jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Steatoda triangulosa

Steatoda triangulosa er en av edderkoppene i gruppen kamfotedderkopper (Theridiidae). Hos hunnen finnes det noen lyse trekantede flekker på bakkroppen.


== Utseende ==
Steatoda triangulosa er en mellomstor edderkopp, 3,5-4 mm lang. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er brunlig, oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet, mørk, fra svart til mer rødbrun, med noen trekantede tydelige tegninger. Hos hannen er mønsteret mer utydelig. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn. 
Den er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Levevis ==
Steatoda triangulosa lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers. 
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk. 


== Utbredelse ==
Steatoda triangulosa finnes i Europa. Den er vanligere lengre i sør, og sjeldnere nordover. Den ble første gang registrert i Norge i 2011, ved Fredrikstad, med funn av kun ett dyr. Den er åpenbart kommet til Norge på grunn av varehandel. Den mangler (ikke registrert) i Danmark og Sverige, men den finnes både på Kola og i Storbritannia.


== Referanser ==


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Steatoda (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) Steatoda triangulosa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Steatoda triangulosa i Encyclopedia of Life 
(en) Steatoda triangulosa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Steatoda triangulosa hos Artsdatabanken 
(sv) Steatoda triangulosa hos Dyntaxa 
(en) Steatoda triangulosa hos Fauna Europaea 
(en) Steatoda triangulosa hos ITIS 
(en) Steatoda triangulosa hos NCBI 
(en) Kategori:Steatoda triangulosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Steatoda triangulosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Steatoda triangulosa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Kamfotedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Very Large Array

Very Large Array (VLA) er et radioteleskopisk observatorium som ligger i området ved San Agustin i New Mexico. VLA ligger 80 km vest for byen Socorro. Observatoriet har 27 gigantiske paraboler, hver med en diameter på 25 m og en vekt på drøyt 200 tonn.


== Se også ==
Paranal-observatoriet
La Silla-observatoriet
Cerro Tololo Inter-American Observatory
Very Large Telescope


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Very Large Array – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Radioteleskop

Radioteleskop er et teleskop som benytter seg av radiobølger fra verdensrommet. Verdens største radioteleskop, FAST, utvikles i Kina og får en diameter på 500 meter. Et godt radioteleskop må ha større åpning enn bølgelengden for å kunne «se» detaljer i radiokilden.


== Se også ==
Radioastronomi
Atacama Large Millimeter Array
Olav Olson

Olav Olson  (født 17. september 1879, død 19. juni 1945) var en norsk arkitekt. Han var en av de første i Norge som tegnet ferdighus. Ansatt ved Strømmen Trævarefabrik 1899-1919.


== Arbeider i utvalg ==

Villa Höfði i Reykjavík på Island (1908)
Fredheim skole i Lørenskog (1913)
Villa Holmenseter, Holmenkollveien 88, i Oslo (1914)
Dobbelthuset, lærerboliger på Stalsbergjordet (1923), Nissens vei 2A&B, Skolegata 13 fram til 1987, Strømmen
Strømmen kirke (1929)
Ljan kirke (1932)
Kolbotn kirke (1932)
Kirkeveien 102 i Aker (1934)
Strømsalleen 4 i Rælingen. Hans egen bolig.
Lilleaker Folkets hus på Lilleaker i Oslo (1905)


== Referanser ==


== Kilder ==
Lars Mæhlum: Olav Olson hos SNL


== Eksterne lenker ==
(en) Olav Olson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
LIGO

LIGO (forkortelse for Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory) er et anlegg for å oppdage gravitasjonsbølger. Eksperimentet er et omfattende samarbeidsprosjekt (LSC) som involverer rundt 600 forskere ved Massachusetts Institute of Technology og California Institute of Technology. Formålet med LIGO er å oppdage og studere gravitasjonsbølger fra verdensrommet.  


== Nobelpris ==
I 2017 fikk Rainer Weiss, Barry C. Barish og Kip S. Thorne Nobelprisen i fysikk for arbeidet med LIGO/VIRGO.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) LIGO – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Halfdan Berle

Halfdan Berle (født 21. april 1861 i Halden, død 28. juni 1929) var en norsk arkitekt.Berle var utdannet bygningsingeniør fra Kristiania tekniske skole og arbeidet som assistent hos Henrik Thrap-Meyer fra 1880 til 1886. Han utdannet seg til arkitekt i Berlin i årene fra 1886 til 1890. 
Etter arkitektutdannelsen arbeidet Berle tre år i Kristiansand, der man hadde stort behov for arkitekter til gjenoppbyggingen etter den store bybrannen i 1892. Fra 1895 drev han egen arkitektpraksis i Kristiania, der han også drev en fabrikk som laget bygningsdeler i terrakotta. Rundt 1900 tegnet Berle Egebergslottet i Gamle Aker. Etter Første verdenskrig var Berle bosatt i København.
Berle var sønn av Cort Reimers Berle (1822–82) og Maria Jacobine Keyser (1826–1917). Faren var skoleinspektør i Halden. Broren Jakob Keyser Berle (1859–1938) var bestyrer ved Berles skole i Kristiania, som forøvrig Halfdan hadde tegnet selv i 1898.


== Arbeider i utvalg ==

Berles skole i Professor Dahls gate 30 på Frogner i Oslo (1894)
Villa Valberg ved Kragerø (1898, senere revet)
Villa Bergene i Sigyns gate 2a i Oslo (1899)
Egebergslottet i Akersveien 24b i Oslo (1900)
Slagen kirke ved Tønsberg (1901)
Holmgill kirke i Aremark (1902)
Rød herregård i Halden (ombygging, 1902)
Drammensveien (Oslo) 99 i Oslo (ombygging for William Nygaard, 1902)
Trøgstad kirke i Skjønhaug (ombygging, 1904)
Kongsdelene kirke i Hurum (1905)
Tøyen småkirke i Oslo (1907)
Brumund skole i Veldre i Ringsaker (1925)
Halden rådhus (ombygging, ukjent år)


== Referanser ==
Cao Huan

Cao Huan (hanzi: 曹奐, pinyin: Cáo Hùan; født 246, død 303), stilnavn: Jǐngmíng (景明), formelt kjent som Keiser Yuán av Wèi (魏元帝; Wèi Yuándì), født Cáo Huáng (曹璜 – han skiftet navn siden et navnetabu med navnet Huáng var vanskelig å gjennomføre av rent praktiske årsaker), var den femte og siste keiseren av Cao Wei-dynastiet i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var en sønn av Cao Yu, Prinsen av Yan, som igjen var en Cao Caos yngste sønner. Cáo Hùan hadde ikke noen reell makt over riket, men ble dominert av regenten Sima Zhao, som også hadde innsatt ham som keiser etter hans forgjenger Cao Mao hadde blitt drept i et forsøk på å få tilbake makten. I 263, i Hùans formelle regjeringstid, erobret wèigeneralene Zhong Hui og Deng Ai det rivaliserende riket Shu Han for Wèi med en styrke på 180 000 soldater.
I 265 abdiserte Hùan til fordel for Zhaos sønn Sima Yan, som dermed ble keiser Wu av Jìn. Hùan fikk da tittelen Prinsen av Chénliú (陳留王; Chénliú Wáng), som han beholdt helt til sin død i 302. Ikke mye er kjent om Hùans liv etter abdikasjonen, men han fikk beholde enkelte av sine keiserlige privilegier. Da han døde fikk han en keiserlig begravelse og et posthumt navn. 


== Litteratur ==
Chen Shou: Sanguozhi
Pei Songzhi: Sanguozhi zhu
Gravitasjonsbølgedetektor

Gravitasjonsbølgedetektor er en eksperimentell anordning med formål å måle gravitasjonsbølger. Den skal kunne kjenne av svært små forvrengninger i romtiden, slike som forutsies av den generelle relativitetsteorien. Følsomme detektorer er en forutsetning for gravitonastronomi.


== Historikk ==
Rundt 1960 hadde en nyvåknet interesse for Einsteins gravitasjonsteori og den tekniske utviklingen åpnet nye muligheter for å teste relativistiske effekter, noe som inspirerte amerikaneren Joseph Weber til å konstruere verdens første Gravitasjonsbølgedetektor. En slik Weberstav var en enkel anordning i form av en solid, kraftig metallstang som var godt isolert fra omverdens vibrasjoner. Tøyninger i rommet som følge av en innfallende gravitasjonsbølge eksiterer stangens resonansfrekvens og kunne forsterkes til nivåer som var mulig å oppdage. Weberstaver er ikke følsomme nok til å oppfatte annet enn ekstremt kraftige gravitasjonsbølger. Moderne former av Weberstaver finnes fremdeles i drift, kjølte av kryoteknikk og med superledende SQUID-arrangement for å oppdage vibradsjon.
MiniGRAIL er en sfærisk gravitasjonsbølgeantenne som også benytter dette prinsippet. Den finnes ved Universitetet i Leiden og består av et prsisjonstilpasset 1 150 kg kule som er kryoteknisk nedkjølt til 20 mK.


== Interferometre ==

En følsommere type detektor utnytter laserinterferometri for å måle gravitasjonsbølger indusert av bevegelse mellom separerte «frie» masser. Et halvt dusin markbaserte slike detektorer er i drift, hvorav den mest følsomme er LIGO.


== Referanser ==


== Se også ==
Graviton
Radialhastighet

Radialhastighet er den komponenten av et formåls hastighet som er rettet mot eller fra en observatør. Radiell hastighet kan måles med dopplereffekten.
TINEstafetten

TINEstafetten er en årlig stafett som arrangeres i midten av mai for elever i 6.–9. klasse. TINEstafetten arrangeres av Norges Friidrettsforbund (NFIF) og TINE, der målet er å fremme fysisk aktivitet og breddeidrett blant barn og unge. Hvert år deltar over 100 000 ungdommer, fordelt på rundt 300 arrangementer, for å dele løpeglede og drive med idrett i skolen. 
TINEstafetten er for alle og hele klassen kan delta. Skolen kan melde på så mange lag man vil. Hvert lag består av 4 jenter og 4 gutter, samt to reserver. Hver deltaker løper 200 meter. Man kan også løpe melde på lag i Åpen klasse, der man kan sette sammen lag uavhengig av kjønn og klasse. I 2011 rundet stafetten 1 million løpere og i 2018 feiret TINEstafetten 25-årsjubileum.
Det var Norges Friidrettsforbund, ved Karin Eftedal som også blir kalt «TINEstafettens mor», som i 1993 henvendte seg til TINE for å få sponset en friidrettsstafett på skoler. TINE ble med på dette samarbeidet for å motivere til økt fysisk aktivitet og bevissthet rundt kosthold hos ungdom. Siden den gang har løpeglade skoleelever fra hele landet deltatt i det som har blitt verdens største stafett.Norges Friidrettsforbund er teknisk ansvarlig for gjennomføringen av samtlige arrangementer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Egenbevegelse

Egenbevegelse er en stjernes (vinkel)bevegelse tangentielt mot synslinjen. Selv om stjernenes hastigheter typisk går opp til et titalls eller hundretalls km/s, er deres avstand så store at egenbevegelsen blir ligen. At noen stjerner kan produsere sine egne bevegelser ble oppdaget av Edmund Halley i 1718 da han sammenlignet moderne observasjoner med gamle kilder. Den største egenbevegelsen går opp til noen buesekunder per år, noe som er høyst merkbart over en slik tidsbase. I prinsippet bestemmes egenbevegelsen fremdeles helt enkelt gjennom at stjernenes posisjoner måles med flere års mellomrom. I praksis har man imidlertid store problemer med å tilordne observasjonene til et felles referansesystem. Først i Hipparcos-prosjektet har man fått stjerneposisjonene og egenbevegelsen inn i et veldefinert ikke-roterende system knyttet til fjerne kvasarer. Stor egenbevegelse er ofte et tegn på litt avstand, og Barnards stjerne (bildet) er bare en av solens nærmeste naboer i Melkeveien. En fjern stjerne som Deneb (alfa i Svanen) har derimot en egenbevegelse på ca. 0,002 buesekunder per år.
Beregningsvitenskap

Beregningsvitenskap eller numerisk analyse er en gren innen matematikken og datavitenskapen hvor løsninger fåes ved hjelp av numeriske beregninger; læren om konstruksjon og analyse av algoritmer. Til forskjell fra vanlig matematisk analyse, den analytiske, utgjør numerikken fra analytiske oppstillinger som kan deles inn i stegintervall, diskretiseres, for å løses.
Numerikken begrenses av de feil denne diskretiseringen medfører samt de problemer som kommer fra de analytiske oppstillingene. Vanligvis avhenger diskretiseringen av dataenes manglende evne til å representere vilkårlige reelle tall.
Andreas Scherer

Andreas Scherer er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland og deretter det forente Tyskland.
Han deltok i verdenscupen i årene 1988 til 1995, med 42.-plass i 1992/93 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong ble han nummer 17 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 6.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1993. Han var også på det tyske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen i storbakken i Planica 28. mars 1992.
I VM i Falun i 1993 ble han nummer 29 i normalbakken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Scherer – FIS (skihopping)
Liste over utøvere i Giro d’Italia 2011

Liste over utøvere i Giro d'Italia 2011


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Startlist for Giro d'Italia 2011, procyclingstats
(nl) Offisielt nettsted
Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark

Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark ble etablert i 2006 som en fusjon av fem små museer på kysten av Finnmark. Selskapet eies av kommunene Hammerfest, Måsøy, Nordkapp, Gamvik og Berlevåg. Avdelingene har beholdt sine gamle navn. Disse er: Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest, Måsøy museum i Havøysund, Nordkappmuseet i Honningsvåg, Foldalbruket i Kjøllefjord, Gamvik museum og Berlevåg Havnemuseum. Hovedkontoret ligger i Honningsvåg.


== Eksterne lenker ==
Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark
Mediodactylus heterocercum

Mediodactylus heterocercum er en gekko.
Den er utbredt i sørøstlige Tyrkia, nordlige og østlige Syria, Irak og Iran i tørre fjellområder fra 400 til 1000 moh. Arten er nattaktiv, og trives i områder med mye stein, buskmark, halvørken og forlatte bygninger.


== Litteratur ==
A.E. Leviton m.fl. (1992). Handbook to Middle East Amphibians and Reptiles. Society for the Study of Amphibians and Reptiles. ISBN 0-916984-23-0. 
V. Tok m.fl. (2009). «Cyrtopodion heterocercum». IUCN 2010. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. Besøkt 21. april 2011. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mediodactylus heterocercum i Encyclopedia of Life 
(en) Mediodactylus heterocercum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mediodactylus heterocercum hos Reptile Database 
(en) Mediodactylus heterocercum hos ITIS 
(en) Mediodactylus heterocercum hos NCBI 
(en) Kategori:Mediodactylus heterocercus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mediodactylus heterocercus – detaljert informasjon på Wikispecies
Jøssingposten

Jøssingposten var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Avisen ble opprinnelig startet sommeren 1941, under det manende navnet Send videre. Utgiver og redaktør var Ingeborg Refling Hagen, en kjent forfatter og kulturpersonlighet. I september ble navnet på publikasjonen forandret til Jøssingposten, med undertittelen «hvori opptatt Send videre». «Jøssing» var en betegnelse på anti-nazistiske nordmenn under andre verdenskrig.

Hagen var fra før midtpunktet i en kulturell og litterær krets, og mange av hennes bekjente fra dette miljøet deltok snart i arbeidet med avisen. Den kom to – tre ganger i uken og ble spredt både i Oslo og ut over landet. Produksjonen forgikk i Hagens hjem Nordjordet på Ekeberg i Oslo, der hun hadde både skrivemaskin og duplikator. Den kom til å bli en av Oslos største i den tiden den kom ut.
Selv unngikk hun å skrive i avisen. Hennes skrivestil var for kjent, og risikoen for å bli avslørt for stor. Under produksjonen av avisen hadde hun også pønsket ut en beredskapsplan i tilfelle razzia: De ferdige avisene ble plassert i badekaret, med et laken over. Ved siden av sto en kurv skittentøy, og på ovnen et femti-liters spann med kokende vann. Planen var å hive alt utstyr i badekaret og dumpe tøy, varmtvann og såpe over. Hagen regnet med at det var menn som gjennomførte razziaer, og at menn ikke ville rote i møkkete vann og skittentøy.
Tross alle forsiktighetsregler ble hun arrestert i desember 1941. Hun satt inne til sommeren 1944, men tyskerne klarte ikke å få et ord ut av henne. Psykisk var hun langt fra knekt, men oppholdet tæret på helsa og brøt henne ned fysisk. Sammen med henne ble flere av gruppas medlemmer tatt: Sonja Coucheron, Rolf Thallaug Olsen, Frithjof Hjalmar Reppen (1893–1945) og Thora Robert. Reppen endte livet i en tysk konsentrasjonsleir.
Etter en stund klarte de gjenværende deltakerne i gruppa å få i gang Jøssingposten igjen. Denne gangen var Jacob B. Schieve-Nielsen redaktør.
Neste anslag mot avisen kom sommeren 1943. Da ble sju av folkene bak avisen arrestert. Blant dem var Rakel Evje, Hans Stampe, Wenche Holtermann og Anna Østby. Holtermann ble sendt som NN-fange til Ravensbrück, men overlevde. Østby ble arrestert, slapp først ut, men ble arrestert på nytt. Hun ble sendt til Tyskland og vendte ikke tilbake.


== Referanser ==
Massimo Rigoni

Massimo Rigoni (født 24. november 1961 i Asiago) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.
Han deltok i verdenscupen i årene 1979 til 1987, med 7.-plass i 1981/82 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong ble han nummer 22 i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 2.-plass, som han greide tre ganger – i normal- og storbakken i Thunder Bay 23. og 24. januar 1982 og i Engelberg 31. januar 1982.
Massimo Rigoni var med i VM i 1982, 1984 (lag) og 1985, med 12.-plass i normalbakken i Oslo i 1982 som beste individuelle resultat. I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 16 i normalbakken og 34 i storbakken. Han deltok i VM i skiflyging i 1981, 1983, 1985 og 1986, med 21.-plass i Harrachov i 1983 som beste plassering.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sports Reference: Massimo Rigoni Arkivert 14. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 21. april 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Massimo Rigoni – Olympedia 
(en) Massimo Rigoni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Massimo Rigoni – FIS (skihopping)
Mediodactylus sagittiferum

Mediodactylus sagittiferum er en gekko.
Den er bare kjent et lite område i den iranske delen av Balutsjistan. De fleste kjente eksemplarene er funnet på stammer og grener til akasier.


== Litteratur ==
S. Anderson, M. Sharifi og T. Papenfuss (2008). «Cyrtopodion sagittifer». IUCN 2010. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. Besøkt 21. april 2011. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mediodactylus sagittiferum i Encyclopedia of Life 
(en) Mediodactylus sagittiferum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mediodactylus sagittiferum hos Reptile Database 
(en) Mediodactylus sagittiferum hos ITIS 
(en) Mediodactylus sagittiferum hos NCBI 
Mediodactylus sagittifer – detaljert informasjon på Wikispecies
Luca Galletti

Luca Galletti (født 14. september 1980 i Lugo) er en italiensk sprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. 


== Resultater ==
Han deltok i EM i friidrett 2010 i Barcelona, med det italienske stafettlaget. I semifinalen løp Claudio Licciardello, Luca Galletti, Domenico Fontana og Marco Vistalli. De kom til finalen, men Domenico Fontana løp ikke finaleløpet; der bestod laget av Marco Vistalli, Luca Galletti, Claudio Licciardello og Andrea Barberi. Italia kom på åttende- og sisteplass i finalen, med tiden 3.04,20.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luca Galletti – World Athletics 
(it) Luca Galletti – FIDAL 
Profil hos European Athletics
Mediodactylus spinicaudum

Mediodactylus spinicaudum er en gekko som er utbredt i fjellkjeden Kopet Dag på grensen mellom Iran og Turkmenistan.


== Litteratur ==
N.B. Ananjeva;  m.fl. (2006). The Reptiles of Northern Eurasia: Taxonomic Diversity, Distribution, Conservation Status. Sofia: Pensoft Publishers. s. 40. ISBN 978-954-642-269-9. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
N.B. Ananjeva m.fl. (2008). «Cyrtopodion spinicaudus». IUCN 2010. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. Besøkt 21. april 2011. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mediodactylus spinicaudum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mediodactylus spinicaudum hos Reptile Database 
(en) Mediodactylus spinicaudum hos NCBI 
Mediodactylus spinicauda – detaljert informasjon på Wikispecies
Steil og hel

Steil og hel var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Steil og hel ble startet høsten 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Avisnavnet spilte på nazistenes beryktede Hitler-hilsen. Avisen utkom de fleste dager fram til 1943. Redaktører var Kåre Grinseng og Birger Tvedt.
I februar 1943 ble avisen rullet opp. Grinseng ble arrestert sammen med Per Blikberget, Harald Johansen, Ola Koppang og Finn Molvig. Alle ble sendt til Tyskland, men overlevde konsentrasjonsleirene.


== Referanser ==
Spamdexing

Spamdexing er en form for søkemotoroptimalisering som fordrer bevisst manipulering av søkemotorer på internett. I mange tilfeller skjer spamdexing ved hjelp av automatiserte programmer.
Hovedprinsippet for spamdexing er å få en eller flere nettsider til å rangeres høyere i søketreff ved å publisere mengder med artikler som lenker til disse nettsidene. Dette vil av søkemotorer oppfattes som at nettsidene har høyere relevans. Spamdexing anvendes også utstrakt for å drukne negativ omtale av svindelforetak ved å publisere mengder av positiv omtale og samtidig involvere de "negative" søkeordene.
Spamdexing er ikke ulovlig, men regnes i de fleste kretser som meget uetisk og useriøst.


== Referanser ==
Mats Glenngård

Mats Glenngård (født 18. april 1952 i Norrköping) er en svensk musiker (fiolin) som blant annet er medlem av folkrockbandet Kebnekajse. Han har bidratt til å introdusere folkemusikken i den svenske rocken.
Glenngård kom fra en musikalsk familie faren spilte trompet og moren piano.
Mats Glenngård begynte å spille fiolin i den kommunale musikkskolen, og lærte seg også å spille gitar uten leksjoner og noter.
Som ung var han medlem av gruppen Funny Faces og Homo Sapiens, som spilte poprock inspirert av Crosby, Stills & Nash. Han innledet senere et samarbeid med Kenny Håkansson fra Mecki Mark Man, som stiftet bandet Kebnekajse. Homo Sapiens hadde spesialisert seg på vokalsang medvirket som Homo Sapiens kör på gruppens debutalbum Resa mot okänd mål fra 1971 deretter skiftet bandet navn til Kebnekajse. Mats Glenngård var medlem av Kebnekajse mellom 1971 og 1978, og kom tilbake til gruppen da den ble gjenforent i 2001. 
Han har utgitt to soloalbum, Kosterlage og Violin race. Han har også spilt som studio- og konsertmusiker med en lang rekke andre artister.


== Eksterne lenker ==
(en) Mats Glenngård på Discogs 
(en) Mats Glenngård på MusicBrainz
Bjorøy skule

Bjorøy skule er en offentlig barneskole i Øygarden kommune i Vestland fylke. Skolen ligger på Bjorøy øst i kommunen. Det er en av de minste skolene i kommunen, men elevtallet var på 2010-tallet i rask økning. Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn, og har 123 elever i skoleåret 2019/2020. I 2011 var elevantallet 109.
Per skoleåret 2019/2020 er Renathe Fagerbakke skolens rektor.Skolens hovedmålform er siden 1982 bokmål, og alle elevene har denne målformen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted