jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kirsti Brun Texmo

Kirsti Brun Texmo (født 25. oktober 1941 i Nesna) er en norsk lektor og forfatter.
Hun har arbeidet som norsklektor og tok i 1990-årene et forfatterutdannelseskurs i Bø. Texmos dramatiske produksjon er fire temmelig avanserte hørespill, som drar nytte av hørespillets muligheter til å gjøre indre tilstander hørbare. Limbo var NRKs bidrag til 
Prix Italia i 1984.


== Hørespill ==
Limbo – (produsert 1984)
Hvite skygger – (produsert 1986)
Forvandlingen – (produsert 1988)
Som skip i natten – (produsert 1991)Limbo, Hvite skygger og Forvandlingen ble utgitt på Solum Forlag.


== Kilder ==
Hartenstein, Tilman: Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001, Oslo 2001, s. 212
Marius Moe

Marius Stefan Moe (født 1. juli 1972) er en norsk maler som har sin utdannelse fra Statens kunstakademi og St. Petersburg. Han er sønn av Terje Moe.


== Eksterne lenker ==
Om Marius Moe hos Galleri Semmingsen Arkivert 14. april 2015 hos Wayback Machine.
Pierre van Hooijdonk

Pierre van Hooijdonk (født Petrus Ferdinandus Johannes van Hooijdonk 29. november 1969 i Steenbergen i Nederland) er en nederlandsk tidligere fotballspiller som for det meste spilte som spiss. 
Hans siste spilte kamper var for kampen Feyenoord Rotterdam. Van Hooijdonk ble spilte under 46 kamper for det nederlandske landslaget, han scoret 21 mål for dem, og spilte i 1998 under FIFA World Cup, EM i 2000 og under EM i 2004. Han var kjent for sine mange spektakulære frispark. 
Som barn Van Hooijdonk bodde i en liten landsby i nærheten, som heter Welberg. Mens han spilte i en kamp av SC Welberg. Hans favorittlag gjennom ungdomsårene var klubben NAC Breda. NAC betalt 400 000 gylden for Van Hooijdonk på laget. Han spilte i en periode for klubben Nottingham Forest FC.
I desember 1994 ble han kalt opp for det nederlandske landslaget for første gang i hans profesjonelle karriere. Ikke mye senere, ved årsskiftet 1994-95 tilbød klubben Celtic i Premier League ham en kontrakt på laget, og han gjorde en avtale med NAC for at han skulle bli med dem umiddelbart, denne avtalen aksepterte han.
Det ble rapportert den 29. mai 2008 at Van Hooijdonk hadde vært et offer for svindel, og at han hadde mistet 2 000 000 britiske pund, til en lurendreier, som involverte ham i å investere i et kinesisk tekstil­selskap som egentlig ikke eksisterte. Nederlandsk politi uttaler at denne svindelen var verdt «flere millioner euro».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pierre van Hooijdonk – FIFA 
(en) Pierre van Hooijdonk – UEFA 
(en) Pierre van Hooijdonk – Transfermarkt 
(en) Pierre van Hooijdonk – national-football-teams.com 
(en) Pierre van Hooijdonk – WorldFootball.net 
(en) Pierre van Hooijdonk – FootballDatabase.eu 
(en) Pierre van Hooijdonk – Soccerway 
(en) Pierre van Hooijdonk – EU-Football.info 
(en) Pierre van Hooijdonk – Fora De Jogo 
(en) Pierre van Hooijdonk – PlaymakerStats.com
EOKA

EOKA (Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών, Ethniki Organosis Kyprion Agoniston, gresk for National Organisation of Cypriot Fighters, noen ganger utvidet til Ethnikí Orgánosis Kipriakoú Agónos, Greek for National Organisation of Cypriot Struggle) var en gresk-kypriotisk, nasjonalistisk, militant motstandsorganisasjon som kjempet for kypriotisk selvstendighet fra Storbritannia, så vel som selvbestemmelsesrett og for en union med Hellas (enosis). Den eksisterte fra 1955 til 1959, da det ble avtalt selvstendighet for Kypros. Organisasjonen var ledet av Georgios Grivas.


