jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wisła

Wisła [ˈvʲiswa], (tysk: Weichsel) er en 1 022 kilometer lang elv i Polen. Deler av nedslagsfeltet går inn i Slovakia, Hviterussland og Ukraina. Elven, som er Polens lengste, har sin kilde sør i landet ved fjellet Barania Góra (1 220 moh) i De schlesiske Beskidene. Utgangspunktet blir regnet som stedet der kildeelvene Biała Wisełka («Hvite lillewisła») og Czarna Wisełka («Sorte lillewisła») møtes.
Wisła danner et ca. 2 000 km² stort delta ved Gdanskbukta, og den er Østersjøens mest vannrike tilløp. Elva er lite brukt som transportåre, men er likevel forbundet med Oder, Nemunas og Dnepr via kanaler.


== Byer ved Wisła ==
Elven passerer Polens hovedstad Warszawa og en rekke andre byer, her oppregnet fra sør mot nord, i strømretningen:

Wisła, ca. 11 450 innbyggere.
Ustroń, ca. 15 000 innb.
Skoczów, ca. 25 000 innb.
Oświęcim, ca. 41 000 innb.
Kraków ca. 757 000 innb.
Tarnobrzeg, ca. 50 000 innb.
Sandomierz, ca. 25 000 innb.
Zawichost, ca. 1 800 innb.
Kazimierz Dolny, ca. 3 600 innb.
Puławy, ca. 50 000 innb.
Dęblin, ca. 18 000 innb.
Góra Kalwaria, ca. 11 000 innb.
Warszawa ca. 1 700 500 innb.
Płock, ca. 127 000 innb.
Dobrzyń nad Wisłą ca. 2 300 innb.
Włocławek, ca. 120 000 innb.
Nieszawa, ca. 2 000 innb.
Ciechocinek, ca. 11 000 innb.
Toruń ca. 213 000 innb.
Bydgoszcz ca. 368 000 innb.
bydel (tidligere by), ca. 76 800 innb.
Chełmno, ca. 20 800 innb.
Świecie ca. 25 800 innb.
Grudziądz, ca. 99 000 innb.
Nowe, ca. 6 200 innb.
Gniew, ca. 6 800 innb.
Malbork, ca. 38 700 innb.
Tczew ca. 60 000 innb.
Gdańsk ca. 460 000 innb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vistula – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vistula – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fuhai

Fuhai (kinesisk: 福海; pinyin: Fúhǎi Xiàn; uigursk : بۇرۇلتوقاي ناھىيىسى / Burultokay Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 63 797 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommune:

Fuhai (福海)Kommuner:

Kokagax (喀拉玛盖乡), Ardebil (阿尔达乡)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Kaba (Altay)

Habahe (kinesisk: 哈巴河; pinyin: Hābāhé Xiàn; uigursk : قابا ناھىيىسى / Kaba Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 74 593 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Qinggil

Qinggil (kinesisk: 青河县; pinyin: Qīnghé Xiàn; uigursk: چىڭگىل ناھىيىسى / Çinggil Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 53 690 innbyggere i 1999.
Qinghe ble rammet av en stor meteor i 1898. Her var det også en grensetrefning mellom Mongolia og Kina våren 1944.


== Kulturminner ==
Tumuluskomplekset og hjortesteinene i Sanhaizi [eller Shiebar-kul] (Sanhaizi muzang ji lushi, 三海子墓葬及鹿石) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
The Tumulus and Stag Stones at Shiebar-kul in Xinjiang, China
Hirschsteine in Xinjiang = Stag Stones in Xinjiang
Hjortesteiner

Hjortesteiner er mongolske forhistoriske megalittsteiner med symbolinnskjæringer. Navnet kommer fra  innskjæringer som skildrer flyvende hjorter.


== Litteratur ==
A. A. Kovalev: «'Karasuk-Dolche', Hirschsteine und die Nomaden der chinesischen Annalen im Altertum.» i: Tian Guangjin og Guo Suxin: Maoqinggou. Ein eisenzeitliches Gräberfeld in der Ordos-Region (Innere Mongolei) (Materialien zur Allgemeinen und Vergleichenden Archäologie (AVA-Materialien) Band 50) Hrsg.: Kommission für Allgemeine und Vergleichende Archäologie des Deutschen Archäologischen Instituts Bonn (KAVA) Beschrieben und kommentiert von Th. O. Höllmann und G. W. Kossack 1992, s. 46-87.
Bo Wang: «Hirschsteine in Xinjang», i: Eurasia Antiqua. 7, 2001, &ccl=&tittel-^=&sampertittel=&sted=&utgivere=&start=&slutt=&bibkode=&_bool=and&lang=norsk ISSN 0949-0434 , s. 105–131.
Eric A. Powell - Mongolia (Archaeology magazine January/February 2006)
Jacobson, Esther, The Deer Goddess of Ancient Siberia BRILL, 1993 ISBN 90-04-09628-0, ISBN 978-90-04-09628-8
Masson, Vadim, History of Civilizations of Central Asia, Volume 1 Motilal Banarsidass Publ., 1999 ISBN 81-208-1407-X, 9788120814073
Cremin, Aedeen, Archaeologica: The World's Most Significant Sites and Cultural Treasures frances lincoln ltd, 2007 ISBN 0-7112-2822-1, ISBN 978-0-7112-2822-1 p 236
History of Civilizations of Central Asia UNESCO, 1992 ISBN 92-3-102719-0, ISBN 978-92-3-102719-2
Magail Jérôme (2004).– Les « Pierres à cerfs » de Mongolie, cosmologie des pasteurs, chasseurs et guerriers des steppes du Ier millénaire avant notre ère. International Newsletter on Rock Art, Editor Dr Jean Clottes, n° 39, pp. 17-27.ISSN 1022-3282
Magail Jérôme (2005a).– Les « Pierres à cerfs » de Mongolie. Arts asiatiques, revue du Musée national des Arts asiatiques –Guimet, n° 60, pp. 172-180.ISSN 0004-3958
Magail Jérôme (2005b).– Les « pierres à cerfs » des vallées Hunuy et Tamir en Mongolie, Bulletin du Musée d’Anthropologie préhistorique de Monaco, Monaco, n° 45, pp. 41-56.ISSN 0544-7631
Magail Jérôme (2008).– Tsatsiin Ereg, site majeur du début du Ier millénaire en Mongolie. Bulletin du Musée d’Anthropologie préhistorique de Monaco, 48, pp. 107-120.ISSN 0544-7631
Savinov D.G. : Савинов Д. Г. (1994).- Оленные камни в культуре кочевников Евразии. Санкт-Петербург, 209 с.
Volkov,V.V. (1995). - Chapter 20 Early Nomads of Mongolia in Nomads of the Eurasian Steppes in the Early Iron Age Edited by Davis-Kimball, J. et al. ISBN 1-885979-00-2
Volkov V.V. : Волков В.В. (1981).- Оленные камни Монголии. Улан-Батор.
Volkov V.V. : Волков В.В. (2002).- Оленные камни Монголии. Москва.


== Eksterne lenker ==
(en) Deer stones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Tumulus and Stag Stones at Shiebar-kul in Xinjiang, China
Lushi
Jeminay

Jeminay (kinesisk: 吉木乃; pinyin: Jímùnǎi Xiàn; uigursk: جېمىنەي ناھىيىسى / Ceminey Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 35 679 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Aaron Swartz

Aaron H. Swartz (født 8. november 1986, død 11. januar 2013) var en amerikansk programmerer, skribent og aktivist. Han var blant annet kjent som en av grunnleggerne av nettstedet reddit og som en av personene bak RSS-spesifikasjonen.
Swartz bemerket seg som dataekspert allerede i tenårene. Som trettenåring vant han ArsDigita-prisen, og året etter var han med på å lage den første versjonen av RSS. Han hoppet av studiene ved Stanford etter det første året, og startet internettselskapet Infogami, som snart ble en del av reddit.
Swartz skrev i sitt «manifest»: Informasjon er makt. Men som med all makt, er det de som ønsker å holde det for seg selv. Det dannet grunnlaget for organisasjonen Demand Progress.Etter å ha solgt reddit til Condé Nast konsenterte Swartz seg om aktivisme, og var med på å grunnlegge organisasjonen Demand Progress som fikk stoppet vedtaket av Stop Online Piracy Act (SOPA). I 2009 lastet Swartz ned og tilgjengeliggjorde lover og rettsavgjørelser fra det offentlige nettstedet PACER; dette førte til at han ble etterforsket av amerikanske myndigheter, uten at det ble tatt ut tiltale.I 2012 kritiserte Swartz USA og Israel for å arrangere felles nettangrep mot Iran.I 2011 gjentok Swartz PACER-stuntet da han lastet ned ca. fem millioner forskningsartikler fra databasen JSTOR. Han gjorde dette gjennom Massachusetts Institute of Technologys datanettverk, og som et resultat ble han tiltalt av føderale myndigheter for brudd på Computer Fraud and Abuse Act. Swartz risikerte 35 års fengsel og en bot på opptil en million dollar, men i januar 2013, én måned før rettssaken, ble Swartz funnet død i leiligheten sin. Talspersoner for helsemyndighetene og Swartz' advokat bekreftet at han hadde begått selvmord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Aaron Swartz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aaron Swartz på Internet Movie Database 
(en) Aaron Swartz hos The Movie Database 
(en) Aaron Swartz på Discogs 
(en) Aaron Swartz på MusicBrainz 
(en) Aaron Swartz på Last.fm 
(en) Aaron Swartz på AllMusic 
(en) Aaron Swartz på Twitter 
Aaron Swartz på GitHub 
Aaron Swartz på Reddit 
(en) Nekrolog av Cory Doctorow
Ørjan Madsen

