jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hugo Overgaard

Hugo Overgaard (født 4. oktober 1934 i Svolvær) er en pensjonert norsk marineoffiser (kommandør II), ubåtkaptein, diplomat og grensekommissær. Han bakgrunn fra Sjøforsvaret. Han tjenestegjorde som forsvarsattaché i Moskva i sovjettiden og var grensekommissær i Kirkenes da Sovjetunionen opphørte i januar 1991, og Norge fikk grense mot Russland.
Overgaard ble født på Svinøya i Svolvær som eneste barn av telegrafist Dagny Amundsen og førstestyrmann Alfons Overgaard fra Bleik. Etter endt realskole ved Sinsen høyere skole, ble han tatt opp som rekrutt på Sjømilitære korps på Karljohansvern i Horten. I 1955 ble han kadett ved Sjøkrigsskolen. Han tjenestegjorde i Ubåtvåpenet på Haakonsvern i Bergen som kaptein på flere ubåter i Kobben-klassen. Overgaard gjennomgikk Forsvarets russiskkurs 1976-77 og hovedkurset ved Forsvarets høgskole 1985-86.
Fra 1968 til 1971 var han sjef for Ubåtskolen. Fra 1977 ble han forfremmet til kommandørkaptein, og arbeidet ved Etterretningsstaben i Forsvarets overkommando frem til 1980. I 1980 ble Overgaard utnevnt til forsvarsattaché i Moskva og Warszawa for en fireårsperiode. Overgaard ble i 1989 utnevnt til grensekommissær på grensen mot Sovjetunionen.
Fra 1993 til 2011 var Overgaard tilknyttet Europaprogrammet, Noriss og Sefoss som seniorrådgiver i russiske spørsmål.


== Litteratur ==
Reidar Gjærum: «Han er Forsvarets nye mann i Moskva» avisartikkel  i Østlandets Blad 18. august 1980
Kjell Dragnes: «Ubåt-kaptein til Sovjet-grensen» avisartikkel i Aftenposten 21. juli 1989
Stein Erik Syrstad: «Laksefisker arrestert» avisartikkel i Sør-Varanger Avis 12. juli 1990
Bjørn Brattbakk: «Russere langs norskekysten - Skipsfart og forlis» Commentum Forlag Utgitt 2012 ISBN 9788282330763
Annette Lippestad: Vedlike-og samhold avisartikkel i Gjengangeren 24 sept 2007


== Se også ==
Norsk - Russisk Kunstsenter
Live from Austin, TX

Live from Austin, TX er et konsertalbum med Steve Earle. Det ble spilt inn den 12. september 1986 i Austin i Texas, slik tittelen antyder, men ble først utgitt i 2004. Albumet inneholder 17 sanger fra den tiden da han var en «ung, energisk hillbilly med et hjerte fylt med rock’n’roll».


== Sanger ==
Alle sangene er skrevet av Steve Earle, unntatt hvor det er markert.

«Sweet Little '66» - 2:51
«Goodbye's All We Got Left» - 3:29
«Guitar Town» - 2:35
«Hillbilly Highway» - 3:32
«Good Ol Boy (Gettin' Tough)» - 4:05 (Earle, Richard Bennett)
«My Old Friend the Blues» - 3:00
«Think It Over» - 2:32 (Earle, Richard Bennett)
«Little Rock 'N' Roller» - 5:58
«State Trooper» - 5:06 (Bruce Springsteen)
«Nowhere Road» - 2:57 (Earle, Reno Kling)
«The Week of Living Dangerously» - 4:41
«Angry Young Man» - 4:29 (Earle, John Porter McMeans)
«Fearless Heart» - 4:06
«I Love You Too Much» - 3:49
«San Antonio Girl» - 3:00
«The Devil's Right Hand» - 3:08
«Down the Road» - 3:07 (Earle, Tony Brown, Jimbeau Hinson)


== Musikere ==
Steve Earle - gitar, vokal
Ken Moore - tangentinstrumenter
Bucky Baxter - gitar
Ron Kling - bass, tangentinstrumenter
Harry Stinson - trommer
Mike McAdam – gitar


== Annet ==
Albumet finnes også utgitt som DVD, utgitt 2. november 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Live from Austin, TX på MusicBrainz
Guðmundur Þórarinsson

Guðmundur Þórarinsson (født 15. april 1992) er en islandsk fotballspiller som spiller for den danske klubben AaB.


== Karriere ==
Þórarinsson kom til Sarpsborg 08 fra IB Vestmannaeyja og Úrvalsdeild, den øverste divisjonen i islandsk fotball, før sesongen 2013. Han har spilt kamper for Islands U21-landslag og ble i 2012 kåret til årets unge spiller på Island.


=== Rosenborg ===
Den 28. mars 2016 skrev han under på en 3,5-årskontrakt til 30. juni 2019 med Rosenborg.Den 2. april 2016 spilte han sin første seriekamp for Rosenborg borte mot Vålerenga.Den 13. april 2016 fikk han sin debut fra start mot Åfjord i 1. runde i cupen.Den 24. april 2016 scoret han sitt første mål for Rosenborg hjemme mot Viking.I sesongen 2016 var han med å vinne både Tippeligaen og Cupfinalen.


=== Landslaget ===
Den 21. januar 2014 fikk han sin første landskamp for Island mot Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guðmundur Þórarinsson – UEFA 
(en) Guðmundur Þórarinsson – Major League Soccer 
(fr) Guðmundur Þórarinsson – LÉquipe 
(en) Guðmundur Þórarinsson – Transfermarkt 
(en) Guðmundur Þórarinsson – national-football-teams.com 
(en) Guðmundur Þórarinsson – WorldFootball.net 
(en) Guðmundur Þórarinsson – FootballDatabase.eu 
(en) Guðmundur Þórarinsson – Soccerway 
(no) Guðmundur Þórarinsson – Norges Fotballforbund 
(en) Guðmundur Þórarinsson – FBref 
(no) Gudmundur Thórarinsson på altomfotball.no
Sekret

Sekret var i eldre tid, særlig i middelalderen, en fyrstes personlige segl, også kjent som det lille seglet eller privatseglet. Seglet ble brukt til fyrstens fortrolige brev eller privatbrev. Sekretseglet ble gjerne forvaltet av en egen embedsmann, i Norge tidvis av en egen kansler for sekretet, også mer allment betegnet privatseglbevarer (jf. engelsk Lord Privy Seal). Sekretet hadde sitt motstykke i riksseglet, det store seglet, som ble brukt på statens vegne.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hallvard Trætteberg:  «Norges statssymboler inntil 1814», Historisk Tidsskrift, bind 29, hefte 8 og 9, Oslo 1933
Jing Ke

Jing Ke (kinesisk: 荊軻; pinyin: Jīng Kē; Wade–Giles: Ching K’o; død 227 f.Kr.) var en mann fra oldtidens Kina som huskes for sitt drapsforsøk mot Kinas første keiser,  Qin Shihuang. Det berettes om ham og om hendelsen i kapittelet «Attentatsmennenes biografier» (刺客列傳) i Sima Qians historiekrønike Shiji.Jing Ke stammet fra staten Wey (衛). Han levde som vagabond. I staten Yan ble han venn med hundeslakteren Gao Jianli og tilbragte dagene med ham med spill og drikk.
Kronprins Dan av Yan, en alliert med kong Zheng (den senere Qin Shihuang), følte seg truet av staten Qins stat og bestemte seg for å prøve å få drept Zheng. Tian Guang, en venn av Jing Ke, foreslo for Dan at skulle settes til å utføre drapet. 
Jing Ke overtalte Qin-generalen Fan Yuqi, som var falt i unåde og hadde tatt sin tilflukt hos Dan, til å begå selvmord. Dermed skulle han kunne oppsøke kong Zheng for å overrekke han Fens hode. Med Fens avhugde hode og et kart over staten Yan håpet Ke at han kunne vinne tilgang til kongen. På sin vei til Qin-hovedstaden utropte Jing Ke til sine venner de berømte ord «Trass i bitende vind og iskaldt vann setter helten over og vender ikke om» (风潇潇兮，易水寒，壮士一去不复返). 
I kartet hadde hans følgesvenn den unge Qin Wuyang gjemt en forgiftet bishou (匕首), en skarp dolk. For å fremvise general Fan Yuqis hode fikk Jing Ke audiens for kong Zheng. Da Qin Wuyang ble nervøs, overtok Jing Ke kartet og presenterte det for kong Zheng. Samtidig trakk han ut den skjulte kniven og stakk løs. Men han traff ikke godt; bare ermet på kongens drakt ble skåret opp. Zheng grep så til sverdet sitt, men det var et alt for langt seremonielt sverd, og han fikk det ikke engang ut av skjedet. Dermed ble han drevet av audienshallen av Jing Ke, men til slutt fikk han trukket ut sverdet. Nå fikk han stukket Jing Ke åtte ganger, som i sin ytterste fortvilelse kastet dolken mot kongen. Han bommet, og dolken boret seg inn i en søyle. 
Til å begynne med kom ingen av kongens undersåtter ham til unnsetning. Det var fordi det var strengt forbudt å betre tronområdet uten kongens uttrykkelige befaling, og dessuten fordi kongen - som fryktet sammensvergelser - forbød alle i sin nærhet å bære våpen. Til slutt var det kongens livlege som klarte å få ned Jing Ke med sin medisinsekk. Da først kom livvaktene til og drepte Jing Ke.


== Filmer ==
Filmene Den første keiseren (1999), med Gong Li og andre i viktige roller, bygger bå denne skildringen fra Shiji. Dessuten låner to andre kinesiske storfilmer (som ikke viser selve Jing Ke) mange elementer fra historien; det er Keiserens skygge (1996), regissert av Zhou Xiaowen, og Hero (2002) med Jet Li. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sima Qian. Dawson, Raymond Stanley. Brashier, K. E. (2007). The First Emperor: Selections from the Historical Records. Oxford University Press. ISBN 0-19-922634-2, ISBN 978-0-19-922634-4.
NM i friidrett 1997

Norgesmesterskapet i friidrett 1997 bestod av en rekke arrangementer som i løpet av kalenderåret 1997 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Svenningmoen Stadion i Overhalla 18. – 20. juli. Arrangør var Overhalla IL. Kongepokalvinnere var hinderløperen Jim Svenøy og høydehopperen Hanne Haugland.Følgende øvelser ble arrangert i tillegg til hovedmesterskapet:

NM i hopp uten tilløp 1997 – Stange 1. - 2. februar
Stafetter – Ørsta 31. – 1. juni
Halvmaraton – Åsane 30. august
Maraton – Jølster 5. juli (Jølster Maraton)
NM i mangekamp 1997 – Marienlyst stadion, Drammen 7. – 8. juni, arrangør IF Hellas.
Terrengløp – Ålgård 27. september


== Kvinner ==


=== 100 meter ===


=== 200 meter ===


=== 400 meter ===


=== 800 meter ===


=== 1500 meter ===


=== 5000 meter ===


=== 10000 meter ===

Kun to deltakere


=== Halvmaraton ===


=== Maraton ===


=== 2 km terrengløp ===


=== 6 km terrengløp ===


=== Terrengstafett ===


=== 100 meter hekk ===


=== 400 meter hekk ===


=== 4 x 100 meter stafett ===

Kun ett lag fullførte.


=== 4 x 400 meter stafett ===

Kun to lag deltok.


=== 4 x 800 meter stafett ===


=== 1000 meter stafett ===


=== Høydehopp ===

Hanne Haugland mottok kongepokalen for denne seieren


=== Lengdehopp ===


=== Stavsprang ===


=== Tresteg ===


=== Spydkast ===


=== Diskos ===


=== Kulestøt ===


=== Sleggekast ===


=== Sjukamp ===

Kun 2 deltakere


== Menn ==


=== 100 meter ===


=== 200 meter ===


=== 400 meter ===


=== 800 meter ===


=== 1500 meter ===


=== 5000 meter ===


=== 10000 meter ===


=== Halvmaraton ===


=== Maraton ===


=== 3 km terrengløp ===


=== 10 km terrengløp ===


=== Terrengstafett ===


=== 110 meter hekk ===


=== 400 meter hekk ===


=== 3000 meter hinder ===

Jim Svenøy mottok kongepokalen for denne seieren.


=== 4 x 100 meter stafett ===


=== 4 x 400 meter stafett ===


=== 4 x 1500 meter stafett ===


=== 1000 meter stafett ===


=== Høydehopp ===


=== Lengdehopp ===


=== Stavsprang ===


=== Tresteg ===


=== Spydkast ===


=== Diskos ===


=== Kulestøt ===


=== Sleggekast ===


=== Tikamp ===


== Referanser ==


== Kilder ==
friidrett.no: Norske mesterskap
Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1997/98, s. 297-98. Schibsted. ISBN 82-516-1665-4.
Bjørn Veseth (red.) Sport 97, s. 216. Notabene Forlag. ISBN 82-90723-84-9.
RCA 1802

RCA CDP1802, også kjent som COSMAC (Complementary Symmetry Monolithic Array Computer) er en 8-bit CMOS mikroprosessor som ble lansert av RCA tidlig i 1976. Dens arkitektur er forskjellig fra de fleste andre 8-bit mikroprosessorer,og produseres idag av Intersil Corporation til bruk innenfor romfart, forsvaret og i kritisk utstyr i industrien.Arkitekturen ble utviklet i 1970 og 1971 av Joseph Weisbecker, og lansert av RCA som COSMAC 1801R og 1801U tidlig i 1975 ved å bruke deres CMOS-prosess, som ble kalt COSMOS (Complementary Silicon/Metal-oxide Semiconductor). I 1976 ledet Jerry Herzog et team som integrerte de to brikkene i én brikke, nemlig 1802.


== Referanser ==
Betragtning over Verdens Daarlighed

Betragtning over Verdens Daarlighed, forfattet i 5 Capitler og sammenskrevet i Korthed af en lidet forsøgt og mindre skriftlærd Dreng Hans Nielsen Houge paa Rolfsøen i Thunøe Sogn er en kristen traktat eller pamflett fra 1796,  skrevet av lekpredikanten Hans Nielsen Hauge (1771-1824). Det var Hauges første bokutgivelse, kort tid etter hans åpenbaringsopplevelse 5. april 1796. Boken var på 76 sider.
Boka er en konvensjonell ortodoks fremstilling av den kristne troen, og en kritikk av samtidens prester for å forsømme sitt sjelesørgeroppdrag overfor menigheten. Særlig er boken en polemikk mot den daværende sognepresten i Tune, Gerhard Seeberg (1734-1813) som både sto langt fra Hauge i trosutøvelsen – Hauge var pietist mens Seeberg var herrnhuter, og som på flere vis hadde hatt en klanderverdig opptreden som sogneprest.I sine første årene som forfatter skriver Hans Nielsen Hauge «ustanselig om sitt eget kall»., og i bokens siste del forteller Hauge om sitt liv og sin egen kristentro. 
I Hauges neste bok, Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom fra høsten 1796, tar han med et kort kapittel med «Forsvar mod de Indvendinger som ere giorte imot mit Skrift: Betragning over Verdens Daarlighed». Hauges posisjon som oppbyggelsesforfatter ble formet i og med hans fire første bøker, som alle «kom ut i mellom fire og seks opplag i tida før 1804. En regner med et samlet opplag på disse tekstene på mellom 40 og 100 000 eksemplarer i perioden fram til arrestasjonen. Ingen annen del av Hauges forfatterskap fikk en tilsvarende betydning»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Betragtning over Verdens Daarlighed Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. gjengitt i sin helhet hos document.no
Kadmeia

Kadmeia (gresk: Καδμεία) var en borg sentral i oldtidens by Theben i Hellas, oppkalt etter stedets legendariske grunnlegger, Kadmos. Området er antatt å ha vært bosatt siden begynnelsen tidlig bronsealder, skjønt bosetningens historie kan kun med sikkerhet dateres via arkeologiske undersøkelser til sen mykenske periode (ca 1400 f.Kr. og framover).


== Tidligste tider ==

Over en steinbygning fra tidlig helladisk periode (andre halvdel av 2000-tallet f.Kr.), tilsvarende til bygningen fra samme periode ved Lerna på østkysten av Peloponnes, sør om Argos, ble en mykensk borg bygget på stedet til «Theben med de syv porter». Thebens opphavsmyte hevdet at den fønikiske fyrsten Kadmos, som også krediteres for å ha gitt alfabetet til grekerne, kom til Boiotia på leting etter sin søster Europa som var blitt bortført og forført av Zevs. Han grunnla festningen som fikk navn etter ham selv, og fra hans slekt vokste det en rekke tragiske myter sentrert rundt figurer som Ødipus, Antigone, Eteokles og Polyneikes, og for de sistnevntes rettigheter dro de syv mot Theben ut, som forklart i Aiskhylos' drama (467 f.Kr.) av samme navn.Rundt murene av Kadmeias akropolis og agora vokste byen Theben. Ved byens høydepunkt hadde Kadmeia en rekke offentlige bygninger. Det boiotianske forbund holdt sine forsamlinger i Kadmeia og hærførerne i Boiotia ledet områdets politiske og strategiske affærer herfra. Det var den samme hensikt som akropolis i antikkens Athen fungerte. Under tiden da Theben ble okkupert av Sparta (382-379/2 f.Kr.) og senere av Makedonia ble utenlandske garnison stasjonert på Kadmeia.
Kadmeia ble ødelagt av Aleksander den store i 335 f.Kr. da han raserte byen Theben som en advarsel til de andre greske bystatene mot å gjøre opprør mot hans styre. Kassandros, den makedonske hærføreren som arvet til greske besittelsene ved Aleksakders død, bygget opp Kadmeia igjen i 316 f.Kr.


== Utgravninger ==
Oldtidens Kadmeia er i dag dekket av en moderne bygning, noe som har begrenset ytterligere arkeologiske undersøkelser. De undersøkelser som har blitt gjort har avdekket lett murvegger fra mykensk tid. I bygningen på sørsiden av utgravningsområdet er det funnet smykker, elfenbein og leirtavler med Linear B-skrift, men også kileskrift, noe som gir antagelser om forbindelser til Midtøsten. Graver ble avdekket øst for byen og en helligdom for Apollon Ismenios nær gravplassen.


== Navnets alternative mening ==
Kadmeia er også et oldtidsnavn for kalamine, det vil si sinkspat. Kombinert med kobber ble det benyttet i romersk tid for produksjon av messing (blanding av sink og bronse), noe som er nevnt av den romerske forfatteren Plinius den eldre. Elementet kadmium (Cd) ble isolert for første gang i 1817 fra en urenhet av sinkspat, derav navnet kadmium.


== Referanser ==
Sanat Kumara

Sanat Kumara (sanskrit: «evig ung prins») er en rishi som omtales i den hinduistiske teksten Chandogya Upanishad. Innenfor Jainismen er han ansett som en guddom. Et tempel for Sanat Kumara i byen Kataragama på Sri Lanka er åpent for personer av ulike religiøse retninger.
I teosofien er Sanat Kumara den styrende guddommen på jorden. Det antas at han er fra Venus og at en sivilisasjon på det eteriske planet av Venus har eksistert i hundrevis av millioner år før jordens sivilisasjon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Powell, Arthor E. (1930). The Solar System (engelsk). London: The Theosophical Publishing House. ISBN 0787311537.
Jens Hansen Blom

Jens Hansen Blom (født 12. februar 1788, død 14. januar 1840 i Gjerpen) var kjøpmann i Skien, ble senere tollinspektør i Stavanger og representerte Skien og Porsgrunn på Stortinget 1821–1823. Han var bl.a. medlem av flaggkomiteen.
Han tilhørte slekten Blom og var sønn av skipsreder og trelasthandler Hans Jensen Blom og Martha Paus.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914, s. 106


== Eksterne lenker ==
(no) Jens Hansen Blom hos Norsk senter for forskningsdata
Flashpoint

Flashpoint er et konsertalbum fra The Rolling Stones, utgitt i april 1991. Dette er også siste album med Bill Wyman, som gir seg etter 29 år.
Flashpoint ble innspilt på Steel Wheels / Urban Jungle-turnéen i 1989 og 1990, og  var det første konsertalbumet siden "Still Life" fra 1982. Flashpoint avsluttes med to nye studioinnspillinger som ble gjort i januar 1991.


== Bill Wymans siste konsert med Stones ==
Siste hele konsert med Bill Wyman var 25. august 1990 på Wembley Stadion, og sanger som ble spilt den kvelden som ikke kom med på Flashpoint er 
«Harlem Shuffle», «Tumbling Dice», «Angie», «Mixed Emotions», «Honky Tonk Women», «Midnight Rambler», «Before They Make Me Run», «Happy», «2000 Light Years from Home»
«Sympathy for the Devil», «Street Fighting Man», «Gimme Shelter» og «It's Only Rock 'n Roll (But I Like It)». Flere av disse sangene ble utgitt som B-sider i 1990. I 2012 ble en konsert fra samme turné utgitt som Live at the Tokyo Dome.I Storbritannia nådde Flashpoint 6.-plass, og i USA 16.-plass i april 1991.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.

«(Intro) Continental Drift» – 0:29
«Start Me Up» – 3:54
«Sad Sad Sad» – 3:33
«Miss You» – 5:55
«Rock and a Hard Place» – 4:51
«Ruby Tuesday» – 3:34
«You Can't Always Get What You Want» – 7:26
«Factory Girl» – 2:48
«Can't Be Seen» – 4:17
«Little Red Rooster» (Willie Dixon) – 5:15
«Paint It, Black» – 4:02
«Sympathy for the Devil» – 5:35
«Brown Sugar» – 4:10
«Jumpin' Jack Flash» – 5:00
«(I Can't Get No) Satisfaction» – 6:08
«Highwire» – 4:46
«Sex Drive» – 4:28«Rock and a Hard Place» og «Can't Be Seen» ble ikke inkludert på vinyl versjonen.


== Besetning ==
The Rolling StonesMick Jagger  - sang, munnspill, gitar
Keith Richards - gitar, kor
Charlie Watts - trommer
Ronnie Wood - gitar
Bill Wyman - bassØvrige medvirkendeMatt Clifford – keyboard, valthorn
Chuck Leavell – keyboard
Bobby Keys – saksofon
Bernard Fowler - kor
Lisa Fischer - kor
The Uptown Horns - blåsereGjesterEric Clapton – gitar på «Little Red Rooster»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flashpoint på Discogs 
(en) Flashpoint på MusicBrainz 
(en) Flashpoint på AllMusic
Bobby Keys

Robert Henry «Bobby» Keys (født 18. desember 1943 i Slaton, Lubbock County, Texas, USA, død 2. desember 2014 i Franklin, Tennessee) var en amerikansk saksofonist.
Keys var første gang på turne som 15-åring sammen med Bobby Vee og Buddy Holly. Han er best kjent for å ha vært den faste saksofonisten for The Rolling Stones, og medvirket på alle album fra 1969 til 1973.Da The Rolling Stones begynte å turnere med blåsere i 1970, var Bobby Keys med helt til Europaturneen i 1973. Da fikk han sparken av Mick Jagger etter dårlig fremmøte på flere konserter. 1973 var også det siste året Stones brukte blåsere før 1989.


== Diskografi ==
Bobby Keys har medvirket på blant andre følgende album:

1969 The Rolling Stones – Let It Bleed
1971 The Rolling Stones – Sticky Fingers
1972 The Rolling Stones – Exile On Main St.
1973 The Rolling Stones – Goats Head Soup
1980 The Rolling Stones – Emotional Rescue
1995 The Rolling Stones – Stripped
1988 Keith Richards – Talk Is Cheap
1991 Keith Richards – Live at the Hollywood Palladium, December 15, 1988
1979 Ron Wood - Gimme Some Neck
1981 Ron Wood -  12341970 Joe Cocker – Mad Dogs and Englishmen
1970 George Harrison – All Things Must Pass
1970 Eric Clapton – Eric Clapton
1970 Delaney, Bonnie & Friends – On Tour with Eric Clapton
1971 Dr. John – The Sun, Moon & Herbs
1971 B. B. King – B. B. King In London
1971 Barbra Streisand – Barbra Joan Streisand
1971 Faces – Long Player
1971 Humble Pie – Rock On
1971 Harry Nilsson – Nilsson Schmilsson,
1972 Harry Nilsson – Son of Schmilsson
1974 Harry Nilsson – Pussy Cats
1975 Harry Nilsson – Duit on Mon Dei
1971 Yoko Ono - Fly
1972 John Lennon – Sometime In New York City
1974 John Lennon – Walls and Bridges
1975 John Lennon – Rock 'n' Roll
1972 Carly Simon – No Secrets
1974 Carly Simon – Hotcakes
1973 Ringo Starr – Ringo
1974 Ringo Starr – Goodnight Vienna
1973 Donovan – Cosmic Wheels
1974 Lynyrd Skynyrd – Second Helping
1975 Keith Moon – Two Sides of the Moon
1987 Chuck Berry – Hail! Hail! Rock 'N' Roll
1987 Joe Ely – Lord of the Highway
1998 Sheryl Crow – The Globe Sessions
2003 John Hiatt – Beneath This Gruff Exterior
2013 Bendik Brænne – How To Fake It In America


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bobby Keys på Internet Movie Database 
(en) Bobby Keys hos The Movie Database 
(en) Bobby Keys på Discogs 
(en) Bobby Keys på MusicBrainz 
(en) Bobby Keys på Songkick 
(en) Bobby Keys på AllMusic 
Bobby Keys på Facebook
Jan Arne Tangen

Jan Arne Tangen (født 29. november 1923, død 13. august 1966) var en fotballspiller for Strømmen Idrettsforening som på 50-tallet var ett av landets beste lag.  Han ble toppscorer i Hovedserien 1951-52, da han scoret femten  av klubbens tjuefem mål. Han er en av få i landet med fem mål i samme kamp på norsk toppnivå, det skjedde da Strømmen slo Snøgg Fotball 5-0 den 23. september 1951.  I september 1951 ble han også for første gang uttatt til B-landskamp mot Sverige.  I alt fikk han 8 B-landskamper og 17 kretskamper for Romerike. Hans siste sesong for Strømmen var 1961, da hadde han siden debuten i 1945 spilt rundt 450 kamper. Tangen er fortsatt den Strømmen-spiller med flest toppseriekamper (139) og mål i toppserien (75). Han var spillende trener for Strømmen Idrettsforening 1960-62, trente fra 1963  Aurskog IL (brakte det fra tredje til andre divisjon). I 1966 etterfulgte han Harald Hennum som trener  Frigg Oslo og laget ledet på forsommeren 1. divisjon fotball for herrer 1966, men han døde den sommeren (laget endte på fjerdeplass). I det sivile var han kontorist.


== Referanser ==
Ida Aalen

Ida Aalen (født 26. desember 1985) er en norsk interaksjonsdesigner og medieviter utdannet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Hun skriver om digitale medier i Dagens Næringsliv. 
I 2012 ga hun ut En kort bok om sosiale medier på Fagbokforlaget. I 2015 ga Aalen ut en lengre bok om samme tema, Sosiale medier, på samme forlag.Aalen har mottatt flere priser for sitt arbeid som interaksjonsdesigner: DOGA-merket for design og arkitektur og Visuelt-diplom for nettjenesten Confrere i 2019, DOGA-merket og Visuelt-gull for den digitale utgaven av Klassekampen i 2018, DOGA-merket for Arbeiderpartiet i 2017, samt Design for alle-prisen og Merket for god design for Store norske leksikon i 2014.Genet IDA (Inflorence Deficient in Abscission) er oppkalt etter henne. Aalens mor Reidunn Birgitta Aalen var leder for forskerteamet som oppdaget genet.


== Utgivelser ==
Ida Aalen (2015): Sosiale medier, Fagbokforlaget, Oslo. ISBN 978-82-450-1806-6
Ida Aalen (2012): En kort bok om sosiale medier, Fagbokforlaget, Oslo. ISBN 978-82-450-1286-6


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ida Aalen på Twitter 
Ida Aalen på Instagram 
Ida Aalen på LinkedIn