== Eksterne lenker ==
EOKA, Encyclopædia Britannica
Paralympiske sommerleker 2012

Se også: Sommer-OL 2012De paralympiske sommerleker 2012 (eller Sommer-PL 2012) var de 14. paralympiske sommerleker og fant sted i London i Storbritannia fra 29. august til 9. september 2012.


== Deltakernasjoner ==


== Arenaer ==


=== OL-parken ===
Bueskyting
Banesykling
Friidrett
Fotball
Goalball
Rullestolfekting
Rullestolrugby
Rullestoltennis
Svømming


=== ExCel Center ===
Boccia
Judo
Vektløfting
Bordtennis
Rullestolsbasket


== Kalender ==


== Medaljeoversikt ==
      Vertsnasjon (Storbritannia)


== Se også ==
Sommer-OL 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 2012 Summer Paralympics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
London 2012 Paralympics på London2012.com
London 2012 Paralympic Games på Paralympic.org
Louis Gustave Le Doulcet de Pontécoulant

Louis Gustave Le Doulcet de Pontécoulant (født 17. november 1764 i Caen, Frankrike – døde 3. april 1853) var en fransk politiker. Han var midlertidig president i en kort periode mellom 4. juli 1795 og 19. august 1795. 
Han var far til Louis Adolphe le Doulcet og Philippe Gustave le Doulcet som senere også ble innsatt som presidenter for Frankrike.  Pontécoulant meldte seg til hæren i 1778, og han ble tildelt tittelen oberstløytnant i 1791. Han var en moderat tilhenger av den franske revolusjonen, og han ble valgt inn i National Convention for departementet Calvados i 1792, og han ble kommissær for hæren under den franske revolusjonskrigene.


== Referanser ==
Rikke Arnesen

Rikke Arnesen (født 27. september 1978) er en norsk tidligere skuespiller, som hadde rollen som «Tonje Frydenlund» i TV-serien Familiesagaen De syv søstre på 1990-tallet. 
Etter skuespillerkarrieren utdannet hun seg som jurist, og jobbet noen år som advokatfullmektig og i stiftelsen WayBack som grunnlegger av bergensavdelingen fra 2009. Hun jobber i dag som advokat i Advokatfirmaet Furuholmen AS, med hovedtyngde på barnevernssaker som spesialitet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.afd.no/rikke-arnesen Arkivert 9. august 2020 hos Wayback Machine.
(en) Rikke Arnesen på Internet Movie Database
Jørgen Ringnis

Jørgen Ringnis (født før 1630, død 1652) var en dansk billedskjærer som hadde eget verksted i nærmere 30 år og som leverte prekestoler og altertavler til mange kirker, særlig på Lolland og Falster.
I regnskaper og andre kilder fra samtiden omtales han ofte som  «Jørgen Billedsnider» og i en kontrakt har han tilnavnet «Rincknis». 
Han benyttet signaturen  IR eller IRN.
Man kjenner til store deler av hans produksjon; 23 prekestoler og 8 altertavler. 


== Verker – utvalg ==
Prekestoler i Nakskov kirke, Vålse kirke, Kippinge kirke, Brarup kirke, Nørre Kirkeby kirke og Nørre Alslev kirke.


== Kilder ==
(da) Jørgen Ringnis på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Sewellia

Sewillia er også navnet på en gruppe hoppekreps.Sewellia er en gruppe karpefisker som lever i hurtigstrømmende ferskvann.
Enkelte arter, og spesielt Sewellia lineolata, er ettertraktede akvariefisk.


== Arter ==
Sewellia albisuera
Sewellia breviventralis
Sewellia diardi
Sewellia elongata
Sewellia lineolata
Sewellia marmorata
Sewellia patella
Sewellia pterolineata
Sewellia speciosa


== Eksterne lenker ==
(en) Sewellia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sewellia i Encyclopedia of Life 
(en) Sewellia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sewellia hos ITIS 
(en) Sewellia hos NCBI 
(en) Kategori:Sewellia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sewellia – detaljert informasjon på Wikispecies 
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/Taxonomy/Browser/wwwtax.cgi?mode=Info&id=516037
Nordlands Arbeiderblad

Nordlands Arbeiderblad, fra 1946 kalt Nordland Arbeiderblad, var en norsk avis, etablert som organ for Norges Kommunistiske Parti. Avisa ble startet i Bodø i 1931, men ble i januar 1936 flyttet til Narvik. Den kom opprinnelig ut to ganger i uka, men forsøkte seg i en periode med tre ukentlige utgivelser.
Avisen ble stanset av det tyske angrepet på Narvik 9. april 1940, og uteble helt fram til 9. august. Da kom den igjen på gata, og forklarte situasjonen: «Stormaktskrigen brakte oss i den situasjon, at Nordlands Arbeiderblad måtte slutte å komme ut for en tid. Byen ble uten elektrisk kraft, og en lang tid uten forbindelse med ytterverdenen.» Avisen rakk imidlertid bare to utgaver før okkupantene midt i august forbød NKP og alle partiets aviser ble stanset.NKPs popularitet etter krigen gjorde at Nordlands Arbeiderblad gjenoppsto i juli 1945, nå med et opplag på hele 5000 eksemplarer og utgivelse tre dager i uka. Opplaget lå gjennom 1950-tallet på om lag 2000 eksemplarer.Nordland Arbeiderblad ble lagt ned i oktober 1958. Etter nedleggelsen satt NKP igjen med partiavisene Friheten og dennes landsutgave Ny Tid. Ny Tid ble lagt ned i 1967.


== Attentatet mot avisen ==
Under opptakten til den kalde krigen ble Nordland Arbeiderblad i september 1948 utsatt for et attentat. Ved halv tretiden om natta ble inngangen til avisen sprengt, i en eksplosjon som var så kraftig at inngangsdøren ble smadret, vinduene knust både i avislokalene, i nabobyggene og ved byens fagskole 60 meter unna.  «Det var bare et under at ikke folk ble drept eller skadet» oppsummerte avisen, som viste til at gårdeieren hadde leilighet og soveværelse i etasjen over redaksjonslokalene.I den øvrige presse fikk attentatet små oppslag, og ble i stor grad avskrevet som «barnestreker». Konkurrenten, AP-avisen Fremover gikk ut og antydet at attentatet kom beleilig for kommunistene. Nordland Arbeiderblad etterlyste større innsats i etterforskningen, og mente politiet burde tilkalle eksperthjelp utenfra for å oppklare saken. Lokalt satte NKP-erne umiddelbart i gang pengeinnsamling til avisen.Selv om gjerningsmennene ikke ble funnet oppsummerte Nordland Arbeiderblad hvor avisen mente det politiske ansvaret for attentatet lå. «Det er det logiske resultat av månedslang løgn- og opphisselseskampanje fra en forenet antikommunistisk agitasjon», skrev avisen og viste blant annet til skriveriene i Fremover.


== Redaktører ==
Frithjof A. Strøm 1931 - 1933
Gotfred Johan Hølvold  1933 – 1936
Frithjof A. Strøm 1936 – 1940
Frithjof A. Strøm 1945 – 1949
Erling Bentzen 1949 – 1952
Ove Glasø 1952 – 1958


== Referanser ==
Flaithbertach Ua Neill

Flaithbertach Ua Neill eller Flaithbertach an Trostáin (død 1036) var konge av Ailech i Irland. I noen kilder er han oppgitt som konge av Irland etter Máel Sechnaill mac Domnaill.
Flaithbertach tilhørte Cenél nEógain av det nordlige Uí Néill. Han var sønn av Muichertag Ua Neill (død 977) og Cres Cumal fra Uí Maine i Connacht, og sønnesønn av Domnall ua Néill.
Han kom til makten i Ailech da hans onkel Áed døde i 1004. Som konge av Ailech satte han seg til motverge mot Brian Borus ekspansjon nordover, men kan underkastet seg ham i 1005. Han inngikk også en form for allianse med Brian gjennom ekteskapet med Brians datter Bé Binn.
I den tiden Máel Sechnaill fra det Clann Cholmain i det sørlige Uí Néill var underordnet Brian (1002–1014), var det flere tilfeller av åpen konflikt mellom Flaithbertach og Máel Sechnaill. Etter Brians død i slaget ved Clontarf i 1014 opptrådte imidlertid Flaithbertach som en alliert og støttespiller for Máel Sechnaill.
Da Máel Sechnaill døde i 1022 ser det ut som om Flaithbertach prøvde å få rangen som overkonge etter ham, han var blant annet på hærferd i Mide og Dublin i 1025 og 1026. Han oppnådde imidlertid ikke noen overhøyhet, ikke minst på grunn av den sterke motstanden fra Donnchad mac Briain i Munster og Niall mac Eochada fra Ulaid.
I 1030 abdiserte han for å trekke seg tilbake til klosterliv i Armagh, og fro blant annet på pilegrimsreise til Roma. På grunn av dette fikk han tilnavnet «an Trostáin», med pilegrimsstaven.
Etter at begge sønnene hans var døde i 1033, kom han tilbake som konge av Ailech, og regjerte til sin død i 1036.


== Referanser ==


== Kilder ==
Seán Duffy, Ua Néill, Flaithbertach (d. 1036), Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004, besøkt 6. mars 2008
Alfred Rainer

Alfred Rainer (født 22. september 1987 i Saalfelden, død 2008 i Innsbruck) var en østerriksk kombinertløper.
Rainer tok sølv i lagkonkurransen under junior-VM 2006, og året etter oppnådde han sin største sportslige suksess under junior-VM 2007 i Tarvisio. Med gull i lagøvelsen og to bronsemedaljer (normaldistansen og sprint) ble han den mestvinnende utøveren i mesterskapet. Etter sin første seier i B-verdenscupen i Klingenthal og ytterligere topplasseringer kvalifisesrte Alfred Rainer seg i januar 2007 første gang til deltakelse i A-verdenscupen. I sine første verdenscupkonkurranser i Zakopane kom han på 11.- og 20.-plass. I verdenscupen 2006/07 ble han nr. 36 sammenlagt i verdenscupen. Året etter deltok han fra starten av sesongen, og ble nummer 24 sammenlagt.


== Dødsulykken ==
6. august 2008 ble Alfred Rainer utsatt for en alvorlig ulykke under paragliding i hjembyen Maria Alm. Den 20 år gamle salzburgeren falt fra omkring 20 meters høyde og pådro seg store skader. Han ble holdt i kunstig koma, og døde av skadene 15. august 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Rainer – FIS (kombinert)
Betta edithae

Betta edithae er en art i gruppen guramier.
Det er en ferskvannsfisk som lever på Sumatra og Borneo i Indonesia.
Den blir ca. 8,2 cm lang TL.
Den er en munnruger.
Hannene er noe større og mer fargerike enn hunnene.
Den ligner på Betta taeniata.
Med riktig stell kan Betta edithae bli godt over tre år gamle.


== Akvaristikk ==
Den bør holdes i vann med en pH mellom 5 og 7,5, og en hardhet under 20 °GH (helst ikke over 10 °GH). Temperaturen bør ligge mellom 24 og 28 °C.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Betta edithae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Betta edithae i Encyclopedia of Life 
(en) Betta edithae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Betta edithae hos FishBase 
(en) Betta edithae hos ITIS 
(en) Betta edithae hos NCBI 
(en) Kategori:Betta edithae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Betta edithae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Betta edithae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Betta edithae
(en) Breeding the Betta edithae - fishchannel.com
Uvær (skuespill)

Uvær (svensk: Oväder) er et skuespill av August Strindberg fra 1907. Det er det første av Strindbergs kammerspill. De andre er Branntomten, Spøkelsessonaten, Pelikanen og Svarta handsken.


== Oversettelse til norsk ==
1987 – Oversatt av Bjørn Endreson for Norsk rikskringkasting, Radioteatret


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Les om mottagelsen ved den svenske urpremieren og hele teksten til dramaet på Dramawebben
EOKA-opprøret

EOKA-opprøret var en væpnet konflikt på Kypros mellom EOKA og britiske styrker mellom 1955 og 1959, og førte til sist til kypriotisk uavhengighet fra Storbritannia.


== Historie ==
Den militære kampanjen ble offisielt startet av EOKA den 1. april 1955. På denne datoen gjennomførte organisasjonen samtidige angrep på den britiske kringkastingsstasjonen i Nikosia, på britiske kaserner og på mål i Famagusta. Deretter, og til forskjell fra andre anti-kolonisme-bevegelser, holdt EOKA seg til å sabotere militære installasjoner, angripe konvoier og patruljer og å likvidere britiske soldater og lokale informanter. Organisasjonen gjorde ingen forsøk på å kontrollere noe territorium, en taktikk som Georgios Grivas, organisasjonens leder, hevdet ikke ville ha passet det kypriotiske terrenget og den militære ubalansen på øya. Organisasjonen kunne vanskelig ha kontrollert landområder over lang tid, på grunn av britisk overlegen militær kapasitet.Ved konfliktens høydepunkt hadde EOKA-geriljaen 1,250 medlemmer (250 regulære og 1,000 aktive i undergrunnen). De britiske sikkerhetsstyrkene talte totalt 40,000 soldater. EOKA var støttet av den greske regjeringen i form av våpen, penger og propaganda.
Den 12. desember 1955 ble det utkjempet et større slag mellom britiske styrker og EOKA-geriljaer, når 700 britiske soldater forsøkte å omringe hovedkvarteret til EOKA-generalen Georgios Grivas ved Troodos-fjellene nær landsbyen Spilia. Troppene ble oppdaget tidlig, og Grivas delte styrkene sine i to. Halvparten ble kommandert personlig av Grivas og skulle kjempe mot de innkommende britiske enhetene fra nord, mens en annen del under kommando av Grigoris Afxentiou skulle stå imot styrkene som angrep fra sør. Begge EOKA-enhetene retirerte til nærliggende fjelltopper, hvorfra de planla å angripe britene ettersom de ankom. Når de britiske styrkene ankom ved det forlatte hovedkvarteret, oppstod det kaotisk stemning idet de trodde EOKA hadde omringet dem, og i forvirringen begynte de britiske soldatene å skyte på hverandre. 50 soldater ble drept i løpet av hendelsen, og som et resultat av dette ble ikke målet om å slå ut EOKAs lederskap oppnådd. Geriljaen ville fortsette å operere i de kommende år.Den 16. juni 1956 omkom CIA-offiser William P. Boteler i en restaurantbombing. Umiddelbart var Grivas ute og forsikret at organisasjonen hans ikke med hensikt siktet på amerikanske borgere.I oktober 1956 ble Pilots Christof, en av EOKAs ledere, fanget under Operasjon Spurvhauk. Det følgende året ble Grigoris Afxentiou, en annen leder, brent til døde under slaget om Machairas. Et antall greske krigere ble hengt, inkludert den 18 år gamle Evagoras Pallikarides.EOKAs aktiviteter fortsatte inntil desember 1959 da en våpenhvile ble erklært. Våpenhvilen banet vei for Zürich-avtalen, som sikret kypriotisk uavhengighet.
EOKAs mål om å bli kvitt britiske styrker på Kypros ble delvis nådd den 16. august 1960 da Kypros mottok sin uavhengighet fra Storbritannia og fikk suverenitet over hele øya unntatt Akrotiri og Dekelia, som forble britiske baser.


