jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fritiof och Carmencita

«Fritiof och Carmencita», iblant kalt «Samborombón» etter tekstens begynnelse, er én av Evert Taubes mest kjente og elskede viser. Teksten handler om hvordan Fritiof Andersson danser tango med den søte Carmencita i byen Samborombón, frir til henne, men får nei.Taube skrev mange viser om temaet den verdensvante mannen treffer en liten kvinne som blir helt bedåret. «Fritiof och Carmencita» (skrevet i 1937) skiller seg fra disse, ettersom det her er han som blir bedåret og hun som avviser ham.
I sangen «Tango i Nizza» kommer Taube tilbake til paret, hvor Carmencita oppsøker ham et ukjent antall år senere i Nizza (Nice) for å bevise sin kjærlighet og forklare at hun avviste ham for å erte. 
Taube tok navnet på byen fra elven Samborombón som munner ut i den vidstrakte Samborombombukten (Bahía Samborombom), 160 kilometer sørøst for Buenos Aires.
Byen, hvor hendelsene som inspirerte til visen fant sted, heter i virkeligheten Cerro de la Gloria.


== Norske versjoner ==
Arne Svendsen og hans sønn Herberth har skrevet norske tekster. De norske titlene er «Carmencita».


=== Innspillinger ===


== Nynorsk versjon ==
Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Fritiof og Carmencita». Kirans versjon ble fremført av Rolf Just Nilsen i Så lenge skuta kan gå. Ein kabaret bygd på Evert Taubes viser i 1978. Musikalsk ansvarlig var Egil Monn-Iversen. Sangen ble også utgitt på dobbelt-LP-platen Så lenge skuta kan gå (Polydor 2672 051) i 1979.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Den svenska sångboken»
«Evert Taube – Sångboken»
Desmond Travers

Desmond Travers (født i Irland i 1941) er en pensjonert offiser i det irske forsvaret. Han fikk en variert og fremragende militær karriere. Han sluttet seg til den irske hæren i 1961 på en tid da Norge så vidt var blitt involvert i det fredsbevarende FN. 
Han begynte sin militære tjeneste på Kypros. Senere ledet han fredsbevarende styrker både  i Libanon, i to omganger på Balkan, Kroatia og Sarajevo. Etter den israelske invasjonen av Libanon i 1987 meldte oberst Travers seg frivillig som Military Observer der. Han hevder å ha blitt kapret og tatt til fange både av medlemmer av en palestinsk-libanesisk nasjonal bevegelse og også av israelske styrker. 
Han er styremedlem i Institute for International Criminal Investigations. Han var med på å utforme Goldstone-rapporten angående krigshandlingene i og omkring Gaza og på Vestbredden ved årsskiftet 2008/2009. Rapporten ble blant annet skrevet sammen med dommeren Richard Goldstone som Goldstone-rapporten har fått navnet sitt fra.
Pierre Dureau

Pierre Dureau (født 23. august 1915 i Neuilly-sur-Seine, død 22. april 2006 i La Cadière d'Azur) var en fransk offiser, kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Dureau deltok i det franske ekspedisjonskorpset som ble satt inn i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats der. 


== Andre verdenskrig ==
Dureau studerte juss og gjennomførte kurs ved militærakademiet Saint-Cyr.
 Ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939 tjenestegjorde han i Den 6. alpejegerbataljon. I april 1940 ble Dureau sendt med det fransk-polske ekspedisjonskorps til Norge. Han utmerket seg i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge i mai–juni 1940. Han gjorde seg særlig bemerket for sitt mot i kamp ved Elvenes og Roasme.
Etter evakueringen av de allierte styrker fra Norge i juni 1940 kom Dureau til Storbritannia, der han ble med i general de Gaulles frie franske styrker. Han tjenestegjorde som instruktør og var deretter i de Gaulles stab. I august 1941 ble han stasjonert i Syria og Libanon. Deretter tjenestegjorde han under general Edgard de Larminat inntil januar 1943 da han ble tilknyttet Fremmedlegionens 13. halvbrigade. Dureau kjempet i Tunisia og deretter i Italia, der han ledet bombekasterne i Fremmedlegionens 1. bataljon. I august 1944 deltok han i landgangen i Provence og kjempet deretter i frigjøringen av Frankrike helt til de siste kampene i Alsace og Alpene. Dureau hadde ved krigens slutt grad av kaptein.Etter krigen gikk Dureau over i privat næringsliv, der han var aktiv i skogs- og byggebransjen.


== Utmerkelser ==
Løytnant Pierre Dureau ble i statsråd 20. mars 1942 hedret med det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i kampene ved Narvik. Han ble også tildelt St. Olavs Orden.Dureau ble utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen og ble hedret Croix de Guerre, samt andre franske utmerkelser. Han ble også dekorert med det belgiske Croix de Guerre, utnevnt til offiser av Leopoldsordenen og mottok det polske Tapperhetskorset. Dureau var ridder av Alaouite-ordenen og av Iftikhar-ordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Pierre Dureau», biografi fra nettsedet til den franske Frigjøringsordenens museum
Gjems-Onstad, Erik (red.): Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren, Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995
Danmarks Idrætsforbund

Danmarks Idrætsforbund (DIF) er en dansk paraplyorganisasjon for elite- og breddeidrett. DIF organiserer 58 spesialforbund med tilsammen 10 666 idrettslag og 1,6 millioner medlemmer (pr. april 2007).
Det daværende Dansk Idræts-Forbund ble stiftet 14. februar 1896. Senere har organisasjonen gjennomgått flere sammenslåinger og omorganiseringer, blant annet med Danmarks Olympiske Komité (DOK) i 1993.
Siden 2007 har Niels Nygaard vært formann i Danmarks Idrætsforbund.


== DIFs formenn ==
 
DIF's tretten formenn siden stiftelsen, hvorav Kai Holm med sine 24 år på posten er den hittil lengstsittende:


== Spesialforbund ==
Danmarks Idrætsforbund er en paraplyorganisasjon for nedenstående spesialforbund:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Danske Spil

Danske Spil (opprinnelig Dansk Tipstjeneste) er det danske offentlige spillmonopolet. Det ble stiftet i 1948, og organiserer blant annet fotballtipping og Lotto.
Danske Spils overskudd fordeles årlig til syv ulike departementer etter en offentlig fastsatt fordelingsnøkkel. Disse midlene fordeles i kultur- og foreningslivet, herunder toppidrett. 80 % av Danske Spil eies av den danske stat, mens de resterende 20 % er likt fordelt mellom Danmarks Idræts-Forbund og Danske Gymnastik- & Idrætsforeninger. De to sistnevnte er også de største enkeltmottagerne av overskuddet, og får omtrent 250 millioner kroner i året hver.
Danske Spil-konsernet omsatte i 2008 for 10,95 milliarder danske kroner. Dette gjorde at 1,54 milliarder kunne fordeles til organisasjonene som nyter godt av ordningen.
Sprint-VM på skøyter 1970

Sprint-VM på skøyter 1970, det første uoffisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi (ISU Sprint Championships), ble arrangert på Wisconsin Olympic Ice Rink i West Allis, Wisconsin, USA den 21. og 22. februar 1970. Sprintmesterskapene fikk først offisiell status fra 1972.
Valerij Muratov, verdensrekordholderen på 500 meter og 1 000 m ble den første verdensmesteren i sprint for herrer og Ljudmila Titova ble den første verdensmesteren i sprint for damer.


== Medaljevinnere – sammenlagt ==


== Sammenlagt damer ==


== Sammenlagt herrer ==


== Litteratur ==
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships sprint 1970–2002, ladies – 1970 (ISU Ch.ship) Milwaukee-West Allis / State Fair Park». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 33. 
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships sprint 1970–2002, men – 1970 (ISU Ch.ship) Milwaukee-West Allis / State Fair Park». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 149. 


