jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fortellinger om Kong Artur og ridderne av Det runde bord

Fortellinger om Kong Artur og ridderne av Det runde bord er en bok av Sigrid Undset først utgitt i 1915. Boken er en fri gjenfortelling av legendene om Kong Arthur, med utgangspunkt i Thomas Malorys Le Morte d'Arthur fra 1458.
Dette var Undsets første bok hvor handlingen var lagt til middelalderen, og den kan sees som en opptakt til de senere middelalderromanene om Kristin Lavransdatter og om Olav Audunssøn. Undset skrev i 1919 at det var den boken hun likte best av alt hun hadde skrevet.Boken er særlig kjent for avslutningsordene «Ti sed og skikk forandres meget, alt som tiderne lider og menneskernes tro forandres og de tænker anderledes om mange ting. Men menneskenes hjerter forandres aldeles intet i alle dager.»
Tordis Ørjasæter forteller i sin biografi om Undset at Sigrid Undset siden barndommen hadde vært fascinert av Arthurmytene, og at hun samlet stoff til boken under et opphold i London som nygift. Ørjasæter antyder at Undset valgte å vende tilbake til dette stoffet i 1915 som en avveksling fra dagliglivet: «Nå ville hun tilbake til middelalderens sagnskikkelser og sterke lidenskaper - langt vekk fra det daglige livs bekymringer og frustrasjoner og fra verdenskrigens truende skyer.» Liv Bliksrud mener at Undset gjennom arbeidet med Arthurlegendene fikk utløp for sin «sans for 'patos og vildskap og hete lidenskaper'», som en kontrast til romanen Våren (1914) hvor hun ifølge Bliksrud drøfter dydsetikk og moralisme.
Romanen er gjenutgitt flere ganger; en utgave har kommet i serien Verdens Hellige Skrifter, med innledning av Jan Erik Rekdal. I denne serien er boken gitt en ny tittel, etter kong Arthurs legendariske sverd, og utgitt som eksempel på Arthurlitteraturen. Legendene om Arthur reflekterer både den kulturelle transformasjonen som skjedde i møtet mellom keltisk mytologi og det kristne Vest-Europa, og mange av middelalderens forestillinger om tro og dyder. Middelalderens fortelling om Arthur og hans riddere er fylt med kristne temaer; Ridderne personifiserer og utøver flere av de kristne kardinaldydene: måtehold, visdom, rettferd, og mot. Tematikken omfatter også historier om brudd på dydene, og søken etter en viktig kristen relikvie: den hellige gral.


== Se også ==
Britiske emner


== Referanser ==
Madidi nasjonalpark

Madidi nasjonalpark er en nasjonalpark i Amazonasbekkenet nord i Bolivia. Den ble oppretta i 1995. Nasjonalparken dekker et areal på 18 958 km² og er med det et av de største beskytta områdene i verden. Den strekker seg fra isbredekte topper i Andesfjella de tropiske regnskogene langs elva Tuichi. Nasjonalparken nås lettest med båt over Benielva fra byen Rurrenabaque.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Parque Nacional Madidi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tupiza

Tupiza er en by i departementet Potosí i Bolivia. Den ligger på en høyde av 3160 meter over havet og har rundt 23 100 innbyggere (2006). Tupiza ligger i et spektakulært fjellandskap i Cordillera de Chichas.


