jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mouvement de libération du Congo

Mouvement de libération du Congo (MLC) er et politisk parti i Den demokratiske republikken Kongo. Den var tidligere en opprørsgruppe som kjempet i den andre krigen i Kongo i august 1998. Organisasjonen tok etter hvert del i en overgangsregjering og ble opposisjonsparti. Ved valget til Senatet den 19. januar 2007 vant partiet 14 av de 108 setene. Partiet fikk 64 av 500 seter i parlamentet ved valget i 2006.Under krigen ble MLC støttet av regjeringen i Uganda og de kontrollerte mye av de nordlige områdene i landet, særlig i provinsen Équateur. Denne provinsen ble ledet av tidligere forretningsmann Jean-Pierre Bemba, som ble gitt posisjonen som visepresident etter fredsavtalen i 2002. Byen Gbadolite i det nordlige Kongo blir brukt som hovedkvarteret til MLC. MLC var det primære instrumentet for Uganda under den andre krigen. Thierry Betu var rådgiveren til Jean Pieerre Bemba og en av de ledende personene i den kongolesiske frigjøringsbevegelsenmedlem, MLC, fram til han måtte flykte til Norge i 2007 med familien sin.


== Referanser ==
Frode Halse

Frode Halse (født 1954) er en norsk anestesisykepleier og paragliderpilot. Han begynte med paragliding i 1990. Kallenavnet «Nimbus» har han fått etter flere farlige sky-episoder.


== Meritter ==
1993 - første som landet med PG på Galdhøpiggen.
1995 - brøt 100 km-grensen (105 km) med PG i Norge.
1998 og 2000 -  vinner av Distanseligaen.
2000, 2001 og 2002 - Vinner av Milslukern (fridistansekonkurranse)
2002 - første med PG ned Romsdalen.
2003 - vinner av Fridistanseligaen.
2004 - første med PG over Sognefjellet.
2004 - brøt 150 km-grensen (153,6 km) med PG i Norge.
2006 - ble den første med et snitt på over 100 km pr tur på Adelskalenderen PG.
2006 - var meget nær døden da han ble sugd opp i ei tordensky.
2016 - gir ut boka SKYSUG - en paragliderpilots bekjennelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hans videoer
Rassemblement Démocratique pour le Rwanda

Rassemblement Démocratique pour le Rwanda (RDR), også kjent under navnet Rassemblement pour la Démocratique retur er et uregistrert politisk parti i Rwanda. Et av deres uttalte mål er å etablere en demokratisk og fri rwandisk republikk. 
RDR ble etablert den 3. april 1995 av en gruppe rwandiske flyktninger i Mugunga, Øst-regionen i det daværende Zaire, nå Den demokratiske republikken Kongo. 
Opprettelsen av RDR var en reaksjon etter utfallet av den rwandiske borgerkrigen og den resulterende flyktningkrisen i denne regionen. I august 1994, hadde over to millioner rwandiske flyktninger flyktet til nabolandene noe som skapte en ekstrem humanitær krise. Inne i Rwanda, sto den internt fordrevne befolkningen i fare for en omfattende hungersnød. I flyktningleirene, var en hutu ekstremistisk gruppe ansvarlig for folkemord på tutsier blant sivile flyktninger, noe som gjør det humanitære hjelpearbeidet betraktelig mer komplekst. 
RDR sitt hovedoppdrag har mange ganger uttalt de epresenterer interessen til de sivile flyktningene og forhandle tilbake til deres hjemland i fred og verdighet. Det langsiktige målet med RDR var helst fra begynnelsen å etablere et ekte og stabilt demokrati i Rwanda for å bryte den flere tiår gamle syklusen av vold mellom hutu ekstremister og tutsi-ekstremister, en syklus der de fleste ofrene var uskyldige sivile på begge sider.
KV10