== Referanser ==
Brente tomter

Brente tomter (svensk: Brända tomten) er et skuespill av August Strindberg fra 1907. Dramaet er det andre av hans såkalte kammerspill. De øvrige er Uvær, Spøkelsessonaten, Pelikanen og Svarta handsken. Det har fått navn etter Strindbergs revne barndomshjem på Riddarholmen, også hjemmet på Norrtullsgatan 14 forekommer i stykket. Strindberg nevner dette i et brev til Bonniers förlag i 1909: «Min bror Axel har sendt fødselshuset til Schering, men det kommer igjen. Det var Sundhetskollegiums hus på Riddarholmen. Derimot eier han nå en fortreffelig tegning av 14 Norrtullsgatan der vi bodde fra 1852. Der opplev{de} jeg det som står sterkest i tjenestekvinnens sønn, min mors død, min fars omgifte og min artiumeksamen. Huset er revet; men spiller i Tryckt och Otryckt (Nemesis) og forekommer også i kammerspiller Brända Tomten.»Det finns også en Brända tomten i Gamla stan.


== Norske oppsetninger (ufullstendig) ==
18. november 1975 – Fjernsynsteater (Tittel: «Etter brannen»)


== Norske oversettelser (ufullstendig) ==
1975 – Oversatt av Elisabeth Thams under tittelen: «Branntomten»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Les om mottagelsen ved den svenske urpremieren og hele teksten til dramaet hos Dramawebben
Gjertrud Hannasvik

Gjertrud Hannasvik (født 9. november 1968) er utdannet sykepleier på Lovisenberg i Oslo. De ti siste årene har hun jobbet med pasientsikkerhet. I 2009 og 2010 varslet hun som innleid avdelingssykepleier om omfattende juks med håndteringen av ventelister ved Sykehuset Asker og Bærum. Ventelistejukset foregikk i årene mellom 2004 og 2010. Saken har vært gransket av Statens helsetilsyn. Asker og Bærum politidistrikt har ilagt sykehuset en foretaksbot på fem millioner kroner for systemsvikt rundt ventelistene.
Hannasvik var engasjert av Vestre Viken for å ordne opp i utfordringene knyttet til ventelister, pasientflyt og problemer med arbeidsmiljøet ved Kirurgisk avdeling ved Sykehuset Asker og Bærum. Kort tid etter at hun begynte ved sykehuset i august 2009 hadde hun samlet dokumentasjon på at over 100 pasienter var mangelfullt fulgt opp fra sykehuset. Hun dokumenterte at kreftpasienter ikke var blitt innkalt slik de skulle, og i noen tilfeller hadde kreftpasienter ventet så lenge på innkalling at behandling var for sent. Hun varslet sykehusets ledelse høsten 2009, men saken ble ikke fulgt opp. I januar 2010 varslet hun fylkeslegen i Oslo og Akershus om forholdene. Kort tid etter ble saken omtalt i mediene.
Saken begynte da Hannasvik oppdaget at en pasient hadde gått ett år med udiagnostisert kreft, fordi ingen hadde kontrollert vedkommendes vevsprøve som viste at vedkommende hadde kreft. Ingen hadde fortalt vedkommende om prøven.


== Konsekvenser ==
I februar 2010 var over 650 pasienter hasteinnkalt til kontroll ved Asker og Bærum sykehus som følge av venteliste-rotet som var avdekket. Tre ledere måtte gå som følge av avdekkingen av venteliste-rotet ved Sykehuset Asker og Bærum. Vestre Viken-direktør Erik Omland, og direktør for kirurgisk klinikk i HF Vestre Viken, Elisabeth Kaasa forlot sine stillinger som følge av saken. Avdelingssjef Eilert Ottesen måtte også gå da det ble avdekket at avtalen mellom helseforetaket og avdelingssjefen ble inngått i strid med reglene for offentlig anskaffelse. 
HF Vestre Viken ble ilagt foretaksbot på 5 millioner kroner, en bot selskapet vedtok i desember 2010.Fylkeslege Petter Schou i Oslo og Akershus omtalte i januar 2010 saken som " den mest alvorlige saken jeg har vært borti noen gang".Helseforetaket Vestre Viken konkluderte i mars 2010 med at saken bare hadde fått alvorlige konsekvenser for tre pasienter. Styret for helseforetaket konkluderte etter den interne granskningen at det ikke hadde skjedd en bevisst manipulering av ventelistene i april 2010.Statens helsetilsyn avsluttet 17. desember tilsynssaken for Sykehuset Asker og Bærum, med følgende konklusjon:
«Statens helsetilsyn har funnet at Vestre Viken HF, Sykehuset Asker og Bærum har brutt pasientrettighetsloven § 2-1 ved at man systematisk og over tid har endret datoen for rett til helsehjelp uten medisinsk indikasjon, og unnlatt å informere pasientene om deres rettigheter.»


== Referanser ==
Seán Duffy

Seán Duffy er en irsk historiker med middelalderen som fagfelt. Duffy er utdannet fra Trinity College i Dublin. Her tok han også sin doktorgrad, og har siden 1993 vært tilknyttet Trinity College som foreleser. Han er per 2011 senior lecturer i middelalderhistorie ved fakultetet «School of Histories and Humanities». Han er også visedirektør for Senteret for irsk-skotske og sammenlignende studier («Centre for Irish-Scottish and Comparative Studies.».
Seán Duffy har siden 1998 vært formann for stiftelsen Friends of Medieval Dublin, og siden 1999 organisert årlige interdisiplinære konferanser med middelalderens Dublin som tema. Bidragene til disse konferansene blir utgitt i en serie hvor Duffy selv er redaktør.
Duffys hovedinteresser er Dublins historie og arkeologi fra vikingtiden til tidlige moderne tid og Irlands relasjoner til de andre landene rundt Irskesjøen i middelalderen. Han har utmerket seg som redaktør og bidragsyter til flere større encyklopediske verk om Irland i middelalderen, blant annet Atlas of Irish History (Gill and Macmillan, 1997) og Medieval Ireland: an encyclopedia (Routledge 2005)


== Kilder ==
Profil ved Trinity College, inneholder også en utførlig bibliografi
Goodbye Yellow Brick Road (sang)

«Goodbye Yellow Brick Road» er en ballade fremført av Elton John. Sangen ble skrevet av Bernie Taupin med musikk av Elton John for hans album Goodbye Yellow Brick Road. Den musikalske stilen og produksjonen er sterkt påvirket av 1970-tallets soft rock. Sangen ble rost av kritikere og noen har kalt det Elton Johns beste sang.


== Informasjon ==
Sangen ble utgitt 15. oktober 1973 som albumets andre singel, og nådde Topp 10 i både Storbritannia og USA. Det var en av Johns største hits, og overgikk den forrige singelen i salg og popularitet raskt etter utgivelsen. Singelen gikk til topps i Canada, nådde førsteplass på singellista den 22. desember 1973 og forble der i en uke, noe som gjør dette til hans tredje førsteplass-singel fra 1973 etter «Crocodile Rock» og «Daniel».
På den amerikanske hitlistene debuterte den på 62.-plass og nådde nummer to syv uker senere den 8. desember 1973, og ble der i tre uker. Den nådde nummer fire i Irland og nummer seks i Storbritannia.
Gro Anita Schønn spilte inn en norsk versjon kalt «Takk for glitter og stas» fra albumet med samme navn i 1974.
Den norske sangeren Angelina Jordan fremførte Yellow Brick Road på America's Got Talent the Champions som sitt finalebidrag i 2020. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Goodbye Yellow Brick Road (sang) på Allmusic