jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Urota sinope

Urota sinope er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae). Den er den eneste arten i sin slekt.


== Utseende ==
En middelsstor påfuglspinner med brune forvinger og rosa bakvinger. Forvingen har ti hvite tverrbånd, bakvingen ett. Hos hannen er bakvingen trukket ut til en kort stjert.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Urota Westwood, 1849
Urota sinope (Westwood, 1849)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Urota sinope i Global Biodiversity Information Facility 
Urota sinope – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Urota. Med bilder av de fleste artene [1]
Urota

Urota er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige påfuglspinnere, bakvingene kan være rosa. Forvingen har to hvite tverrstriper, bakvingen et hvitt tverrbånd. Hos hannen er bakvingens bakhjørne trukket ut til en kort stjert.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Urota Westwood, 1849
Urota centralis (Bouyer, 2008)
Urota conjuncta (Bouvier, 1930)
Urota herbuloti Darge, 1975
Urota koupensis Darge, 2011
Urota manicaensis Basquin, 2012
Urota melichari (Bouyer, 2008)
Urota nguruensis Darge, 2011
Urota sinope (Westwood, 1849)
Urota ulembwensis Darge, 2011
Urota zambiensis Darge, 2011


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Urota i Encyclopedia of Life 
(en) Urota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Urota hos NCBI 
Urota – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Urota. Med bilder av de fleste artene [1]
African Moths - Urota sinope [2]
Antherina suraka

Antherina suraka er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En nokså stor (vingespenn 90-100 millimeter), brungul eller lyst gråbrun påfuglspinner. Forvingen har to mørke tverrstriper som avgrenser et trekantet felt, disse har hvite flekker ved forkanten. Mellom tverrstripene er den en lite, rødlig øyeflekk. Bakvingen har en stor øyeflekk som er omgitt av en rosa ring.
Larven er lysgrønn med svarte tegninger på undersiden og rosa pigger.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar og Mayotte.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Antherina Sonthonnax, 1901
Antherina suraka (Boisduval, 1883)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Antherina suraka i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Antherina suraka hos NCBI 
(en) Kategori:Antherina suraka – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Antherina suraka – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Antherina. Med bilder av de fleste artene [1]
Eosia insignis

Eosia insignis er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En liten (vingespenn 35-50 millimeter), spinkel, lys påfuglspinner. Hannen er hvit med mørke vingespisser, hunnen nærmest ensfarget lysbrun. Vingene er tynt skjellkledte og litt gjennomsiktige.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Eosia Le Cerf, 1911
Eosia insignis Le Cerf, 1911


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Eosia insignis i Global Biodiversity Information Facility 
Eosia insignis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Eosia. Med bilder av de fleste artene [1]
Eosia

Eosia er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Små (vingespenn 35-50 millimeter), spinkle, lyse påfuglspinnere. Hannen er hvit med mørke vingespisser, hunnen nærmest ensfarget lysbrun. Vingene er tynt skjellkledte og litt gjennomsiktige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Afrika (kjent fra Etiopia og Tanzania).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Eosia Le Cerf, 1911
Eosia digennaroi Bouyer, 2008
Eosia insignis Le Cerf, 1911 (synonym Eosia crenulata (Fawcett, 1915))
Eosia minettii Bouyer, 2008


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Eosia i Encyclopedia of Life 
(en) Eosia i Global Biodiversity Information Facility 
Eosia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Eosia. Med bilder av de fleste artene [1]
Sinobirma malaisei

Sinobirma malaisei er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae). Den er den eneste representanten for gruppen Urotini i Asia.


== Utseende ==
En middelsstor, gul påfuglspinner, vingene med spredte, mørkere skjell. Kroppen er forholdsvis spinkel. Forvingen har en rett, rødbrun tverrlinje. Alle vingene har en liten øyeflekk.


== Utbredelse ==
Arten lever i Yunnan-provinsen i Kina og i det nordlige Burma. Den er dermed (forutsatt at den er riktig plassert) den eneste representanten for gruppen Urotini utenfor Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Genetiske undersøkelser har vist at det som før ble regnet som en art, trolig er tre ulike, se Sinobirma.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Sinobirma Bryk, 1944
Sinobirma malaisei (Bryk, 1944)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Sinobirma malaisei i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sinobirma malaisei hos NCBI 
Sinobirma malaisei – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Sinobirma. Med bilder av de fleste artene [1]
Sinobirma

Sinobirma er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae). Den er den eneste representanten for gruppen Urotini i Asia.


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 70 millimeter), gulaktige påfuglspinnere, vingene med spredte, mørkere skjell. Kroppen er forholdsvis spinkel. Forvingen har en rett, rødbrun tverrlinje. Alle vingene har en liten øyeflekk.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i det nordlige India og Burma, Tibet og Yunnan. De er dermed (forutsatt at den er riktig plassert) den eneste representantene for gruppen Urotini utenfor Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Inntil nylig regnet man bare med én art, men genetiske undersøkelser har vist at det dreier seg om tre, ytre sett svært like, arter.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae
Slektsgruppen Urotini
Slekten Sinobirma Bryk, 1944
Sinobirma bouyeri Rougerie, Naumann & Nässig, 2012
Sinobirma malaisei (Bryk, 1944)
Sinobirma myanmarensis Rougerie, Naumann & Nässig, 2012


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Sinobirma i Encyclopedia of Life 
(en) Sinobirma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sinobirma hos NCBI 
Sinobirma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Sinobirma. Med bilder av de fleste artene [1]
Tepelenë

Tepelenë (eller Tepelena) er en by i prefekturet Gjirokastër sør i Albania. Den har et innbyggertall på ca. 11 500 (2005). Byen ligger ved elven Vjosë.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tepelena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hanna Butenschøn

Hanna Andresen Butenschøn (født 12. juli 1851 i Holt, død 7. juni 1928 i Oslo) var en norsk forfatter. 
Butenschøn (født Døderlein) utgav noen kritisk-polemiske pamfletter og deretter under pseudonymet Helene Dickmar en større fortelling Ud i Livet (1890). Siden fulgte fortellingene Ellen, Psyche, Det gylne Bæger og Danserinden, dessuten skuespillene Korsvei, September og Som vi nu engang er -.


== Bibliografi ==
Har Henrik Ibsen i Hedda Gabler skildret virkelige kvinder? av En kvinderøst (Kra., 1891
Ud i Livet : noveller (Kra., 1890).
To literære studier (Kra., 1895)
«Fra Kogebogen» (Chra., 1895)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hanna Butenschøn hos Sceneweb 
(no) Hanna Butenschøn i Norsk biografisk leksikon
(no) Digitaliserte bøker av Butenschøn hos Nasjonalbiblioteket.
Vjosë

Vjosë (albansk) eller Aoos (Αώος, gresk) er en elv i det nordvestlige Hellas og i det sørvestlige Albania. 
Elvens totale lengde er ca. 272 km, hvorav de første 80 km er i Hellas og 192 km er i Albania. Vjosë får vann også fra to andre elver i Albania; Drino og Shushicë. 
Vjosës kilde er høyt oppe i Pindos-fjellene i Epirus i det nordvestlige Hellas, nær byen Vovousa. En kunstig innsjø har blitt konstruert 1 350 moh.. Elven renner gjennom Vikos–Aoös nasjonalpark, hvor den danner imponerende formasjoner. Elven renner gjennom Konitsa, og videre inn i Albania nær Çarshovë. Elven fortsetter nordvestover gjennom regionene Gjirokastër, Vlorë og Fier før den til slutt munner ut i Adriaterhavet nordvest for Vlorë.Elven har store variasjoner i vannføring gjennom årets sesonger.Elven har et nedbørfelt på 7 200 kvadratkilometer, hvorav 4 600 kvadratkilometer ligger i Albania.


== Navn ==
Elven er kjent for en rekke navn. I antikken ble den kalt Aoös (gresk: Ἄωος, Ἀῶος, Ἀῷος) i Hellas og Aous på latin. I Albania er elven kjent som Vjosë eller Vjosa,mens den i Hellas fortsatt er kjent ved sitt antikke navn i tillegg til Vovousa (Βοβούσα) eller Aias (Αίας, Αἴας).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) River Aoos-Vjosa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Al-Jazari

Al-Jazari eller Abū al-'Iz Ibn Ismā'īl ibn al-Razāz al-Jazarī arabisk: بديع الزمان أَبُو اَلْعِزِ بْنُ إسْماعِيلِ بْنُ الرِّزاز الجزري‎. Kurdisk: Ebûlîz Cizîrî. (født 1136 - død 1206) var en  oppfinner, kunstner, mekanisk ingeniør, matematiker og håndverker fra Cizre i dagens sørlige Tyrkia. Han virket i islams gullalder (middelalderen) er mest kjent for å ha gitt ut boka Kitáb fí ma'rifat al-hiyal al-handasiyya («Bok om kunnskap innen oppfinnsom mekanikk») i 1206, hvor han beskrev over 100 mekaniske innretninger hvor 80 av dem var ulike oppfinnsomme triks, sammen med instruksjoner på hvordan de kunne konstrueres.


== Biografi ==
Lite er kjent om al-Jazari, og det mest er utledet fra hans bok om mekaniske innretninger. Han har navn etter det området han ble født, byen Jazirat ibn Umar. Som hans far før ham fungerte han som sjefsingeniør ved Artuklupalasset, hvor mardingrenen av det tyrkiske herskerdynastiet artukidene styrte hele østlige Anatolia som vasaller av zangidene i Mosul. Han ble født i byen Tor, som i dag er lokalisert i distriktet Cizre i dagens sørøstlige Tyrkia, nær Syria.
al-Jazari var en del av en tradisjon av håndverkere og var således en mer praktisk ingeniør enn en oppfinner. som synes å ha vært «mer interessert i håndverket nødvendig for å konstruere innretningene enn teknologien som lå bak dem» og hans maskiner var vanligvis «satt sammen ved forsøk og feil enn teoretisk beregning.» Hans Bok om kunnskap innen oppfinnsom mekanikk synes å ha vært ganske populær da den opptrer i et stort antall manuskriptavskrifter, og han forklarer gjentatte ganger at han har kun beskrevet innretninger som han har bygget på egen hånd. I henhold til forfatteren Otto Mayr minner bokens stil om en moderne «gjør-det-selv»-håndbok.En del av hans innretninger var inspirert av tidligere konstruksjoner, slik som en av hans store vannklokker. Den var basert på en tilsvarende av Pseudo-Arkimedes. Han omtalte også påvirkningen fra brødrene Banu Musa for sin fontene, Al-Saghani som kilden bak formgivningen av hans stearinlysklokke, og Hibat Allah ibn al-Husayn for sin automatisert, musikalske instrument. Al-Jazari fortsetter med å beskrive forbedringer han gjorde på arbeidet til sine forgjengere, og beskriver et antall innretninger, teknikker og komponenter som er originale oppfinnelser som ikke opptrer i verkene til andre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Al-Jazari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorothea Christensen

Dorothea Christensen (født 1847 i Veøy, død 1908) var en norsk husstellærer og kokebokforfatter.
Dorothea Christensen åpnet i 1890 landets første skolekjøkken i Sandefjord. Hennes Kogebog for Folkeskole og Hjemmet ble utgitt i Kristiania i 1891. Boken kom i revidert utgave i 1894, og en omarbeidet versjon med tittelen Husstell var i bruk i skolen helt frem til 1970-årene. Christensen var pådriver for statsstøtte til husmorskoler og for opprettelse av en høyskoleutdanning for husstellærere. Hun var også en flittig skribent i lokale og riksdekkende aviser og tidsskrifter, og fast medarbeider i Morgenbladet.


== Bibliografi ==
Kogebog for folkeskolen og hjemmet (Kra., 1890)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Dorothea Christensen i Norsk biografisk leksikon
Dorothea Christensen i Sandefjord bibliotek
Digitaliserte bøker av Dorothea Christensen hos Nasjonalbiblioteket.
Bill

Bill er et engelsk mannsnavn, en kortform av William, en opprinnelig engelsk variant av det germanske mannsnavnet Wilhelm som er dannet av navnedelene wil som betyr «vilje» eller «ønske» og helm som betyr «hjelm».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Bill  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Bill Brandt (1904–1983), britisk fotograf
Bill Evans (1929–1980), amerikansk jazzpianist og komponist
Bill Cosby (f. 1937), amerikansk skuespiller, komiker, regissør, filmprodusent og forfatter.
Bill Withers (f. 1938), amerikansk sanger og musiker
Bill Clinton (f. 1946), tidligere amerikansk president
Bill Woodrow (f. 1948), britisk billedhugger
Bill Bruford (f. 1949), britisk trommeslager
Bill Gates (f. 1955), amerikansk forretningsmann og Microsofts grunnlegger
Bill Hicks (1961–1994), amerikansk standup-komiker
Bill Bailey, skuespiller, komiker og musiker
Bill Fleckenstein, amerikansk forretningsmann
Bill Haley, musiker
Bill Kaulitz, sanger i det tyske rockebandet Tokio Hotel
Bill Murray, amerikansk skuespiller
Bill Ward, musiker
Bill Wyman, musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Bill
(en) Think Baby Names: Bill
Dactyloceras

Dactyloceras er en slekt av sommerfugler som tilhører familien tempelspinnere (Brahmaeidae).


== Utseende ==
Store til meget store (vingespenn 70-170 millimeter), brunspraglete sommerfugler. Vingene er meget store sammenlignet med kroppen. Hodet er forholdsvis stort, og ulikt de fleste andre spinnere har de en velutviklet sugesnabel. Antennene er ganske korte og tykke, ikke fjærformede. Forvingene er noe sigdformede, slik skiller de seg fra de asiatiske slektene av tempelspinnere. De har et meget variert, brokete mønster i brunt, svart og hvitt. Den indre delen er mørk brun, ytre del er lysere med tallrike, fine tverrlinjer. Det er en mørk flekk i vingespissen og en serie av runde, svartkantede flekker langs ytterkantene. Bakvingene er forholdsvis store og mønstret omtrent som forvingene. Larvene har lange utvekster på kroppen når de er unge, men mister disse etter hvert.


== Levevis ==
Ulikt de fleste andre spinnere (men i likhet med tussmørkesvermerne, Sphingidae, som de trolig er beslektet med) tar voksne tempelspinnere næring til seg. Tempelspinnerne holder til i skogsområder og larvene lever for det meste på busker og trær, kanskje særlig i oljetrefamilien (Oleaceae). Sommerfuglene flyr helst om kvelden.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==
I tillegg til disse er det en god del, foreløpig ubeskrevne, arter, trolig finnes det ca. 35 arter i samlinger.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien tempelspinnere, Brahmaeidae Swinhoe, 1892
Underfamilien Dactylocerinae Sauter, 1987
Slekten Dactyloceras Mell, 1927 – Afrika
Dactyloceras arrogans Hering, 1927
Dactyloceras barnsi Joicey & Talbot, 1924
Dactyloceras bramarbas Karsch, 1895
Dactyloceras canui Bouyer, 2002
Dactyloceras catenigera Karsch, 1895
Dactyloceras conjuncta Hering, 1927
Dactyloceras ducarmei Bouyer, 2002
Dactyloceras karinae Bouyer, 2002
Dactyloceras lucina (Drury, 1782)
Dactyloceras maculata Conte, 1911
Dactyloceras neumayeri Pagenstecher, 1885
Dactyloceras ocelligera Butler, 1889
Dactyloceras ostentator Hering, 1927
Dactyloceras richinii Berio, 1940
Dactyloceras vingerhoedti Bouyer, 2005
Dactyloceras widenmanni Karsch, 1895
Dactyloceras nebulosum Brosch, Naumann & Meister, 2002


== Kilder ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Nettside med lenker til bilder av mange arter: [1]
Brosch, U., Brosch, A. og Naumann, S. Brahmaeidae mundi. Nettside om Brahmaeidae. [2]
Barcode of Life - med bilder av artene [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Dactyloceras i Encyclopedia of Life 
(en) Dactyloceras i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dactyloceras hos NCBI 
(en) Kategori:Dactyloceras – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dactyloceras – detaljert informasjon på Wikispecies
Ørjaveita

Ørjaveita er en 69 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går fra Nordre gate i øst til Jomfrugata i vest. Denne veita ble kalt for Sandstredet i middelalderen fram til 1750-tallet, og fikk senere navnet Ørjaveita etter en Ørje eller Ørjar som bodde i gård nummer 1. Mot nord ligger flere tregårder og to murgårder lengst mot øst, mens på veitas sørside ligger baksiden av Byhaven.


== Historie ==
Ørjaveita var i likhet med Taraldsgårdsveita og Tyrkrisveita samt de forsvunne Bondegårdsveita og Skradikveita en del av Sandstretet og middelalderens sti langs fjorden som gikk under navnet Nedre Geilan. Både Ørjaveita og Taraldsgårdsveita ble gjenopprettet i sine gamle traseer etter bybrannen i 1681 og Cicignons reguleringer. Dette var også tilfellet både ved bybrannen i 1708 og bybrannen i 1841, noe som alle skyldtes at Cicignons plan skapte for dype kvartaler som hadde behov for å bli delt opp ytterligere.
Navnet stammer fra 1600-årene og har bakgrunn i mannsnavnet Ørje eller Ørjar. I første halvdel av 1600-tallet var bygården i Ørjaveita 1 og dagens Nordre gate 24 eid av Ørge Persen. I 1660 ble denne gården kalt Ørjegården, hvor hans sønn Anders Ørjesen var eier. Deretter tok broren hans, Ole Ørjesen, over etter han. Etter Oles død, tok igjen hans sønn over, Ørjan Olsen. Navnet gikk igjen over flere generasjoner utover 1700-tallet og dette er mest sannsynlig opprinnelsen til navnet til denne veita. 
På 1700-tallet ble veita i en periode kalt Ebbe Skredders veit etter Ebbe Christensen Walsø fra Åfjord som fikk borgerskap i byen i 1733. Mot slutten av 1700-tallet ble også Byrgerveiten brukt som et alternativt navn.


== Bygninger og annet langs Ørjaveita ==
4: Restauranten Fagn, som innehar én stjerne i Michelinguiden


== Bildegalleri ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 634–635. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 213. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Støren, Wilhelm K. (1983). Sted og navn i Trondheim. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 365. ISBN 82-7028-471-8.
Sirupssnipp

Sirupssnipper er tradisjonelle småkaker som gjerne bakes til jul. Kakene består av en deig av sirup, smør, egg, sukker, melk, mel, og bakepulver eller hornsalt med diverse krydder. Deigen kjevles tynt ut og man skjærer ut kakene i snipper eller stikker ut figurer med former. Hver kake pyntes med en halv mandel.
I Bergen kaller man kakene «spekulasier».


== Kilder ==
Aase Strømstad: Mat på norsk. Tradisjonsrike retter fra hele landet, Aschehoug forlag 1985, side 97, ISBN 82-03-11408-3


== Eksterne lenker ==