jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sjokoladekanne

Sjokoladekanne er et skjenkekar for varm sjokolade. Sjokoladekanner er gjerne laget av keramikk eller metall, og de kan romme fra omkring 0,8 til 1,2 liter.
Kakaobønnene kom fra Sør-Amerika med spanjolene på 1500- og 1600-tallet.  I 1600-årene ble sjokoladen utbredt i Europa. Den kom trolig til Norge omkring 1700, men var lenge en utsøkt luksus som var forbeholdt de få.
Sjokoladekanner fra 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet har gjerne et hull med skyveklaff i lokket. Dette er hullet til rørepinnen. Sjokoladen var den gang ikke så lett oppløselig, og den hadde lett for å synke til bunns. Med rørepinnen kunne sjokoladen vispes opp, og den skulle  serveres skummende i koppene. Denne skikken tar slutt omkring 1800, og i Nye og fuldstendig Huusholdningsbog skriver forfatteren i 1799: Nogle troe at Chocoladen ikke er god, naar den ikke er qvervlet til Skum: men Skum er Skum, det er overflødig luft, som derved kommer i maven, og uden Nødvendighed volder Vinde.Fra slutten av 1700-tallet blir sjokolade- og kaffekannene svært like. Det kan være vanskelig å skille dem, og mange kanner har nok også vært brukt til begge deler. Sjokolade har også ofte blitt servert fra mugger. Men sjokoladekanner fra 1800- og 1900-tallet kan gjerne skilles fra kaffekanner ved at de har et nebb eller en kort tut plassert øverst på korpus, mens kaffekanner gjerne har en lengre tut plassert lengre ned.


== Sjokoladekanner ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, Josef og Larsen, Kjell Egil (1997) "Gammelt Porsgrund" Klenodier verd å eie. Porsgrunn. ISBN 82-992998-2-9.
Johannessen, Randi M. (1968): «En sjokoladekanne fra 1700-årene». (Artikkel i By og bygd, bind 20. Norsk Folkemuseums årbok 1967. s. 131-133.)
Nye og fuldstændig Huusholdningsbog (1799). Kiøbenhavn.
Østby, Jon Birger (1982): Gammelt kobber. Oslo. ISBN 82-7003-032-5
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Sjokoladekanner i DigitaltMuseum.no
Chen Mingyi

Chen Mingyi (forenklet kinesisk: 陈明义, tradisjonell kinesisk: 陳明義, pinyin: Chén Míngyì, POJ: Tan Beng-gi; født i august 1940 i Fuzhou i provinsen Fujian i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker.
Chen ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1960. Han tok utdannelse som skipsarkitekt ved Shanghai Jiaotong-universitet, og begynte sin karriere i partiets lederskikt i 1985. Fra april 1994 til oktober 1996 var han guvernør for provinsen Fujian og samtidig vise partisekretær for provinsen. Fra oktober 1996 til desember 2000 var han provinsens partisekretær.
Etter 2001 ble han formann for provinsens politisk konsultative konferanse. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chen Mingyi hos China Vitae 
Chen Mingyi's profile at xinhuanet.com
Guus Kuijer

Guus Kuijer (født 1. august 1942 i Amsterdam) er en nederlandsk forfatter. Han er særlig kjent for en rekke barnebøker, blant annet fem bøker om Madelief som ble utgitt fra 1975.
Kuijer har mottatt en rekke priser for arbeidet, blant annet Litteraturprisen til minne om Astrid Lindgren (ALMA) i 2012. 

Med fördomsfri blick och intellektuell skärpa gestaltar Guus Kuijer både det moderna samhällets problematik och de stora livsfrågorna. I hans böcker är respekten för barnet lika självklar som avståndstagandet från intolerans och förtryck. Kuijer förenar djupt allvar och knivskarp realism med värme, underfundig humor och visionära fantasier. Hans enkla, klara och exakta stil inrymmer såväl filosofiskt djupsinne som fjäderlätt poesi.

