Tuamotu

Tuamotu eller Tuamotuøyene (fransk: Îles Tuamotu) er en kjede av atoller i Fransk Polynesia og den lengste kjeden av atoller i verden, med en utstrekning over Stillehavet av omtrentlig samme størrelse som Vest-Europa.


== Administrativ inndeling ==
Tuamotus kommuner er: Anaa, Arutua, Fakarava, Fangatau, Hao, Hikueru, Makemo, Manihi, Napuka, Nukutavake, Pukapuka, Rangiroa, Reao, Takaroa-takapoto, Tatakoto og Tureia. Administrativt er Tuamotu en del av subdivision administrative des (Îles) Tuamotu-Gambier, en av fem administrative områder (subdivisions administratives) innen Fransk Polynesia.
Tuamotu har to valgdistrikt ved valg til Fransk Polynesias nasjonalforsamling. De elleve østligste kommunene sammen med Gambierøyene for seg, og de fem vestligste kommunene Arutua, Fakarava, Manihi, Rangiroa og Takaroa for seg.


== Befolkning ==
Ved folketellingen i 2002 hadde Tuamotu sammen med Gambier-øyene 15.862 innbyggere. 769 innbyggere bor innenfor en radius av 215 nm fra Mururoa og Fangataufa der det er utprøvd franske atomvåpen. Talespråket i Tuamotu er tuamotuansk, en samling av polynesiske dialekter. Puka-Puka og Gambier-øyene har sine egne språk.


== Økonomi ==

Den viktigste inntektskilden nå for tiden er dyrking av sorte perler og tilberedelse av kopra. Vanilje blir dyrket på noen få øyer. Jordbruk på øyene er overveiende til selvforsyning. Inntektene fra turisme er lave, spesielt sammenlignet med turistindustrien i de nærliggende Selskapsøyene. En beskjeden infrastruktur for turisme kan finnes på de to atollene Rangiroa og Manihi, med apparatdykking og snorkling som spesialitet.


== Geografi ==
Til tross for arkipelets store utstrekning, er det totale landarealet bare omkring 885 km². Klimaet er tropisk uten adskilte årstider. Årlig middeltemperatur er det forholdsvis konstante 26°C. Det finnes ingen innsjøer eller vassdrag. Eneste ferskvannskilde er oppfanget regnvann. Midlere årsnedbør er 1400 mm. Fordelingen av regn gjennom året er også ganske jevn, men september og november er de to tørreste månedene.
Arkipelets geologiske stabilitet er høy, da det ble dannet i den svakt aktive plategrensen Påskeøya fraktursone. Det har ikke forekommet vulkanske utbrudd i historisk tid.


=== Største øyer ===
Gruppen omfatter korall-atoller og deres øyer, deriblant:

Rangiroa, verdens nest største atoll nest etter Kwajalein
Tikehau
Manihi, der de fleste dyrkingsfeltene for svarte perler finnes
Fangataufa og Moruroa, åsted for 193 franske atombombetester mellom 1966 og 1996.


=== Øygrupper ===
Flere av atollene ligger i grupper og er kjent under gruppenavn:


==== Acteongruppen (Groupe Actéon) ====
Matureivavao
Tenararo
Tenarunga
Vahanga


==== Disappointment-øyene (Îles du Désappointement) ====
Tepoto (Nord)
Napuka
Puka-Puka


==== Hertugen-av-Gloucester-øyene (Îles du Duc de Gloucester) ====
Anuanuraro
Anuanurunga
Hereheretue
Nukutepipi


==== Kong-George-øyene (Îles du Roi Georges) ====
Ahe
Manihi
Takapoto
Takaroa
Tikei


==== Palliserøyene (Îles Palliser) ====

Mange atoller inkludert norvestre Tuamotu og øya Makatea:Apataki
Aratika
Arutua
Fakarava
Kaukura
Mataiva
Rangiroa
Tikehau
ToauMakatea


==== Raeffsky-øyene (Îles Raéffsky) ====
Mange atoller i det sentrale Tuamotu, inkludert Tepoto (Syd)Anaa
Faaite
Fakarava
Katiu
Makemo
Marutea Nord
Motutunga
Raraka
Raroia
Tahanea
Takume
TepotoHaraiki
Tuanake
Hiti
Taenga
Nihiru


==== Andre øyer og atoller i det sentrale området ====
Amanu
Hao
Hikueru
Makatea
Marokau
Pukarua
Reitoru
Vahitahi
Nukutavake


==== Andre øyer og atoller i det nordøstre området ====
Fangatau
Fakahina
Tatakoto
Pukarua
Reao


==== Andre øyer og atoller i det sydøstre området ====
Tematangi
Vanavana
TureiaDe to atollene som tidligere ble brukt til franske atomvåpentester:

Moruroa
Fangataufa


== Planter og dyreliv ==
Det beskjedne jordsmonnet på koralløyene tillater ikke en artsrik vegetasjon. Kokosnøttpalmen er spesilet økonomisk verdifull som basis for kopraproduksjon. Spiselige vekster omfatter bl.a. yams, taro og brødfrukt. Pandanus-blader blir tradisjonelt vevd til takdekke (selv om bølgeblikkstak dominerer i stedet nå til dags), og blir brukt til andre bruksgjenstander som matter og hatter. Dyrelivet er hovedsakelig begrenset til sjøfugler, insekter og firfisler. Tuamotu har bare 57 fuglearter, men av disse er ti endemiske, inkludert en lorikeet, en kingfisher og flere monarker og duer. 13 arter er globalt truet og en art er notert som utryddet. Dyrelivet under vann er derimot artsrikt. De vakre og dyrerike revene gjør Tuamotu til en av verdens mest naturskjønne dykkerdestinasjoner.


== Geologi ==
Alle Tuamotus øyer er lavtliggende koralløyer. Hovedsakelig består de av tykke sandavleiringer på toppen av korallrev. Makatea, sydvest for Palliser-øyene, er en av tre store fosfat-forekomster i Stillehavet. De to andre er øya Banaba i Kiribati, og øylandet Nauru. Selv om Gambier-øyene i sydøst er administrativt tilknyttet Toamotu, er øyene geologisk og kulturelt særskilte.


== Historie ==
De tidligste arkeologiske funnene tyder på at vestre Tuamotu ble befolket ved innvandring fra Selskapsøyene omkring 700 f.Kr. På øyene Rangiroa, Manihi og Mataiva finnes det flate seremoniplattformer, kalt marae, laget av korallblokker. Plattformenes alder er ikke kjent.
Tuamotus første kontakt med Vesten kom ved Ferdinand Magellan i 1521, under hans jordomseiling. Magellans besøk ble fulgt av:

Portugisisk ekspedisjon under Pedro Fernandes de Queirós i 1606
Nederlandske sjøfolk Willem Schouten og Jacob Le Maire i 1616
Jakob Roggeveen (som også oppdaget Påskeøya) i 1722
John Byron i 1765
Louis Antoine de Bougainville i 1768
James Cook under sin første reise i 1769
Den tyske navigatøren Otto von Kotzebue, under oppdrag hos den russiske  tsaren, i 1815
Fra Inkariket er Tupac Inca Yupanqui kreditert med en ti måneder lang oppdagelsesreise i Stillehavet omkring 1480Ingen av disse besøkene hadde politiske følger, da øyene var under det tahitiske Pomare-dynastiets innflytelses-sfære. Ved begynnelsen av det 18. århundre ankom de første kristne misjonærene. Øyenes perler ble introdusert på det europeiske markedet sent på 1800-tallet. Etter at kong Pomare V ble tvunget til å abdisere, ble øyene underlagt Frankrike som oversjøisk territorium. Tuamotu fikk verdensomspennende berømmelse i 1947, da Thor Heyerdahl nådde Raroia på balsaflåten Kon-Tiki etter å ha seilt fra Syd-Amerika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Offisiell turistinformasjon
(engelsk) Offisiell geografiside
(engelsk) Administrasjonens offisielle sider