== Eksterne lenker ==
Bilder fra Tupiza
Martin Davis

Martin David Davis (født 8. mars 1928 i New York City, død 1. januar 2023) var en amerikansk matematiker, kjent for sitt arbeid med Hilberts tiende problem. Han tok doktorgrad ved Princeton University i 1950, hvor Alonzo Church var hans veileder. Davis er professor emeritus ved New York University. Han utviklet Davis-Putnam-algoritmen sammen med Hilary Putnam, samt DPLL-algoritmene. Sammen med Ron Sigal og Elaine J. Weyuker har han forfattet Computability, Complexity, and Languages, senere utgitt som Fundamentals of Theoretical Computer Science.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jackson, Allyn (September 2007), «Interview with Martin Davis», Notices of the American Mathematical Society (Providence, RI: American Mathematical Society) 55 (5):  560–571, 2008, , , http://www.ams.org/notices/200805/tx080500560p.pdf
Kjerraten i Buvika

Kjerraten i Buvika (fra tysk: Kehrrad- vendehjul), lå i Buvika i Skjervangen og var et system for å frakte tømmer opp en åsside. Kjerraten var en del av transportsystemet for å frakte tømmer fra Mangenvassdraget til Haldenvassdraget.
Sootkanalen mellom Skjervangen og Mortsjølungen ble nedlagt i 1932 fordi tømmermengden hadde avtatt sterkt som følge av depresjonstiden og tidsfaktoren. Veisystemet i området ble forbedret.
Tømmeret ble fraktet fra kjerraten til:

Grasmobanen som ble nedlagt i 1938.
Tvillingtjern se Sootkanalen (vannskillet)
Gulltjern se Sootkanalen (vannskillet) og Hvervselva
Paquimé

Paquimé, også kjent som Casas Grandes, er et arkeologisk utgravningsområde i delstaten Chihuahua i Mexico. Området var bosatt fra starten av 1100-tallet og blei forlatt på begynnelsen av 1400-tallet. Man veit ikke hvilket folkeslag som holdt til der.
Stedet står på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
Paquimé hos UNESCO
Cetancodonta

Cetancodonta, også kalt Whippomorpha (et begrep dannet ved sammentrekning av de to eng. ordene whale og hippo), er en gruppe (en foreslått ny klade) med placentale pattedyr som består av flodhester (Hippopotamidae) og hvaler (Cetacea). Dette indikerer en felles progenitor, men det er fortsatt stor usikkerhet knyttet til for hvor lenge siden dette var.
Forskere ved Berkeley (University of California) konkluderte i 2005 imidlertid med at hvaler og flodhester trolig har en felles vannelskende forfar som oppsto for omkring 50-60 millioner år siden, hvoretter etterkommerne utviklet og delte seg i to distinkte nye grupper som med tiden ble til hvaler og flodhester.
Cetancodonta regnes som en søstergruppe til drøvtyggere (Ruminantia).


== Kladogram ==


== Annet ==
Cetancodonta ble i 2000 foreslått som erstatningsnavn for Whippomorpha (Waddell med flere), fordi sistnevnte kunne avstedkomme forveksling med gruppenavnet Hippomorpha (hestedyrene og deres nærmeste nå utdødde slektninger).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cetancodonta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Cetancodonta hos Fossilworks
Tristán el joven

Tristán el joven (Den unge Tristan) er en spansk ridderroman som ble trykket i Sevilla i 1534. Det er en meget fri fortsettelse av den franske fortellingen om Tristan og Isolde som i sin spanske oversettelse hadde vært meget populær. Tittelen var opprinnelig vesentlig lengre, Corónica nuevamente emendadadadel buen caballero don Tristán de Leonís y del rey don Tristán de Leonís el joven, su hijo, men verket refereres til i dag som Tristán el joven.
Forfatteren var ikke oppgitt i utgivelsen i 1534. Forskeren Pascual de Gayangos y Arce foreslo på 1800-tallet at det kunne være en viss Juan Díaz, som man ellers ikke vet noe om, bortsett fra at han var fra Castilla og utga en romanse i Sevilla i 1526. Men dette synes usannsynlig da Díaz dedikerte sitt verk til kongen av Portugal, og den anonyme forfatteren har negative referanser til portugisiske riddere.
I Tristán el joven er det Tristans sønn av samme navn som er helten, Tristan av Leonis. Boken har lite eller ingenting med den arthurianske litteraturen å gjøre, og kong Arthur opptrer bare i de første åpningskapitlene. De fleste eventyrene til den unge Tristan finner sted i Spania, hvor han ble en ridder for infanta doña María, søster av den spanske kongen Juan. Etter mange strålende heltedåder, flere av disse i kamp med maurerne, gifter den unge Tristan seg med prinsessen. Verket er således heller ingen tragedie slik den opprinnelige teksten var.
Erik Hesby

Erik Hesby Johnsen (født 18. januar 1963 i Tønsberg) er en norsk bildekunstner og kunstformidler, utdannet ved Kunstakademiet i Trondheim (1991–1995). 
Erik Hesby var virksom på 1990-tallets kunstscene som video- og performancekunstner. Videoen American Actress Wanted er hans mest kjente produksjon, vist på diverse festivaler, TV-kanaler og representert på Dansk Filminstitutts antologi Spin Off II – Dansk og europæisk kunstvideo i halvfemserne. Lars Movin skriver i katalogen til videoantologien Spin Off at filmen American Actress Wanted «demonstrerer hvordan videomediet har revolusjonert betydningen av å lage film».
I perioden 1983-1984 tegnet Hesby for vittighetsbladet KoNK under psevdonymet «Melke».
I studietiden ved Kunstakademiet I Trondheim opprettet Hesby kunstmagasinet Kitsch, og var redaktør for dette gjennom ni nummer i perioden 1994-1995. Magnus Engstedt, Hans H. Horneman, Tommy Olsson, Terje Nicolaisen, Beate C. Rønning og Per Teljer var blant bidragsyterne.
I perioden 1994-1997 skrev han diverse artikler om bildekunst og kunstpolitiske forhold i UKS Forum for samtidskunst (utgitt av Unge Kunstneres Samfund), Billedkunst, Kunstinnsikt (utgitt av Anders Eiebakke og Bjønnulv Evenrud) og Visuelt (utgitt av Grafill).
Fra 1999 til 2003 var Hesby redaktør og prosjektleder for Kunstnett Norge. Han var i 2001 redaktør for boka «Kunst.no/01 – En guide til norsk kunst på nettet» (ISBN 8292342001), som foruten lenkeoversikt inneholder tekster om nettkunst. 


== Litteratur ==
Schmedling, Olga (red.) (1997). Norsk Kunstårbok 1997. PAX. ISBN 8200376915. 
«Spin Off», Det Danske Filminstitut, 1998


== Eksterne lenker ==
Erik Hesbys egen webside
Cetruminantia

Cetruminantia er en gruppe (en foreslått ny klade) med placentale pattedyr som består av drøvtyggere (Ruminantia) og hvaler og flodhester (Cetancodonta). Dette indikerer at drøvtyggere, flodhester og hvaler har en felles progenitor, men det er stor usikkerhet knyttet til for hvor lenge sidene dette var. Cetruminantia regnes som en søstergruppe til svinedyrene (Suina).


== Kladogram ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cetruminantia hos Fossilworks 
Cetruminantia – detaljert informasjon på Wikispecies
De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap

De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap; på engelsk Economic Community of West African States (ECOWAS); på fransk Communauté économique des États de l'Afrique de l'Ouest (CEDEAO) er en økonomisk samarbeidsorganisasjon i Vestafrika. Fellesskapet ble grunnlagt i 1975. 


== Medlemsstater ==
Benin
Burkina Faso
Elfenbenskysten
Gambia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kapp Verde
Liberia
Mali
Niger
Nigeria
Senegal
Sierra Leone
TogoMauritania forlot organisasjonen 2002. Etter et militærkupp i landet i begynnelsen av 2009 ble Guinea utestengt fra organisasjonen.


