. De forfalte husene ble varsomt tatt ned på 1970-tallet, og Mariaberget ble raskt et meget populært boligområde.


== Bilder ==
Mariabergets miljø før og nå. Den gang falleferdige hus og umoderne kjøkken, i dag et ettertraktet boligområde av høy kvalitet.

		
		
		


== Litteratur ==
Stockholms gatunamn, Liber 1986
Mariaberget östra, programutredning, Stadskollegiets memorial 1969


== Eksterne lenker ==
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Mariaberget
Mennesker på Mariaberget
Kingsley Amis

Kingsley Amis (født 16. april 1922 i Clapham, død 22. oktober 1995 i London) var en britisk forfatter, poet, kritiker og lærer. Han skrev mer enn 20 romaner, seks bind med poesi, en selvbiografisk bok, flere noveller, manus for radio og fjernsyn, sammen med andre tekster innenfor sosiale emner og litteratur. I henhold til hans biograf, Zachary Leader, var Amis «den flotteste vittige romanforfatteren i England på den andre halvparten av 1900-tallet.»I 2008 rangerte avisen The Times ham som den niende på listen over de femti beste britiske forfattere siden 1945. I 1946 ble Amis medlem av det britiske kommunistpartiet. Amis ble tildelt utmerkelsen Order of the British Empire for sine mange litterære arbeider.Han var far til den engelske romanforfatteren Martin Amis.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kingsley Amis ble utdannet ved City of London School og i april 1941 begynte han ved University of Oxford, hvor han studerte engelsk språk. Etter bare ett års studier, i juli 1942, ble Amis innkalt til militærtjeneste. Etter å ha tjenestegjort i Royal Corps of Signals under den andre verdenskrig, returnerte Amis til University of Oxford i oktober 1945 for å studere videre til sin akademiske grad. 
I 1946 møtte Amis sin framtidige ektefelle Hilary Bardwell og de giftet seg i 1948 kort tid etter at hun ble gravid med deres første barn, Philip.


=== Karriere ===
Amis ble utnevnt til lektor i engelsk ved Universitetet i Wales Swansea, en posisjon han holdt fra 1949 til 1961. Hans andre sønn Martin ble født i august 1949 og Sally ble født i januar 1954. Kun få dager etter datteren Sallys fødsel ble Amis sin første roman Lucky Jim utgitt med stor suksess. Romanen ble etter hvert oversatt til tjue andre språk, inkludert tsjekkisk, hebraisk, serbokroatisk og kroatisk. Denne romanen ble tildelt utmerkelsen Somerset Maugham Award for skjønnlitterære verker.
I 1963 hadde Amis et kjærlighetsforhold med Elizabeth Jane Howard som også var forfatter. Amis og hans kone Hilary ble separert i august, han dro for å leve sammen med Elizabeth Howard. Amis skilte seg fra Hilary i 1965, og giftet seg deretter med Howard senere samme år.
Amis ble adlet av den britiske dronningen i 1990. 
I august 1995 falt han om og legene mistenkte et hjerneslag. Hans medisinske tilstand ble forverret og han ble innlagt på sykehus på nytt, og han døde den 22. oktober 1995 mens han var innlagt på St Pancras Hospital i London. Hans kropp ble kremert og asken hans blir oppbevart på Golders Green Krematorium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kingsley Amis på Internet Movie Database 
(en) Kingsley Amis hos The Movie Database 
(en) Kingsley Amis på Discogs 
(en) Kingsley Amis på MusicBrainz 
(en) Kingsley Amis hos The Peerage 
(en) Guardian Books forfatterside med profil og lenker til andre aartikler.
(en) Michael Barber (Vinter 1975): «Kingsley Amis, The Art of Fiction No. 59» i: The Paris Review.
Alan Thornett

Alan Thornett (født 15. juni 1937) er en britisk trotskist. Thornett sluttet seg til det politiske partiet Communist Party of Great Britain før han var med på å danne Workers Socialist League (WSL) der han også satt som leder i en periode. Thornett er forfatter av selvbiografien From Militancy to Marxism, Inside Cowley som går over tre bind.
Eleonore Tscherning

Eleonore Tscherning (født 4. juli 1817 i Helsingør, død 3. juli 1890 i København) var en dansk maler. Hun var gift med  politikeren Anton Frederik Tscherning og ble mor til fem barn, blant dem malerne Anthonie Christensen og Sara Ulrik.
Tscherning hadde fått tegneundervisning helt fra hun var barn. I voksen alder lærte hun ved å kopiere andre; blant annet J.Th. Lundbye, Thorald Læssøe og P.C. Skovgaard som hun hadde nære vennskapsforbindelser med. Hun fikk også undervisning ved en tegne-og maleskole som ble drevet av kusinen, Christine Løvmand.
Tscherning stilte ut på Charlottenborg Forårsudstilling første gang i 1842 og da anonymt. Senere stilte hun ut i eget navn. I perioden 1868–1884 arbeidet hun som dekorasjonsmaler ved P. Ipsens Terracottafabrikker. Hun utdannet også selv elever. 
Etter ektefellens død ga hun ut en bok med ektefellens etterlatte papirer med kommentarer.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eleonore Tscherning i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
(da) Eleonore Tscherning på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Eleonora Tscherning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anthonie Christensen

Anthonie Eleonore Christensen (kalt Anthonore; født 5. juli 1849, død 27. august 1926) var en dansk blomstermaler, datter av politikeren Anton Frederik Tscherning og hans ektefelle Eleonore og søster av Sara Ulrik.
Hun giftet seg i 1871 gift med dr.phil. Chr. Axel Richard Christensen, men han døde etter fem års ekteskap.
Christensen fikk undervisning av sin mor og senere av Emma Thomsen og Otto Diderich Ottesen.
Christensen var i sin samtid en av de mest etterspurte og produktive malerne og hun ble tidlig kjøpt opp av museer. Hun underviste i flere år og stilte ut både i Danmark og i utlandet.
Hun mottok De neuhausenske priser i 1887 for «Et Kurvelaag med afskaarne Roser».
Hun er begravet på Holmens kirkegård.


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Anthonie Christensen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Anthonore Christensen på Gravsted.dk


== Eksterne lenker ==
(en) Anthonore Christensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
James Litterick

James Litterick (født 15. juli 1901 i Glasgow, Skottland) var det første medlemmet av kommunistpartiet i Canada som ble valgt inn som medlem av parlamentet i provinsen Manitoba.Litterick fikk sin utdannelse i Clydebrooke og Glasgow før han ble medlem av det britiske sosialistpartiet i en alder av seksten år. Hans far var også en livslang sosialist. Litterick ble fengslet for hans rolle i opptøyene i Clydebank i 1920, og han ble medlem av det nylig grunnlagte Communist Party of Great Britain senere dette året. Litterick flyttet til Canada i 1925, i utgangspunktet for å arbeide som gruvearbeider i Alberta og Britisk Columbia. Litterick flyttet til Montréal i 1930.
Da den daværende kommunistpartiets leder Tim Buck ble arrestert i 1931, flyttet Litterick til Toronto for å ta over noen av hans arbeidsoppgaver. Litterick ble valgt til sekretær for kommunistpartiet i provinsen Manitoba og han ble valgt inn i Manitobas lovgivende forsamling under det provinsielle valget i 1936. Dette var en periode med økt popularitet for det canadiske kommunistpartiet. Litterick ble utvist fra parlamentet i Manitoba i 1940, etter at det kanadiske kommunistpartiet ble erklært som en ulovlig organisasjon. 
Littericks liv og eventuelle død etter 1942 er et mysterium. Han opptrer på et fotografi over Canadas partiledere som åpenbart er tatt i 1942, men etter denne tiden er det ingen sikre rapporter om hans aktiviteter etter han gikk dekning.


== Referanser ==
Emilius Ditlev Bærentzen

Emilius Ditlev Bærentzen (eller Emil Bærentzen) (født 30. oktober 1799 i København, død 14. februar 1868 samme sted) var apoteker og jurist, senere portrettmaler og litograf, stifter av Em. Bærentzen & Co..

Bærentzen gikk i apotekerlære fra 1813 og reiste et par år senere til Christiansted på St. Croix hvor han fikk en stilling  i et av regjeringskontorene. Etter fem års opphold i Dansk Vestindia kom han tilbake til København og tok juridisk embedseksamen.

I 1821 begynte han å studere ved Kunstakademiet, hvor han i 1826 vant han den  lille sølvmedaljen og året etter den store. Han var i tillegg privatelev hos C.W. Eckersberg. 
Mens han var elev ved akademiet malte han en rekke portretter og borgerlige familiebilder, sistnevnte kom senere til å bli forbilder for Wilhelm Bendz, Martinus Rørbye og Wilhelm Marstrand.Etter at studiene var over fikk han ved hjelp av tilskudd fra Fonden ad usus publicos mulighet til å reise til utlandet for videreutdanning. Under oppholdet i Paris tilegnet han seg den nye litografiske teknikken som senere førte til at han kunne starte Em. Bærentzen & Co. sammen med fabrikanten Henrik Leonhard Danchell. Som leder av firmaet fikk Bærentzen stor betydning for utviklingen av litografiet i Danmark.
Bærentzen er begravet på Holmens kirkegård.


== Referanser ==
Ziliujing

Ziliujing (kinesisk: 自流井区, pinyin: Zìliújǐng Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Zigong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 154 km² og teller 330.000 innbyggere. Det er sentrum og sete for lokalregjeringen for Zigong.
Arne Sunde (arkitekt)

Arne Sunde (født 25. april 1942 i Oslo) er en norsk sivilarkitekt som arbeider i Spor Arkitekter AS, der han også er medeier.
Sunde er utdannet ved Arkitektavdelingen ved Norges tekniske høgskole (NTH) i Trondheim i 1965. Han hadde arkitektpraksis i Oslo, avbrutt av virke som lærer ved Institutt for by- og regionplanlegging ved NTH (1969–70) og Plan 1 på Arkitekthøgskolen i Oslo (1971). Sunde hadde praksis i Selvaagbygg og Platou arkitekter (1975–85), og var medstifter av Spor Arkitekter og daglig leder fram til 2009. Han var leder av styret i Norges Praktiserende Arkitekter, nå Arkitektbedriftene i Norge (1996–98), medlem av landsstyret i Norske arkitekters landsforbund (1996–98) og medlem av styret i Oslo arkitektforening (1993–94). 
Sunde var på vinnerlaget i Statsbyggs arkitektkonkurranse om utvikling av det gamle Rikshospitalet i Oslo (1991), ansvar for byplanprosjektet, mottok Oslo Bys Arkitekturpris (2005) og Byggeskikkprisen (2007) for Pilestredet park.
Han var medstifter av Strindens Promenade Orchester ved Studentersamfundet i Trondhjem i 1963 og første formann, foruten formann i Bestum Skoles Musikkorps (1981–84) og medstifter av Bestum Stasmusikk (1987).


== Litteratur ==
Nils Petter Gleditsch (red.) Et korps etter innfallsmetoden: Bestum Skoles Musikkorps 50 år, 1937-87. Oslo: Bestum Skoles Musikkorps, 1987.
Carl Bille

Carl Ludvig Bille (født 20. februar 1815 i København, død 14. november 1898 samme sted) var en dansk maler. 
Bille gikk først i seilmakerlære og livnærte seg i mange år som sjømann selv om han hadde et ønske om å bli marinemaler. På midten av 1850-tallet sluttet han å seile og gikk inn for å leve som kunstner. Han stilte ut første gang i 1854 og kort tid etter begynte han å motta undervisning av marinemaleren Carl Dahl. 
Han er representert på en del museer i Danmark, blant annet på Statens Museum for Kunst med «Et dampskib i storm på Atlanterhavet» fra 1863.
Bille er begravet på Holmens kirkegård.


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Carl Bille på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Bille i Dansk biografisk leksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Bille – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gandino

Gandino er en kommune i provinsen Bergamo i regionen Lombardia i Italia. Kommunen har 5517 innbyggere (2013).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gandino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gandino – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Henrik Ruse

Henrik Ruse (eller Rüse, senere baron Henrik Rusensteen) (født 9. april 1624, død 22. februar 1679) var en nederlandsk festningsingeniør som utførte arbeider i flere europeiske land, også i Danmark og Norge.
Ruse sto blant annet bak en utvidelse og ombygging av Kastellet i København. 
Han var en av de første Danebrogsriddere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Dansk biografisk leksikon
Om Kastellet hos Vejpark/København kommunearkivert utgave
(da) Henrik Ruse på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Porfyrin

Porfyriner er en gruppe heterosykliske, organsiske substanser som forekommer i naturen. Den best kjente porfyrinen er hem som er kofaktoren til proteinet hemoglobin og pigmentet i røde blodceller. Porfyrin er en sammensetning av fire pyrrolringer (tetrapyrrol) bundet sammen gjennom methenbroer (=CH-). Navnet porfyrin kommer av det greske ordet for purpur.


== Eksterne lenker ==
 (en) Porphyrins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
George Alfred Barnard

George Alfred Barnard (født 23. september 1915 i Walthamstow, London, død 9. august 2002) var en britisk statistiker særlig kjent for mange arbeider om statistikk og kvalitetskontroll. 
Etter videregående skole fikk han et stipend til St John's College (Cambridge) for å studere matematikk. I 1937 dro han til Princeton University for å ta en doktorgrad der. Ved utbruddet av andre verdenskrig var Barnard på ferie i Storbritannia og han dro aldri tilbake til Princeton University for å fullføre sine akademiske studier. 
I 1940 ble han ansatt i et ingeniørfirma som matematisk rådgiver og fra 1942 jobbet han i Ministry of Supply. På slutten av den andre verdenskrig begynte Barnard ved Imperial College London som foreleser . Han ble professor i matematisk statistikk i 1954. I 1966 begynte han ved det nyopprettede University of Essex, hvor var til han ble pensjonist i 1975. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Minneord i Journal of the Royal Statistical Society. Series D (The Statistician) Vol. 52, No. 2 (2003), pp. 231-233