Gravkammeret KV10 som befinner seg i Kongenes dal nær dagens egyptiske by Luxor, ble hugget ut og dekorert for begravelsen av faraoen Amenmesse fra det 19. dynastiet i oldtidens Egypt. Men det er ikke noe bevis for at han faktisk ble begravd her. Seinere ble utsmykningen erstattet med scener for Takhat og Baktwerel, to kvinner av kongelig slekt fra det seine 20. dynastiet.
Det ble besøkt av Richard Pococke, Jean-François Champollion og Karl Richard Lepsius, og kortfattet studert av Edward R. Ayrton før det ble ordentlig undersøkt av et team fra University of Memphis fra USA under ledelse av Otto Schaden i 1992.


== Litteratur ==
Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London.
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV10 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
KV-10 – Amenmesses gravkammer prosjekt
Rødøymannen

Rødøymannen er en figur i et større helleristningsfelt på Tro på øya Rødøy i Alstahaug kommune i Nordland. Ristningen ble oppdaget av Gutorm Gjessing i 1933. Figuren er regnet som et av de første portrettene av en skiløper i Norge, og er datert til yngre steinalder omkring 2000 f.Kr. Den inngår som en del av et større, sørvestvendt helleristningsfelt (Rødøy 1), som også viser en annen, ufullstendig ristning av en person på ski, to nisefigurer, tre elgfigurer, en sel og to båter. De fleste av ristningene er skadet av hærverk, men etter god skjøtsel de siste årene kan figurene nå sees tydeligere. To adskilte steinalderboplasser ligger nær helleristningsfeltet, men det er ikke kjent hvorvidt disse kan knyttes til lokaliteten.


== Bruk under vinter-OL i 1952 og 1994, samt Ski-VM 1966 ==
Under Vinter-OL 1952 i Oslo ble Rødøymannen brukt som emblem, etter forslag av Kjell Aukrust som tegnet utkastet «Helleristning og Rådhus». Til Ski-VM 1966 i Oslo ble det utgitt en serie på fire frimerker i ståltrykk. 40-øres verdien var en tegning av Rødøymannen, der denne portosatsen var beregnet på trykksaker inntil 100g.
Figuren ble likeledes brukt under Vinter-OL 1994 på Lillehammer, som inspirasjon til de ulike piktogrammene som skulle illustrere de enkelte øvelsene. I forbindelse med lekene 1994 ble det preget jubileumsmynter i gull og sølv i perioden 1991-1993, og Rødøymannen var motivet på den første gullmynten, en 1500 Krone som ble preget i 1991. Dette var også den første norske gullmynten siden 1910, og den eneste som ble preget under kong Olav V.


== Se også ==
Rødøy 1
Rødøy 2
Bølamannen


== Eksterne lenker ==
«Rødøymannen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Märket

Märket med Märket fyr (finsk: Märketin majakka) er et  skjær i Södra kvarken som siden freden i Fredrikshamn i 1809 definerer grensen mellom Sverige og Finland. Fyret ble avbemannet mot slutten av 1976.
Finlands fyrsällskap leide fyret i 2007 og begynte å restaurere det. Besøkende tilbys omvisning i fyret.


== Geografi ==

Märket ligger nord for Ålands hav og vest for Åland. Skjæret, som er cirka tre hektar stort, er delt mellom Finland og Sverige i to halvdeler med omtrent likt areal. 
Det finske territoriet på Märket tilhører Hammarlands kommun. Den svenske delen ligger på grensen mellom Norrtälje kommun og Östhammars kommun, i Stockholms respektive Uppsala län.
I Södra Kvarken går innløpet til Bottenhavet mellom Märkets fyr og fyret Understen 6,5 nautiske mil vest-sydvest derfra. Avstanden mellom Märket og det ålandske Signilskär i sydøst er 7,5 nautiske mil.