Ørjan Odd Madsen (født 3. mars 1946 i Bergen) er en norsk trener og tidligere svømmer. Han representerte Bergens Svømme Club.


== Karriere ==
Ørjan Madsen innehadde norske rekorder på 50 m fri, 100 m fri, 100 m butterfly, 200 m fri, 400 m fri, 200 m medley og 400 m medley. Han representerte Norge under Sommer-OL 1968. Han ble tildelt kongepokalen i 1968 og 1970. Etter svømmekarrieren var han landslagstrener i svømming for Norge og senere Tyskland, og han er engasjert i Olympiatoppen. Han var personlig trener for Eirik Verås Larsen da han tok gull i padling under Sommer-OL 2012.Fra 2016 er Ørjan Madsen sportslig leder for Vestkantsvømmerne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ørjan Madsen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ørjan Madsen – Olympedia 
(en) Ørjan Madsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Baselakkordene

Baselakkordene er et sett med anbefalinger til reguleringer for banknæringen, fremlagt av Baselkomiteen for banktilsyn. Det er blitt laget tre sett med anbefalte regelverk: Basel I, Basel II og Basel III.
Cory Doctorow

Cory Efram Doctorow (født 17. juli 1971 i Toronto) er en britisk-kanadisk forfatter, journalist og aktivist. Han er kjent for sine science fiction-romaner, samt for arbeidet for Creative Commons-bevegelsen og for reformer i opphavsretten.
Doctorow utgav sin første fortelling Craphound i 1998. Han første roman Down and Out in the Magic Kingdom kom i 2003, og senere verker som novellesamlingen A Place So Foreign and Eight More og romanen Little Brother har vunnet flere priser. Alle Doctorows bøker kan fritt distribueres under Creative Commons-lisenser.Som journalist har Doctorow skrevet for både populærvitenskapelige blader og for datapressen, blant annet for Popular Science og for Wired. Han var frem til 2020 medredaktør for nettstedet Boing Boing, som han også var med å starte i papirform i 1988. Han har tidligere arbeidet ved Electronic Frontier Foundation.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cory Doctorow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cory Doctorow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cory Doctorow på Internet Movie Database 
(en) Cory Doctorow hos The Movie Database 
(en) Cory Doctorow på Twitter 
(en) Cory Doctorow på Facebook 
(en) Cory Doctorow på Instagram 
Cory Doctorow på Mastodon 
Cory Doctorow på Flickr 
Cory Doctorow på Medium 
(no) En oversikt over dokumenter på norsk av eller om Cory Doctorow
Armand Guillaumin

Armand Guillaumin (fransk uttale: [ɡijomɛ]; født 16. februar 1841, død 26. juni 1927) var en fransk impresjonistisk maler og litograf.
Jean-Baptiste Armand Guillaumin ble født i Paris. Da han var 21 år gammel, begynte han å jobbe i onkelens undertøysbutikk mens han deltok i tegneundervisning om kvelden. Senere jobbet han for den franske regjeringens jernbane. Fra 1861 studerte han på Académie Suisse. Der møtte han Paul Cézanne og Camille Pissarro, som han skulle bli venner med resten av livet. Selv om han ikke har blitt like kjent som Cézanne og Pissarro, hadde han betydelig innflytelse på arbeidene deres. Cézanne gjorde sin første etsning basert på Guillaumins maleri av lektere på elven Seinen. 
Guillaumin stilte ut på Salon des refusés i 1863. Fra 1874 stilte han ut med impresjonistene. I 1886 ble han venn med Vincent van Goghs bror Theo, som solgte noen av verkene hans. I 1891 kunne han slutte i jobben og konsentrere seg om å male på heltid etter å ha vunnet 100 000 francs i det statlige lotteriet.
Guillaumins malerier er kjent for intense farger, og er representert i store museer over hele verden. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Baptiste Armand Guillaumin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Baptiste Armand Guillaumin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Millennium-trilogien

Millennium-trilogien er en trilogi kriminalromaner av den svenske forfatteren Stieg Larsson (1954–2004). Larsson hadde planlagt en serie med ti bøker, men han døde før han ble ferdig med den fjerde. Bøkene ble utgitt posthumt.
De to hovedpersoner i trilogien er journalist og redaktør i det fiktive bladet Millennium Mikael Blomkvist og hackeren Lisbeth Salander. 
De tre bøkene i trilogien er:

Menn som hater kvinner (Män som hatar kvinnor) (2005)
Jenta som lekte med ilden (Flickan som lekte med elden) (2006)
Luftslottet som sprengtes (Luftslottet som sprängdes) (2007)Serien har solgt over 60 millioner eksemplarer og er dermed de mest solgte svenske bøker gjennom tidene.Trilogien ble filmatisert med premiere i 2009. Rollen som Mikael Blomkvist ble spilt av Michael Nyqvist og Lisbeth Salander ble spilt av Noomi Rapace.
Den svenske forfatteren David Lagercrantz har skrevet ytterligere tre bøker om Mikael Blomkvist og Lisbeth Salander, og trilogien er dermed blitt en bokserie.
De tre bøkene er:

Det som ikke dreper oss (Det som inte dödar oss) (2015)
Mannen som jaget sin egen skygge (Mannen som sökte sin skugga) (2017)
Hun som må dø (Hon som måste dö) (2019)


== Referanser ==
MF «Sigrid»

MF «Sigrid» er en lukket pendelferge som ble bygd i 1992 ved Trønderverftet i Hommelvik og overlevert rederiet Helgeland Trafikkselskap samme år for trafikk på sambandet mellom Sandnessjøen og Dønnastedene.
«Sigrid» er utstyrt med to passasjersalonger, kafeteria og mannskapslugarer over bildekket. Hun har også et hengedekk med kapasitet på 22 personbilenheter.
I oktober 2008  ble ferga satt inn i rute på sambandet over Hadselfjorden mellom Melbu og Fiskebøl som erstatning for den noe større «Møysalen». Kapasitetsreduskjonen på sambandet, samt at «Sigrid» ikke tok i bruk hengedekket, ble kritisert av lokalbefolkningen.


== Sambandshistorikk ==
1992-2008: Sandnessjøen-Dønna-Løkta
4. oktober 2008 - 31. desember 2014: Melbu-Fiskebøl
Levang - Nesna
Stavanger - Tau (utleid til Norled)
Skjershomane - Ranavik (utleid til Norled)
Hjelmeland - Nesvik - Ombo (utleid til Norled)
Utåker - Matre - Skånevik (utleid til Norled)
Hjelmeland - Nesvik - Skipavik ( utleid til Norled)


== Referanser ==


== Kilder ==
Den tyske hjemmesiden Fjordfähren in Norwegen - Sigrid Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine.
Søk i Skipsregistrene Arkivert 15. november 2011 hos Wayback Machine.
Boreal Transports fergeoversikt


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Sigrid» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Hjemmesiden til Boreal Transport
Knutepunktet nr. 1 2011: "MF Sigrid" til topps i fotokonkurranse. Side 15. Besøkt 12. januar 2013.
KNM «Vigra»

KNM «Vigra», tidligere USN SC 1061, er en av tre ubåtjagere som den norske marinen fikk av USA i 1943. Det ble totalt bygget 878 slike ubåtjagere, og flere allierte land gjorde bruk av båttypen. I den norske marinen ble de benyttet av shetlandsgjengen fra høsten 1943. Skipssjef på KNM «Vigra» var Leif Larsen («Shetlands-Larsen»). KNM «Vigra» utførte 43 turer mellom Shetland og Norge fram til 1945. Lengste turen ble utført til Vikna i Trøndelag i november 1944. Etter krigen ble KNM «Vigra» satt inn i tjeneste som kystvakt og kystoppsyn frem til 1953 da hun ble lagt i opplag. I 1959 ble skipet solgt.


== Skipet ==
Skipstypen ble første gang bygget i 1917, og i 1918 hadde den amerikanske marinen 440 skip av denne typen i tjeneste (under første verdenskrig). De fikk prefikset SC som  er en forkortelse for Submarine Chaser (ubåtjager). Under andre verdenskrig ble en litt modifisert utgave av skipstypen bygget i 438 eksemplarer hvorav tre ble gitt til Norge. Skrogene ble bygd av kanadisk furu (pitchpine) på eikespant, og hovedskott og forsterkninger av stål. Byggingen ble utført på amerikanske sivile båtbyggerier som ikke allerede var opptatt med forsvarskontrakter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sælen, Frithjof: Shetlands-Larsen, 2. utgave, Oslo: Gyldendal , 1995, s. 25ff.


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til KNM «Hitra»
Stord Maritime Museum – KNM Hitra. Besøkt 9. august 2009
Finnkona

Finnkona er ei øy i Leirfjord kommune i Nordland. Den ligger ved utløpet av Ranfjorden, mellom fastlandet i Leirfjord kommune og øyene Løkta og Dønna i Dønna kommune. Øyas areal er 305 dekar, høyeste punkt er 45 moh. Finnkona er ubebodd, men har tidligere hatt fastboende. Den er eid av Helgeland Skogselskap.
Øya er første gang nevnt i skriftlige kilder i 1530, da den i Olav Engebregtssons jordebok ble anført som underbruk under Fagervika i Leirfjord. Den hadde flere eiere til den i 1906 ble solgt til Helgeland Skogselskap. Finnkona var bebodd i 1834, og rundt 1850- og 60-tallet var det omgangsskole på øya. I 1865 bodde en familie på fire der, som ifølge jordkommisjonen av 1866 hadde fire storfe og ti sauer. Familien utvandret til Amerika i 1867, og siden da har det ikke vært bosetning på øya. Et hus med stor kjeller og muligens fjøs sto på Finnkona da skogselskapet overtok i 1906. Det ble revet og sendt til øya Hugla etter 1935, men hustuftene står ennå. En brønn ble gravd på øya i 1922.
Finnkona ble betegnet som skogløs i 1865 og 1905. Skogselskapet startet planting med en gang etter at de kjøpte øya. Det ble plantet gran, blågran, engelmannsgran, furu, cembrafuru, buskfuru, bergfuru, sibirlerk, bjørk, ask, rogn, selje og pil, men flere av treslagene klarte seg bare kort tid på øya. Blågran var den arten som klarte seg best. I 1915 ble det oppdaget vånd på øya, og gnageren gjorde stor skade på den plantede skogen. Vånden ble først forsøkt bekjempet med rottegift, og deretter ble det satt ut røyskatt og rødrev, som forsynte seg av gnagerbestanden og deretter døde av sult. Gnagerne kom imidlertid tilbake, og det var ennå vånd på øya i 1999.
Det ble i alt plantet 57 000 trær på Finnkona fram til 1930, da det stort sett ble slutt på skogplantingen på øya. I 1950 besluttet Helgeland Skogselskap å selge øya til Einar Bye fra Kopardal på Løkta, som skulle bruke den til beite. Men etter tørke sommeren 1950 ba han om å få gå fra handelen, og skogselskapet gikk med på det. I 1963 ble det så plantet 15 000 sitkagran på Finnkona, og det er også blitt plantet noe sitkagran i senere tiår.
I 1996-97 ble stien rundt øya ryddet og rensket, og gjort til natur- og kultursti. Det ble bygd en kåte (gamme), og ny kai på sørvestsida av øya.
På nordsida av øya finnes graver fra jernalderen. På den nordøstre delen av øya ligger en stor stein som det antas kan ha vært en samisk offerstein. Finnkona ble i gammel tid brukt som mellomlandingsplass (hvileplass) ved flytting av rein mellom fastlandet og Dønna.
Lokalbåten «Thorolf Kveldulfsøn» gikk på grunn på en odde på øyas nordøstre side 23. desember 1945. Ingen ble skadet i forliset. Båten ble stående i 5-6 måneder til den ble trukket av land og sendt til opphugging.
Det var lenge uklart om Finnkona tilhørte Leirfjord eller Dønna kommune. Først i 1993 fastslo Kommunaldepartementet at øya tilhører Leirfjord kommune.


== Kilder ==
Ørnulf Kibsgaard (red.): Finnkona - Skogsøy og historie i skipsleia. Helgeland Skogselskap, Mosjøen 1999. ISBN 82-995395-0-1 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)


== Eksterne lenker ==
(en) Finnkona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sergio Ballesteros

Sergio Martínez Ballesteros (født 4. september 1975 i Valencia) er en spansk tidligere fotballspiller som spilte for Levante UD i Primera División i Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergio Ballesteros – Transfermarkt 
(en) Sergio Ballesteros – FootballDatabase.eu 
(en) Sergio Ballesteros – Soccerway 
(en) Sergio Ballesteros – FBref 
(es) Sergio Ballesteros – as.com
MS «Skagen» (1958)

MS «Skagen» var et skip som ble bygget i Norge i 1958, skroget ble bygget ved Pusnæs Mek. Verksted i Arendal som byggenummer 97. og innredningen og utrustningen ble foretatt ved Kristiansands Mek. Verksted som byggenummer 202, Skipet ble sjøsatt 18. januar 1958. Det ble overlevert til A/S Kristiansand Dampskipsselskap i Kristiansand i juni 1958. Skipet ble innredet i Kristiansand etter tegninger av arkitekt David Sandved. Skipsnavnet var tidligere brukt på rederiets skip DS «Skagen» som var i selskapets eie fra august 1912 til november 1938. MS Skagen var en passasjer-, bil- og jernbaneferje på 1 869 brt, men hun ble i 1975 ombygget til å være et supply-skip.
MS «Skagen» ble i 1958 umiddelbart satt inn i trafikk i ruten kalt Skagerrak-expressen på strekningen Kristiansand - Hirtshals. Overfarten på den 140 km lange strekningen tok 4,5 timer. I sommersesongen ble det seilinger til Arendal. Dagen startet med avgang til Hirtshals fra Kristiansand om formiddagen, ny kryssing med ankomst Arendal om ettermiddagen kl 17:00, retur til Hirtshals på kveldstid og deretter nattseiling tilbake til Kristiansand.
Rederiet ble solgt til Fred. Olsen & Co. i 1968, gikk videre til Fred. Olsen Lines for siden å bli overtatt av Color Line. I 1975 fikk skipet navnet MS «Borgholm». Da det ble solgt videre i 1981 fikk det navnet MS «Norghol» for ved enda et eierskifte i 1988 å bli MS «Pan Trader».
MS «Skagen» var den første jernbaneferjen som krysset Skagerrak, og dette gav muligheter for raskere transporter mellom Sørlandet og kontinentet.
I 1975 ble «Skagen» bygd om ved Nylands mekaniske verksted i Oslo for Fred. Olsen Oceanic, et selskap i Fred. Olsen-konsernet. Skipet skulle nå fungere som moderskip for miniubåter (ROV) i oljevirksomheten.Fra 1979 til 1982 var skipet eid av Dolphin Services AS. Deretter ble det solgt til skipsreder Per Hagen i Drammen. Skipet fikk to lengre perioder i opplag, i Grimstad fra 1982 til 1985 og i Drammensfjorden fra 1990 til 2008. Rundt 1988 var skipet i virksomhet som forskningsfartøy ved New Foundland.
I 2007 gikk skipet til verft ved Drammen Yard i Norge for overhaling, montering av nye kraner og MOB-båt. Våren 2009 ble det igjen klasset av Vertas til å brukes til vrakleting utenfor USAs kyster.
I 2008 ble arbeidet stanset på MS «Pan Trader» pga. manglende betalinger, kjennelsen fra Drammen tingrett ble opprettholdt av Borgarting lagmannsrett i 2010. I 2012 aksjonerte Sjømannsforbundet grunnet de manglende betalingene.I 2016 ble hun tvangssolgt til Drammen Yard, og lå lenge ved Drammen Yard. 
Den 14. januar 2019 ble Pan Trader slept ut fra Drammen av taubåten Westsund, destinasjon Litauen for hogging.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skipshistorie.net MS «Norghol»
Kuben Da M/S Skagen gikk av stabelen


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5330826 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Skagen» (1958) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen