jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roar Sundseth

Roar Sundseth (født 1. mars 1954 i Tjølling, oppvokst på Melhus, død 16. juli 2015 i Trondheim) var en norsk generalmajor.
Han var fra 2009 sjef for innovasjon, nettverkskapasiteter og informasjonsstruktur i Forsvaret, og fra 2012 til 2013 sjef for Cyberforsvaret.


== Militær utdannelse ==
Sundseth fullførte i 1972 Befalsskolen for Hærens samband. Han gikk senere ved Befalsskolen øverste avdeling/Krisgsskole 2,  Hærens forvaltningsskole, Hærens stabsskole og Forsvarets høgskole.Sundseth hadde militær utdannelse fra USA. I 1994 gikk han ut fra Marine Corps Command and Staff College og i 1999 tok han kurs ved Naval Postgraduate School. Fra 2001 til 2002 studerte han ved US Army War College, der han avla mastergrad i strategiske studier. Han gikk også ved NATO Defense College.


== Tjeneste ==
Den militære løpebanen startet Sundseth med tjeneste i Hærens samband fra 1972 til 1983. Han var så instruktør ved Våpenskolen for Hærens samband fra 1983 1986, før han var stabsoffiser ved Forsvarskommando Nord-Norge fra 1986 til 1989 og deretter stabsoffiser for kommandøren for Landstridskreftene i Nord-Norge fra 1989 til 1991.
Fra 1992 til 1993 var Sundseth presse- og informasjonssjef  i Forsvarskommando Nord-Norge. Deretter fulgte tjeneste som sjef for den felles operasjonsstab i Forsvarskommando Nord-Norge fra 1994 til 1997. Fra 1997 til 1998 var han sjef for Krigsplankontoret i Hærstaben i Forsvarets Overkommando. I 1998 ble han stabssjef i 6. divisjon, en post han hadde til 2001.
Fra 2002 til 2003 var han sjef for det norske stabselementet ved U.S. Central Command i Tampa i Florida i USA. Etter å ha vendt hjem til Norge, ble Sundseth tilknyttet fellesstaben i Forsvarets overkommando før han fra 2003 til 2006 var sjef for seksjon for operasjonsplanlegging i Forsvarsdepartementet.I 2006 ble Sundseth utnevnt til nestkommanderende og stabssjef ved Fellesoperativt hovedkvarter. Samtidig ble han også forfremmet til  generalmajor. I statsråd 27. mars 2009 ble han utnevnt til sjef for innovasjon, nettverkskapasiteter og informasjonsstruktur (INI) i Forsvaret. Sundseth var Cyberforsvarets første sjef ved opprettelsen i 2012 frem til han gikk av med pensjon av ved årsslutt 2013. I tiden som sjef INI og Cyberforsvaret var han en av initiativtakerne til etableringen av Center for Cyber and Information Security (CCIS).
Sundseth var Senior Fellow ved New Westminster College i Britisk Columbia i Canada.


== Utmerkelser ==
Sundseth har Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen med tre stjerner, Hærens vernedyktighetsmedalje med tre stjerner og Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner.


== Referanser ==
Bård Anders Langø

Bård Anders Langø (født 20. september 1972) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som fra 2011 til 2019 var ordfører i Alstahaug kommune. Han hadde fram til da vært medlem av kommunestyret sia 2007. 
Før Langø blei ordfører, var han salgssjef ved Rica Hotel Sandnessjøen.
Langø var deltaker i realityserien Robinsonekspedisjonen på TV3 samme høst som han blei valgt til ordfører.Han blei valgt til fylkesstyreleder i KS Nordland høsten 2015.Langø har ei datter, Victoria Chruickshank Langø, som har vært lokalpolitiker i Alstahaug og Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
TV2s velgerguide; besøkt 10. april 2013.
Anne Sofie Sand Mathisen

Anne Sofie Sand Mathisen (født 17. mai 1948) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som var ordfører i Dønna kommune fra 1995 til 2003, og fra 2011 til 2015.Mathisen var tidligere rektor ved Sandnessjøen ungdomsskole. Hun gikk av med pensjon i 2010.


== Referanser ==
Bjørnar Skjæran

Bjørnar Selnes Skjæran (født 28. mai 1966) er en norsk forretningsmann og politiker (Ap) som siden 14. oktober 2021 er Norges fiskeri- og havminister i Jonas Gahr Støres regjering.


== Biografi ==
Han har yrkesbakgrunn som gårdbruker og sjølstendig næringsdrivende, men har siden 2011 vært politiker på heltid. 
Han var medlem i Lurøy kommunestyre i 28 år, fra 1987 til 2015, de fire siste årene som ordfører. Han tok ikke gjenvalg i 2015. Samme år ble han valgt inn i Nordland fylkesting og var gruppeleder for Arbeiderpartiet der. Høsten 2019 ble han igjen valgt på fylkestinget, og er nestleder i fylkestingsgruppa.
Bjørnar Skjæran ble valgt til leder for Nordland Arbeiderparti i 2011. Etter valget samme år tok han over som ordfører i Lurøy etter Carl Einar Isachsen jr. fra Senterpartiet. Skjæran satt som leder for Nordland Arbeiderparti fra 2011 til 2019, og gruppeleder for Ap i fylkestinget i Nordland fra 2015 til 2019. Han var ordfører i Lurøy kommune til 2015.
I 2013 ble Skjæran valgt som medlem av sentralstyret i Arbeiderpartiet. Den 19. mars 2019 ble det offentliggjort at Skjæran var innstilt som nestleder i Arbeiderpartiet sammen med Hadia Tajik i forbindelse med partiets landsmøte i april 2019. Siden 6. april 2019 var han han nestleder i Arbeiderpartiet.Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 understreket Skjæran at norske havner var åpne for russiske skip.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Fikk fornyet tillit», Rana Blad 5. mars 2013; besøkt 10. april 2013.
Mannen frå landet - potrettintervju i Klassekampen 6. april 2019
Petter Jørgen Pedersen

Petter Jørgen Pedersen (født 15. april 1956 på Sandhornøya) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som fra 2011 til 2019 var ordfører i Gildeskål kommune.  Før dette hadde han sittet én periode i kommunestyret. Ved valget i 2019 stilte Pedersen på topp på den nyetablerte Gildeskållista. Denne lista fikk flest stemmer, men Pedersen valgte å ikke ta vervet som varaordfører, som forhandlinger med Høyre tilsa at de skulle ha.Pedersen er utdanna innen akvakultur og er i det sivile driftsleder ved Marine Harvest.


== Referanser ==
Finn-Obert Bentsen

Finn-Obert Bentsen (født 29. desember 1954) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Saltdal i Nordland 2011–2015. Før dette hadde han vært medlem av kommunestyret i 24 år.Bentsen er utdanna vernepleier og var før han overtok som ordfører, enhetsleder for helse og familie i Saltdal kommune. Etter tida som ordfører blei Bentsen ansatt som avdelingsleder på Vensmoen Bomiljø, blant annet innen rusomsorg og  psykiatri.


== Referanser ==
Siv Anita Johnsen Brekke

Siv Anita Johnsen Brekke (født 18. februar 1965) er en norsk lokalpolitiker. Hun var varaordfører i Fauske kommune fra 2003 til 2007 og ordfører fra 2011 til 2015, valgt for Arbeiderpartiet. I 2018 meldte hun overgang til Høyre, og ble i 2019 gjenvalgt til kommunestyret for dette partiet.Før hun overtok som ordfører i 2011, var Brekke gjeldsrådgiver i NAV Fauske.


== Referanser ==
Osbakken

Osbakken er et vanlig norsk stedsnavn som blant annet kan sikte til:

Osbakken (Bærum), et område på Fossum i Bærum.
Osbakken (Gjøvik), et serveringssted ved Skumsjøen i Gjøvik kommune.
Osbakken (Hattfjelldal).
Osbakken (Nedre Eiker), et område i Mjøndalen.
Osbakken (Steigen).
Osbakken (Trondheim), et område i Trondheim i nærheten av Jonsvatnet.AnnetOsbakken Idrettslag, et idrettslag fra Osbakken i Mjøndalen.
Osbakken Idrettslag

Osbakken Idrettslag (stiftet 1946) er et norsk idrettslag fra Osbakken i Mjøndalen. Idrettslaget drev tidligere med bandy og fotball, men har de siste årene vært mer en velforening for området. Osbakken Idrettslag er tilknyttet Norges Friidrettsforbund gjennom undergruppen Osbakken IL Øl- og spasergruppe. Idrettslaget arrangerer dessuten barneskirenn hvert år.Mellom 1984 og 2004 hadde Osbakken seniorlag i bandy. Dette laget besto i stor grad av tidligere spillere fra eliteserielaget Mjøndalen IF. I periodene 1998–2000 og 2001–2004 spilte Osbakken i nest øverste divisjon. I fotball, som klubben drev til ut på 1990-tallet, lå den et stykke ned i divisjonssystemet.


== Referanser ==
Arne Johansen (motstandsmann)

Arne Margido Johansen (født 3. juni 1909 i Orkanger, død 17. november 1943) var en norsk motstandsmann, under krigen sentral i Norges Kommunistiske Parti i Trøndelag.Før krigen var Johansen aktiv i Arbeidernes ungdomsfylking og formann i Vestkanten AUL i Trondheim. Under den finske vinterkrigen ble frontene harde mellom DNA og NKP, og i Trondheim ble eksklusjonsvåpenet brukt mot rundt 50 AUF-ungdommer som samarbeidet med kommunistene. Johansen var blant dem som ble ekskludert.Under krigen var Johansen sentral i motstandsarbeidet i byen. Han organiserte både arbeidet med å spre illegale aviser og militære grupper, og var leder for den såkalte Thingstad-gruppen. I 1942 ble han leder for NKPs distriktsparti i Trondheim og medlem av partiets sentralkomite.
Johansen ble arrestert 23. oktober 1943, da Gestapo fant ut hvor han oppholdt seg. Under arrestasjonen ble han såret. Uten legetilsyn ble han brakt til Vollan fengsel i Trondheim, utsatt for tortur og til slutt skutt 17. november 1943.


== Referanser ==
Osmund Brønnum

Osmund Lindgaard Brønnum (født 23. mars 1907 i Sandar, død 3. mars 1944 på Trandumskogen) var en norsk motstandsmann, bokser, idrettsadministrator, fagforeningsmann og medlem i Norges Kommunistiske Partis sentrale ledelse.Brønnum var utdannet etuimaker, og arbeidet som banefunksjonær ved Oslo kommunale idrettsbaner.
I årene 1929–1932 var han student ved den såkalte Lenin-skolen i Moskva.Han representerte VIKA I.F. og satt i styret i Arbeidernes Idrettsforbund i 1939.
Under krigen var han aktiv i arbeidet med å organisere den illegale pressa. NKPs første stensilerte avis Kjennsgjerninger ble laget hjemme hos Brønnum og kona Dagny. Han arbeidet også med opprettelsen av Milorg gruppe 13 øst.
Brønnum satt arrestert alt i 1940, i en periode fra 3. oktober til 16. desember. Da slapp han fri. Men i
april 1943 førte den illegale virksomheten til at han måtte flykte til Sverige, og angiveri gjorde at han ble tatt ved svenskegrensen. 4. november 1943 ble han dømt til døden. Han ble skutt på Trandum 3. mars året etter. Han er gravlagt på Nordre gravlund i Oslo.


== Referanser ==
Cécile La Grenade

Cécile Ellen Fleurette La Grenade  er en grenadisk forretningskvinne som siden 7. mai 2013 er generalguvernør i Grenada. Hun er landets første kvinnelige generalguvernør.
La Grenade er utdannet i USA. Hun overtok i 1992 ledelsen av matvareprodusenten De La Grenade Industries, grunnlagt av moren Sybil La Grenade. Firmaet benytter blant annet muskatnøtt i sine produkter. Hun har vært leder i Public Service Commission, som fører tilsyn med offentlige tjenestemenn.Grenadas statsminister Keith Mitchell kunngjorde 9. april 2013 at hun var utpekt til å etterfølge Carlyle Glean som landets generalguvernør. I tiden da Grenada var britisk koloni, hadde landet en kvinnelig guvernør, Hilda Bynoe.
La Grenade ble 14. mai 2013 utnevnt til storkorsdame (GCMG) av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden, ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn. Hun er offiser (OBE) av Den britiske imperieordenen.


== Referanser ==
Demring

Demring, eller daggry, er halvmørket om morgenen før soloppgang. Den gjenkjennes på det svake sollyset, mens selve sola fremdeles er under horisonten. Demring må ikke forveksles med soloppgang, som er øyeblikket da solas foregående kant kommer til syne over horisonten.
Varigheten av tussmørkeperioden mellom demring og soloppgang varierer meget avhengig av observatørens breddegrad, fra litt over tjue minutter i tropene, til mange timer i polområdene, til flere uker på polene.


== Tekniske definisjoner ==
På engelsk finnes flere tekniske definisjoner av dawn, som er det engelske ordet for demring, blant annet følgende:

Astronomisk demring (Astronomical dawn)
Øyeblikket da himmelen ikke lenger er fullstendig mørk; formelt definert som tiden da sola er 18 grader under horisonten om morgenen.
Nautisk demring (Nautical dawn)
Tiden da det er nok sollys til å se horisonten og noen gjenstander; formelt da sola er 12 grader under horisonten om morgenen.
Alminnelig demring (Civil dawn)
Tiden da det er nok lys til å se gjenstander, slik at utendørsaktiviteter kan foregå; formelt da sola er 6 grader under horisonten om morgenen.


== Se også ==
Skumring
Soloppgang
Solnedgang
Tussmørke
Himmelen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dawn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Worldwide timetable for dawn time calculation
E-Boks

e-Boks er en dansk webapplikasjon. Produktet er en digital postkasse, hvor personer og virksomheter med et dansk CPR- eller CVR-nummer kan velge å motta og deretter lagre post fra danske virksomheter, kommuner og offentlige institusjoner som er tilsluttet produktet. Typiske dokumenter er utskrifter fra kommunen, kontoutskrifter og lønnsslipper. Dokumentene gjøres tilgjengelig for brukerne i PDF-format.
Systemet ble opprinnelig oppfunnet i år 2000 av to ansatte i KMD. KMD var en del av eierkretsen inntil mars 2009. I dag er e-Boks AS et selvstendig selskap som er eiet av Nets og PostNord.


== Forretningsmodell ==
e-Boks' kjerneydelse er å tilby gratis mottagelse og oppbevaring av post fra tilsluttede avsendere. Avsendere betaler porto for forsendelsene, som er lavere enn omkostningene ved å utskrive og sende et tilsvarende dokument med brevpost.


== Utbredelse ==
e-Boks hadde ultimo 2009 mer end 2,4 millioner danske brukere og er dermed en av Danmarks mere utbredte digitale selvbetjeningsløsninger.
De virksomheter og myndigheter som har tilsluttet seg e-Boks som avsendere, er blant de som utsender flest vinduskonvolutter i Danmark. Utsendelsen av post via e-Boks sparte således miljøet for et CO2-utslipp på ca. 1 650 tonn i 2008 ifølge en undersøkelse foretatt av rådgivningsvirksomheten FORCE Technology.De danske kommuner tilbød tidlig å sende dokumenter via e-Boks, og en lang rekke aktører i finanssektoren tilsluttet seg umiddelbart etter, i hvilken forbindelse Nets ble medeier av virksomheten og produktet.
I 2005 gjennomførte Økonomistyrelsen, som driver statens lønnssystem, prosjektet Digitale lønsedler i staten, hvoretter 215 000 statsansatte utelukkende mottok deres lønnsslipper i e-Boks. Prosjektet fordret en endring av reglene på området, så arbeidsgivere ble fritatt for ansvaret for å levere en papirlønnsslipp når lønnsslippen i stedet ble stilt til rådighet i digital form. Denne regelendring har åpnet opp for at andre arbeidsgivere kan velge utelukkende å tilby lønnsslipper i e-Boks.
I mai 2009 valgte Økonomistyrelsen e-Boks til å utvikle og drive en fellesoffentlig digital dokumentboks, som tillater alle myndigheter å kommunisere med borgere og virksomheter gjennom én kanal. Løsningen forventes å kunne tas i bruk av noen myndigheter i 2010.e-Boks har spilt en vesentlig rolle i utbredelse av begge de konkurrerende login-produkter digital signatur og net-ID.


== Kritikk ==
e-Boks er blitt kritisert for at prisen for tilkjøpt lagerplass til lagring av dokumenter som ikke opprinnelig ble mottatt i e-Boks, er for høy. En del av den høyere pris kan tilskrives at e-Boks skal leve opp til stramme lovkrav for oppbevaring av personopplysninger, hvilket gjør arkitekturen bak løsningen mere kostbar.


== Se også ==
Digipost


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Accoya

Accoya er et registrert varemerke for trevirke som framstilles i en prosess som kalles acetylering. Acetyleringsprosessen utløser en kjemisk reaksjon i cellestrukturen som bidrar til at trefibrene mister sin naturlige evne til å oppta og holde på fuktighet i celleveggene. Resultatet blir et stabilt og holdbart trevirke. 


== Eksterne lenker ==
Produsenten Accsys Technologies' nettsted
Byggfakta.no: Accoya og betong i skjønn forening (publisert 19. desember 2013)
Architect Magazine: Accoya Wood (publisert 18. august 2011)
Pharmaq

Pharmaq er en norsk produsent av vaksiner og terapeutiske produkter for oppdrettsfisk. De er verdensledende innenfor denne typen produkter.
De har hovedkontor og produksjonsanlegg på Skogmo industriområde i Overhalla i Trøndelag. Det er avdelingskontorer i Oslo, Bergen, Chile, Storbritannia, Tyrkia og Vietnam.
Pharmaq er eid av holdingselskapet Pharmaq Holding. I mars 2013 ble det kunngjort at Orkla ASA og Kverva AS selger sine eierandeler i Pharmaq Holding AS til det europeiske investeringsselskapet Permira for 1,9 milliarder kroner. I 2015 solgte Permira aksjene videre til Zoetis for 765 millioner amerikanske dollar. Pharmaq ble dermed en del av det internasjonale veterinærmedisinkonsernet Zoetis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tomskjevelen

Tomskjevelen er et fjell på øya Tomma i Nesna kommune i Nordland. Det har en høyde på 922 meter over havet og er det høyeste fjellet på Tomma og også i Nesna kommune.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Tomskjevelen, topptur om sommeren». Toppomania. 31. oktober 2004. Arkivert fra originalen 22. juli 2015. Besøkt 17. juli 2015. 
«Topptur på ski til Tomskjevelen». Ut.no. 1. juni 2014. Besøkt 17. juli 2015.
Permanent privathall

En permanent privathall (engelsk permanent private hall) (PPH) ved University of Oxford er en utdanningsinstitusjon innenfor universitetet. 
Det er seks faste privathaller ved Oxford, og fem av dem tar inn studenter. De er grunnlagt av forskjellige kristne trosretninger. Den prinsipielle forskjellen mellom kollegiene og PPH-ene er at kollegiene reguleres av fellowene ved kollegiet, mens overoppsynet med en PPH tilhører, i det minste delvis, det tilhørende kristne trossamfunnet.
Studenter ved PPH-er er medlemmer av University of Oxford og har full tilgang til universitetets fasiliteter og aktiviteter. Regent’s Park College er den største PPHen, og aksepterer menn og kvinner av alle aldre. St Benets aksepterer kun mannligestudenter. Blackfriars, St Stephen’s House og Wycliffe Hall aksepterer kun voksne studenter. Campion Hall aksepterer jesuitter og prester fra andre ordener og menigheter.I noen tilfeller kan permanente privathaller få full status som kollegie, 
In some cases, a Permanent Private Hall can be granted full collegiate status; ferske eksempler inkluderer Mansfield College (ble fullt kollegie i 1995) og Harris Manchester College (ble fullt kollegie i 1996). Dog en hall, Greyfriars (1224 — grunnlagt på nytt 1910), lukket sine dører når det akademiske året 2007–08 var over, da Fransiskanerordenen som ledet og finansierte den ikke lengre kunne bære kostnaden. Greyfriars studenter ble overført til Regent's Park College når det stengte sine dører.


== Permanent privathaller ved University of Oxford ==


=== Tidligere permanent privathaller ===


== Referanser ==
Elizabeth Goudge

Elizabeth de Beauchamp Goudge (født 24. april 1900 i Wells, død 1. april 1984 i South Oxfordshire) var en britisk forfatter av underholdningsromaner og barnebøker, best kjent for Den lille hvite hesten (The little white horse, 1946) som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i 1946.


== Liv ==
Faren var prest, og hadde undervisningsstillinger ved Christ Church i Oxford og andre steder. Hun vokste opp i Wells, Ely og Oxford. Hun var enebarn, og bodde sammen med foreldrene; faren døde i 1939 og moren i 1951. Hun tok utdannelse i kunst- og håndverksfag, og underviste i dette noen år. Etter 1952 bodde hun i Peppard Common utenfor Henley-on-Thames med selskapsdamen Jessie Munroe til sin død. I oppveksten fikk hun sterke inntrykk fra besøk hos morens familie på Guernsey, inntrykk som manifesterte seg i romanen Green Dolphin Country (1944).
Hun utga selvbiografien Joy of the Snow i 1974. Hun var medlem av Royal Society of Literature fra 1945, og var en av grunnleggerne av underholdningsromanforfatternes organisasjon Romantic Novelists' Association i 1960.


== Bøker ==
Hennes første bok var barneboken The Fairies' Baby and Other Stories (1919). Den neste, Island Magic, kom i 1934, og deretter skrev hun regelmessig både romaner, barnebøker og noen andaktsbøker. Forfatterskapet er preget av hennes kristne livssyn, og handlingen i bøkene er ofte lagt til et landlig miljø, med sentimentale elementer og tradisjonell stil.
The Little White Horse handler om Maria Merryweather som blir foreldreløs i en alder av 13, og flytter til sin fetter på Moonacre Manor. Her oppdager hun en magisk verden, med en løve, en enhjørning og andre fabeldyr.
The Little White Horse er filmet to ganger, som Moonacre i 1994 og som The Secret of Moonacre i 2009. Green Dolphin Country ble filmet i 1947, og vant en Oscar for filmeffekter.
På norsk finnes fem bøker, blant dem både Den grønne delfinens land (1946) og Den lille hvite hesten (1949).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elizabeth Goudge på Internet Movie Database 
(en) Elizabeth Goudge hos The Movie Database 
(en) Elizabeth Goudge Society
Tryggve Sagen

Tryggve Sagen (født 1. november 1891 i Husøy, død 20. januar 1952 i Helsingfors) var en norsk skipsreder og kunstsamler.
Han var oppvokst på Moss og gikk handelsgymnas i Kristiania. Første skipet han eide var D/S Østlandet og han etablerte i den sammenheng Dampskibsaktieselskabet Østlandet. Senere tilkom D/S Maridal som kolliderte med Southgate i 1917 og havarerte.   D/S Nitedal fra 1903 (Laxevaag) ble senket 1917, tolv omkomne. De eide også D/S Østerdal, bygd i 1907.  D/S Østlandet ervervet i 1915.  D/S Orkedal kjøpt 1915 fra K. Salvesen i Kragerø, mens senket av mine i 1916 med Hirsch som fører. D/S Lyngdal av 1912 eide de kun i 1918.  I 1916 etablerte han skipsmeglerfirmaet Trygve Sagen, Ltd. og drev det frem til opphør i 1927. Sagen var formann i Oslo Shipbrokers Association.  I 1924 gikk han av som disponent for D/S A/S Østlandet etter en økonomisk affære.  I 1918 ervervet han seg Hurdal Glassverk fra Tandbergfamilien, og satte i gang hotelldrift fra 1924.
På kunstsiden var han en ivrig samler, blant annet  av Ludvig Karsten (1876–1926) som også var Sagens venn. Ellers gikk det i samtidige impresjonister fra Frankrike, noen av disse donert til Nasjonalgalleriet i 1917. Sammen med den danske grosserer Christian Tetzen-Lund (1858–1936) begynte han i 1914 å erverve kunstsamlingen til Sarah Stein (1870–1953) og Michael Stein (1865–1938), forøvrig bror til Gertrude Stein. De var jo samlere av moderne kunst, og Matisse-velgjørerne over andre. De hadde i 1914 lånt ham (Matisse) nitten av hans malerier for en utstilling i Berlin. Grunnet krigsutbruddet ble maleriene «stående fast» i Europa, og det var disse som Sagen og Tetzen-Lund lyktes å erverve seg. Tetzen-Lund hadde jo hadde få år tidligere solgt unna sine gamle maleri for å konsentrere seg om samtidens kunstnere, forøvrig solgt på auksjon rundt 1925. Da Ludvig Karsten skulle stille ut i Stockholm i 1921, lånte Sagen ut atten verker.  Ti krittegninger av August Strindberg eide han også.
Sagen ble i 1921 ridder 1. klasse av Vasaordenen og bodde ellers de siste tjue år i Helsingfors.  Han var sønn av Martin Sagen som var lærer ved Moss.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haugstad, Børre (2017). Tryggve Sagen: Gutten Norge glemte. Rederkapitalen og Nasjonalgalleriet. Oslo: Schreibtisch Verlag. 
Haugstad, Børre (2015). Krig, kunst og kollaps. Rederkapitalen og Nasjonalgalleriet. Oslo: Schreibtisch Verlag.
Bjarne Dalland

Bjarne Dalland (født 27. august 1906 i Bergen, død 1. mars 1943 på Trandumskogen) var en norsk motstandsmann og medlem i Norges Kommunistiske Partis sentralkomite.Dalland hadde middelskole og arbeidet før krigen som funksjonær i Norsk Transportarbeiderforbund.
Tidlig i krigen jobbet han aktivt for å forberede motstandsarbeidet i Bergen. Under dekke av jobben i transportarbeiderforbundet kunne han på fulltid bygge ut motstandsorganisasjonen. Han samarbeidet nært med Peder Furubotn. Dalland ble arrestert første gang i 1940, og satt fengslet i seks måneder.
Da han slapp ut fortsatte han det illegale arbeidet, og ble sentral i virksomheten på Vestlandet. Dalland var blant dem som deltok på det utvidete sentralkomitemøtet i NKP i Oslo 31. desember 1941 - kamuflert som et nyttårsarrangement. Møtet valgte enstemmig Furubotn til ny generalsekretær. Dalland ble innvalgt i sentralkomiteen.I Bergen var han aktiv da NKP i byen ga ut den lokale illegale avisen Alt for Norge i 1942. Han satt også i det såkalte Faglig utvalg i byen, LOs illegale ledelse.Dalland ble for annen gang arrestert 8. september 1942, i en aksjon der 15–20 ledende lokale kommunister ble tatt. Dalland ble brakt til Møllergata 19 i Oslo. Han ble skutt på Trandum 1. mars 1943.
Dalland er gravlagt på Møllendal gravplass i Bergen.


== Referanser ==