De to første bøkene i hans serie om Polleke er oversatt til norsk: Sammen for alltid (2013) og Livet er herlig (2014).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guus Kuijer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Guus Kuijer på Internet Movie Database 
(fr) Guus Kuijer på Allociné
Hotel Mundal

Hotel Mundal ligger i Mundal ved Fjærlandsfjorden i Sogn og Fjordane. Dagens bygning i drage- og sveitserstil er tegnet av Peter Andreas Blix. 
Mikkel Mundal var handelsmann og drev en krambu i Fjærland. I tillegg fungerte han som brefører og fjellklatrer sammen med engelske turister og kunstnere som hadde begynt å komme til området. De første turistene var engelsk overklasse som kom allerede fra 1850-tallet, mange av dem for å fiske laks. I Mundals tid var det mangel på steder gjestene kunne overnatte, og det ble gjerne til at de fikk et rom hjemme hos ham.Mundal og søsteren Brita, hennes ektefelle Olaus Dahle samt Per og Johannes Mundal gikk sammen om å få reist et hotell på stedet og engasjerte Blix til å tegne det. 


== Kjente gjester ==
Vilhelm II var gjest på hotellet flere ganger i tiden før første verdenskrig når han besøkte Vestlandet på tokt med keiseryachten 
SMY «Hohenzollern». En annen gjest var Walter Mondale da
han var visepresident i USA.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hotel Mundal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Austpollen

Austpollen og Østpollen er navnet på flere poller i Norge:

Austpollen (Vågan) – Fjordarm av Austnesfjorden i Vågan i Nordland.
Austpollen (Lødingen) – Fjordarm av Øksfjorden i Lødingen i Nordland.


== Se også ==
Vestpollen
Vestpollen

Vestpollen er navnet på flere poller i Norge:

Vestpollen (Vågan) – Fjordarm av Austnesfjorden i Vågan i Nordland.
Vestpollen (Lødingen) – Fjordarm av Øksfjorden i Lødingen i Nordland.


== Se også ==
Austpollen
Heiner Goebbels

Heiner Goebbels (født 17. august 1952 i Neustadt an der Weinstraße) er en tysk musiker, komponist, hørespillforfatter og professor ved Institutt for anvendt teatervitenskap ved Justus-Liebig-Universität Gießen i Gießen i Hessen og ved European Graduate School i Saas-Fee i Sveits.Han har utdannelse i sosiologi og musikk fra Freiburg im Breisgau og Frankfurt am Main,Han har en rekke komposisjoner for film og teater, og har siden 1980-årene produsert såkalte «Hörstücke», hovedsakelig komposisjoner basert på tekster av Heiner Müller. Han er tildelt en rekke tyske og internasjonale hørespillpriser, blant dem Prix Italia 1986, 1992, 1996; Karl-Sczuka-Preis 1984, 1990, 1992; Hörspielpreis der Kriegsblinden 1985; Hörspielpreis der Akademie der Künste 1989; World Silvermedal of the New York Festival; Radio Ostankino Prize Moscow med flere.
Goebbels er kunstnerisk direktør for den internasjonale kunstfestivalen Ruhrtriennale fra 2012 til 2014.Han ble tildelt Den internasjonale Ibsenprisen for 2012. Juryen begrunnet tildelingen blant annet med at Goebbels, som skaper av arbeider for teater, som teaterleder, komponist, musiker, lærer og festivalleder, er en av tiden største kreative personer, og at kraften og betydningen av hans arbeider vil øke i fremtiden og påvirke teatre og teaterproduksjoner i kommende årtier og kommende generasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Heiner Goebbels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heiner Goebbels – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heiner Goebbels på Internet Movie Database 
(no) Heiner Goebbels hos Nationaltheatret 
(no) Heiner Goebbels hos Sceneweb 
(en) Heiner Goebbels på Discogs 
(en) Heiner Goebbels på MusicBrainz 
(en) Heiner Goebbels på Songkick 
(en) Heiner Goebbels på AllMusic 
(en) Heiner Goebbels' fakultetsside ved European Graduate School (biografi, bibliografi og video forelesninger)
(en) Intervju fra 1997
(en) Heiner Goebbels på ECM Records
Kristin Armstrong Oma

Kristin Armstrong-Oma (født 5. mai 1974 i Time) er en norsk arkeolog.Hun ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 2000 med hovedoppgaven Hesten i nordisk jernalder: Ei kontekstuell analyse av den symbolske sfære kontra den materielle røynda. Denne ble utgitt som populærvitenskapelig utgave i 2011. I 2006 tok hun graden som ph.d. ved Universitetet i Southampton, doktorgradsavhandlingen ble utgitt i 2007 med titelen Human-animal relationships. Mutual becomings in Scandinavian and Sicilian households 900-500 BC.
Armstrong-Oma er professor ved Arkeologisk museum, UiS og er dessuten aktivt medlem i Miljøpartiet De Grønne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristin Armstrong Oma på Internet Movie Database
Austpollen (Lødingen)

Austpollen er en kort fjordarm av den indre del av Øksfjorden i Lødingen kommune i Nordland som strekker seg i underkant av 2 kilometer østover fra innløpet mellom Vikhaugen i nord og Moltbærneset i sør til Austpollelvas utløp i fjordbunnen.Rundt fem avfolkede gårdsbruk ligger langs den veiløse fjordarmen.


== Referanser ==
Gorm (andre betydninger)

Gorm kan vise til 

Gorm – et mannsnavn
Gorm den gamle – en dansk konge
Gorm Gundersen – en norsk ishockeyspiller
Gorm Kjernli – en norsk politiker
Cairn Gorm – et fjell i Skottland
GORM – persisteringsrammeverk for Grails
Vestpollen (Lødingen)

Vestpollen er en pollarm av den indre del av Øksfjorden i Lødingen kommune i Nordland. Den strekker seg i underkant av tre kilometer nordvestover fra innløpet mellom Vestpollneset i vest og Rottkjerran i øst til Vestpollelvas utløp i fjordbunnen.Fjorden ligger mellom Vestpolltinden (956 moh.) og Forselvtinden (906 moh.). Fra bunnen fortsetter Vestpolldalen opp mot Hinnøyas høyeste fjell, Møysalen (1 262 moh.). Delvis merket, men tydelig sti fra fjordbunnen til fjellet og videre til Lonkanfjorden.
Vestpollen er veiløs og uten bosetninger og ligger i sin helhet innenfor grensene til Møysalen nasjonalpark.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Direktoratet for naturforvaltning: Møysalen nasjonalpark
Jessie Cave

Jessica «Jessie» Cave (født 5. mai 1987 i London) er en engelsk skuespillerinne som er best kjent for sin rolle som Lavender Brown i filmversjonen av Harry Potter og Halvblodsprinsen.


== Personlige liv ==
Cave ble født i Vest-London, og er den nest eldste blant fem søsken. Hennes far arbeider som allmennlege. Hennes bestefar var Chief Secretary for Hong Kong, Sir Charles Philip Haddon-Cave.Cave er en tidligere svømmer på landslagsnivå og tennisspiller. Hun studerte illustrasjon og animasjon ved Kingston University. Han hadde opprinnelig tenkt å studere sceneledelse ved Royal Academy of Dramatic Arts, og arbeidet i London som stagehand, før hun bestemte seg for å bli skuespiller.


== Karriere ==
Cave hadde sin debut i dramaet Summerhill, som ble vist på CBBC i tidlig 2008.
En åpen audition ble avholdt for rollen som Lavender Brown i filmen  Harry Potter og Halvblodsprinsen den 1. juli 2007. Cave, som kom fra et byrå, vant foran de andre 7 000 jentene som kom på auditionen, og fikk rollen som Lavender.Cave hadde også en mindre rolle i 2009 filmen Inkheart som en vannymfe.I juni 2009 hadde hun sin debut på et West End teater hvor hun spilte «Thomasina» i ny-oppsetningen av Tom Stoppards Arcadia på Duke of York's Theatre.Cave var med i skuespillet Breed på Theatre 503 hvor hun spilte rollen som Liv. Hun vant Off West-End-sceneprisen for People's Choice for Female performance.
Den 4. februar 2011 opptrådte hun som «Hermione» i CBBC barnedramaet Sadie J.Cave driver nettstedet www.pindippy.com, som inneholder, blant annet kreasjoner, korte videoer skrevet av og fremført av henne.


== Filmografi ==


=== Film ===


=== TV ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jessie Cave på Internet Movie Database 
(sv) Jessie Cave i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jessie Cave på Allociné 
(en) Jessie Cave på AllMovie 
(en) Jessie Cave hos The Movie Database
William Steffens

William Steffens (født 5. november 1880, død 1964) var en norsk offiser.
Steffens ble offiser i 1901. Fire år senere var han i Generalstaben, etter å ha gått militær høyskole. Fra 1925 til 1927 var han militærattaché i Paris. Han satt som militær sakkyndig i den komité som forberedte nedrustning i Genève i 1930. Han ble i 1931 sjef for Møre Infanteriregiment nr. 11 (IR 11) på Molde. I 1932 og 1933 var han tilbake i Genève som militær sakkyndig, denne gang i hovedforhandlingene om nedrustning. I 1935 ble han generalmajor og sjef for 4. divisjon. Samtidig ble han kommandant på Bergenhus festning. 


== Andre verdenskrig ==

Ved den tyske invasjonen i 1940 kom han seg med sin stab til Voss, der han mobiliserte flere avdelinger. Den 13. april ble han utnevnt til Øverstkommanderende på Vestlandet. Da tyskerne tok Voss 25. april, kom han seg videre over Sognefjorden, der han på nytt mobiliserte. 30. april kom beskjeden om at de allierte oppga Sør-Norge, og Steffens demobiliserte de avdelinger han hadde til rådighet.
Han kom seg med fly til Tromsø, hvorfra han 11. mai ble beordret til London og Paris som militærattaché og medlem av den norske militærmisjonen i Storbritannia. Allerede i juli ble han beordret til Canada som Forsvarsdepartementets utsending der. Der var oppbyggingen av flyvåpnene i gang, og Steffens skulle ha oversyn med dette arbeidet. 10. november 1940 åpnet han Little Norway i Toronto.
Høsten 1941 ble han sendt til Sovjetunionen som militærattaché. Der var han i tre år, og arbeidet blant annet med å forberede det norske samarbeid med russerne før felttoget i Finnmark.
Steffens ble våren 1945 oppnevnt som militær sakkyndig ved den norske delegasjonen ved San Francisco-konferansen. Han kom tilbake til Norge i juli, før han i september ble sendt til Berlin som sjef for den norske delegasjonen i de alliertes kontrollråd.
Tilbake i Norge i oktober 1946 ble han gitt avskjed fra Hæren, men fortsatte som medlem av den militære undersøkelseskommisjon av 1946.


== Utmerkelser ==
Steffens ble i desember 1946 tildelt St. Olavs Ordens kommandørkors. Han var også offiser av Æreslegionen, og ridder av 1. klasse av Sverdordenen.For innsatsen under krigen ble han også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.


== Steffenssedler ==
I forbindelse med kampene på Voss i april 1940, der sivilbefolkningen ble avskåret fra omverdenen, oppsto en akutt pengekrise. Den 14. april innførte landsdelens øverste militære leder, som var Steffens, nødsedler pålydende 5, 10 og 100 kroner.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikler i Aftenposten
Hemiargus

Hemiargus er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).   


== Utseende ==
Middelsstore blåvinger uten stjerter på bakvingen. Hannens overside er blå, undersiden er lyst gråbrun med mørkgrå flekker, dessuten en påfallende, svart flekk ved bakvingens forhjørne.
Hunnens overside er brun med noen metallisk glinsende skjell.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i erteblomstfamilien (i vid forstand).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Nord-Amerika, i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika, også i Karibia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Hemiargus Hübner, 1818
Hemiargus ceraunus (Fabricius, 1793)
Hemiargus hanno (Stoll, [1790])
Hemiargus isola (Reakirt, 1866)
Hemiargus ramon (Dognin, 1887)


== Kilder ==
Butterflies and Moths of North America – Hemiargus ceraunus [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Hemiargus i Encyclopedia of Life 
(en) Hemiargus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hemiargus hos ITIS 
(en) Hemiargus hos NCBI 
(en) Kategori:Hemiargus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemiargus – detaljert informasjon på Wikispecies Brower, Andrew V. Z. 2007. Hemiargus i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Hemiargus
Bilder av Hemiargus ceraunus
Albert Alexander

Albert Alexander (født ca. 1897, død 15. mars 1941) var en britisk politimann, som var den første pasienten som ble behandlet med injeksjoner av penicillin.I desember 1940 fikk Alexander ved et uhell et sår ved munnen fra en rosetorn. Såret ble infisert av både Staphylococcus og Streptococcus og han utviklet en livstruende infeksjon med verkebyller i ansiktet og lungene. Han var innlagt på sykehuset Radcliffe Infirmary, men til tross for behandlingen og fjerning av et øye, ble han ikke bedre.Penicillins virkning ved å hindre og redusere bakterielle infeksjoner hadde første gang blitt observert av Alexander Fleming i 1928. Howard Florey, Ernst Boris Chain og Norman Heatley ved Sir William Dunn School of Pathology ved University of Oxford arbeidet med å finne medisinske bruksområder for penicillin, som var produsert av muggsoppen Penicillium chrysogenum. De forsøkte å isolerer store nok mengder av penicillin for forsøk på mennesker. Da Florey og hans kolleger kun hadde forsøkt penicillin på mus, var de redde for bivirkningen en større dose penicillin kunne ha. Som menneskelig forsøksperson trengte de en pasient som hadde en dødelig diagnose og Alexander oppfylte dette kravet. 
Den 12. februar 1941 ble Alexander gitt en intravenøs injeksjon på 160 mg (200 enheter) av penicillin. I løpet av 24 timer falt temperaturen, appetitten kom tilbake og infeksjonen begynte å leges. Penicillin ble gjenvunnet fra pasientens urin, men dette var ikke tilstrekkelig, og legene hadde for lite penicillin til å holde infeksjonen tilbake. Sykdommen tiltok og Alexander døde den 15. mars 1941.Etter dette bestemte Florey og hans kolleger seg for kun å arbeide med syke barn, som ikke trengte så store mengder av  penicillin.


== Referanser ==
Vinkeloppløsning

Vinkeloppløsning, eller romlig oppløsning, beskriver evnen som en hvilket som helst avbildningsenhet, slik som et optisk eller radioteleskop, et mikroskop, et kamera, eller et øye, har til å skille små detaljer i et objekt. Det er dermed et av de viktigste målene på bildeoppløsning.
Rolf Andvord

Rolf Otto Andvord (født 31. oktober 1890 i Sør-Aurdal, død 8. mars 1976 i Málaga) var en norsk jurist og diplomat.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av overlege Kristian Andvord (1855–1934) og Ebba Blomstedt (1860–1953). Fra 1930 til 1936 var han gift med Ingrid Anna Kristina Sten, som var datter av en banksjef. Hans datter Ingegjerd giftet seg med forretningsmagnaten Harald Løvenskiold.Etter examen artium i 1909 startet Rolf Andvord på jusstudiene i 1910, og ble uteksaminert med graden cand.jur. i 1915. 


=== Diplomat ===
Han begynte deretter å arbeide i Utenriksdepartementet. I 1921 ble han chargé d'affaires ved Norges legasjon i København, og kort tid etter ble han sekretær ved den norske legasjonen i Paris. Senere var han assisterende sekretær i Utenriksdepartementet og arbeidet deretter ved den norske legasjonen i London. Fra 1935 tjenestegjorde han som ambassadør i Argentina, med sideakkrediteringer til Bolivia, Chile, Paraguay, Peru og Uruguay. Han tjenestegjorde også som generalkonsul i Buenos Aires. Før andre verdenskrig deltok han også i flere møter i Folkeforbundet.I 1941 ble han sendt til Sovjetunionen, med sideoppdrag i Iran. I 1942 ble han ambassadør i Sovjetunionen. Fra 1946 til 1948 var han utenriksråd i Utenriksdepartementet. Fra 1948 til 1958 var han Norges ambassadør i Frankrike og fra 1958 til 1961 i Spania.I 1964 utgav han sine memoarer. Han døde i mars 1976 i Málaga.


=== Utmerkelser ===
Rolf Andvord ble 4. januar 1946 dekorert med storkorset av St. Olavs Orden for «fortjenstfullt virke i sitt embete under krigen». Han mottok også  storkorset av Dannebrogordenen, den franske Æreslegionen, den spanske Isabella den katolskes orden, den peruanske Solordenen‎, den iranske Homayounordenen og Chiles fortjenstorden. Han var kommandør av Kristusordenen, Sankt Aleksanders orden og Ordenen Polonia Restituta, og storridder av Den islandske falkeorden. Han mottok også Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje i 1955 samt Kong Georg Vs jubileumsmedalje og Kong Christian Xs frihetsmedalje.


=== Krigsinnsats ===
I perioden som ambassadør til Sovjetunionen lot Andvord seg verve som KGB-agent. Han skriver: Det falt meg da inn at den mest effektive måte ville være å tre i forbindelse med den allmektige institusjon som sto bak alt: det hemmelige politi, og ad den vei tilføre de ledende i Sovjet-Samveldet korrekte opplysninger som kunne styrke krigsviljen.Som spion kan han, ifølge Alf R. Jacobsen, umulig ha bidratt med informasjon som ikke KGB kjente fra andre kilder. Samme historiker peker på at Andvord selv i sine memoarer idylliserer sitt liv i Sovjetunionen, og ikke – selv i ettertid – reflekterer tilstrekkelig over de lidelser og den terror som det russiske og ukrainske folk ble utsatt for av Stalin og det regimet han i hemmelighet gikk i tjeneste for. Blant annet kan han ikke få fullrost hvordan sovjetmyndighetene transporterte et parti Bordeaux-vin til ham, via Agentina og Sibir, i oppvarmet godsvogn, slik at den ikke tok skade.


== Referanser ==
Kristján Guðmundsson

Kristján Guðmundsson (født 1941 i Snæfellsnes) er en islandsk kunstner, som arbeider med skulptur og konseptkunst, og som beskrives som en minimalist. Han er autodidakt, og bodde og arbeidet i Amsterdam 1970-79. Siden har han bodd i Reykjavík.
Han fikk sin internasjonale introduksjon på den andre nordiske ungdomsbiennalen i Helsingfors 1968. Senere har han hatt separatutstillinger i Oslo (Kunstnernes Hus 2002, Galleri F 15 1994, Galleri Riis flere ganger), Stockholm, Paris, Hamburg, Frankfurt, Brussel, New York og særlig i Amsterdam. Han representerte Island på Veneziabiennalen i 1984. Han er blant annet innkjøpt av islandske kunstmuseer, og av Samtidsmuseet i Oslo, Moderna Museet i Stockholm, Kiasma i Helsingfors, Stedelijk Museum, Amsterdam. Han har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med skulpturen «Protractus» i Skjerstad. I 2010 mottok han den nordiske Carnegie Art Award, for en serie Malerier med grå og hvite rammer, som beskrives som «hans eksepsjonelle lydabsorberende malinger hvor han på karakteristisk vis smelter sammen materialer og idé til å bli et objekt proppfullt av innhold»Han er bror av kunstneren Sigurður Guðmundsson, som også har bidratt til Skulpturlandskap Nordland.


== Referanser ==

LitteraturKristjan Gudmundsson. Down : former part – from the highest point of the land to sea level : latter part – from sea level to the lowest point of the sea. Ottenhausen Verlag, 1989. 200 sider. ISBN 3-922760-29-5


== Eksterne lenker ==
Galleri i8, bilder, bio, cv
Galleri Anhava, bilder, bio, cv
Galleri Anderson Stockholm, bilder, bio, cv
galleririis.com, bilder, bio, cv
Duan Junyi

Duan Junyi (kinesisk: 段君毅; født 13. mars 1910 i Puyang i det som i dag er provinsen Henan i Kina, død 8. mars 2004) var en kommunistisk politiker i Folkerepublikken Kina.
Etter Firerbandens fall var han fra 1976 til 1987 Kinas jernbaneminister. I oktober 1978 ble han førstesekretær for kommunistpartiet i provinsen Henan. Fra januar 1981 til januar 1984 innehadde han det tilsvarende toppverv i Beijing.
Guo Weicheng

Guo Weicheng (forenklet kinesisk: 郭维城, tradisjonell kinesisk: 郭維城, pinyin: Guō Wéichéng, født 1912 i fylket Yi i det som i dag er provinsen Liaoning i Kina, død 1. januar 1995) var generalmajor i Folkets frigjøringshær og politiker i Folkerepublikken Kina. 
Han var jernbaneminister fra 1978 til 1981. 
Guo Weicheng var mandsju,og ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1933. Han tok juridisk utdannelse ved Fudanuniversitetet i Shanghai. Han var også i sin tid sekretær til krigsherren Zhang Xueliang.
Liu Jianzheng

Liu Jianzhang (forenklet kinesisk: 刘建章, tradisjonell kinesisk: 劉建章, pinyin: Liú Jiànzhāng, født i 1910 i fylket Jing i det som i dag er provinsen Hebei i Kina, død 14. februar 2008) var en kinesisk kommunistisk politiker.
Han var jernbaneminister fra 1981 til 1982.
Georadar

Georadar (også kjent som bakkepenetrerende radar, engelsk ground penetrating radar) er en geofysisk metode som bruker radarpulser til å avbilde undergrunnen. Denne ikke-destruktive metoden benytter seg av elektromagnetisk stråling i mikrobølge-båndet (UHF/VHF frekvenser) av radiospekteret, og detekterer reflekterte signaler fra strukturer i undergrunnen.
Denne typen radar brukes innen arkeologisk geofysikk for å kartlegge arkeologiske strukturer under bakken.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Målinger med georadar. Teori, anvendelse, teknikker og eksempler på opptak. NGU Rapport 94.024