== Eksterne lenker ==
(en) Uoff. Sprint-VM på skøyter 1970, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Uoff. Sprint-VM på skøyter 1970, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for damer
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for herrer
(en) Uoff. Sprint-VM på skøyter 1970 resultatmeny for både damer og herrer på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Sammenlagt-medaljer og resultater for damer og herrer på The-Sports.org (ikke komplett, mangler tre løpere, tre herrer: amerikanske J. Wurster og canadiske F. Ludtke som begge ble disket på 500 meter andre dag, og finske S. Hänninen som ikke startet på andre distanse etter fall på første distanse, men gikk begge distanser andre dag).
«ISU Sprint Championships 1970 (Women)» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 9. januar 2009. Besøkt 1. juli 2016.  Wayback machine har ikke lagret resultater  fra SkateResults.com for herrene.
Overtalelse (roman)

Overtalelse er den siste romanen Jane Austen fullførte. Hun begynte på den ikke lenge etter at hun hadde fullført  Emma, og hun skrev den ferdig i august 1816. Jane Austen døde 41 år gammel, i 1817. Overtalelse ble utgitt i desember samme år (men datert til 1818).


== Handlingsreferat ==
Etter å ha nettopp fylt nitten år blir Anne forelsket og godtar et forslag om ekteskap fra Wentworth, den gang en ung og ukjent marine-offiser. Wentworth ble ansett som smart, selvsikker og ambisiøs. Men hans lave sosiale status fikk Annes nære venner og familie til å se ham som en ugunstig partner for henne. Annes far, Sir Walter Elliot, og hennes eldre søster, Elizabeth, påstår at Wentworth ikke var noen match for en kvinne fra Kellynch Hall - deres familie-gods.
Lady Russell, en fjern slektning som Anne anser for å være nesten som en mor for henne, etter at hennes egen mor gikk bort, overtalte også Anne til å avbryte forlovelsen. Sir Walter, Elizabeth og Lady Russell var de eneste familie-medlemmene som visste om den korte forlovelsen - ettersom Annes yngre søster Mary var bortreist i forbindelse med utdannelse. Flere år senere er Elliot-familien i store økonomiske problemer på grunn av deres overdådige utgifter, så de leier ut Kellynch Hall og bosetter seg i et billigere hjem i Bath frem til økonomien deres blir bedre. Sir Walter, Elizabeth og Elizabeths nye følgesvenn, fru Clay, ser frem til flyttingen. 
Anne er langt mindre sikker på at hun kommer til å like deres nye hjem, men hun kan ikke gå imot resten av familien sin. Søsteren Mary er nå gift med Charles Musgrove fra Uppercross Hall. Anne angrer raskt på den brutte forlovelsen med Wentworth. Men mange år senere returnerer endelig Wentworth fra marinen som en meget velstående og vellykket kaptein, og han finner igjen Anne og hennes familie nå på randen av fullstendig økonomisk ruin. All spenningen i romanen dreier seg hovedsakelig rundt ett spørsmål: Kommer Anne og Wentworth noensinne til å bli gjenforent i deres kjærlighet? 


== Eksterne lenker ==
Lady Susan

Lady Susan er en kort roman i brevform av den engelske forfatteren Jane Austen (1775-1817). Den er muligens skrevet i 1794, men ble ikke utgitt før i 1871. Romanen, et tidlig fullført verk som forfatteren selv aldri forsøkte å utgi, beskriver intrigene til hovedpersonen, enken Lady Susan, mens hun søker en ny ektemann for seg selv, og en annen for sin datter. 
I nyere tid har flere forfattere forsøkt å skrive romanen ferdig, eller utvide den til full lengde.


