jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Orkanger IF Fotball

Orkanger IF Fotball (stiftet under navnet Orkedalsørens Idrætslag 1. januar 1901) er en fotballklubb fra Orkanger i Trøndelag. Klubben spiller sine hjemmekamper i Idrettsparken og er underlagt Orkanger Idrettsforening.
OIF Fotball har lag i alle aldersklasser på både herresiden samt lag i aldersbestemte klasser for jenter. Herrenes seniorlag spiller sesongen 2011 i 6. divisjon avdeling 4. I 2012 rykket de opp, og vil dermed spille i 5. divisjon i 2013.
OIF er det beste laget i Orkdalen historisk sett. OIF rykket opp til 2.div i 1992.


== Herrelaget ==
Orkanger fikk på nytt et seniorlag på herresiden etter sesongslutt i 2010. Sist gang Orkanger hadde eget seniorlag var i 1996, før klubben gikk inn i et samarbeid med Orkdal Idrettslag og innlemmet all senior- og juniorfotball for begge kjønn i nystiftede Orkla Fotballklubb. Etter sportslig fiasko og massivt press fra Orkanger-patrioter gikk Orkanger IF Fotball ut av samarbeidet om Orkla og dannet to egne seniorlag fra og med sesongen 2010. Begge lag startet i 6. divisjon. Fra 2013 spiller Orkanger A-lag i 5. divisjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Orkanger Idrettspark

Orkanger Idrettspark, kjent som Idrettsparken, er en idrettsarena for friidrett og fotball i Orkanger i Trøndelag. Idrettsparken brukes og drives av Orkanger Idrettsforening. Idrettsparken ble offisielt åpnet 23. juni 1949.Anlegget består av blant annet tre fotballbaner, hvorav én moderne kunstgressbane, to gressbaner, samt én grusbane og gresslette for aldersbestemt fotball. Det er løpebane med grusdekke rundt en av gressbanene.
Idrettsparkens nærmeste nabo er Orklahallen med tre spilleflater for håndball, to tennisbaner med asfaltdekke, en sandvolleyballbane og trimløyper rundt Gammelosen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Orkdal historielag (1997). Bilder fra Orkdal. 3. Orkanger. s. 127–128.
Joseph Wallis

Joseph Godfrey Wallis (født 20. juli 1873, død ukjent) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Wallis var med på det britiske laget i rugby union under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt kun to kamper. Storbritannia spilte en kamp, de tapte til Frankrike med 8-27. I den andre kampen vant Frankrike med 27-17 over et tysk lag. Frankrike ble olympiske mestere og både Storbritannia og Tyskland er av IOC oppført som sølvmedaljevinnere.    


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i rugby union  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Wallis – Olympics.com 
(en) Joseph Wallis – Olympic.org 
(en) Joseph Wallis – Olympedia 
(en) Joseph Wallis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Herbert Loveitt

Herbert Arthur Loveitt (født 1874, død 1909 i Coventry) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Loveitt var med på det britiske laget i rugby union under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt kun to kamper. Storbritannia spilte en kamp, de tapte til Frankrike med 8-27. I den andre kampen vant Frankrike med 27-17 over et tysk lag. Frankrike ble olympiske mestere og både Storbritannia og Tyskland er av IOC oppført som sølvmedaljevinnere.    


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i rugby union  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Loveitt – Olympics.com 
(en) Herbert Loveitt – Olympic.org 
(en) Herbert Loveitt – Olympedia 
(en) Herbert Loveitt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Laila Selbæk Rønning

Laila Selbæk Rønning (født 24. november 1981) er en tidligere norsk langrennsløper som representerte il Nor. Hun er gift med den norske langrennsløperen Eldar Rønning. Hennes beste plassering i verdenscupen i langrenn er fra 2003 da hun ble nummer 28 i Holmenkollen på 30 km klassisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laila Selbæk Rønning – FIS (langrenn)
Nössemark

Nössemark er en bygd i Dals-Ed kommune i Dalsland, som ligger i Västra Götalands län i Sverige. Det grenser til Aremark i Norge.
Bygden har ca 200 faste beboere, men Nössemark mottar mange sommergjester og besøkende, som kommer for å oppleve bl.a. båtliv, 
skimuligheter, jakt og fiske. Jakt er populært i Nössemark, særlig elgjakt som pågår i oktober måned. 
Tettstedet Ed, som er kommunens administrasjonssenter, ligger ca 30 kilometer sør for Nössemark. Det finnes også en rekke gamle gårder i Nøssemark, som har vært produktive gårder. Eksempler på dette er Timmermyra, prestegården Lahögen og Pagandre. Moelven sag er stedets største arbeidsgiver.
Forsterkning

Forsterkning er et mål på en elektronisk krets sin evne til å øke styrken på et signal.
Inna (Rennebu)

Inna er ei elv i Tynset kommune i Innlandet og Rennebu kommune i Trøndelag. Den er ei sideelv til Orkla, og munner ut i denne ved kirkestedet Innset. Inna har kilder i Tynset i Storinnsjøen (824 moh.) og videre Innerdalsvatnet (813 moh.). Sistnevnte ble regulert i 1982 og forsyner Litjfossen kraftverk og Brattset kraftverk (via tunnel). 
Utbyggingen av kraftverk i Inndalen vakte sterke protester rundt vedtaket i 1978, og utbyggingen var ferdigstilt i 1982. I 1981 utkom regissør Oddvar Einarsons dokumentarfilm Prognose Innerdalen. 23 km lang, nordgående


== Referanser ==
Jack Sullivan

John «Jack» Sullivan (født 29. august 1870 i Ontario i Canada) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Sullivan vant en olympisk sølvmedalje i lacrosse under OL 1904 i St. Louis. Han var med på laget St. Louis Amateur Athletic Association som tapte finalen med 2-8 til det canadiske laget Shamrock Lacrosse Team.


== OL-medaljer ==
1904  St. Louis -  Sølv i Lacrosse  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Sullivan – Olympedia 
(en) Jack Sullivan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Innerdalen (andre betydninger)

Innerdalen er navn på en rekke daler i Norge, blant annet:

Innerdalen – i Sunndal kommune i Møre og Romsdal
Innerdalen landskapsvernområde
Innerdalen turisthytte
Innerdalen (Rennebu) – i Rennebu kommune Trøndelag
Innerdalen (Beiarn) – i Beiarn kommune i Nordland
Patrick Grogan

Patrick Grogan var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Grogan vant en olympisk sølvmedalje i lacrosse under OL 1904 i St. Louis. Han var med på laget St. Louis Amateur Athletic Association som tapte finalen med 2-8 til det canadiske laget Shamrock Lacrosse Team.


== OL-medaljer ==
1904  St. Louis -  Sølv i Lacrosse  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick Grogan – Olympedia 
(en) Patrick Grogan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Byna (elv)

Byna er ei elv i Oppdal og Rennebu kommune i Trøndelag. Den er ei sideelv til Orklavassdraget fra vest, og renner parallelt med Inna. Elva har sine kilder øst i Oppdal kommune. E6 og Dovrebanen følger elva, som renner ut i Orkla mellom Ulsberg og Innset kirke.


== Referanser ==
Grana (elv)

Grana er ei elv i Rennebu kommune i Trøndelag, som renner fra vest inn i Orklavassdraget ved stedet Grindal, 10 km nord for Rennebu kirkested. 
Grana-vassdraget renner nordøstover fra Skarvatnet i Oppdal (869 moh.), og gjennom mellomkrigstidens nyrydningsbygd Nerskogen i Rennebu. Nedenfor Nerskogen får Grana tilsig av 15 km lange sideelva Minnilla, men utløpet ligger siden 1982 i den oppdemmede Granasjøen (650–610 moh.), som er magasin for Grana kraftverk, som har en effekt på 75 MW og en fallhøyde på 462 meter.
Oppdemmingen av Granasjøen vakte store protester før og etter vedtaket i 1978, og det kom til aksjoner i Granadalen. Da Innerdalen og Granadalen ble foreslått neddemt, vakte det politiske protester både fra lokalsamfunnene, naturverngrupper, og Landbruksdepartementet. Foruten naturhensynene var også landbruket i dalene viktig, Utbyggingen av Granasjøen førte til neddemming av et jordbruksområde i Nerdalen i Rennebu som ble nydyrket før og etter andre verdenskrig. 


== Referanser ==
Resa Saffa Park

Resa Saffa Park, også kjent som Theresa Frostad Eggesbø (født 1997) er en norsk låtskriver, vokalist, artist og skuespiller. I 2022 slapp hun sin andre EP Spaces, et album preget av sjelfull vokal blandet i jazz, soul og melankolsk pop. Eggesbø ble født i Dubai hvor hun tilbrakte store deler av barndommen, som kan høres i det Midtøsten-inspirerte artistnavnet. Eggesbø har blant annet også spilt i Netflix-serien Ragnarok og NRK-serien SKAM. 


== Artistkarriere ==
I 2016 studerte Eggesbø populærmusikk ved LIPA (Liverpool Institute for Performing Arts) hvor hun dyrket interessen for sjangrene soul og jazz. I løpet av studietiden slapp hun singlene «Sassy» og «God Is Drunk». Eggesbø brøt med studiene i 2019 etter å ha blitt tilbudt en rolle i Ragnarok. I 2020 slapp hun debut-EPen Dumb & Numb på det norske, selvstendige plateselskapet Toothfairy. I 2022 utga hun ut EP-en Spaces bestående av 9 låter gjennom det norske plateselskapet Propeller og Unity Group (Paris).  
Eggesbø utgir musikk som Resa Saffa Park.


== Musikkutgivelser ==


=== EP-album ===
Dumb & Numb (Toothfairy, 2020)
Spaces (2022) (Propeller, Unity Group)


=== Singler ===
«Sassy» (2018)
«God is Drunk» (2018)
"Love Ain't Free" (2020)
«Dandelions» (2021)
«Candles» (2021)
«Tendencies» (2022)
«Cheap Disposition» / «Bitre Miner» (2022)
"Kids Lack Rock 'n' Roll" (2022)


== Skuespillerkarriere ==
Eggesbø fikk sin første TV-rolle i sesong tre av SKAM (2016) etter en forespørsel fra medskuespiller Henrik Holm. Her spilte hun «Sonja». I 2017 var Eggesbø å se i spillefilmen Kometen hvor hun spilte mot Axel Bøyum. I 2019 ble hun tilbudt rollen som Saxa i Netflix-serien Ragnarok hvor hun blant annet spiller med Herman Tømmeraas.


== Filmografi ==


=== TV-serier ===
2016 - SKAM (Sonja, 6 episoder)
2020 - Ragnarok (Saxa, 12 episoder)


=== Filmer ===
2017 - Kometen
2018 - November (kortfilm)
2018 - Lemon World (kortfilm)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Theresa Frostad Eggesbø på Internet Movie Database 
(en) Theresa Frostad Eggesbø hos The Movie Database
Ya (elv)

Ya er ei 38 km lang elv i Tynset kommune i Innlandet, som renner ut i Orkla ved tettstedet Yset, ved riksvei 3. Sideelva renner vestover og renner ut i Orklas høyrebredd fra øst. Den største kilden for Ya er Falningsjøen (872 moh.) som forsyner Ulset kraftverk, og sideelvas nedbørsområde er 285 km². Ya-vassdraget renner gjennom både Forollhogna nasjonalpark og langs Grøntjønnan naturreservat.
KV19

Gravstedet KV19 som befinner seg i en sidegrein til Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt som var tiltenkte å være graven til prins Ramses Sethherkhepshef, bedre kjent som faraoen Ramses VIII. Men ble seinere brukt til begravelsen av prins Mentuherkhepshef i stedet for, sønn av  Ramses IX og som døde i Ramses X sin regjeringstid. 
Den første korridoren er fortsatt ufullstendig og arbeidet forlatt og gravstedet er brukt som det står. Dekorasjonene viser gravens eier som blir fulgt av sin far og presentert for flere guder, som innbefatter Osiris, Khonsu, Thoth og Ptah. Dekorasjonene som fortsatt er i denne korridoren blir ansett å være av høyeste kvalitet.


== Litteratur ==
Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London.
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV19 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
KV21

Gravstedet KV21 som befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt. Den inneholder mumier av to kvinner som man tror er fra det 18. dynasti. 
I 2010 brukte en gruppe som innbefattet genetiker Carsten Pusch DNA-bevis for å identifisere en mumie som den biologiske moren til to bevarte fostre i graven til faraoen Tutankhamun.Graven ble oppdaget av Giovanni Belzoni i 1817. Belzoni beskriver hvor lett håret løsnet fra en av mumiene når har dro i det.
Graven har et smalt lavt kammer ved siden av et begravelseskammer hvor det er hvitvaskede krukker (som trolig inneholder avfall etter balsamering). 
James Burton, som kartla den i 1825, kalte den en «rein ny grav».
Da graven ble undersøkt på nytt i 1989 av Donald Ryan, hadde mumiene blitt revet i stykker, krukkene som var lagret ved siden av gravkammeret var blitt knust, og en stor graffiti på veggen stod det «ME 1826».
Da DNA-resultatene ble offentliggjort i 2010 uttalte Carsten Pusch: «Data hentet fra KV21A peker i retning av at dennes mumien er mor til fostrene. Men uheldigvis kan vi ikke ennå identifisere henne som Ankhesenamun, Nefertitis datter.»


== Referanser ==


== Kilder ==
Belzoni, Giovanni Narrative of the operations and recent discoveries in Egypt and Nubia;...1820, John Murray, London.
Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London.
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV21 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
WV22

Gravstedet WV22 som befinner seg i den vestlige armen av Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt ble brukt til hvilested for en av de største herskerne under Det nye rike i Egypt, Amenhotep III. Graven er enestående da den har to underordnede gravkammer for faraoens hustruer Tiye og Sitamen (som også var hans datter).
Gravens layout og dekorasjoner følger mønsteret til kongens forgjengere Amenhotep II og Thutmoses IV, men dekorasjonene har mye høyere kvalitet.
Den ble offisielt oppdaget av Prosper Jollois og Édouard de Villiers du Terrage, som var ingeniører i Napoleons ekspedisjon til Egypt i august 1799, men hadde sannsynligvis blitt åpnet en tid før det. Etter hvert ble flere bilder fra forskjellige plass i graven av faraoens hode fjernet og kan i dag sees i Louvre.
Gravstedet ble offisielt undersøkt av Howard Carter i på det tidlige 1900-tallet.
Sarkofagen er forsvunnet fra graven.


== Litteratur ==
Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: WV22 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Detektivarbeid i det kongelige gravstedet Arkivert 16. juli 2012 hos Wayback Machine.
Sakuji Yoshimura

Sakuji Yoshimura (吉村 作治; født 1. februar 1943) er en japansk egyptolog. Han er nå leder for Institutt for egyptologi ved Wasedauniversitet i Tokyo
Han har blant annet arbeidet med graven WV22 i Kongenes dal i Egypt.  
Sakuji Yoshimura er den første presidenten ved onlinehøyskolen Cyber University.


== Publiseringer ==
Non-destructive pyramid investigation, 1987


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sakuji Yoshimura på Internet Movie Database 
Sakuji Yoshimura på Twitter 
Sakuji Yoshimura på Facebook
Jiro Kondo

Jiro Kondo, 近藤 二郎, Kondō Jirō (født 2. desember 1951) er en japansk egyptolog som har arbeidet med gravstedene KVA og KV22 i Kongenes dal og med ARTP. Han er professor i arkeologi ved Wasedauniversitet i Tokyo.


== Referanser ==
Erold Lynghjem

Eroll Lyngheim (født 6. oktober 1949 i Ballangen) har studert økonomi og data  og er bl.a lærebokforfatter.
Lyngheim var en av de første i Norge som utga bøker i praktisk bruk av data. Han var også kursleder og konsulent for mange bedrifter og organisasjoner som ønsket å begynne å bruke databaserte verktøy i sin virksomhet. 
Sammen med Jan Helge Lillebo utga han i 1984 Tekstbehandling. Den nye kontorrevolusjonen, som ble omtalt som «den eneste læreboka om elektronisk tekstbehandling som er skrevet så vel i Norge som i resten av Europa og USA.» Spesialutgaver av boka ble også gitt ut på KA-Skolen og Folkets Brevskole. Terminaler og Basic er utgitt på Datafagskolen KA (1986),sammen med universitetslektor Arvid Holme ved NTNU i Trondheim. Praktisk Terminalarbeid er utgitt i 1986 på Datafagskolen KA. Markedsføring for AOF er utgitt av AOF i 1987. 
Har vært ansatt som informasjonskonsulent i COMTEC A/S, som utviklet tekstbehandlingssystemer for det internasjonale markedet, og som informasjonssjef i utviklingsselskapet NTNU-Nord-Trøndelag fylkeskommune. Videre har han vært utviklingsjef i Datafagskolen og opplæringssjef i EB Scanword. På slutten av 1980-tallet og først på 1990-tallet drev han et kontor i finansrådgivning i Trondheim. Han har også drevet egen konsulentvirksomhet rettet mot internasjonale kunder. 
Han har også skrevet kurser og artikler innenfor data for bl.a. Teknisk Ukeblad, og om astronomi for Arbeideravisa i Trondheim, samt flere andre aviser. En serie på 15 artikler om generell astronomi er utgitt i Arbeideravisa i Trondheim i 1979 og 1980. Han har også  skrevet flere rapporter fra internasjonale teknologi messer, for bl.a Teknisk Ukeblad.


== Bokutgivelser ==
Jan Helge Lillebo og Eroll Lyngheim: Hjemmedatamaskinen – din nye utfordrer, Oslo: Universitetsforlaget, 1984. ISBN 82-00-35431-8
Jan Helge Lillebo og Eroll Lyngheim: Tekstbehandling. Den nye kontorrevolusjonen , Oslo: Universitetsforlaget, 1984. ISBN 82-00-35614-0. Også i nynorskutgave
Jan Helge Lillebo og Eroll Lyngheim: Grunnkurs i tekstbehandling, Oslo: Universitetsforlaget, 1982. ISBN 82-00-28822-6


== Referanser ==
Ayuka Takeda

Ayuka Takeda (født 23. januar 1990 i Sapporo) er en japansk skihopper.
Hun debuterte i Kontinentalcupen i skihopping 1. mars 2006 i Zao, med en 21.-plass. Hun har en 13.-plass som beste plassering i Kontinentalcupen, fra Notodden februar 2009.
Hun har deltatt i junior-VM tre ganger; hun kom på 21.-plass i 2007, 26.-plass i 2008 og 7.-plass i 2009.
I februar 2009 kom hun på 21.-plass under Ski-VM 2009 i Liberec.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ayuka Takeda – FIS (skihopping)
Blåsvart solvikler

Blåsvart solvikler (Pammene insulana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En liten (vingespenn 10-12 millimeter), mørk brunlig vikler. Forvingen har en firkantet, snøhvit flekk ved bakkanten, i den ytre delen noen mindre tydelige, sølvfargede striper, ellers uten tegninger. Bakvingen er brun.


== Levevis ==
Man antar at larvene til denne uvanlige arten lever på bjørk.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i sentrale og nordlige deler av Europa, men mangler i den østlige delen. Den finnes også i det nordlige Asia.
I Norge er den funnet i det sørligste Østlandet og i Aust-Agder.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt solviklere, Pammene Hübner, 1825
blåsvart solvikler, Pammene insulana (Guenée, 1845)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Svenska fjärilar, svenskspråklig nettressurs med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea Web Service (2011) Fauna Europaea version 2.4, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) blåsvart solvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåsvart solvikler hos Artsdatabanken 
(sv) blåsvart solvikler hos Dyntaxa 
(en) blåsvart solvikler hos Fauna Europaea 
(en) blåsvart solvikler hos NCBI 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Almesolvikler

Almesolvikler (Pammene ignorata) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En liten (vingespenn 10-12 millimeter), brunspraglete vikler. Forvingens farge virker "skitten" og det er en uregelmessig, hvit flekk ved bakkanten. Bakvingen er gråbrun.


== Levevis ==
Larvene lever trolig på alm (Ulmus spp.) eller lind (Tilia spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juni.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i et begrenset område i Mellom- og Nord-Europa, fra Sveits i sør til Norge i nord og fra Storbritannia i vest til Baltikum i øst, dessuten i det nordlige Asia.
I Norge er den funnet langs kysten fra Østfold til Aust-Agder.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt solviklere, Pammene Hübner, 1825
almesolvikler, Pammene ignorata Kuznetsov, 1968


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Svenska fjärilar, svenskspråklig nettressurs med bildegalleri: [1]
Pammene ignorata på UK Moths: [2]
Fauna Europaea Web Service (2011) Fauna Europaea version 2.4, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) almesolvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) almesolvikler hos Artsdatabanken 
(sv) almesolvikler hos Dyntaxa 
(en) almesolvikler hos Fauna Europaea 
(en) almesolvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Pammene ignorata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pammene ignorata – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Vårsolvikler

Vårsolvikler (Pammene giganteana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 14-16 millimeter), gråbrun-spraglete vikler. Asrtsnamnet giganteana er lite treffende for denne arten, som er av ganske beskjeden størrelse. Forvingene er ganske smale, med en lysere, kommaformet flekk ved bakkanten, når sommerfuglen hviler danner disse flekkene en hesteskoformet tegning på ryggen.
Bakvingen er hvit ved roten, brun langs kanten.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i galler som er laget av gallveps på eik. Man kan ofte se at en galle er bebodd av en slik larve ved at gnagemel drysser ut.
De voksne sommerfuglene flyr fra mars til mai.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Afrika og i den vestlige delen av Europa.
I Norge finnes den bare i eikeskogs-beltet på Sørlandet. Den er tilsynelatende sjelden og er funnet tre steder ved Arendal og Kristiansand. Den blir vurdert som Nær truet (NT) på Norsk rødliste for arter fra 2015.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt solviklere, Pammene Hübner, 1825
vårsolvikler, Pammene giganteana (Peyerimhoff, 1863)


== Referanser ==


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Svenska fjärilar, svenskspråklig nettressurs med bildegalleri: [1]
Pammene giganteana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea Web Service (2011) Fauna Europaea version 2.4, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]
Rødlistevurdering for vårsolvikler: [4]


== Eksterne lenker ==
(en) vårsolvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vårsolvikler hos Artsdatabanken 
(sv) vårsolvikler hos Dyntaxa 
(en) vårsolvikler hos Fauna Europaea 
(en) vårsolvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Pammene giganteana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.