== Historie ==
Märket fyr ble bygget på russisk initiativ i 1885, men lå frem til 1980-tallet på svensk territorium. Fyrtårnet har aldri blitt administrert fra Sverige eller blitt oppfattet som svensk. Den nye grensedragningen som ble ratifisert i 1985 innebar at fyrtårnet og området i dets umiddelbare nærhet ble finsk territorium og et tilsvarende område av den finske delen av skjæret ble svensk. Man ville ikke endre landenes areal eller kystlinje (av hensyn til fiskeriressurser), så grensedragningen ble noe omstendelig.Det har aldri vært passkontroll eller annen form for grensekontroll på Märket. Fritidsbåter som kommer fra andre land kan være nødt til å anmelde seg i en havn (altså ikke Märket) i henhold til vanlige regler. Betydningen av grensen har variert med årene, men i dag har grensen mindre viktighet, ettersom både både Sverige og Finland er med i EU og dessuten er med i Schengenavtalen.


== Radioamatører ==
Märket er for radioamatører en egen DXCC-enhet (land). Märket eies av den finske staten, men Åland, som er en DXCC-enhet, ligger mellom, derfor regnes den finske siden av øya som et  separat land. Market reef ble godkjent som en egen DXCC-enhet på slutten av i 1960-tallet. Formelt benyttes prefiks OH0 for hele Åland inklusive den østre delen av Märket, men man kan, mot avgift, få en tillatelse til å benytte prefiks OJ0. En av fyrbøterne på øya ble radioamatør i forbindelse med den første DX-ekspedisjonen i 1969. Den svenske siden av øya ble aktivert et par ganger med signalet SI8MI, som forvaltes av Täby Sändareamatörer, TSA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Märket – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Märket fra Pauli Kruhse Urkunder till Finlands historia
Märket – en märklig ø Intressanta informationer øver Märket med deras flora.
Finlands fyrsällskap – Rädda Märket med formål å redde fyret fra å forfalle. Også moderne "fyrbøteres dagbok (på engelsk).
Bohuslän Big Band

Bohuslän Big Band er et helprofesjonelt storband fra Göteborg i Sverige. 
Bandet var i starten et militært orkester. Under navnet Big Sound tok bandet utfordringen fra de store amerikanske orkestre som turnerete rundt i Europa. Noen av musikere, arrangører og komponister som har besøkt bandet i løpet av årene kan nevnes Bob Mintzer, Lew Soloff, Viktoria Tolstoy, Jojje Wadenius, Kenny Wheeler, Bengt-Arne Wallin, Maria Schneider og Avishai Cohen. Som den første svenske storbandet kom Bohuslän Big Band på en tur til Japan og Kina i 2001, og returnerte  til Japan i 2003 og 2008. Andre turer har gått til England, Skottland, Danmark, Tyskland, Egypt, og til Washington D.C. for konserter på House of Sweden og Kennedy Center. I 2007 tok bandet et steg fremover med det nære samarbeidet med Nils Landgren som kunstnerisk leder.


== Diskografi ==
Porgy & Bess
Letter to Billie
Swallow songs
Fyra kungar & en dam
Temenos
Magic night
BBB plays Zappa
Ramel, Ramel, Ramel
Faces
One poem, one painting
The blue pearl
A perfect match
Pegasos
West wind


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Bohuslän Big Band på Discogs 
(en) Bohuslän Big Band på MusicBrainz 
(en) Bohuslän Big Band på Songkick 
(sv) Vara Konserthus
KV46

KV46 i Kongenes dal i Egypt er gravkammeret til Yuya og hans hustru Tjuyu, foreldrene til dronning Tiye, hustru til Amenhotep III, og kong Ay, og besteforeldre til Nefertiti. Den ble oppdaget i februar 1905 av James E. Quibell. Quibell var støttet finansielt av Theodore M. Davis, som offentliggjorde en beskrivelse av utgravningen i 1907.
Inntil oppdagelsen av Tutankhamons gravkammer i 1922, var dette den dette den mest verdifulle og best bevarte gravkammeret som var funnet i dalen, og den første som ble funnet med viktige artefakter in situ bortsett fra gravstedet til Kha eller TT8 som snarere var gravstedet til en egyptisk adelsmann. Gravkammeret KV46 befinner seg i en liten forgreining av hoveddalen mellom de to seinere oppførte gravstedene til Det nye rike i Egypt og inneholder de nesten helt intakte sarkofagene til Yuya og Tjuyu. Den hadde blitt ranet i oldtiden (sannsynligvis da andre gravsteder ble bygget på et seinere tidspunkt) for de mest verdifulle juvelene, men de som plyndret hadde ikke klart å fjerne begravelsesmaskene til Yuya og Tjuyu.


== Litteratur ==
Davis, Theodore M. The Tomb of Iouiya and Touiyou. London: Duckworth Press, 2000. ISBN 0-7156-2963-8


== Eksterne lenker ==
(en) KV46 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Theben kartprosjekt: KV46 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Sisygambis

Sisygambis var moren til den persiske storkongen Dareios III av Persia. 
Etter at Aleksander den store overvant Dareios armé ved slaget ved Issos (ca. 333 f.Kr.), ble dronningmoren, Dareios kone Stateira og deres barn etterlatt mens Dareios selv flyktet. Aleksander viste stor velvilje overfor dronningmoren og resten av familien, og beordret at de skulle bli behandlet med stor respekt. Da Sisygambis fikk høre om Aleksanders død i 353 e.Kr. skal hun angivelig ha tatt farvel med familie og venner og satt seg med ansiktet mot en vegg og sultet seg til døde.


== Litteratur ==
Foreman, Laura: Eposet om den store krigerkongen Aleksander den store, USA 2004, ISBN 82-302-0247-8
Liljegren, Bengt: Aleksander den store, Oslo 2010, ISBN 978-82-02-33211-2
Acasis

Acasis er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). To arter finnes også i Norge.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae), – 685 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter).
slekten Acasis Duponschel, 1845
Acasis appensata (Eversmann, 1842)
Acasis viretata (Hübner, 1799)
Acasis viridata (Packard, 1873)


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Acasis i Encyclopedia of Life 
(en) Acasis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Acasis hos Artsdatabanken 
(sv) Acasis hos Dyntaxa 
(en) Acasis hos Fauna Europaea 
(en) Acasis hos ITIS 
(en) Acasis hos NCBI 
(en) Kategori:Acasis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acasis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Acasis – funet.fi
Loir-et-Cher

Loir-et-Cher er et fransk departement i regionen Centre-Val de Loire. Hovedbyen er Blois.
Det er tre arrondissementer, 15 kantoner og 291 kommuner i Loir-et-Cher.


== Se også ==
Kommuner i departementet Loir-et-Cher


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Loir-et-Cher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Loir-et-Cher – galleri av bilder, video eller lyd på Commons  (fr)
Signilskär

Signilskär er en holme som tilhører Hammarlands kommun som sammen med Enskär, Hamnskär samt Norra og Södra Västerskär utgjør Ålands vestlige utpost mot Sverige (bortsett fra Märket).


== Referanser ==


== Se også ==
Eckerö post- och tullhus
Postrodden
Postvägen


== Eksterne lenker ==
Fotografier fra Signilskär tatt i 2003
Aintree

Aintree  er en landsby og et verdslig sogn i det administrative distriktet i Merseyside. Den ligger mellom Walton og Maghull ved veien A59, rundt 9 km nord for Liverpool sentrum i nordvestlige England. I henhold til folketellingen i 2011 er det 6 689 innbyggere i landsbyen.Byen er best kjent for hesteveddeløpsbanen Aintree Racecourse, som siden 1800-tallet har arrangert hesteløpet Grand National. På 1950- og 1960-tallet var det også en fem kilometer lang motorsportbane på stedet, som brukte de samme tribunene som hesteløpet. En forkortet utgave av banen blir framdeles brukt til forskjellige arrangementer, men billøp ble det slutt med i 1982. Leeds and Liverpool Canal går gjennom byen.


== Stedsnavnet ==
Byen var historisk en del av Lancashire, og navnet Aintree, som antas å være av angelsaksisk opprinnelse, med betydningen «ett tre» eller «tre som står alene». Navnet er første gang dokumentert i 1226, også som Ayntre i 1292, den vanlige stavingen i middelalderen. Stavingen Eyntre opptrer også, og på 1500-tallet Ayntree og Ayntrie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aintree – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Aintree Village Parish Council
Aintree Village Parish Council Local History
St. Giles Parish Church
Aintree Racecourse
Alexander Rogers

Alexander Elliott Rogers (født 14. april 1867, død 19. februar 1934) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908.
Rogers vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andre tredje i den individuelle skytekonkurransen løpende hjort enkeltskudd bak Oscar Swahn fra Sverige og Thomas Ranken fra Storbritannia.


== OL-medaljer ==
 1908  London - Bronse i skyting, løpende hjort enkeltskudd  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Rogers – Olympedia 
(en) Alexander Rogers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alexander Rogers – databaseOlympics.com (arkivert)
Jill Walker Rettberg

Jill M. Walker Rettberg (født 1971) er en australsk-norsk forsker på digitale medier. Hun er professor i digital kultur ved Institutt for lingvistiske, litterære og estetiske studier, Universitetet i Bergen.Rettberg tok hovedfag i litteraturvitenskap på en oppgave om hypertekstfiksjon. Hun tok dr.art.-graden i 2003 på en avhandling om fortellerteknikk i fiksjonslitteratur på internett. Fra 2005 til 2007 var hun leder for Institutt for humanistisk informatikk. 
Rettberg har særlig skrevet om videospill, digital kunst, sosiale medier og nettmedier. Sammen med Hilde G. Corneliussen har hun redigert en bok om brukerkultur og tolkning av Quests i flerbrukernettspillet World of Warcraft (WoW). I 2008 utgav hun en bok om blogging, og skrev et kapittel som oppsummerte norsk blogghistorie i boka Gi meg en scene! fra 2013.Hun mottok Meltzerprisen 2005 for god forskningsformidling. 
Rettberg er gift med professoren Scott Rettberg, som også er professor i digital kultur ved Institutt for lingvistiske, litterære og estetiske studier ved Universitetet i Bergen. Scott Rettberg har skrevet en egen bok om temaet elektronisk litteratur.


== Bibliografi ==
Seeing Ourselves Through Technology: How We Use Selfies, Blogs and Wearable Devices to See and Shape Ourselves. Palgrave 2014. ISBN 9781137476654.
Blogging Cambridge Polity Press 2008 ISBN 978-0-7456-4133-1, 2. ugave 2014.
Hilde G. Corneliussen og Jill Walker Rettberg (red) Digital culture, play, and identity: a World of Warcraft reader MIT Press ISBN 978-0-262-03370-1
Jill Walker Fiction and interaction: how clicking a mouse can make you part of a fictional world 2003 ISBN 82-497-0183-6
Jill Walker Hypertextual criticism comparative readings of three web hypertexts about literature and film Hovedoppgave i litteraturvitenskap 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jill Walker Rettberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jill Walker Rettberg i BIBSYS
Rettbergs blogg
Ansatteside ved Universitetet i Bergen
Et samfunn styrt av algoritmer – lydopptak ved Bergen Offentlige Bibliotek 18. april 2018
Kommuner i departementet Loiret

Dette er en liste over de 334 kommunene i departementet Loiret i regionen Centre-Val de Loire i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 325.


== Referanser ==
Venusia (slekt)

Venusia er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). To arter finnes også i Norge. Tidligere var det bare en art i Norge, men Discoloxia blomeri er flyttet til slekten Venusia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae), – 685 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter).
slekten Curtis, 1839
almemåler, Venusia blomeri (Curtis, 1832)
rognemåler, Venusia cambrica Curtis, 1839


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Venusia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Venusia i Encyclopedia of Life 
(en) Venusia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Venusia hos Artsdatabanken 
(sv) Venusia hos Dyntaxa 
(en) Venusia hos Fauna Europaea 
(en) Venusia hos ITIS 
(en) Venusia hos NCBI 
(en) Kategori:Venusia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Venusia – detaljert informasjon på Wikispecies
Venusia

Venusia har flere betydninger.

Venusia – det latinske navnet på den italienske byen Venosa.
Venusia (slekt) – en slekt med sommerfugler i gruppen (familien) egentlige målere.
499 Venusia – en asteroide i det ytre av hovedbeltet.
Abdul Fatah Yunus

Abdul Fatah Yunus al-Ubaydi (arabisk: العبيدي ‎يونس‎ عبد الفتاح‎; ʿAbd al-Fataḥ Yūnus al-ʿUbaydī; født 1944, myrdet 28. juli 2011) var en libysk offiser og politiker. Han støttet Muʿammar al-Qaḏḏāfīs statskupp i 1969, og har blitt beskrevet som «al-Qaḏḏāfīs nr. 2» og «Libyas nest mektigste mann». Han var landets viktigste offiser (med rangen generalmajor) og innenriksminister før han gikk av fra alle sine offentlige stillinger 22. februar 2011 for å støtte opprøret i Libya i 2011. Han oppfordret samtidig befolkningen til å støtte opprøret mot al-Qaḏḏāfī.
Yūnus al-ʿUbaydī var anti-al-Qaḏḏāfī-styrkenes viktigste militære leder og ledet dem i en rekke slag, men 28. juli ble han arrestert for å bli forhørt i Binġāzī. Senere samme dag ble han drept, omstendighetene rundt drapet er usikre. Anti-al-Qaḏḏāfī-opprørernes leder Mustafa Abd al-Jalil sa han ble drept av pro-al-Qaḏḏāfī-angripere, mens al-Qaḏḏāfīs regjering sa at han ble drept av opprørerne fordi disse trodde han var en dobbelagent. 


== Referanser ==
Carsia

Carsia er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). En art finnes også i Norge, tranebærmåler (Carsia sororiata). Den er ikke uvanlig midtsommers, på myrer og fuktige heier.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe storsommerfugler
gruppe / overfamilie målere  (Geometroidea)
familie egentlige målere  (Geometridae)
delgruppe Larentiinae (eller Hydriomeninae), – 685 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter).
slekten Carsia Hübner, 1825
Carsia lythoxylata (Hübner, 1799)
Carsia perpetuata (Lederer, 1870)
Carsia sororiata (Hübner, 1813)


== Litteratur ==
Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8


== Eksterne lenker ==
(en) Carsia i Encyclopedia of Life 
(en) Carsia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Carsia hos Artsdatabanken 
(sv) Carsia hos Dyntaxa 
(en) Carsia hos Fauna Europaea 
(en) Carsia hos ITIS 
(en) Carsia hos NCBI 
(en) Kategori:Carsia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carsia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Carsia – funet.fi
KV48

Gravkammeret KV48 befinner seg i Kongenes dal, i Egypt. Det er gravstedet til adelsmannen Amenemopet.
Gravkammeret ligger nær KV35, graven til Amenhotep II, og en sjakt fører inn i et lite kammer som inneholder en ødelagt grav fra det 18. dynastiet. Gulvet var dekket med kalksteinsbiter og ødelagte gjenstander som innbefattet et segl av leire fra en papyrus og knuste kistefragmenter.
En oppvunnet og ødelagt mumie av eieren av graven ble funnet med tre inrissede mursteiner av leire og mange shabti som angir navnet til eieren av grav som Amenemopet.


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV48 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)