== Figurer ==
Lady Susan Vernon – enke
Frederica Vernon – datter av Lady Susan
Mrs. Vernon – Lady Susans svigerinne
Mr. Vernon – Lady Susans svoger
Reginald De Courcy – Mrs. Vernons bror
Lady De Courcy – Mrs. Vernons mor
Alicia Johnson –  en nær venninne av Lady Susan
Sure (Cable & Wireless)

Sure, et datterselskap av Batelco, er telekommunikasjonsselskap på Man, Jersey og Guernsey. 
Den internasjonale divisjonen av Cable & Wireless PLC kjøpte Guernsey Telecoms fra myndighetene på Guernsey i 2002, døpte selskapet om til Sure i juli 2007. Selskapet har den største markedsandelen på mobiltelefoni, landlinje- og bredbåndskommunikasjon på Guernsey som totalt omfatter Kanaløyene Guernsey, Herm, Alderney og Sark.
Cable & Wireless åpnet kontor på Jersey i 2004 for å tilby telekommunikasjonstjenester der. Det lanserte merkevaren Sure sammen med mobiltelefonitjenester i september 2006. Det samme året lansert selskapet fastlinjeprodukter. I juli 2007 lanserte Sure mobiltjenester på Man i Irskesjøen. I 2008 fikk selskapet linsens for fastlinjeprodukter.
Sure er den største mobiloperatøren når Kanaløyene og Man ses under ett.


== Historie ==
Cable & Wireless var allerede et globalt telekommunikasjonsselskap da de gikk inn i markedet på Kanaløyene ved å kjøpe opp Guernsey Telecoms (tidligere States Telecommunications Board). Dette selskapet ble opprinnelig dannet den 17. juni 1896 som States Telephone Department for å etablere en uavhengig telefonsystem for øya. Guernsey, sammen med Kingston-upon-Hull, sto utenfor det telekommunikasjonsmonopolet som ble etablert på De britiske øyer i 1912 av General Post Office.
Etter en beslutning av myndighetene på Guernsey på å privatisere telekommunikasjonsindustrien ble alle operasjoner overført den 1. oktober 2001 fra Guernsey Telecommunications Board til et nytt selskap kalt Guernsey Telecoms Ltd som forberedelse til privatiseringen. Den 30. mai 2002 ble selskapet solgt til Cable & Wireless. For innbyggerne var de første endringer de merket var at telefonboksene som tidligere var gule ble malt blå. Fire måneder senere den 30. september 2002 ble selskapet omdøpt til Cable and Wireless Guernsey, og etter at det utvidet markedet til å omfatte Jersey og Man fikk det nytt navn som Sure.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Båndmarkblomsterflue

Båndmarkblomsterflue (Eupeodes nitens) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes er funnet over det meste av Norge, men er ikke spesielt tallrik.


== Utseende ==
En middelsstor (6-11 mm), gul og svart blomsterflue. Arten kan ligne på mange andre Eupeodes-arter, et bra kjennetegn er at bakkroppens gule tverrbånd er lite innskårne i midten. Fasettøynene er nakne. Antennene er brune, ansiktet gult med svarte kinn og svart midtstripe. Thorax er litt matt svart, på sidene med tette, gule hår, scutellum er grågult. Bakkroppen er svart, på det andre leddet med gule sideflekker. Det andre og tredje leddet har gule tverrbånd som er V-formet innskåret i midten bak, men de er mindre innskåret enn hos de fleste andre Eupeodes-arter. Beina er gulbrune, vingene glassklare med brunt vingemerke.


== Levevis ==
Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster. 


== Utbredelse ==
Denne arten finnes i nesten hele den palearktiske sone. I Norge er den funnet over hele landet bortsett fra ytre deler av Finnmark og høyfjellet.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
gruppe Syrphini
slekten markblomsterfluer, Eupeodes Osten Sacken, 1877
båndmarkblomsterflue, Eupeodes nitens (Zetterstedt, 1843)


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5


== Eksterne lenker ==
(en) båndmarkblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) båndmarkblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) båndmarkblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) båndmarkblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) båndmarkblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) båndmarkblomsterflue hos NCBI 
Bilde av en hunn
Håkon Torgersen

Håkon Torgersen (født 31. mai 1958) er en norsk bassist og gitarist.
Han spilte bassgitar med Jokke & Valentinerne fra 1984 til 1990. Etter at han slutta i bandet ble han gitarist i Vidar & Valentinerne.


== Diskografi ==


=== Jokke & Valentinerne/Jokke ===
Alt kan repareres (1986)
Et hundeliv (1987)
III (1990)
Spenn! (1995)
Prisen for popen (2002)
Levende (så lenge det varer)... (2009)
Stopp! (Siste skive fra graven) (2014)SinglerSpenn (1985)
2 fulle menn (1987)
Sola skinner (1987)
En dag/Når du ligger der i mørket (1990)


=== Deltar på ===
Sven Lundestad: Preludios Americanos (1980)
VEPS: Uten en rød tråd (1980)
Bellona: Norske utslipp (1988)
DDR: Norwegische Superknüller (2001)
Scream Music Entertainment: Volum 4,5%... den andre drekka enda mer! (2001)
Joachim Nielsen-hyllest: Det beste til meg og mine venner (2005)
Skada Vara: Et apeliv (2012)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Souls of Damnation

Souls of Damnation er det femte studioalbumet til det norske death metal bandet Blood Red Throne. Den første utgaven av albumet ble utgitt med to bonuslåter og en DVD som inneholder intervjuer med bandmedlemmer og en dokumentar i fra studioinnspillingen av albumet.


== Sporliste ==
«The Light, The Hate» (4:19)
«Harme» (4:35)
«Throne of Damnation» (3:37)
«Human Fraud» (4:17)
«Demand» (3:32)
«Your Cold Flesh» (3:35)
«Prove Yourself Dead» (4:36)
«Not Turgenjev, But Close» (3:32)
«Ten Steps of Purgatory» (6:41)Bonusspor på første-utgaven (begrenset opplag)

«Manifest of Lies» (4:35)
«Affiliated with the Suffering» (4:06)


== Artister ==
Død – gitar
Tchort – gitar
Erlend Caspersen – bass
Vald – vokal
Anders Haave – trommer
Espen «Beist» Antonsen – trommer


== Kilder ==
Souls Of Damnation hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Souls of Damnation på Discogs 
(en) Souls of Damnation på MusicBrainz 
(en) Souls of Damnation på Spotify
Lisa Lavie

Lisa Lavie (født 6. mai 1983) er en sanger fra Canada. Hun er kjent for å bruke Internett for å gjøre sine sanger og konserter kjente. Hun ble oppdaget av produsenten Ben Margulies. Lisa Lavies vokal er kjent fra soundtracket på filmer som Stick it og Mockingbird. Debutalbummet hennes ble utgitt i 2008 på iTunes verden rundt.


== Biografi ==
Lisa Lavie oppdaget sitt egne musikktalent i en alder av 10 år, og i en alder av 16 år ble hun med på turne som bakgrunnssanger for hiphop-gruppen Dobmatique. I en alder av 16 år sendte Lisa Lavie ut en demo-cd som 5 år senere ble oppdaget av produsenten Ben Margulies, som også har produsert debutalbumet til Mariah Carey. 


== Eksterne lenker ==
(en) Lisa Lavie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lisa Lavie på Twitter 
Lisa Lavie på Facebook 
Lisa Lavie på YouTube 
Lisa Lavie på Myspace
Bueribbet markblomsterflue

Bueribbet markblomsterflue (Eupeodes lapponicus) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene.  Den finnes er funnet over det meste av Norge, men er ikke spesielt tallrik.


== Utseende ==
En middelsstor (8-11 mm), gul og svart blomsterflue. Arten kan ligne på mange andre Eupeodes-arter, et bra kjennetegn er at åren R4+5 er tydelig S-formet buet foran den fremste marginalcellen. Fasettøynene er nakne. Antennene er brune, ansiktet for det meste gult. Thorax er litt matt svart, på sidene med tette, gule hår, scutellum er grågult. Bakkroppen er svart med tre par runde, gule flekker som ikke når helt ut til ytterkanten. Beina er gulbrune, vingene glassklare med brunt vingemerke.


== Levevis ==
Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra mars til oktober og besøker mange slags blomster. Arten finnes helst i tilknytning til barskog.


== Utbredelse ==
Denne arten finnes i nesten hele den palearktiske sone og også i Nord-Amerika. I Norge er den funnet spredt over hele landet bortsett fra ytre deler av Nord-Norge og høyfjellet.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
gruppe Syrphini
slekten markblomsterfluer, Eupeodes Osten Sacken, 1877
bueribbet markblomsterflue, Eupeodes lapponicus (Zetterstedt, 1843) (synonym Lapposyrphus lapponicus)


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5


== Eksterne lenker ==
(en) Bueribbet markblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) Bueribbet markblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bueribbet markblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) Bueribbet markblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) Bueribbet markblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) Bueribbet markblomsterflue hos ITIS 
(en) Bueribbet markblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Eupeodes lapponicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eupeodes lapponicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bilde av en hunn
Regjeringen Frijs

Regjeringen Frijs var Danmarks regjering i perioden 6. november 1865 – 28. mai 1870.
Endringer: 17. august 1866, 29. september 1866, 21. juli 1867, 4. september 1867, 1. november 1867, 10. august 1868, 22. september 1869, 19. april 1870
Regjeringen Frijs besto av følgende ministre:

Konseilpresident og Utenriksminister: C.E. Krag-Juel-Vind-Frijs
Finansminister: C.A. Fonnesbech
Innenriksminister:J.B.S. Estrup til 22. september 1869, deretter
W. HaffnerJustisminister:C.P.G. Leuning til 21. juli 1867, deretter
C.P.T. Rosenørn-Teilmann til 10. august 1868, deretter
C.L.V.R. NutzhornMinister for Kirke- og Undervisningsvesenet:C.P.T. Rosenørn-Teilmann til 4. september 1867, deretter
P.C. Kierkegaard til 6. mars 1868 (C.A. Fonnesbech vikarierte til 15. mars 1868), deretter
A.S. Hansen til 22. september 1869, deretter
Ernst Emil RosenørnKrigsminister:J.V. Neergaard til 29. september 1866
W.R. Raasløff til 19. april 1870Marineminister:H.H.S. Grove til 17. august 1866 (J.B.S. Estrup vikarierte fra 26. juli til 17. september 1866), deretter
C.E. van Dockum til 1. november 1867, deretter
O.F. Suenson til 22. september 1869, deretter
W.R. Raasløff til 19. april 1870


== Eksterne lenker ==
Regeringer 1848-1901 Danmarkshistorien.dk Arkivert 10. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Mørk lykteblomsterflue

Mørk lykteblomsterflue (Leucozona laternaria) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er en vanlig blomsterflueart i Sør-Norge om sommeren. 


== Utseende ==
En middelsstor (10-12 mm), noe slank, ganske mørk blomsterflue. Den ligner på lys lykteblomsterflue (Leucozona glaucia) men kan kjennes fra denne på at scutellum er mørkt. Hodet er ganske bredt, fasettøynene tett hårete. Thorax er matt bestøvet, tett kledt med gule hår, særlig på sidene, med et par litt utydelige, grå lengdestriper. Scutellum er svart, også dette tett kledt med gule hår. Bakkroppen er avlang, svart. På det andre leddet er det store, rektangulære sideflekker som er blå hos hannen, gulhvite hos hunnen. Der tredje og fjerde leddet har smale, rette, blå tverrflekker hos begge kjønn. For og mellombeina er brune med et bredt gult parti rundt kneet, bakbeina helt mørke. Vingene er glassklare med et stort, mørkt vingemerke. 


== Levevis ==
Larvene lever av bladlus, særlig i slekten Cavariella på sløke. Disse fluene finner man særlig i og ved bar- og blandingsskog. De besøker mange slags blomster, og flyr i juni-september.


== Utbredelse ==
Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone. I Norge er den utbredt i Sør-Norge og langs kysten til Nordland.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
gruppe Syrphini
slekten lykteblomsterfluer, Leucozona Schiner, 1860
mørk lykteblomsterflue, Leucozona laternaria (Müller, 1776)


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5


== Eksterne lenker ==
(en) mørk lykteblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) mørk lykteblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) mørk lykteblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) mørk lykteblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) mørk lykteblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) mørk lykteblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Leucozona laternaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leucozona laternaria – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons