jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Doris Willette

Doris Willette (født 11. februar 1988) er en amerikansk fekter, som spesialiserer seg i florett. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer seks i lagkonkurransen .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Doris Willette – Olympedia 
(en) Doris Willette – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Doris Willette – FIE
Kyomi Hirata

Kyomi Hirata (平田 京美 Hirata Kyomi; født 22. juli 1982) er en japansk fekter, som spesialiserer seg i florett. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer syv i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyomi Hirata – Olympedia 
(en) Kyomi Hirata – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kyomi Hirata – FIE
Martina Emanuel

Martina Emanuel (født 26. desember 1985) er en britisk fekter, som spesialiserer seg i florett. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer åtte i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martina Emanuel – Olympics.com 
(en) Martina Emanuel – Olympic.org 
(en) Martina Emanuel – Olympedia 
(en) Martina Emanuel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martina Emanuel – Storbritannias olympiske komité 
(en) Martina Emanuel – FIE
Rana El Husseiny

Rana El Husseiny (født 14. september 1991) er en egyptisk fekter, som spesialiserer seg i florett. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer fem i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rana El Husseiny – Olympedia 
(en) Rana El Husseiny – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rana El Husseiny – FIE
Tatjana Logunova

Tatjana Jurjevna Logunova (russisk Татьяна Юрьевна Логунова, født 3. juli 1980) er en russisk fekter, som spesialiserer seg i kårde. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer fire i lagkonkurransen . Hun hadde fra før to gull fra Sommer-OL 2000 og Sommer-OL 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tatiana Logounova – Olympics.com 
(en) Tatiana Logounova – Olympic.org 
(en) Tatiana Logounova – Olympedia 
(en) Tatiana Logounova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tatiana Logounova – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Tatiana Logounova – FIE
Nathalie Moellhausen

Nathalie Moellhausen (født 1. desember 1985) er en italiensk fekter, som spesialiserer seg i kårde. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer syv i lagkonkurransen .
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble hun utslått i andre runde i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nathalie Moellhausen – Olympics.com 
(en) Nathalie Moellhausen – Olympic.org 
(en) Nathalie Moellhausen – Olympedia 
(en) Nathalie Moellhausen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Nathalie Moellhausen – Brasils olympiske komité 
(en) Nathalie Moellhausen – FIE 
(en) Nathalie Moellhausen – TheSports.org
Anfisa Potsjkalova

Anfisa Serhijivna Potsjkalova, ukrainsk Анфіса Сергіївна Почкалова (født 3. mars 1990) er en ukrainsk fekter, som spesialiserer seg i kårde. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer åtte i lagkonkurransen .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anfisa Pochkalova – Olympics.com 
(en) Anfisa Pochkalova – Olympic.org 
(en) Anfisa Pochkalova – Olympedia 
(en) Anfisa Pochkalova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anfisa Pochkalova – FIE
Breaking News (Amulet-EP)

Breaking News er en musikk-EP med Amulet, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Breaking News»
«We Are Thunders»
«Dollhouse»
Daggers & Dynamite

Daggers & Dynamite er en musikk-EP med Amulet, utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Breaking News»
«Vanishing»
«We Are Thunders»
«Nosebleed»
«Hot Time»
«Naked Eye»
Bilistike

Bilistike (gresk: Βιλιστίχη) eller Belistike var en hellenistisk hetære eller kurtisane av ukjent opprinnelse. I henhold til Pausanias var hun en makedoner;  i henhold til Athenaios tilhørte hun argeadedynastiet (den gamle kongefamilien i Makedonia); i henhold til Plutark var hun en utenlandsk slave som var kjøpt på markedsplassen.Hun ble elskerinnen til Ptolemaios II Filadelfos, konge og farao av det ptolemeiske kongedømme i Egypt fra 283 f.Kr. og til 246 f.Kr. Han guddommeliggjorde henne som Afrodite Bilistike. I henhold til Klemens av Alexandria ble hun gravlagt i helligdommen til Serapis i hovedstaden Alexandria. Det er mulig at Bilistike fødte sønnen Ptolemaios Andromakos, og som var gammel nok til å delta i slaget ved Andros ca. 245 f.Kr.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Golden, Mark (2008): Greek Sport and Social Status. Austin, Texas: University of Texas Press. ISBN 0-292-71869-1.
Kosmetatou, Elizabeth (2004): «Bilistiche and the Quasi-Institutional Status of Ptolemaic Royal Mistress» i: Archiv für Papyrusforschung und verwandte Gebiete. Volume 50, Issue 1, ISSN (Online) 1867-1551, ISSN (Print) 0066-6459, doi:10.1515/apf.2004.50.1.18, s 18–36
Pomeroy, Sarah B. (1990): Women in Hellenistic Egypt: From Alexander to Cleopatra. Detroit, Michigan: Wayne State University Press. ISBN 0-8143-2230-1.


== Eksterne lenker ==
«Bilistiche» ved Chris Bennett
Gullstjerneslekta

Gullstjerneslekta (Gagea) er en slekt i liljefamilien. 
De er flerårige, småvokste urter med løk. Stilken er opptil 20 cm lang. Blomsterdekkbladene er gule på utsiden og grønne (mer sjeldent røde) på utsiden. De blomstrer om våren, og blomstene er kun åpne når sola skinner.


== Arter i Norge ==
gullstjerne (G. lutea)
smågullstjerne (G. minima)
enggullstjerne (G. pratensis)
lundgullstjerne (G. spathacea)


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0355-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gullstjerneslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Gullstjerneslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gullstjerneslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Gullstjerneslekta hos Dyntaxa 
(en) Gullstjerneslekta hos ITIS 
(en) Gullstjerneslekta hos NCBI 
(en) Gullstjerneslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Gullstjerneslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Gagea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gagea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gagea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gagea i Artsdatabanken
La Trobe’s Cottage

La Trobe's Cottage er ei hytte i Melbourne i Australia. Den ble bygget i 1839 av Charles La Trobe som var den første administratoren i Port Philip District (som tilsvarer dagens delstat Victoria). Hytta var hjemmet til La Trobe med familie fra 1839 til 1854 da han returnerte til Storbritannia. Opprinnelig ble hytta bygget ved Jolimont, ikke langt fra der Melbourne Cricket Ground ligger i dag. Den ble flyttet til Kings Domain, ikke langt fra Government House i 1963, da National Trust of Australia overtok bygningen.I dag foregår det omvisninger i hytta, som fremdeles har deler av inventaret som Charles La Trobe etterlot seg.


== Se også ==
Cooks' Cottage, en tilsvarene bolig i Fitzroy Gardens.


== Referanser ==
Toorak House

Toorak House er et herskapshus i Melbourne i Australia. Den ble bygget i 1849 av handelsmannen James Jackson og er kjent som Melbournes første Government House (guvernørbolig) og er bakgrunnen til navnet på bydelen Toorak. I dag er bygningen svenskspråklig kirke (del av Svenska kyrkan), svensk konsulat og samlingspunkt for Victorias skandinaviske miljø.Antageligvis har Jackson navnet Toorak fra woiwurrungspråket, navnet minner om woiwurrungord for «svart kråke» eller «sump full av siv».Etter at Jackson døde i 1851 ble bygningen fra 1854 leid ut til victorianske kolonimyndigheter og ble tatt i bruk av Victorias første guvernør Charles Hotham og fire av hans etterfølgere frem til 1874. Fra 1876 og frem til andre verdenskrig var bygningen et privat hjem. Under andre verdenskrig ble den benyttet som forlegning for Women's Auxiliary Australian Air Force. I 1956 ble den kjøpt opp av den Svenska kyrkan i utlandet, som gjorde den om til kirke og menighetshus.


== Referanser ==
Gullstjerne

Gullstjerne (Gagea lutea) er en plante i liljefamilien. Den er en velkjent vårplante som blomstrer samtidig med, og ofte på de samme stedene, som hvitveis.
Den er en flerårig urt med løk og kan bli opptil 20 cm høy. Den har bare et enkelt blad. Hvert blomsterdekkblad har en grønn stripe under. Frøene har et oljeaktig vedheng. Maur eter dette vedhenget og bidrar til å spre frøene.
I Norge er den vanlig på Østlandet og Trøndelag, men finnes ellers mer spredt nordover til Troms. Den er vanlig i Mellom-Europa fra Spania, Frankrike og England østover til Uralfjellene, men finnes ikke lengst vest i Vest-Europa, eller ved Middelhavet.
I nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund er det oppgitt at planten inneholder giftstoffet tuliposid A, det samme giftstoffet som finnes i tulipaner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0355-4. 


== Eksterne lenker ==

(en) gullstjerne i Encyclopedia of Life 
(en) gullstjerne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gullstjerne hos Artsdatabanken 
(sv) gullstjerne hos Dyntaxa 
(en) gullstjerne hos NCBI 
(en) gullstjerne hos The International Plant Names Index 
(en) gullstjerne hos Tropicos 
(en) Kategori:Gagea lutea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gagea lutea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gagea lutea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «se merknad» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Tour of Norway 2013 Ledertrøye

Tour of Norway 2013 Ledertrøye Sluttstillingen etter 5 etapper.
20 lag stilte til start. De kunne ha inntil 8 ryttere med på hvert lag. Ikke alle lagene hadde full kvote, så det var litt under 160 ryttere som startet i Fredrikstad 15 mai. Totalt var det 120 ryttere som fullførte rittet.
Glafyra

Glafyra (gresk: Γλαφύρα) var en gresk hetære eller kurtisane på 100-tallet f.Kr. Hun var fra Kappadokia i Anatolia av uklar bakgrunn. Glafyra var kjent og feiret i antikken for sin skjønnhet, sjarme foruten at hun også hadde et rykte for å være forførende.Hun var gift med en framstående greker fra Kappadokia ved navn Arkelaos, yppersteprest ved tempelet og hersker i byen Komana. Han tjente den romerske krigsgudinnen Bellona. Via sin mann var antagelig Glafyra herskerinne av Komana. Arkelaos' far hadde samm navn, som døde i 55 f.Kr., hadde samme posisjon i Komana, og skal ha vært i samme slekt som Mitridates VI av Pontos (død 63 f.Kr.).Glafyra fødte Arkelaos to sønner:

Arkelaos Sisines, også kjent som den siste kongen av Kappadokia fra 36 f.Kr. og til sin død i 17 f.Kr.
SisinesI 47 f.Kr. sørget den romerske hærføreren Julius Cæsar, etter å ha beseiret sin fiende Pompeius, å avsette og frata Arkelaos hans posisjon som yppersteprest og hersker over Komana. Arkelaos ble erstattet av en annen gresk adelsmann ved navn Lykomedes. Pompeius hadde vært familiens beskytter. En tid senere døde Arkelaos, men datoen er ikke kjent, og Glafyra ble værende i Kappadokia med sine to sønner.
Flere år senere ble Glafyra en av elskerinnene til den romerske hærføreren og Cæsars allierte Marcus Antonius. Ved sin skjønnhet, ynde og ikke minst sine evner til overtalelser, sørget Glafyra for å få Antonius til å installere hennes eldste sønn som konge av Kappadokia. Av den grunn fjernet og henrettet Antonius den eksisterende kongen, Ariarathes X av Kappadokia, i 36 f.Kr. I dennes sted ble Arkelaos Sisines installert som hans etterfølger. Med sin første hustru fikk Arkelaos Sisines to døtre, den ene ble oppkalt etter moren, Glafyra, og hun ble gift med en sønn av Herodes den store. Etter henne fikk han flere etterkommere.Glafyra synes å ha vært en mektig kvinne ved det kongelige hoff og med innflytelse over de interne politiske forholdene i Kappadokia. Det er indirekte bevitnet ved de hånsord som ble avgitt på samme tid som slaget ved Actium i 30 f.Kr. av Octavianus rettet mot Marcus Antonius.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Glaphyra» i: Smith: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, v. 2, s. 272
Syme, Ronald (1995): Anatolica: Studies in Strabo, Oxford University Press
Dueck, Daniela; Lindsay, Hugh; Pothecary, Sarah (2005): Strabo's Cultural Geography: The Making of a Kolossourgia, Cambridge University Press
Litteraturåret 1712

Litteraturåret 1712 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1712.


== Hendelser ==
14. august - Alexander Pope skisserer sitt prosjekt for et satirisk tidsskrift, «The Works of the Unlearned»; fra dette utvikles Scriblerus Club, hvis medlemmer inkluderer Pope, Jonathan Swift, John Gay, Thomas Parnell, Robert Harley, Henry St. John og Dr John Arbuthnot (i hvis hus de møter).


== Nye bøker ==
George Berkeley – Passive Obedience
Daniel Defoe (attrib) – A Further Search into the Conduct of the Allies
John Gay – The Mohocks
Richard Steele as "Scoto-Brittanus" – The Englishman's Thanks to the Duke of Marlborough
Jonathan Swift – Some Advice Humbly Offer'd to the Members of the October Club
– A Proposal for Correcting, Improving and Ascertaining the English Tongue (signert)


== Nye drama ==
Susanna Centlivre – The Perplex'd Lovers
Pierre de Marivaux – Le Père prudent et equitable
John Philips – The Distrest Mother


== Fødsler ==
22. mars – Edward Moore, dramatiker (død 1757)
28. juni – Jean-Jacques Rousseau, filosof (død 1778)
15. september – Pierre Simon Fournier, skrifttypedesigner (død 1768)
1. november – Antonio Genovesi, filosof (død 1769)
11. desember – Greve Francesco Algarotti, filosof og kunstkritiker. (død 1764)
dato ukjent
Andrew Foulis, trykker
Richard Glover, poet


== Dødsfall ==
5. april – Jan Luyken, poet og artist (født 1649)
5. april – Richard Simon, bibelkritiker (født 1638)
5. april – Philipp van Limborch, teolog (født 1633)
12. juni – Carlo Alessandro Guidi, poet (født 1650)
3. august – Joshua Barnes, lærd (født 1654)
23. september – Thomas Halyburton, teolog (født 1674)
25. desember – William King, poet (født 1663)
Iwona Chmielewska

Iwona Chmielewska (født 5. februar 1960 i Pabianice) er en polsk barnebokforfatter og illustratør.
Iwona Chmielewska begynte å lage bildebøker på 1990-tallet. Hun regnes som en av de fremste bildebokskaperne i verden og blitt hedret med flere priser for sin bokkunst, deriblant den internasjonale Bologna Ragazzi Award (BRAW) i klassen Fiction under Barnebokmessa i Bologna i 2011 og 2013. Bøkene hennes, som ofte tar opp filosofiske spørsmål, har hatt særlig framgang i Sør-Korea. Iwona Chmielewska bor og arbeider i Toruń i Polen.


== Bokutgivelser (utvalg) ==
2005: Thinking ABC, utgitt av Nonjang, Seoul, Sør-Korea
2006: O wędrowaniu przy zasypianiu, utgitt av Hokus-Pokus, Warszawa
2009: Kwak Young Kwon: Room in the Heart, BIUM, utgitt av Agibooks, Seoul
2010: Kim Hee-Kyung: The House of the Mind – MAUM, utgitt av Changbi, Paju-si, Sør-Korea
2011: Blumkas Tagebuch - Vom Leben in Janusz Korczaks Waisenhaus, utgitt av Gimpel, Hannover
2013: Eyes, utgitt av Changbi, Paju-si


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iwona Chmielewska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bildeeksempler
Shire of Indigo

Shire of Indigo er et lokalstyre (Local Government Area) i Victoria i Australia. Det ligger i den nordøstlige delen av staten og er oppkalt etter Indigo Valley og Indigo Creek som renner inn i elva Murray som danner grensen mot New South Wales i nord. Shire of Indigo omfatter områdene mellom Wangaratta og Wadonga
Lokalstyret befatter byene Beechworth, Chiltern og Rutherglen. Shire of Indigo ble dannet i 1994 som del av en større sammenslåing av lokalstyrer i Victoria.
Indigoområdet ble bosatt etter at gull ble funnet i Beechworth i 1852. Området har lang tradisjon innen vinproduksjon med Rutherglen som er Australias eldste vinregion.


== Referanser ==
Snønutane

Snønutane (tysk: Hädrichberg) er en gruppe nunataker i Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land. Den består blant annet av toppene Sloknuten og Snøbjørga, og høyeste punkt måler 2780 moh.Nunatakene ble fotografert fra fly og navngitt etter en prokurist i det tidligere Deutsche Luft Hansa av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble ytterligere kartlagt av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografier fra den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Identifiseringen av objektene tyskerne navnga er usikker, og US Advisory Committee on Antarctic Names har valgt å tilegne navnet Mount Hädrich til den østligste toppen i Håhellerskarvet noe lenger øst i Mühlig-Hofmannfjella.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==
Dmitrij Malysjko

Dmitrij Vladimirovitsj Malysjko (russisk: Дмитрий Владимирович Малышко; født 19. mars 1987 i Sosnovyj Bor) er en russisk skiskytter som har deltatt i verdenscupen i skiskyting siden sesongen 2011/12. 
Malysjko ble olympisk mester under Vinter-OL 2014 i Sotsji, da han var med på Russlands lag som vant stafetten. Han har vunnet to renn i verdenscupen per mars 2015. Han debuterte i verdenscupen i Östersund 9. desember 2011, og var for første gang på pallen i et individuelt renn i Kontiolax 12. februar 2012 med en tredjeplass på normaldistansen. Malysjko tok sin første seier i et verdenscuprenn 5. januar 2013 på sprinten i Oberhof.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Malysjko – Olympics.com 
(en) Dmitrij Malysjko – Olympic.org 
(en) Dmitrij Malysjko – Olympedia 
(en) Dmitrij Malysjko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Malysjko – IBU 
(en) Dmitrij Malysjko – biathlon.com.ua 
(en) Dmitrij Malysjko – TheSports.org 
Dmitrij Malysjko i IBUs datasenter
Metaneira

Metaneira (gresk: Μετάνειρα) var en hetære eller prostituert som levde på 300-tallet f.Kr. i antikkens Hellas i Korint og Athen. Hun var kjent for sin skjønnhet, skarpsindighet og vidd. Som barn ble hun kjøpt av bordelleieren Nikarete i Korint. Hun ble oppfostret som en «datter», og formet som en hetære. En av hennes «søstre» var Neaira som er kjent og omtalt fra en rettssak mot henne.
Den greske retorikeren og oratoren Isokrates og logografen (taleskriveren) Lysias tilhørte blant hennes mer kjente klientell. Isokrates var en av de som tillot at hun ble innviet i de eleusinske mysterier. Noen kjærlighetsbrev som etter sigende ble sendt fra ham til Metaneira er høyst sannsynlig ikke autentiske.


== Litteratur ==
Athenaios, 3,107c; 13,584f, 587d, 592b, 593f
Pseudo-Demosthenes, or. 59,19–23
Lysias, Fragmenter 111f.
Christoph Scheibler

Christoph Scheibler (født 6. desember 1589 i Armsfeld, død 10. november 1653 i Dortmund) var en tysk filosof, luthersk teolog, klassisk filolog, fysiker og superintendent.
Fra 1610 var han professor i logikk og metafysikk i Giessen. Han var fra 1624 professor i teologi i Marburg, og ble året etter superintendent i Dortmund. Han er mest kjent for sine arbeider om metafysikk, som stod i den aristoteliske tradisjonen. Hans hovedverk, Opus metaphysicum, utkom i 1617.
Christoph Scheibler var stamfar for den kjente industrifamilien (von) Scheibler, hvorav en rekke medlemmer ble adlet i Tyskland og Italia. Flere av hans etterkommere var også kjente teologer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) August Döring: «Scheibler, Christoph». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 30, Duncker & Humblot, Leipzig 1890, s. 700–702.
(de) Nicolaus Heutger: «Scheibler, Christoph» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 9, Herzberg 1995, ISBN 3-88309-058-1, sp. 56–65.
Walther Killy (red.): «Scheibler, Christoph» i: Deutsche Biographische Enzyklopädie. Bind 8, K. G. Saur, München 1998, ISBN 3-598-23168-7, s. 586.
Carl Johann Heinrich Scheibler: Geschichte und Geschlechtsregister der Familie Scheibler, Köln, 1895 Digitalisert utgave hos Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf
Hans Carl Scheibler & Karl Wülfrath: Westdeutsche Ahnentafeln Bind 1, Böhlau, Weimar, 1939
Elisabeth Nay-Scheibler: «Die Geschichte der Familie Scheibler» i: Stiftung Scheibler-Museum Rotes Haus Monschau (Hg), Köln 1994


== Eksterne lenker ==
Biografi
Débora Falabella

Débora Lima Falabella (født 22. februar 1979 i Belo Horizonte i Brasil) er en brasiliansk skuespillerinne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Débora Falabella på Internet Movie Database 
(fr) Débora Falabella på Allociné 
(en) Débora Falabella på AllMovie 
(en) Débora Falabella hos Rotten Tomatoes 
(en) Débora Falabella hos The Movie Database
Don Pasquale

Don Pasquale er en italiensk opera i tre akter med musikk av Gaetano Donizetti. Librettoen er av komponisten og Giovanni Ruffini som bygger på librettoen til Ser Marc'Antonio av Angelo Anelli.


== Historie ==
Operaen hadde urpremiere på Théâtre-Italien i Paris 3. januar 1843. 


== Personer ==
Don Pasquale, en eldre ungkaren (bass)
Doktor Malatesta, hans venn (baryton)
Ernesto, Don Pasquales nevø (tenor)
Norina, en ung enken (sopran)
Notaren (bass)


== Handling ==
Operaen utspiller seg i Roma på 1700-tallet.


== Bibliografi ==
nn (1869). Don Pasquale : Operabuffa i 3 a. Opera repertoire, 99-1618791-6 ; 54. Stockholm: Alb. Bonnier. 


== Eksterne lenker ==
Peter Gammond (1982). Opera-handbok (svensk). Göteborg: Wezäta. s. 67-68. ISBN 91-8507491-8. 
Mogens Wenzel Andreasen (1990). Operans värld : ett lexikon över kompositörer, roller och innehåll i våra vanligaste operor (svensk). Stockholm: Rabén & Sjögren. s. 61-62. ISBN 91-29-59233-X. 


== Videre lesing ==
Donizetti, Gaetano; Saint-Georges, Henri de; Bayard, Jean-François Alfred (1888). Regementets dotter : opera comique i två akter. Operatexter ; 7 (svensk) (3. oppl. utg.). Stockholm: Abr. Hirsch. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sohn Jeong-min

Sohn Jeong-min (født 23. februar 1975) er en sørkoreansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 


== Karriere ==
Sohn deltok ved VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), som ble arrangert i Lisboa i Portugal. Individuelt kom han på 16.-plass, etter at han tapte åttendedelsfinalen 0-5 for spanske Manuel Ángel Martín Perez. I lagkonkurransen fikk Sør-Korea gull, etter at de slo Thailand 8-1 i finalen. Senere på året deltok han ved Asian Para Games 2010, der han fikk bronse individuelt, etter seier 8-1 over malaysiske Lee Chee Hoong. 
I 2011 kom han på 10.-plass ved Verdenscupen i boccia 2011 (CPISRA Boccia World Cup 2011), der Sør-Korea vant gull i lagkonkurransen. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 9 i verden i sin klasse.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han både individuelt og i lagkonkurransen, men fikk ingen medaljer. Han ble slått ut i kvartfinalen av brasilianske Maciel Sousa Santos, og endte på 8.-plass. I lagkonkurransen ble også Sør-Korea slått ut i kvartfinalen, av Kina. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
London 2012 - Jeong-Min Sohn
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)