== Felles valuta ==

Benin, Burkina Faso, Elfenbenskysten, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal og Togo bruker den vestafrikanske CFA-franc i en valutaunion med en felles sentralbank, Sentralbanken for de vestafrikanske statene i Dakar i Senegal.
Også de andre medlemland i ECOWAS planlegger å innføre en felles valuta, altså Gambia, Ghana, Guinea, Nigeria og Sierra Leone. Dessuten har Liberia uttrykt interesse for å slutte seg til denne framtidige valutaunionen. Som navn for valutaen er «eco» foreslått og de deltakende land skal ha en felles sentralbank.


== Eksterne lenker ==
Organisasjonens hjemmeside
Shipra

Shipra, også kjent som Kshipra, er en elv i delstaten Madhya Pradesh i det sentrale India. Elven har sitt utspring Vindhyafjellene nord for Dhar og renner sørover over Malwa-platået, før den til slutt munner ut i Chambal-elven. Den er ca. 195 km lang. 
Shipra er en av de hellige elvene i hinduismen. Den hellige byen Ujjain ligger på elvens høyre bredde. Hvert tolvte år finner kumbh mela-festivalen sted på ghats langs elvebreddene i byen, og det samme gjør den årlige feiringen av elvegudinnen Kshipra. Breddene av Shipra er ett av fire steder hvor khumb mela blir arrangert. Det finnes hundrevis av hinduistiske helligdommer langs breddene av elven Shipra. Shipra er en sesongavhengig elv. Tidligere pleide det å være mye vann i elven hele tiden. Nå stopper elven å renne noen måneder etter monsuntiden. 
Med denne referansen er ordet Shipra brukt som et symbol på «renhet» (i sjel, følelser, kropp etc.), «ærbarhet» eller «klarhet». 


== Eksterne lenker ==
Shipra River (en)
Famous Rivers of Madhya Pradesh (en)
Beaufort Island

Beaufort Island er en øy i Rosshavet i Antarktis, beliggende 21 kilometer nord for Cape Bird på Rossøya. Den har et areal på om lag 18,4 km². Beaufort Island ble dannet av vulkansk aktivitet og består av basalt. Øyas høyeste punkt er Paton Peak på 771 moh. Beaufort Island ble oppdaget i 1841 av James Clark Ross i 1841, som kalte den opp etter Francis Beaufort, hydrograf i Royal Navy.Beaufort Island er utpekt som et spesielt verneområde i Antarktis (ASPA) for å bevare det naturlige økosystemet og beskytte det varierte fuglelivet. Øya er isolert og lite tilgjengelig for ilandstigning. Den blir derfor sjelden besøkt av mennesker, og er for det meste upåvirket av menneskelig aktivitet.
Det finnes en liten koloni hekkende keiserpingviner på sjøisen ved øyas nordside. Det finnes også en stor koloni adeliepingviner på den sørvestre siden av øya. I tillegg finnes flere kolonier med sørjoer.


== Referanser ==
Nasra Abdullah

Nasra Badalla Abdullah er en norsk tidligere fotballspiller.
Abdullah ble født i Kenya, men kom til Norge som fireåring på 17. mai etter å ha bodd hos bestemoren i Kakamega i Kenya. Abdullah vokste opp på Fjellhamar, og hun spilte med sine brødre, som var med på å få henne til å satse på fotballen. Hun begynte på guttelaget til Sand IL før hun spilte på Dal og Frogner. Etter hvert ble hun oppdaget av Team Strømmen, og hun begynte der i 2004. Spilte så noen sesonger for LSK Kvinner før hun "gikk" til VIF i 2013.Abdullah spilte imidlertid bare i Team Strømmen i et år, før hun i 2005 studerte i USA ved University of Alabama at Birmingham, og kombinerte utdannelse og fotball. Ettersom hun spilte i USA mesteparten av 2005, var hun ikke med på finalen til Team Strømmen, men hun hadde nok kamper til å få sølv i serien. Abdullah kom i stedet virkelig tilbake i 2007. Imidlertid var hennes store gjennombrudd i 2008, da hun var med på å sikre Team Strømmens andre og hennes første dobbeltsølv. Hun ble også kåret til årets midtbanespiller. Hun hadde en kort opptreden på en landslagssamling, der hun scoret ett av målene for Norge mot Norge U21, et lag hun også har spilt på. Abdullah fikk også en offisiell landskamp kort tid etterpå, men har ikke vært på landslaget siden. 
Nasra Abdullah er også med på et prosjekt i regi av Intergrering og Mangfoldsdirektoratet og Norges Fotballforbund for å sikre at flere jenter med innvandrerbakgrunn begynner å spille fotball.


== Meritter ==
Med Team Strømmen/LSK Kvinner:

Seriesølv 2008
Tapende finalist 2008 og 2009


== Referanser ==


== Kilder ==
Lille Nasra kan bli stor for Norge


== Eksterne lenker ==
(en) Nasra Abdullah – UEFA 
(en) Nasra Abdullah – WorldFootball.net 
(en) Nasra Abdullah – Soccerway 
(no) Nasra Abdullah – Norges Fotballforbund 
(de) Nasra Abdullah – Soccerdonna
Artiofabula

Artiofabula er en gruppe (en foreslått ny klade) med placentale pattedyr som består av svinedyr (Suina) og Cetruminantia. Dette indikerer at gruppa har en felles progenitor, men det er stor usikkerhet knyttet til for hvor lenge sidene dette var.
Artiofabula regnes som søstergruppen til kameldyrene (Tylopoda) og sortereer således som en undergruppe av hvaler og klovdyr (Cetartiodactyla).


== Kladogram ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Artiofabula i Encyclopedia of Life 
Artiofabula – detaljert informasjon på Wikispecies
Bjørkene på gravene til de to som hadde elsket hverandre

Bjørkene på gravene til de to som hadde elsket hverandre er en del av den samiske folkediktningen. Det er fortalt av  Isak Isaksen Eira  1921.
Motivet i sagnet er at en pike og en gutt elsker hverandre fra de er barn, men kan ikke få hverandre. De dør derfor sammen, selvmord. De blir begravd på hver sin side av kirka. Etter 1 år vokser det opp to bjørker som vokser sammen over kirka. Faren til gutten hogger ned bjørkene, men hogger seg selv i foten, og dør siden. 1 år senere vokser de opp på ny, og det blir slik.


== Eksterne lenker ==
Fortellingen i sin helhet
Vindhyafjellene

Vindhyafjellene (sanskrit: विन्‍ध्य) er en fjellkjede med eldre, runde fjell og åser på det vest-sentrale indiske subkontinentet, som geografisk deler det indiske subkontinentet inn i Nord-India (Indus-Gangessletten) og Sør-India. Fjellene strekker seg over ca. 1 000 km i øst-vest-retning fra østligste delen av den vestlige delstaten Gujarat til Uttar Pradesh i sørøst. Fjellkjeden danner den nordlige grensen til Deccan-platået
Den vestlige enden av fjellkjeden ligger i delstaten Gujarat, på den østlige siden av Gujarat-halvøya nær grensen til dagens delstater Rajasthan og Madhya Pradesh. Etter at fjellene når skikkelig ned til subkontinentet strekker de seg nordøstover nær Ganges i Mirzapur. Området nord og vest for fjellene er tørt og ugjestmildt, og ligger i skyggen av både av Vindhya- og de høyere Aravallifjellene i sør som holder de rådende vindene unna. 
I Vindhyafjellene har funn av menneskelige aktiviteter fra paleolitikum blitt gjort. I sandsteinsmassivene finnes klippemalinger med dyremotiv som er datert til år 8000-5000 f.Kr. De tidligste kjente flercellede fossilene av eukaryoter (trådformede alger) har blitt oppdaget i Vindhyaregionen og kan dateres tilbake til 1,6-1,7 milliarder år siden. Vindhyan-platået er et platå som ligger nord for den sentrale delen av fjellkjeden. Byene Bhopal, delstatshovedstaden i Madhya Pradesh, og Indore ligger på platået, som stiger høyere enn Indus-Gangessletten som ligger nord for det. Disse byene ligger i foten av Vindhyafjellene.     


== Elvenes utspring ==
Sørsiden av fjellkjeden er drenert av Narmada-elven, som fortsetter vestover til Arabiahavet i den vide dalen mellom Vindhyafjellene og de parallellgående Satpurafjellene lenger mot sør. Nordsiden av fjellene er drenert av sideelvene til Ganges, inkludert Kali Sindh, Parbati, Betwa og Ken (de to sistnevnte er begge sideelver til Yamuna). Son og Tamsa eller Tons er begge sideelver til Ganges og drenerer de sørlige delene av fjellkjeden i dens østre ende. 


== Legende ==
Hindulegender sier at Vindhyafjellene en gang viste en tendens til å vokse så høyt at de hindret den vanlige banen til solen. Dette ble fulgt av økende forfengelighet på den delen av fjellkjeden, som krevde at Surya burde gå rundt Vindhyafjellene akkurat som han gjorde med Mount Meru. Behovet for å underkue Vindhyafjellene ved svik oppstod, og Agastya ble valgt til å gjøre det. 
Agastya reiste fra nord til sør, og på veien møtte han de nå uframkommelige Vindhyafjellene. Han spurte fjellkjeden om å lette hans passasje over mot sør. I ærbødighet for Agastya bøyde Vindhyafjellene lavt nok til at vismannen og hans familie kunne krysse over og gå inn i Sør-India. Vindhyafjellene lovet også å ikke øke i høyde frem til Agastya og hans familie returnerte mot nord. Agastya bosatte seg permanent i sør og Vindhyafjellene, tro mot sine ord, vokste aldri ytterligere.  


== Referanser ==
Wang Huning

Wang Huning (forenklet kinesisk: 王沪宁, tradisjonell kinesisk: 王滬寧, pinyin: Wáng Hùníng; født 6. oktober 1955 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han er sekretær for det kinesiske kommunistiske partis generalsekretariat, og er direktør for dets kontor for politiske utredninger.
Han studerte fransk ved East China Normal University fra 1974, og internasjonal politikk ved Fudanuniversitetet fra 1977, under Chen Qiren og Wang Bangzuo. Etter slutteksamen ble han etterhvert den yngste dekanen ved Fudan.
Fra 1995 begynte Wangs politiske karriere. Han kom inn og steg i gradene i Partiets kontor for politiske utredninger, og ble dets direktør i 2002. Han var en av Jiang Zemins støttespillere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Huning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wang Huning hos China Vitae
Språkfilosofi

Språkfilosofi er den filosofiske retningen som tar for seg språket. Feltet studerer filosofiske spørsmål om lingvistisk mening, referanse, språkbruk, språklæring, forståelse, sannhet, lingvistisk tanke og erfaring, kommunikasjon, tolkning og oversettelse.De fem grunnleggende problemstillingene i feltet er:

Hvordan er setninger satt sammen som meningsfull helhet, og hvilken mening fins i de ulike delene av setninger?
Hva er mening?
Hvordan bruker vi språket og hva er målet med språket?
Hvordan henger språket sammen med sinnet til den som snakker og hører på?
Hva er sammenhengen mellom språket og verden?


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kjøll, Georg (2013): Språkfilosofi, Oslo: Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-1380-1
Malam Bacai Sanhá

Malam Bacai Sanhá (født 5. mai 1947 i Quinara, død 9. januar 2012 i Paris) var Guinea-Bissaus president fra september 2009 til sin død i januar 2012. Han var også landets utøvende president i en kortere overgangsperiode etter borgerkrigen i Guinea-Bissau i 1999.
Sanhá studerte politikk i Øst-Tyskland. Han tilhørte Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC) og var medlem i dens Politbyrå allerede på 1970-tallet. 
I juli 2009 vant han presidentvalget over opposisjonens kandidat Kumba Ialá. Valget ble utlyst etter at hans forgjenger og partifelle João Bernardo Vieira ble drept i mars 2009. Siden Sanhá ble president har han hatt behov for medisinsk behandling ved jevne mellomrom. Han døde 9. januar 2012 på sykehus i Paris.


== Referanser ==
Juan Ruiz

Juan Ruiz (ca. 1283 – ca. 1350), kjent som «Arkepresten fra Hita» (spansk: «Arcipreste de Hita»), var en spansk poet på middelalderen. Han er best kjent for sitt grove, verdslige dikt Libro de buen amor («Boken om den gode kjærlighet»).
Han ble trolig født i Alcalá de Henares, en landsby i Jaén, som den gang var en del av al-Andalus, det muslimske Spania. Svært lite er kjent om ham i dag, bortsett fra at han var en prest og antagelig studert i Toledo. Selv om hans fødenavn er kjent, Juan Ruiz, er han hovedsakelig referert til sin tittel som «Arkepresten fra Hita».
I henhold til hans egen bok ble han fengslet i flere år, antatt mellom 1337 og 1350, som straff for noen gjerninger – om diktet er en indikator var disse gjerningene neppe i overensstemmelse med hans posisjon som prest. Imidlertid har diktene i lengre tid blitt betraktet som pseudobiografisk og de versene som nevner hans fengsling opptrer i slutten av boken, og kan være blitt lagt til senere. En av hans dikt hevder at han ble fengslet på ordre av Gil Albornoz, erkebiskop av Toledo. Hva grunnen skulle være er ukjent. 
Hva som synes klart er at han fullførte Libro de buen amor i 1343. Det har blitt beregnet at han døde en gang rundt 1350, antagelig i fengsel. Ved 1351 hadde han i alle fall ikke lenger tittelen erkeprest av Hita.
Libro de Buen Amor er et massivt og episodisk verk som kombinerer dikt til Jesus og Maria, Ruiz' egen ikke gjengjeldte kjærlighet og fabler. Selve diktet er på 1728 strofer. Bredden i diktets omfang og frodigheten i dikterens stil har gitt ham betegnelsen «den spanske Chaucer», en referanse til den banebrytende engelske dikteren Geoffrey Chaucer.
Det er i dag bevart tre manuskripter av Libro de Buen Amor. Salamanca-versjonen, som man skiller fra de to andre ved å tilføye en «S» når man omtaler den, finnes i dag i Madrids Biblioteca Real og er betraktet som den beste av de tre kopiene. De andre to er Academia Española-versjonen, også kjent som Gayoso («G»), og Toledo-manuskriptet («T»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verker av Juan Ruiz i Prosjekt Gutenberg
Willemijn Karsten

Willemijn Karsten (født 28. juni 1986) er en nederlandsk håndballspiller. 
Willemijn Karsten spilte i hjemlandet for klubben Zeeman Vastgoed SEW, med hvilken hun to ganger ble nederlandsk mester. I 2007 skiftet hun til Bundesligaklubben Buxtehuder SV. Etter å ha spilt 24 kamper for BSV skiftet backspilleren til den nyopprykkede Bundesligaklubben Borussia Dortmund. Siden sommeren 2009 har hun spilt for DJK/MJC Trier.Hun representerte det nederlandske landslaget ved EM 2010 og hadde før mesterskapet spilt 71 landskamper og scoret 157 mål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willemijn Karsten – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Willemijn Karsten – Scoresway 
Portrett hos Trier Arkivert 17. januar 2022 hos Wayback Machine.
Bakkeby

Bakkeby er en bygd i Nordreisa kommune i Troms. 
Bygda ligger ved Bakkebyfjorden, og fylkesvei 866 går igjennom stedet.
Grunnkretsen Bakkeby hadde 77 innbyggere i 2010.


== Referanser ==