jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hedvig Mollestad Thomassen

Hedvig Mollestad Thomassen (født 4. februar 1982) er en norsk gitarist og komponist fra Ålesund kjent fra Hedvig Mollestad Trio og som soloartist.
I 2009 ble hun kåret til årets unge jazztalent under Moldejazz og fikk som en del av prisen komme tilbake året etter med et eget band og ny musikk. Dette resulterte i at hun startet Hedvig Mollestad Trio med Ellen Brekken på bass og Ivar Loe Bjørnstad på trommer. Trioen ble nominert til Spellemannprisen 2013 for albumet All of them witches og til Spellemannprisen 2021 for albumet Ding dong. You're dead, begge i klassen rock.Hun ga ut som første soloalbum i Ekhidna i 2020. For albumet vant hun Edvard-prisen 2020 og Spellemannprisen 2020, begge i åpen klasse. Hun mottok musikerprisen under Kongsberg Jazzfestival i 2019 og Gammleng-prisen i klassen musiker i 2021. For sitt andre soloalbum, Tempest Revisited, fikk hun Spellemannprisen 2021 i åpen klasse, samme år som hennes trio ble nominert i klassen rock.Thomassen er utdannet jazzgitarist ved Norges musikkhøgskole. I tillegg til solokarriere og Hedvig Mollestad Trio, har hun spilt i en rekke rock- og jazz-band, blant annet Thomassen Trio, Bronco Busters, Songs and Sweet Potatoes og Vom (som «Mester Pøggs»). Hun har også en sentral rolle i Jarle Bernhoft og Hilde Marie Kjersems grupper, og har opptrådt med Trondheim Jazzorkester.


== Diskografi ==
Ekhidna (2020)
Tempest Revisited (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Offisielt nettsted 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen på Internet Movie Database 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen på Discogs 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen på MusicBrainz 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen på Songkick 
(en) Hedvig Mollestad Thomassen på AllMusic
Knut Wold (billedhugger)

Se også skiskytteren Knut WoldKnut Wold (født 14. mai 1953) er en norsk billedhugger, bosatt i Stange.
Wold har studert ved Alanus Hochschule der Kunste og Hochschule der Kunste, Berlin. Wold arbeider ofte med objekter i store volumer av bare delvis bearbeidet stein.
Wold var medansvarlig for utstillingen HEMart i 1997 som fikk Hedmark fylkeskommunes kulturpris samme år. Han har også arbeidet med Nasjonale turistveger for Statens vegvesen. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Knut Wold (sculptor) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Spill og Grill

Spill og Grill er en ungdoms- og musikkfestival som arrangeres på skolestadion i Halden sent i juni.
Den startet opp i Askim i 2006, men ble flyttet til skolestadioen i Halden året 2007 og har blitt arrangert hvert år etter det. Festivalen har hatt headlinere som Rumble in Rhodos, Honningbarna, Dead by April og Keep of kalessin.
Rockehuset har stått for arrangeringen og gjennomføringen av Spill og Grill utenfor skolestadioen, men fra 2010 har også Ungdomshuset Domino vært en av arrangørene.

Gitarpælming var en av aktivitetene under Spill og Grill 2010.
I 2010 og 11 har det også blitt arrangert skumparty etter konsertene i cirkusteltet på skolestadioen.


== Historikk ==


== Eksterne lenker ==
Rockehuset Hjemmeside
Spill og Grill 2012
Spill og Grill 2011
Spill og Grill 2010
Kylie’s Remixes Volume 2

Kylie's Remixes Volume 2 er et remixalbum av den australske sangeren Kylie Minogue. Det ble utgitt i juli 1992 i Japan av PWL, og i mai 1993 i Australia av Mushroom Records.


== Sporliste ==
«Better the Devil You Know» (U.S. Remix) – 6:03
«Step Back in Time» (Walkin' Rhythm Mix) – 7:55
«What Do I Have to Do?» (Between the Sheets Remix) – 7:10
«Shocked» (DNA 12" Mix) – 6:16
«Word Is Out» (12" version) – 5:53
«If You Were with Me Now» (Extended version) – 5:11
«Keep on Pumpin' It» (Angelic Remix) – 7:25
«Give Me Just a Little More Time» (12" version) – 4:36
«Finer Feelings» (Brothers in Rhythm 12" Mix) – 6:51
«Do You Dare?» (NRG Mix) – 7:06
«Closer» (The Pleasure Mix) – 6:49


== Eksterne lenker ==
(en) Kylie's Remixes Volume 2 på MusicBrainz 
Kylie's Remixes Volume 2 på Allmusic
Melek Tawus

Påfuglengelen   Melek Tawus (ملك طاووس) (kurdisk: Tawûsê Melek) er det sentrale fokus for tilbedelse i yezidismen. Yezidiene mener grunnleggeren av deres religion, Sjeik Adi Ibn Musafir, var en inkarnasjon av Melek Tawus.
Melek Tawus er den ypperste av erkeenglene, og  den direkte formidler mellom mennesker og Gud. Ifølge tradisjonen var Melek Tawus den første  engelen som ble skapt av Gud. Han nektet å bøye seg  for Adam, det første mennesket, og ville bare bøye seg for Gud. Melek Tawus forbindes derfor med Lucifer i jødisk-kristen tradisjon og Iblis i muslimsk tradisjon.  
Muslimer identifiserer ofte  Melek Tawus med Satan (Shaitan) og beskylder yezidiene for å være djevledyrkere.Statuetter av Melek Tawus oppbevares i yezidienes sentrale helligdom i Lalish i Irak. De vaskes ved høytidelige anledninger i den hellige kilden zemzem. Statuettene bringes hvert år rundt til yezidienes  landsbyer, der de troende samles for å tilbe dem med lovsang, felles måltider og ofring av penger eller andre gaver.
Det skal tidligere ha vært 7 slike statuetter, men det finnes idag bare 3.


== Referanser ==
Sidnei

Sidnei Rechel da Silva Junior (født 23. august 1989) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Las Palmas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sidnei (footballer born 1989) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sidnei – FIFA 
(en) Sidnei – UEFA 
(en) Sidnei – Transfermarkt 
(en) Sidnei – WorldFootball.net 
(en) Sidnei – Soccerbase.com 
(en) Sidnei – Soccerway 
(en) Sidnei – Fora De Jogo 
(en) Sidnei – PlaymakerStats.com 
(en) Sidnei – Tyrkias fotballforbund 
(en) Sidnei – Sambafoot
Finnmarkssykehuset

Finnmarkssykehuset HF, eller Finnmárkku buohcciviessu DF, er ett av seks helseforetak i Helse Nord RHF, og har ansvaret for spesialisthelsetjenestetilbudet i Finnmark fylke. Finnmarkssykehuset har Hammerfest som administrativ hovedbase hvor også det ene av foretakets to sykehus befinner seg. Det andre sykehuset er i Kirkenes. Den psykiatriske helsetjenesten og rusomsorgen er svært desentralisert.
Finnmark har for en godt utbygd desentralisert spesialisthelsetjeneste – Alta-modellen fremstår i nasjonal sammenheng som et utstillingsvindu for gode og velfungerende desentraliserte spesialisthelsetjenester. I tillegg har foretaket en betydelig aktivitet i Karasjok, hvor de har et spesielt fokus på helsetjenester til den samiske befolkningen. De fleste kommunene i Finnmark har sykestueplasser – totalt 40 – som Finnmarkssykehuset finansierer/subsidierer, og som ut fra avstander og befolkningstetthet gir befolkningen i Finnmark et godt og trygt helsetilbud i nærheten av der de bor.
Finnmarkssykehuset er organisert i to sykehus og to klinikker. Støttefunksjonene (økonomi, regnskap, personal, lønn, teknisk drift og forskning- og fagutvikling) er virksomhetsovergripende. På grunn av de store avstandene i fylket, er det vedtatt å opprettholde to sykehus med akuttfunksjoner innen medisin, kirurgi og fødselsomsorg, psykiatrien er samlokalisert på klinikker. Innen psykiatrien har Finnmarkssykehuset  et Samisk Nasjonalt Kompetansesenter SÁNAG (SANKS) som har et nasjonalt ansvar for å tilby og utvikle helsetjenester til den samiske befolkningen.
Med avstandene i Finnmark er det spesielt viktig å ha et nært og forpliktende samarbeid med kommunehelsetjenesten, og Finnmarkssykehuset ønsker i så måte å være et utstillingsvindu for desentraliserte spesialisthelsetjenester i samarbeid med kommunehelsetjenesten.


== Referanser ==
Brad Wright

Brad Wright (født 2. mai 1961 i Toronto, Ontario, Canada) er en canadisk TV-produsent, manusforfatter og skuespiller. Han er best kjent for å ha laget TV-serien Stargate SG-1 (sammen med Jonathan Glassner), Stargate Atlantis (sammen med Robert C. Cooper), Stargate Universe (også sammen med Cooper). Før Stargate jobbet han som produsent og forfatter for The Outer Limits. Han har også skrevet manus for flere andre TV-serier, inkludert Neon Rider, Adventures of the Black Stallion, The Odyssey, Highlander: The Series og Poltergeist: The Legacy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brad Wright på Internet Movie Database 
(fr) Brad Wright på Allociné 
(en) Brad Wright hos The Movie Database
Jonathan Glassner

Jonathan Glassner er en amerikansk manusforfatter, regissør og produsent, best kjent for sitt engasjement i TV-serien Stargate SG-1 (som han var produsent for de tre første sesongene) og The Outer Limits.
Glassner ble først lagt merke til som forfatter for sitt arbeid på Alfred Hitchcock Presents. Etter å ha skrevet for flere TV-serier, blant annet 21 Jump Street, gikk han videre til The Outer Limits, og videre som forfatter og produsent for Stargate SG-1. Siden har han jobbet som forfatter og regissør for CSI: Miami, CSI: NY, og andre serier. Han var også produsent for TV-seriene Heist og Standoff, i tillegg til Sci-Fi Channels The Invisible Man.


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Glassner på Internet Movie Database 
(en) Jonathan Glassner hos The Movie Database
Robert C. Cooper

Robert C. Cooper (født 14. oktober 1968 i Toronto, Ontario, Canada) er en canadisk forfatter, produsent og regissør, best kjent for sitt engasjement i Stargate-franchisen. Han har vært produsent for Stargate SG-1, Stargate Atlantis og Stargate Universe (begge de to siste i samarbeid med Brad Wright), og har både skrevet, produsert og regissert flere av episodene i de seriene.


== Eksterne lenker ==
(en) Robert C. Cooper på Internet Movie Database 
(da) Robert C. Cooper på Filmdatabasen 
(da) Robert C. Cooper på Filmdatabasen 
(fr) Robert C. Cooper på Allociné 
(en) Robert C. Cooper på AllMovie 
(en) Robert C. Cooper hos The Movie Database
Bu Wancang

Bu Wancang (tradisjonell kinesisk: 卜萬蒼, forenklet kinesisk: 卜万苍, pinyin: Bǔ Wàncāng, født 1903 i provinsen Anhui i Kina, død 1974, kjent på kantonesisk som Baak Maan Chong og med den engelske varianten Richard Poh) var en kinesisk filmregissør, kameramann og produsent. Han var en av Kinas ledende filmskapere fra 1920-årene til 1940-årene.
I 1921 begynte han som kameraassistent ved China Film Company. Som kameramann arbeidet han deretter også for filmselskapet Mingxing. Han medvirket til de kommersielt fremgangsrike produksjonene Sentimentet (1924) av Gu Kenfu og Chen Shouyin og Den nye familie (1925) av Ren Jinping. 
Han debuterte som regissør i 1926 med filmen Uskyld. I 1931 gikk han over til filmselskapet Lianhua, der han ble ansvarlig for et høyt antall filmer. Blant de viktigste kan nevnes en rekke med Jin Yan og Ruan Lingyu i hovedrollene: Tao hua qi xue ji (Ferskenpiken), Yi jian mei (Duften av ferskenblomstring) og Lian ai yu yi wu (Kjærlighet og plikt) (alle 1931), så vel som Sange modeng nü xing (Tre moderne kvinner, 1933).
Etter at Shanghai ble okkupert av japanerne forble Bu og medvirket ved produksjonen av nasjonalistiske kostymdramaer. Gan redigerte de japanske propagandafilmene Universell kjærlighet (1942) og Opiumkrigen (Med-regissør: Ma-Xu Weibang, 1943), som skulle rettferdiggjøre den japanske kolonialisme i Kina. Disse arbeidene hindret ham i en videre karriere i etterkrigstidens Kina. 
Han dro i 1948 til Hongkong og arbeidet i to år for Yonghua Film Company. Deretter grunnla han sitt eget Taishan Film Company og spilte inn filmer frem til 1960-årene i Hongkong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bu Wancang på Internet Movie Database 
(en) Bu Wancang hos The Movie Database
Neon Rider

Neon Rider er en canadisk dramaserie som ble vist på canadisk TV fra 1990 til 1995. Serien ble laget av Winston Rekert og Danny Virtue, og handlet om Michael Terry (Winston Rekert) som slutter i jobben som terapeut og i stedet tar på seg oppgaven som mentor for vanskeligstilte barn for å lære dem å leve et bedre liv.
Serien ble produsert av Alliance Atlantis og ble kringkastet av CTV Television Network på lørdager.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neon Rider på Internet Movie Database
Akershus fylkes kulturpris

Akershus fylkes kulturpris ble delt ut årlig fra 1977 til 2001, med unntak av årene 1979, 1980 og 1981 hvor det ikke ble satt av midler til å prise vinneren. Pengepremien har variert fra 10 000 kroner i 1978, til 60 000 kroner fra 1988 til 2001.


== Prisvinnere ==

1977: Nils Johan og Borghild Rud (Nittedal)
1978: Ivo Caprino og Strømmen IFs lilleputtlagIkke delt ut grunnet mangel på midler1982: Erik Bye (Asker)
1983: Hans Christen Mamen (Asker)
1984: Tom Lund (Lillestrøm)
1985: Vibeke Helgesen (Bærum)
1986: Inger Kvarving (Eidsvoll)
1987: Kai Zahl (Bærum)
1988: Ann Sæthre (Ski) og museumsjernbanen
1989: Arne Ekeland (Eidsvoll)
1990: Harry Kvebæk (Fetsund)
1991: Erik Aas jr.
1992: Nils Kaltenborn (Lillestrøm)
1993: Bærums Verk Idrettsforening
1994: Tor Brevik
1995: Sandvika Storband (Bærum)
1996: Bjørn Linnestad (Vestby) og Karl Nilsen
1997: Harald Lorentzen og Thor Trapness
1998: Oppegård amatørteaterlag (OPAL)
1999: Siw Vestengen
2000: Sigvald Tveit (Bærum)
2001: Eirik Sundli (Eidsvoll)


== Pengepremie ==
1977: Ukjent
1978: 10 000 kroner
1982: Ukjent
1983–1987: 50 000 kroner
1988–2001: 60 000 kroner


== Referanser ==
Heo Mok

Heo Mok (hangul: 허목, hanja :許穆) (født 1595, død 27. april 1682) var en koreansk politiker, filosof og forsker i Kongedømmet Joseon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Heo Mok:Daum
(ko) Heo Mok:Naver
(ko) Heo Mok
Yun Seon-do

Yun Seon-do (hangul: 윤선도, hanja: 尹善道) (født 1587, død 1671) var en koreansk politiker, filosof, forsker og poet i Kongedømmet Joseon. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Gosan Yun Seon-Do Memorial
(ko) Yun Seon-Do:Daum
(ko) Yun Seon-Do:Naver
(ko) Yun Seon-Do
Norske rekorder i skyting

Dette er en liste over godkjente norske rekorder i skyting, for menn og kvinner.


== Rifle ==


== Eksterne lenker ==
Norgesrekorder Rifle hos Skyting.no
Astrid Tveit

Astrid Tveit (født 26. juni 1957) er en norsk tidligere høydehopper som representerte Lillehammer IF og IL i BUL.
Hun kom på tiendeplass ved EM i friidrett innendørs 1975, femtendeplass ved EM i friidrett innendørs 1978 og tiendeplass ved EM i friidrett 1978. Hun deltok også i EM i 1974 og 1982, samt Sommer-OL 1976 uten å nå finalen. 
På nasjonalt nivå ble hun norgesmester i årene i årene 1974-1979 og 1981. Mellom 1974 og 1982 forbedret hun den norsk rekorden fem ganger fra 1,80m til hennes personlige bestmerke på 1,90 meter, oppnådd 13. juni 1982 i Praha. Dette plasserer henne fortsatt som nummer fem blant norske høydehoppere, bak Hanne Haugland, Anne Gerd Eieland, Stine Kufaas og Tonje Angelsen.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Tveit – Olympedia 
(en) Astrid Tveit – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Astrid Tveit – World Athletics 
(en) Astrid Tveit – Track and Field Statistics
Eyþór Gunnarsson

Eyþór Gunnarsson (født 9. september 1961) er en islandsk jazzmusiker (keyboards), komponist, arrangør og produsent.
Han er internasjonalt mest kjent som låtskriver og keyboardist i jazzfunk/fusionbandet Mezzoforte, der han blant annet skrev hitlåten «Garden Party», som ble bandets gjennombrudd i 1983.
Eyþór har utdanning i musikk fra Universitetet i Reykjavík, og har allsidig erfaring fra mange ulike musikalske retninger. Han har etablert seg som den fremste jazzpianisten i islandsk jazzhistorie, og samarbeidet med en rekke personer innen jazz og jazzbeslektet musikk, deriblant turnert som keyboardmann med LAVA og Randy Crawford i Europa og Asia.
Han er far til Sigga, Beta og Elín.


== Utvalgt diskografi ==
GAIA (Eyþór Gunnarsson/Valgeir Guðjónsson, 1991)
Keldulandið (Óskar Guðjónsson/Eyþór Gunnarsson, 2001)
Gengið á lagið (Sigurður Flosason, 1993)
Íslandsför(Tómas R. Einarsson, 1991)
Rhythm of Love (Lava 1989)
Svif (Bjørn Thoroddsen, 1982)
alle album med Mezzoforte


== Eksterne lenker ==
(en) Eyþór Gunnarsson på Discogs 
(en) Eyþór Gunnarsson på MusicBrainz 
(en) Eyþór Gunnarsson på Songkick
Aalborghus

Aalborghus slott eller bare Aalborghus er et festningsanlegg som ligger i Ålborg. Slottet ble oppført etter initiativ av 
Christian III i perioden fra 1539 til 1555 som festningsanlegg. Arkitekt var kongens byggmester Morten Bussert.Anlegget viste seg ikke å kunne fungere som festning og gikk dermed over til å bli benyttet som hovedsete for kongens lendmann.Aalborghus`historie går imidlertid lenger tilbake enn 1500-tallet. Det eldste man kjenner til ble omtalt første gang i 1340 og lå 
noe lenger mot syd. Dronning Margrete I var en av eierne. 
Kong Hans ble født på Aalborghus i 1455 og i 1513 døde han også her etter et fall fra hesten.
Det er svært lite igjen av det opprinnelige anlegget; kun østfløyen. Nordfløyen ble bygget på under Christian IV på 1630-tallet.
Aalborghus ble fredet i 1918.


== Referanser ==
Hjemmesitter

Hjemmesitter er den vanligste betegnelsen for en person som ikke benytter seg av sin rett til å avgi stemme ved kommunevalg eller stortingsvalg. Siden det i de fleste demokratier ikke er noen plikt til å avlegge stemme, er dette en lovlig (ikke-)handling. I en del diktaturstater er der stemmeplikt, der det er underforstått at makthaverne skal gjenvelges med høy prosent av de avgitte stemmene. Hjemmesittere er der et tilnærmet ikke-eksisterende fenomen.
Hjemmesittere oppgis vanligvis som den resterende prosentandelen etter at % valgdeltakelse er trukket fra. En må da se bort fra at noen kan ha hatt skjellig grunn for ikke å ha avgitt stemme. Gruppen kalles gjerne spøkefullt for «hjemmesitterpartiet», og kan ofte være vel så stort som de største stemmetallene på politiske partier.
Gruppen er en del av analysematerialet til valgforskere som forsøker å finne ut noe om hvilken innflytelse hjemmesittere har på mandatfordeling og annet.
Oliver Gill

Oliver David Gil (født 15.september 1990) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte for Manchester United. Gill ble utlånt til Bradford City i hans periode i Manchester United. Han er sønn av David Gill, Manchester Uniteds administrerende direktør, visesjef i G-14 og medlem i FAs styre.
Den 19. juli 2011 valgte Gill å studere økonomi ved Durham University og satte dermed fotballkarrieren til side. Året før avslo han en studieplass ved universitetet, for å fortsette med fotballen. Han ble kåret til årets reservelagsspiller sesongen 2010/2011, og var ubenyttet reserve på førstelaget ved flere anledninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oliver Gill – Transfermarkt 
(en) Oliver Gill – Soccerbase.com
Sagån

Sagån er en elv i Västmanland, med en lengde på 70 km inkludert kildeelven. Som kilde regnes Storljusen i Sala kommune. Elven renner gjennom innsjøene Silvköparen og Långforsen, passerer Sala før den munner ut i Mälaren et sted mellom Västerås og Enköping.
Elven utgjør over flere mil en grense mellom Västmanlands og Uppsala län, og langs en enda lengre strekning grensen mellom landskapene Västmanland og Uppland.
Sagån har en storslått fortid. Fram til siste istid strømmet den mektige Dalälven her. Da isen smeltet, ble elveløpet sperret like sør for det nåværende Avesta, og Daläven rant i stedet mot nordøst til sin nåværende elvemunning i Bottenhavet. Tilbake i det gamle elveløpet var den lille Sagån.Elven inngår i Norrströms nedbørfelt.
Blant det sjeldnere dyrelivet man finner i elven, er fisken asp.


== Referanser ==
Saluån

Saluån er en ca 20 km lang elv, som munner ut i Bottenvika ved Salusand, ca 45 km nord for Örnsköldsvik. Saluån har kun tilstrømning fra små bekker, og er derfor sensitiv i forhold til tørke og regn. Det er en laksetrapp i elven, og der er også ørret og bekkeørret i elven.
Sangisälven

Sangisälven (Sangis älv) er en elv i Norrbotten, som utgjør språkgrensen mot det tornedalsfinske området. Elven renner øst for Överkalix i Överkalix kommune, og er 109 km lang, inklusive kildeelven. Største sjøen langs elven er Miekojärvi, og elven passerer byene Kukasjärvi, Lappträsk og Sangis før den munner ut i Bottenviken. Nord for Lappträsk heter elven Kukasjoki, og nord for Miekojärvi Raitajoki.
Det finnes flere fiskearter og kreps i elven. Oter er også vanlig, mens bever for det meste er i elvens største sideelv, Korpikån. Sangisälven har noen fossefall, men er for det meste rolig, og egnet for kanopadling. Elven ligger i naturrike omgivelser, med elg, og noen ganger også bjørn, langs elvekanten.


== Referanser ==
Kåre Nordseth

Kåre Nordseth (født 27. november 1969) er en norsk kulturarbeider, lysdesigner og trombonist, bosatt i Stange. 
Nordseth har arbeidet med lysdesign på flere festivaler, og også stått bak andre kulturopptrinn. Blant annet har han dirigert et «korps» av bilhorn ved flere anledninger: «Kongesangen» 17. mai 1999 på Tynset, og «Ja, vi elsker» 17. mai 2011 på Tangen. 
Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok Nordseth Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999.
M. I. McAllister

Margaret I. McAllister (født 1956) er en engelsk forfatter som skriver barnebøker. Hun vokste opp på nordøstkysten av England. Urchin av de dansende stjerner var den første boken i serien Tåkemantel krønikene. Den ble publisert av Bloomsbury Publishing i 2005.


== Referanser ==
Ane Henden Motzfeldt

Ane Henden Motzfeldt (født 2. oktober 1968) er en norsk billedkunstner og lysdesigner, bosatt i Kongsvinger. 
Motzfeldt er utdannet fra SHKS, med hovedfag ved institutt for tekstil 1998, og innen lysteknikk fra Nordisk institutt for scene og studio 1997. Hun har hatt ansvar for lysdesign ved Glomdalsmuseet 2006-08, Nobels Fredssenter 2005, Kongsvinger museum 2005 og Kvinnemuseet 2005. Som kunstner har hun stilt ut i Hedmark, Reykjavík og Søgne.
Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok Motzfeldt Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999. 


== Eksterne lenker ==
Bildende Kunstnere Hedmark 30 år, cv
Marianne Skåden

Marianne Skåden (født 10. februar 1983) er en norsk roer fra Ringsaker Roklubb, Ringsaker. Hun arbeider som treningsinstruktør.
Sammen med Martha Helgeland fra Christiania Roklubb ble hun i 1999 juniorverdensmester i dobbeltsculler i junior-VM i Bulgaria; det var første gull til norske kvinnelige roere i et internasjonalt mesterskap. Hun har også et sølv i EM og flere NM-gull i roing. 
Skåden og Helgeland mottok sammen med skøyteløperen Hedvig Bjelkevik 1999s gullstipend fra Gullklubben – Norske Olympiavinneres Klubb. Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok hun Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999.
I 2013 stilte Marianne Skåden som debutant i Bodyfitness på Fredrikstad Open. Her kom hun på 2.-plass i sin klasse. Hun stilte samme år i Sandefjord Open, igjen med 2.-plass. I Oslo Grand Prix 2013 havnet hun på 3.-plass i sin klasse, Womens Bodyfitness -168.


== Referanser ==


== Kilder ==
Verdens Gang, 9.8.1999 «For ung for VM vant gull»
treningsforum.no, intervju


== Eksterne lenker ==
(en) Marianne Skåden – FISA
Korpikån

Korpikån er en elv i Kalix kommune i Norrbotten, og Sangisälvens viktigste sideelv. Elven er ca 40 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på 383,4 km² og middelvannføringen ved munningen er 4,05 m³/s.Korpikån renner ca 15 km øst for Morjärv, i nærheten av grensen mot Överkalix kommune. Den krysses av landeveien mellom Morjärv og Lappträsk ved Klinten, og renner ganske parallelt med veien mot Björkfors. Ved Korpikå danner elven små sjøer, og 13 km lengre ned tar Korpikån med seg sin største sideelv Moån, og ytterligere en knapp mil lengre ned munner Korpikån ut i Sangisälven. 


== Referanser ==