jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edgar Ludl

Edgar Wolfram Ludl (født 17. august 1941 i Semmering) er en prisbelønt norsk-østerriksk kokk, kjent fra Norges kokkelandslag. Han tiltrådte i 1960 under kjøkkensjef Willy Kraus ved det nyåpnede Park Hotell i Sandefjord, fra en stilling ved Hotel Imperial i Wien. Etter eget sigende inspirert av Trygve Gulbranssen sine historier. Han overtok kjøkkensjefen i 1970årene, ble i 1980 Årets kjøkkensjef og dermed gjest i Fjernsynskjøkkenet 1981. Han startet i 1982 Ludls Gourmet samme sted, som også har frembrakt norgesmestre som Odd Ivar Solvold i 1995 og Beathe Hals i 1998. Ludl trakk seg tilbake i 1996, ledelsen og eierskap overtatt av Odd Ivar Solvold som hadde vært hos Ludl siden 1988.


== Utmerkelser ==
Kokke-OL: Fem deltakelser 1972, 76, 80, 84 og 88
1. pris ved kokke-OL i 1972. Privat deltakelse
flere priser som lagleder i kokke-OL i 1988
opptrådt som dommer
Den 2. Årets kjøkkensjef 1980 for sitt virke ved Park Hotell i Sandefjord
André Enghs gullnål 1985
Larvik og Sandefjord Markedsføringsforenings Markedspris 1983
Serviceprisen 1991 fra American Express


== Utgivelser ==
Edgar Ludl og Yvonne Dybwad (1998). Kulinariske erindringer. Orfeus.  [Foto ved Trine Mikkelsen]
Ludls fisk og skalldyr (Damm, 2002). Med Kjersti Bache, illustrert av Øivind Skar
Vestfoldmat - en kulinarisk reise i Vestfold med Edgar Ludl (Skagerrak Forlag, 2005). Forfattet av Steinar Ulrichsen, og matbilder av Olaf Akselsen


== Referanser ==
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 100 meter frisvømming kvinner

Øvelsen 100 meter frisvømming kvinner ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 10. og 11. august i Budapest, Ungarn.


== Rekorder ==
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:


== Finale ==
Finalen ble avholdt den 11. august kl.­ 18:13.


== Referanser ==
Maksim Dyldin

Maksim Sergejevitsj Dyldin (russisk:Максим Сергеевич Дылдин, født 19. mai 1987 i Perm) er en russisk sprinter. Han spesialiserer seg på 400 meter.  


== Karriere ==
I 2006 fikk han bronse på 400 meter i det russiske juniormesterskapet, og året etter ble han russisk mester på samme distanse, i seniorklassen. 
Hans første internasjonale medalje kom i 2008, da han fikk bronse i European Athletics Indoor Cup i Moskva. Her løp han på 46,60, og ble slått av Johan Wissman og Claudio Licciardello. En knapp måned senere, i mars, deltok han i VM i friidrett innendørs 2008 i Valencia, og endte her på femteplass. I august deltok han i Sommer-OL 2008 i Beijing. Her nådde han ikke finalen, men ble slått ut i sitt kvalifiseringsheat. Opprinnelig vant han bronse på 4 x 400 m stafetten i de samme lekene sammen med Vladislav Frolov, Anton Kokorin og Denis Aleksejev, men Denis Aleksejev er tatt for doping i forbindelse med retesting av urinprøver og stafettdeltakerne mister medaljene.Under VM i friidrett 2009 greide han ikke å kvalifisere seg til semifinalen, med tiden 45,91. 
I 2010 ble det en ny internasjonal medalje på Dyldin, da han deltok i EM i friidrett i Barcelona. Individuelt greide han å kvalifisere seg til semifinalen, men kom ikke til finalen. På 4 x 400 meter stafett greide imidlertid Russland gull, foran Storbritannia. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maksim Dyldin – Olympedia 
(en) Maksim Dyldin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maksim Dyldin – World Athletics 
(en) Maksim Dyldin – Track and Field Statistics
Nils Onsager

Artikkelen er om jurist og naturvenn Nils Onsager (1874–1953). Se annet sted for stuntmannen med samme navnNils Emanuel Orvar Onsager (født 24. mars 1874 i Drammen, død 28. mars 1953 i Oslo) var en norsk jurist og naturvenn.Onsager tok examen artium ved Drammen latinskole (1892) og ble cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet (1897). Etter tre år hos andre drev han siden 1901 resten av livet for seg selv og litt med broren Erling Onsager (1876–1953), først som overrettssakfører, fra 1903 som høyesterettsadvokat. Han var onkel til Erlings sønn Lars Onsager, og hyppig skribent av artikler om fotturisme, ofte i Den norske turistforenings årbøker, samt to reisehåndboker.


== Meritter ==
Oslo-Filharmonien: formann i planutvalget 1919 og styreformann 19-20, ordfører senere
Den norske turistforening: Styremedlem 1919-21, rådsmedlem 1927-48, æresmedlem 1934
Kontoret for fri rettshjelp: Mangeårig leder.
Foreningen for norsk bokkunst formann 1920–25
Bibliofilklubben leder 1928–29
St. Olavs Orden, ridder i 1. klasse 1934
Kunstindustrimuseets styremedlem,  formann fra 1935, styremedlem og formann for venneforeningen.
Det Norske Teatret styremedlem
Oslo Kunstforening styremedlem
Norges naturvernforbund leder 1946-47


== Utgivelser ==
Til fots. Reisehåndbok over Norge (Gyldendal, 1924). Med Nils Rustad
Turistkart over Syd-norge og ditto for Nord-Norge (Gyldendal, 1925). Begge med Nils Rustad.
Til fots 2. Reisehåndbok over Østlandets skautrakter (Cammermeyer, 1930). Med Nils Rustad.
Fottur (Foreningen for norsk bokkunst, 1930). Illustrert av Ridley Borchgrevink
Oslo og omegn (Cammermeyer, 1930). Med Nils Rustad.
Om almenhetens rett til ferdsel på fjellet og i skauen (Norsk Retstidende, 1931). Avhandling.


== Referanser ==
Aleksej Aksionov

Aleksej Aleksandrovitsj Aksionov (russisk:Алексей Александрович Аксёнов, født 10. desember 1987 i Perm) er en russisk sprinter.  


== Karriere ==
I 2010 deltok han i EM i friidrett i Barcelona. På 4 x 400 meter stafett greide Russland gull, foran Storbritannia. I tillegg til Aksenov var Vladimir Krasnov, Pavel Trenikhin og Maksim Dyldin med på laget.


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Aksionov – World Athletics 
(en) Aleksej Aksionov – European Athletic Association 
European Athletes - Aleksey Aksyonov Russia
All-Athletics.com - Aleksey Aksyonov Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
RusAthletics - Аксёнов Алексей Александрович (arkivert hos Wayback Machine)
Foreningen for norsk bokkunst

Foreningen for norsk bokkunst (etablert 14. mai 1900 i Kristiania) var en norsk forening som ivret for bokkunst og forestod flere utgivelser i samarbeid med norske forlag. Initiativet kom fra 
bokkunstnerne Thorolf Holmboe, Gerhard Munthe og Erik Werenskiold, bokhandler William Nygaard d.e., boktrykker Herman Scheibler, Kunstindustrimuseets direktør  Henrik Grosch og  Hans Reusch, sjef for Norges geologiske undersøkelse.
En viktig utgivelse var Draumkvedet (1904).  Navnet ble endret til Norsk forening for bokkunst i 1915.
Man ga ut Norsk bokkunst i to utgaver rundt 1930.


== Referanser ==
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 200 meter individuell medley menn

Øvelsen 200 meter individuell medley menn ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 10. og 11. august i Budapest, Ungarn.


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Finaleresultater
Neuschwabenland

Neuschwabenland er et navn som benyttes på enkelte kart for området mellom 20° øst og 10° vest i Dronning Maud Land i Antarktis. Neuschwabenland ble utforsket av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble oppkalt etter ekspedisjonens skip «Schwabenland», som er kalt opp etter den tyske regionen Schwaben.


== Bakgrunn ==
Som mange andre land har Tyskland sendt ekspedisjoner til Antarktisregionen ved slutten av det 19. århundret og begynnelsen av det 20. århundret. De fleste ekspedisjonene var vitenskapelige.
Den første tyske ekspedisjonen til Antarktis var Gauss-ekspedisjonen fra 1901 til 1903.
Den andre tyske ekspedisjonen (1911-1912) ble ledet av Wilhelm Filchner og hadde som et mål å krysse Antarktis for å finne ut om det virkelig var en bit land.


== Antarktisekspedisjonen 1938-39 ==
Tilsammen var det 57 mennesker ombord «Schwabenland» da det ankom til Dronning Maud Land i Antarktis den 19. januar 1939.
Skipet hadde også 2 fly ombord som fløy over tilsammen hundretusenvis av kvadratkilometer og produserte mer enn 16000 fotografier av Neuschwabenland.
Ekspedisjonen forlot Antarktis den 6. februar 1939.


== Referanser ==
Yao (folk)

Yao (kinesisk: 瑶族, pinyin: Yáozú) er en av de 56 offentlig anerkjente nasjonale folkegrupper i Folkerepublikken Kina.
I Kina er det rundt si 2,64 millioner yaofolk. De for i fjellrike områder i sør og sørvest. Rundt 60.000 yao bor i det nordlige Thailand. Dessuten er de representert i nordlige deler av landene Laos, Vietnam og Myanmar.
Vladimir Krasnov

Vladimir Alexandrovitsj Krasnov (russisk:Владимир Александрович Краснов, født 19. august 1990 i Bratsk) er en russisk sprinter.  


== Karrière ==
Krasnov deltok i Ungdoms-VM i friidrett 2007, der han kom på 3.-plass på 400 meter, med tiden 47,03. Seieren gikk til britiske Chris Clarke. Dette året ble han også russisk juniormester på 400 meter, med  tiden 46,96.
I 2010 deltok han i Lag-EM i friidrett 2010 (Super League) i Bergen, der han kom på 3.-plass på 400 meter individuelt, og 1.-plass sammen det russiske stafettlaget på 4 x 400 meter. Han deltok også i EM i friidrett i Barcelona. På 4 x 400 meter stafett tok Russland gull, foran Storbritannia. I tillegg til Aksenov var Aleksej Aksenov, Pavel Trenikhin og Maksim Dyldin med på laget. Han løp også 400 meter individuelt i EM i 2010, og kom på 4.-plass med tiden 46.70. Han vant det russiske mesterskapet i 2010, og også U23-mesterskapet innendørs. Han kom også på 1.-plass i det russiske mesterskapet for lag. 
I U23-EM i friidrett 2011 i Ostrava fikk Russland bronse på 4 x 400 meter stafett, og Krasnov kom på 4.-plass på 400 meter individuelt. Han ble russisk U23-mester dette året. 
I 2012 deltok han i sommer-OL 2012, der det russiske laget kom på 5.-plass på 4 x 400 meter. På nasjonalt nivå kom han på 3.-plass på 400 meter i det russiske mesterskapet utendørs, mens han ble slått ut i kvalifiseringsheatet i innendørsmesterskapet. Han vant stevnet Znamensky Memorial, og han fikk gull både i U23-mesterskapet og i det russiske mesterskapet for lag. 
I det russiske innendørsmesterskapet i februar 2013 fikk han sølv på 400 meter. Han fikk en ny EM-medalje i 2013, da Russland kom på 2.-plass på 4 x 400 meter i EM i friidrett innendørs 2013 i Göteborg. Storbritannia vant løpet, og Russland løp på 3.06,96. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Krasnov – Olympedia 
(en) Vladimir Krasnov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Krasnov – World Athletics 
(en) Profil hos European Athletics
(en) RusAthletics - Краснов Владимир Александрович
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 26. juni 2015 hos Wayback Machine.
Pavel Trenikhin

Pavel Alexandrovitsj Trenikhin (russisk: Павел Александрович Тренихин, født 24. mars 1986 i Serov) er en russisk sprinter. Han spesialiserer seg på 400 meter.


== Karriere ==
I 2010 deltok han i EM i friidrett i Barcelona. På 4 x 400 meter stafett greide Russland gull, foran Storbritannia. I tillegg til Aksenov var Aleksej Aksenov, Vladimir Krasnov og Maksim Dyldin med på laget. Samme år deltok han også ved Lag-EM i friidrett 2010 i Bergen, der Russland fikk gull på 4 x 400 meter stafett. 
Han deltok både ved innendørs-EM, Lag-EM og VM i friidrett i 2011. Ved EM i friidrett innendørs 2011 deltok han på det russiske laget som kom på 4.-plass på 4 x 400 meter, mens ved Lag-EM i friidrett 2011 vant Russland gull på samme distanse. Ved VM i friidrett 2011 i Daegu fikk Russland en ny 4.-plass. Året etter deltok han i sitt første OL, da han deltok på det russiske stafettlaget som kom på 5.-plass i finalen ved Sommer-OL 2012. 
Ved EM i friidrett innendørs 2013 fikk han to medaljer. Individuelt fikk han bronse på 400 meter, med tiden 46,70, bak Pavel Maslák og Nigel Levine. Her ble han først diskvalifisert, men anket diskvalifiseringen, og fikk medhold. I tillegg deltok han på stafettlaget som fikk sølv på 4 x 400 meter. Storbritannia vant denne øvelsen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Pavel Trenikhin – Olympedia 
(en) Pavel Trenikhin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pavel Trenikhin – World Athletics 
(en) Pavel Trenikhin – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos European Athletics
(ru) RusAthletics - Тренихин Павел Александрович
(en) Profil hos All-Athletics.com Arkivert 8. november 2014 hos Wayback Machine.
Gösta Bohman

Bo Gösta Bohman (født 15. januar 1911 i Stockholm, død 12. august 1997 i Stockholm) var en svensk politiker. Han var leder for Moderaterna fra 1970 til 1981. I denne perioden styrket partiet sin stilling i svensk politikk. Han var økonomiminister i sentrum-høyre regjeringene Fälldin I (1976–1978) og Fälldin II (1979–1981). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gösta Bohman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Gösta Bohman hos Sveriges riksdag 
(en) Gösta Bohman hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Erik Schia

Erik Schia (født 3. desember 1946, død 24. oktober 1993, Oslo) var en norsk arkeolog, og ekspert på middelalderen. Han sto i en årrekke i spissen for de arkeologiske undersøkelsene og utgravningene i Gamlebyen i Oslo og hadde stor kunnskap om det arkeologiske materialet fra det gamle Oslo. Han skrev også sin avhandling til magistergraden om funn av sko i middelalderens Oslo, og utviklet fra dette en nordeuropeisk skotypologi og -kronologi. Fra 1975 til sin bortgang i oktober 1993 var han leder for Riksantikvarens utgravningskontor i Oslo.
Schia produserte en lang rekke publikasjoner om middelalderens Oslo, og han var en meget viktig pådriver for å få restene av den gamle byen fram i lyset. Han forfattet blant annet boka Oslo Innerst i Viken – Liv og virke i middelalderbyen, som ble utgitt i samarbeid med Riksantikvaren og Oldsaksamlingen på Aschehoug forlag i 1991.

Det er nå vi har sjansen til å gjøre dette området til en attraksjon ikke bare for Oslos egne innbyggere, men for mange flere. La dette bli vår tids gave til byens 1000-årsjubileum. Som vi har sett tidligere i denne boka, kjenner vi ikke noe eksakt år for byens grunnleggelse. Fremveksten og den videre utviklingen av byen var en langsom prosess, men siden den første bymessige bebyggelsen innerst i Viken kan dateres til årene omkring år 1000, vil det ikke være urimelig om vi feirer byens tusenårsjubileum i år 2000.

I 2011 ble plassen med amfi ved foten av Geitabru i Gamlebyen i Oslo, nær ruinen av Clemenskirken, gitt navnet Erik Schias plass.


== Bibliografi ==
Karl-Fredrik Keller og Erik Schia Middelalderbyen i Oslo : en rekonstruksjon 1994 ISBN 82-91455-00-7, ib.
Erik Schia (1995). Oslo innerst i Viken: Liv og virke i middelalderbyen (2. utg.). Aschehoug. ISBN 8203221149. 
Morten Krogstad, Erik Schia og Ola Storsletten Vandring i Gamlebyen 1982 ISBN 82-990905-0-4


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Schia på Internet Movie Database
Careless Hands

«Careless Hands» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Carl Sigman og Bob Hilliard. I The Carl Sigman Songbook skrev Sigmans sønn, Michael, at sangen er «en enkel historie om en elsker som plukker feil person til å forelske seg i». Den ble en hit for Mel Tormé for Capitol Records i 1949.


== Andre versjoner ==
Bob & Jeanne. Innspilt 17. januar 1949. Utgitt av Decca Records med katalognummer 24563. Den andre siden var «Don't Gamble with Romance»
Bing Crosby
Eddie Dean. Utgitt av Mercury Records med katalognummer 6170. Den andre siden var «Don't Tell Me Stories».
Johnny Desmond (Tonny Mottola orch). Utgitt av MGM Records med katalognummer 10349A. Den andre siden var «They Were the Best Years of Our Lives»
John Laurenz w Anne Vincent. Innspilt i januar 1949. Utgitt av Mercury Records med katalognummer 5245. Den andre siden var «Luckiest Guy in the World».
Sammy Kaye
Jerry Lee Lewis
Shorty Long and The Santa Fe Rangers. Utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 21-0182. Den andre siden var «Speak Again, Sweet Lips».
Dottie West ga sangen nytt liv som countryhit i 1970-årene


== Norsk versjon ==
Fredrik Friis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Som en vind».


=== Innspilling ===
Vidar Ottersen med Carsten Kloumans orkester. Innspilt 22. april 1968. Utgitt på singlen Columbia 45GN 1805.


== Referanser ==
USAs minister for utenriksanliggender

USAs minister for utenriksanliggender (engelsk: United States Secretary of Foreign Affairs) var et embede som eksisterte i USAs regjering fra 10. januar 1781 til 15. september 1789.
Konføderasjonens artikler fra 15. november 1777, ga konføderasjonens kongress muligheten til å velge «slike komitéer og sivile embeder som måtte være nødvendig for å styre de generelle forhold i De forente stater.»
Den 10. januar 1780 opprettet konføderasjonens kongress departementet for utenriksanliggender (Department of Foreign Affairs). Den 10. august 1781 valgte deretter kongressen Robert R. Livingston, en delegat fra New York, som den første minister for utenriksanliggender. Livingston var ikke istand til å tiltre før den 20. oktober 1781. Han satt i embedet frem til 4. juni 1783, da han ble erstattet av diplomaten og juristen John Jay.
John Jay satt i embedet frem til 4. mars 1789, da USAs grunnlov trådte i kraft.
Embedet ble gjenopprettet av George Washington den 27. juli 1789. Fra 27. juli til 15. september 1789 var derfor John Jay, fungerende minister for utenriksanliggender.
Den 15. september 1789 ble dette embedet erstattet av USAs utenriksminister. John Jay fortsatte som fungerende utenriksmininister fra 15. september 1789 til 22. mars 1790, da Thomas Jefferson overtok som den første utnevnte utenriksministeren.


== Referanser ==
Tsjekkia under Sommer-OL 2004

Tsjekkia under Sommer-OL 2004. 142 sportsutøvere, åtti menn og sekstito kvinner fra Tsjekkia deltok i tjue sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var tredje gangen som Tsjekkia deltok i et sommer-OL, de kom på 42.-plass med en gull-, tre sølv- og fire bronsemedaljer. Svømmeren Květoslav Svoboda var landets flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Air Zimbabwe

Air Zimbabwe er Zimbabwes nasjonale flyselskap, Hovedkvarteret er på Harare internasjonale lufthavn. 


== Historie ==
Selskapet ble etablert 1. september 1967 som  Air Rhodesia etter at Central African Airways ble oppløst. Det fikk først for en kort tid navnet  Air Zimbabwe Rhodesia og sitt endelige navn Air Zimbabwe i april 1980 da republikken Zimbabwe ble dannet. Operative flyvninger startet 2. april 1980 med en rute til London Gatwick.  Selskapet er hel-eiet av Zimbabwes regjering. Den opprinnelige flåten omfattet fem Boeing 707 leiet fra Lufthansa. Disse erstattet Boeing 720 som var brukt av Air Rhodesia.
Selskapet opererer internasjonalt til London, Kuala Lumpur, Dubai og Beijing. Regionalt til nabolandene og land i Sør- og Sentral-Afrika. Innenlands til Beira, Bulawayo og Victoria Falls.


== Destinasjoner ==
Air Zimbabwe destinasjoner pr. januar 2010 var disse:


== Afrika ==
Angola
Luanda – Quatro de Fevereiro lufthavn
Den demokratiske republikken Kongo
Kinshasa – N'Djili International Airport
Lubumbashi – Lubumbashi International Airport
Kenya
Nairobi – Jomo Kenyatta internasjonale lufthavn
Malawi
Lilongwe – Lilongwe internasjonale lufthavn
Sør-Afrika
Johannesburg – OR Tambo internasjonale lufthavn
Tanzania
Dar-es-Salaam – Julius Nyerere International Airport
Zambia
Lusaka – Lusaka internasjonale lufthavn
Zimbabwe
Bulawayo – Joshua Mqabuko Nkomo internasjonale lufthavn
Harare – Harare internasjonale lufthavn
Victoria Falls – Victoria Falls lufthavn


== Asia ==
Folkerepublikken Kina
Beijing – Beijing Capital International Airport
Malaysia
Kuala Lumpur – Kuala Lumpur internasjonale lufthavn
De forente arabiske emirater
Dubai – Dubai International Airport


== Europa ==
Storbritannia
London – London Gatwick Airport


== Flåte ==
Air Zimbabwes flåte omfatter følgene fly: (pr. mai 2010): 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Air Zimbabwe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Air Zimbabwes flåte Arkivert 30. oktober 2010 hos Wayback Machine.
Victoria Falls lufthavn

Victoria Falls lufthavn tjener turistindustrien i Victoria Falls i Zimbabwe og ligger 21 km syd for selve byen  Victoria Falls. Nåværende rullebane er istand til å håndtere fly i størrelse opp til B737 og A319 eller tilsvarende. Det foreligger planer om å bygge en ny rullebane på 4 000 m som vil tillate at større fly kan trafikkere flyplassen. Større fly innebærer at Victoria Falls kan få direkte flyforbindelse med USA, Europa og Asia. Byggingen av en ny rullebane forutsetter bygging av ny terminal.
Flyplassen er åpen 12 timer i døgnet (08 – 20). Den tilbyr de vanlige fasiliteter som parkering, handling av frakt og passasjerer, tilgang på flydrivstoff, værtjeneste, informasjon, bank, restaurant og tax-free butikker.


== Selskaper og destinasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Civil Aviation Authority of Zimbabwe - offisiell side Arkivert 22. juli 2011 hos Wayback Machine.
Victoria Falls Airport - kart
Desi (Asia)

Desi (hindi देसी, punjabi ਦੇਸੀ) er betegnelsen på området og kulturen på det indiske subkontinentet, særlig i India, Pakistan, Nepal, Bhutan, Sri Lanka og Bangladesh. Ordet deśa- (देश) betyr på sanskrit omtrent «fedreland», «land» eller «hjemland», og Mahatma Gandhi brukte betegnelsen ma des om det utvidede, indiske hjemlandet. Betegnelsen brukes bredt både om menneskene, kulturene og produktene fra området, i betegnelser som desi-musikk, desi-mat, desi-litteratur, eller bare desi. Et eksempel på «desi»-kultur er Bollywood-sjangeren som er populær i alle landene i regionen.
Ordet skal være brukt allerede omkring 200 f.Kr i skriftet Natya Shastra, hvor det betegnet den varierte folkelige kulturen i motsetning til den pan-indiske klassiske (opphøyde) kulturen. 
Delingen av India og Pakistan i 1947 førte til utviklingen av nye, nasjonale identiteter i landene, samtidig som Punjab og Kashmir ble delt i to. Punjabisk kultur, språk og musikk er stort både i India og Pakistan, og binder ofte sammen identitetene på tvers av grensene.
I dag brukes ordet både for å beskrive den regionale felleskulturen, og for å beskrive drømmen eller visjonen om et ikke-delt indisk subkontinent. Spesielt føler yngre indere, pakistanere og bangladeshere som bor utenfor subkontinentet at de tilhører den samme kulturen, at de er desi. Dette står ofte i motsetning til vektleggingen av forskjellene (og motsetningene) mellom landene.

En utbredt misoppfatning i dag blant nordmenn er at srilankere også er en del av denne kulturen. Dette stemmer ikke da de har sin egne rikholdige kultur. Se Sri Lankas historie, Tamilere og Singhalesere for lesning om folkegruppene som lever der.


== Se også ==
Bollywood
Liste over utøvere i Vuelta a España 2010

Liste over utøvere i Vuelta a España 2010


== Se også ==
Vuelta a España 2010


== Noter ==


== Referanser ==
Silas Henriksen

Silas Kjølmoen Henriksen (født 18. april 1985 i Arendal) er en norsk ballettdanser ved Nederlands Dans Theater, en av verdens fremste ballettkompanier.
Allerede som seksåring begynte han å danse ved Arendal Ballett Center, og som tiåring ble han kommentert i Agderposten som et «komplett ballettalent». Han gikk på ballettlinja på Fagerborg videregående skole, og videre som ballettdanser ved Kunsthøgskolen i Oslo. Han var aspirant ved Nasjonalballetten 2007-2008, og ble så medlem der høsten 2008. Han har blant annet medvirket i ballettoppsetningene av Romeo og Julie, En sporvogn til Begjær, Worlds Beyond, Shoot the moon og Nøtteknekkeren.


== Stipendier og priser ==
Henriksen fikk Thorleif Dahl-stipendet på 15 000 kroner i 2005, etter en audition ved Nasjonalballetten.11. august 2010 mottok han et av Norges største kulturstipender, Tom Wilhelmsens Opera- og Ballettpris. Stipendet er på 500 000 norske kroner. I begrunnelsen til juryen ble det blant annet sagt:  
Det sies i fagkretser om ham at en stjerne er født. Fortsetter hans utvikling slik, vil vi i Silas Henriksen ha en kommende prins til de store klassiske ballettene, samt en sterk danser i det moderne faget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Silas Henriksen hos Sceneweb