jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ola Stave

Ola Stave (født 30. mars 1951) er en norsk bygningsingeniør og tidligere generalsekretær i Universitets- og høgskolerådet. 
Stave er utdannet sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole (nå NTNU) fra 1970 til 1974. Fra 1989 til 1996 var han forskningsjef Byggforsk, og ble deretter administrerende direktør av Arkitekthøgskolen i Oslo fram til 2003. Han var generalsekretær i Universitets- og høgskolerådet fra 1. oktober 2003 til august 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV på LinkedIn

(no) Publikasjoner av Ola Stave i BIBSYS
Inger Bruun

Inger Bruun (født Inger Marie Halvorsen 10. april 1915, død 8. januar 2015) ble uteksaminert som Norges første kvinnelige statsmeteorolog i 1942, ved Meteorologisk institutt i Bergen. Hun var Norges eneste kvinnelige meteorolog i de neste ni årene. I 1980 ble hun den første kvinnelige fagsjefen på Meteorologisk institutt.Bruun var værmelder på NRKs fjernsynssendinger på 1960-tallet i det månedlige programmet Været i måneden som gikk. Her fortalte hun hvordan været hadde vært rundt om i Norge den foregående måneden. I dette programmet ble det blant annet beskrevet hvordan været hadde vært «mot normalt», som var opphavet til Leif Justers revymonolog.


== Referanser ==
Morten Svendsen

Morten Luther Svendsen (født 15. juli 1877 i Molde, død 14. januar 1959) var en norsk dirigent og musiker. Han var utdannet i Leipzig og studerte sang, klaver og direksjon. I 1909 grunnla han Trondheim Symfoniorkester, som han ledet fram til 1918 samtidig som han var kapellmester ved Trondhjems Nationale Scene i årene 1911–1922. Han ledet flere kor i byen, blant annet Trondhjems Studentersangforening, og satte opp operaer og operetter.
Han dro til Tyskland på 1920-tallet og virket der som sangpedagog og orkesterdirigent. I perioden 1932–1939 var han dirigent for Städtisches Filharmonisches Orchester i Aachen, der han også grunnla en sangskole sammen med kona, sangeren Valentine Rostin. Rostin var søster av Victoria Bachke, grunnleggeren av Ringve Museum. Svendsen skreiv ellers en del sanger og klaverstykker. Han returnerte til Norge ved krigsutbruddet i 1939 og underviste sang i hjemlandet til 1952. Svendsen ledet igjen Trondheim Symfoniorkester på sin 80-årsdag høsten 1957.
Morten Svendsen var sønn av vekkelsespredikanten Faste Svendsen (født 1842 i Haltdalen) og Gurine Pedersdatter Norum fra Levangerområdet. Han er gravlagt på Lade i Trondheim.


== Referanser ==


== Kilder ==
Øisang, Ole (1941). Teater i Trondheim gjennom 125 år. Trondheim: Brun.  [e-bok fra bokhylla.no]
«Morten Svendsen». Store norske leksikon.
Ingeborgfjellet

Ingeborgfjellet er et fjell på Spitsbergen, Svalbard. Det består av en rekke topper hvorav den høyeste er 714 moh. Fjellet er massivt og ligger som et landemerke omgitt av viktige biologiske bestands- og trekkområder: Bellsund, Akselsundet og Fridtjovhamna bidrar til å skape stort biologisk mangfold i denne sørligste delen av Nordenskiöld Land. Fjellet avgrenser Nordenskiöldkysten som strekker seg videre nordvestover opp til Isfjorden.
Ingeborgfjellet har fuglefjell med mer enn 10 000 hekkende individer. Det er særlig bestander av alkefugl, krykkje og havhest. Fjellet inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark. Sammen med Nordenskiöldkysten i nordvest ble fjellet i 2011 utpekt til ramsarområde, og står dessuten på BirdLife Inter­nationals liste over viktige, europeiske fuglefjell.
Under Ingeborgfjellet i sørvest ligger Camp Bell og Camp Millar.


== Se også ==
Liste over ramsarområder i Norge


== Referanser ==
Kolstad skole

Kolstad skole er en tidligere barneskole på Kolstad i Heimdal bydel i Trondheim. Skolen hadde 275 elever fordelt på syv trinn frem til den ble lagt ned i 2018. Skolebygget er tegnet av arkitektene Johan Arnstad og Ottar Heggenhougen, og ble åpnet i 1972 samme år som skolekretsen ble opprettet. 
Skolen ligger tett inntil lavblokker på tre sider, med Kolstadflata i nord, en kommunal boligblokk mot sørvest og blokker tilhørende Ringvegen borettslag i øst. Også Kolstad barnehage ligger på nabotomten like vest.


== Historie ==
Skolen var en av flere som ble bygget på en akse langs Saupstad- og Kolstadområdet sammen med Heimdal videregående skole, ungdomsskolen Huseby skole og barneskolen Saupstad skole. Kolstad skole var en av de siste skolene i Trondheim av de tradisjonelle klasseromsskolene, og den bærer likhet til både Nardo skole og Hallset skole hvor samme arkitekter bidro. Skolebygget ble bygget tilnærmet helt kvadratisk med vindusbånd og sandblåste fasadeplater. Ved inngangen til skolen ble det ved innvielsen oppført en statue under navnet «Skrikende gås», utformet av billedhuggeren Skule Waksvik.I forbindelse med seksårsreformen ble det i 1997 bygget et tilbygg mot sør i lys murstein, tegnet av arkitekt Øystein Thommesen. Kolstad skole deltok i et statlig finansiert prøveprosjekt fra 2016, hvor samtlige elever ved 1. til 4. trinn fikk tilbud om gratis kjernetid med skolefritidsordning.I november 2015 vedtok formannskapet i Trondheim at det ble bygget en felles storskole for både Saupstad og Kolstad. Elevene ved både Saupstad og Kolstad skole ble overført til nye Huseby barneskole i 2018, med delt lærested på et midlertidig skolebygg ved Sverresborg (5.-7. trinn) og ved Kolstad skole (1.-4. trinn). Saupstad skole ble revet på nyåret 2019 for å gi plass til den nye storskolen, og det nye kombinerte bygget for både Huseby barneskole og Huseby ungdomsskole hadde byggestart i april samme år og ferdigstillelse våren 2021.


== Se også ==
Huseby barneskole


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 295. ISBN 978-82-573-1762-1.
Nordenskiöldkysten

Nordenskiöldkysten er et slettelandskap langt vest på Spitsbergen, Svalbard. Sletta er langstrakt nord-sør av om lag 30 km lengde, og 5-10 km bred. Strandsletta er avsatt av havets og isens krefter og er ikke sedimentær, den inngår i grunnfjellet og grenser i vest rett ut mot Nordishavet, i sør mot Bellsund. Sletta er det vestligste området av Nordenskiöld Land.
Slettelandskapet inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark. Sammen med Ingeborgfjellet i sørøst ble den delen av Nordenskiöldkysten som inngår i nasjonalparken, i 2011 utpekt til ramsarområde. Fjellene inne langs sletta har særlig bestander av alkefugl, krykkje og havhest. Til ramsarområdet hører også disse fjellene, samt hele Erdmannbreen, Orustdalen og Ytterdalen innenfor den kystnære fjellkjeden.
Verneområdene som omfatter Nordenskiöldkysten er, regnet fra nord:

Festningen geotopvernområde, inkluderer Russekeila.
Kapp Linné fuglereservat, omfatter lagunen Fyrsjøen.
Nordenskiöld Land nasjonalpark, omfatter sørlige 3/4 av kysten
Nordenskiöldkysten ramsarområde
Ingeborgfjellet ramsarområdeNord på Nordenskiöldkysten kalles strandsletta for Isfjordflya, og her stikker Kapp Linné ut med Isfjord Radio og fyrlykt. Litt nord for dette ligger den gamle russiske fangstasjonen i Russekeila. Ved Russekeila ble det også tatt utmål for gruvedrift tidlig på 1900-tallet, og helt her oppe i nord starter Festningen geotopvernområde på slettelandet. I nordøst strekker Linnéfjella seg i nord-sør retning langs kystsletta, og ved foten av fjellene ligger fangsthytta Camp Anthon. 
Sør på Nordenskiöldkysten kalles strandsletta for Lågnesflya, og her stikker det ut flere odder: Osodden, Kapp Bjørset, Grønsteinodden, Lågneset og Kapp Martin – sistnevnte med fyrlykt for innseilingen i Bellsundet. Deretter kommer Van Muydenbukta og Ingeborgfjellet, som avslutter lavlandskysten mot sørøst. Under Ingeborgfjellet ligger Camp Bell og Camp Millar.


== Se også ==
Liste over ramsarområder i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordenskiöldkysten Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Kart over ramsarområdet – Direktoratet for naturforvaltning.
Investeringsavgift

Investeringsavgift er en generell skatt på anskaffelse av realkapital (bygninger, maskiner, transportmidler o.l.).  Den ble vanligvis fastsatt som en viss prosentsats av kapitalgjenstandens verdi.  I Norge hadde man lenge i praksis investeringsavgift ved at den alminnelige omsetningsavgift ble oppkrevd også på mange former for kapitalvarer. Ved overgangen fra omsetningsavgift på siste omsetningsledd til merverdiavgift (moms) i 1970 ble det nødvendig med særskilt investeringsavgift, og ordningen ble innført 1969. Den var opprinnelig på 13 %, fra 1989 7 %. Etter hvert ble en rekke kapitalvarer fritatt for investeringsavgift, og avgiften falt helt bort 2002.


== Eksterne lenker ==
Investeringsavgift i Store norske leksikon
Kinyeti

Kinyeti er den høyeste toppen i Sør-Sudan. Toppen ligger i fjellkjeden Imatong i fylket Ikotos i Øst-Ekvatoria, nær grensen til Uganda. Kinyeti har en høyde på 3 187 meter over havet.
Gruppen av høye fjell som Kinyeti består av strekker seg til Ugandas grense er kalles også noen ganger Lomariti eller Lolobai.De nedre delene av fjellet er dekket av frodig skog.
Dette er de nordliste skogene i av Øst-afrikanske montane skogers økoregion.
Toppen er steinete, med montane gressletter og spredt, lav lyng, lave småbusker og urter i steinsprekker.
En av de første europeerne som besøkte fjellet var botanisten Thomas Ford Chipp, som oppdaget Coreopsis Chippii nær toppen.


== Referanser ==
Genealogi (filosofi)

Genealogi er en historisk teknikk som brukes i filosofien for å stille spørsmål ved den alminnelige oppfatningen av fremveksten av filosofiske og sosiale overbevisninger. Dette gjøres ved å presentere alternative historier til hvorledes de har vokst frem. Metoden har sitt opphav i teoriene til den tyske filosofen Friedrich Nietzsche.


== Nietzsche ==
Nietzsche kritiserte «genealogene» i sin bok Zur Genealogie der Moral. Han anbefalte bruken av historisk filosofi for å kritisere moderne moral ved å anta at moralen utviklet seg til sin nåværende form gjennom maktrelasjoner. Selv om filosofien til Nietzsche feilaktig har blitt kategorisert som «genealogi» (han brukte ordet aldri selv om sin egen filosofi), deler senere genealogisk filosofi flere trekk fra Nietzsches ideer. Historisk filosofi påvirket av Nietzsche har blitt beskrevet som «en bektraktning av opposisjonelle taktikker» som omfavner konflikten mellom filosofiske og historiske vurderinger.


== Foucault ==
I essayet «Nietzsche, Genealogy, History» beskriver Michel Foucault genealogi som en særegen undersøkelse av elementene som «vi føler er uten historie». Dette ville inkludere elementer som seksualitet og andre deler av hverdagslivet. Genealogi er ifølge Foucault ikke en søken efter opphav, men et verktøy som viser den pluralistiske og til tider selvmotsigende fortiden. Foucault hevder at genealogi dekonstruerer sannhet, og at sannhet ofte blir oppdaget ved tilfeldigheter.


== Referanser ==
Kim Chang-ryong

Kim Chang-ryong (hangul: 김창룡, hanja: 金昌龍, romanisering: Kim Ch'angnyong, revidert romanisering: Gim Chang-ryong, født 1916 eller 1920 i Kumya, død 30. januar 1956 i Seoul) var en sørkoreansk etterretningsoffiser.
Han vokste opp i fattige kår i dagens Nord-Korea. I likhet med mange andre koreanere gikk han inn i den japanske hæren i Mandsjuria. Etter en tid som militærpoliti ble han en anerkjent etterforsker, hvis oppgave var å avdekke «muldvarper» innen den japanske etterretningstjenesten og jakte på motstandsfolk. Fra 1941 avdekket Kim et 60 mann stort sovjetisk spionnettverk. I 1945 tok Japans kolonisering av Korea slutt, og Kim dro til Hamhung, hvor han ble angitt, arrestert og dømt til døden av kommunistene for sine arrestasjoner av koreanske uavhengighetsforkjempere. Han greide imidlertid å flykte under transporten til henrettelsen, men ble igjen angitt og dømt til døden. Kim greide å flykte for andre gang, og kom seg til amerikanskkontrollerte Sør-Korea.
Da han kom til Seoul i mai 1946, tilsluttet han seg Sør-Koreas hær, hvor han til slutt fikk en rolle i etterretningen. Etter å ha sett Nord-Korea omfavne kommunismen, utviklet Kim et sterkt hat mot ideologien. Kim begynte snart å avsløre tilfeller av korrupsjon blant kolleger i hæren, og han fikk president Syngman Rhees tillit. Rhee så på Kim som det ideelle bindeleddet mellom hæren og ham selv, og Kim kunne rydde Rhees potensielle utfordrere av veien. Kim selv utgjorde ingen trussel mot Rhee, idet han hadde tjenestegjort for japanerne og dermed aldri ville få folkets tillit. I samarbeid med amerikansk etterretning var Kim ansvarlig for arrestasjonene av tusener av antatte nordkoreanske spioner. Innen juli 1949 hadde nærmere 5 000 soldater og offiserer i Sør-Koreas hær blitt arrestert og avhørt. General Douglas MacArthur gav ham tilnavnet «Kim the Snake». Kim har blitt beskyldt for å ha planlagt attentatet mot Kim Gu i 1949, hvilket skal ha blitt støttet av attentatsmannen Ahn Doo-hee. På denne tiden var Kim Chang-ryong imidlertid bare en laverestående offiser.
I 1953 ble Kim, daværende sjef for den sørkoreanske kontraetterretningen, forfremmet til brigadegeneral, senere til generalmajor i 1955. Den raske avanseringen, samt det faktum at han aldri tilhørte den nære kretsen av offiserer fra fronten i Koreakrigen, styrket misnøyen blant enkelte av hans kolleger, som flere ganger forsøkte å drepe ham. Den 30. januar 1956 lyktes de, og Kim ble drept av et skudd i hodet, 39 år gammel.
Antonios Naguib

Antonios Naguib (født 18. mars 1935 i Samalut i guvernementet Minya i Egypt, død 28. mars 2022 i Kairo) var koptisk-katolske patriarken av Alexandria og dermed overhodet for den koptisk-katolske kirke.
Etter teologistudier i Roma fra 1953 til 1958 ble han i 1960 ordinert til prest. Fra 1977 til 2002 var han epark av Minya og ble i 2006 valgt til ny patriark av Alexandria.
Pave Benedikt XVI kreerte ham i 2010 til kardinalbiskop.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi  (1833-1903) *1971
Kardinal Alfonso Maria Mistrangelo (1852-1930) *1893
Erkebiskop Andrea Cassulo (1869-1952) *1914
Patriark  Marco II Khouzam (1888-1958) *1926
Kardinal Stephanos I Sidarouss, C.M. (1904-1987) *1948
Kardinal Antonios Naguib (1935-2022) *1977


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Mårup kirke

Mårup kirke er en tidligere kirke som ligger på Lønstrup klint i Hjørring kommune på en lang kystskrent mellom Lønstrup og Løkken. Den ble oppført på midten av 1200-tallet. Opprinnelig var den en senromansk kirke med rektangulært skip og tilnærmet kvadratisk kor. Da kirken ble reist var kystlinjen flere kilometer ute, men senere har erosjonen endret landskapet slik at den etter hvert ble liggende helt ute på kanten av klinten.Man sluttet å bruke kirken i 1928 bortsett fra til gudstjenester og enkelte andre aktiviteter i sommerhalvåret. 24. mars 2008 ble kirken benyttet til gudstjeneste for siste gang. Fra samme år har kirken blitt gradvis tatt ned slik at det kun står murveggene tilbake.Da Mårup kirke ble nedlagt som sognekirke i 1928 flyttet man inventaret over til menighetens nye kirke; Lønstrup kirke. Mårup kirke hadde en romansk granittfont med akantusblader hugget i flatt relieff. Dåpsfatet er fra ca. 1575. Alteret hadde en altertavle fra sengotikken med en fremstilling av Anna selvtredje.Skipsankeret foran kirken stammer fra den engelske fregatten «The Crescent» som var på vei til Göteborg med forsyninger til den engelske flåten og som forliste utenfor Maarup i desember 1808. 226 besetningsmedlemmer omkom og de ble begravet i en fellesgrav på kirkegården.Mårup kirke ble benyttet som opptakssted under innspillingen av Gabriel Axels Oscar-belønnede film Babettes gjestebud i 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mårup Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mårup kirke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fridtjovbreen

Fridtjovbreen er en 30 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard. Den er en ca. 10 km lang bre som går fra Grønfjordbreen i nord og ned i Van Mijenfjorden langt sørvest på Nordenskiöld Land. Fridtjovbreen er den største isbreen i hele Nordenskiöld Land. Den sørlige del av Fridtjovbreen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark.
Breen ligger i en forkastningssone med Sefströmkammen (547 m) i øst og Ytterdalsegga (736 m) før Ytterdalen i vest. I sør hvor breen renner ut i Fridtjovhamna er det stroe morenemasser, og vest for bukta reiser Ingeborgfjellet seg.
Breen er oppkalt etter sluppen «Fridtiof» av Hammerfest, som var ekspedisjonsbåt for Torellekspedisjonen i 1885.


== Referanser ==
Erdmannbreen

Erdmannbreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard. Den er en ca. 4 km lang bre som går fra Dahlfonna i nord og ned i Ytterdalen langt sørvest på Nordenskiöld Land. Hele breen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark og i Nordenskiöldkysten ramsarområde.
Breen er oppkalt etter geologen Axel Joachim Erdmann (1814–1869), som grunnla Sveriges geologiske undersøkninger. 
Breen ligger i en renne mellom Ytterdalsegga (736 m) og Ytterdalen i sørøst og Ytterdalsfjella (901 m) i vest. I sør hvor breen renner ut i Ytterdalen, er det noen mindre morenemasser.
Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. 


== Referanser ==
Dahlfonna

Dahlfonna er en isbre på Spitsbergen, Svalbard. Den er en ca. 2 km lang bre som går fra Erdmannbreen i sør til Orustdalen og Grønfjordbreen i nord, langt sørvest på Nordenskiöld Land. Ned i Dahlfonna renner den mindre Klausbreen fra vest.
Hele breen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark og i Nordenskiöldkysten ramsarområde.
Breen ligger i en renne mellom Haroldfjellet (664 m) i øst og Thuefjellet (607 m) i vest. I nord hvor breen renner ut i Orustdalen, er det noen mindre morenemasser. Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breen heller østover fra forkastningen.
Breen er oppkalt etter ingeniøren Johan Jacob Dahl (1872-1955), som trykket en rekke kart for Norsk polarinstitutt. 


== Referanser ==
Storvallen

Storvallen er et sted i den svenske kommunen Åre i Jämtland fylke, fem kilometer fra riksgrensen mot Meråker i Trøndelag, rundt fire kilometer fra Storlien østover på E14. Tettstedet har et kapell og bebyggelse omkring turisme, inkludert Fjellsenter og hotell i tillegg til butikk for grensehandel med nordmenn. Togforbindelse til Östersund og til Norge, denne via Meråkerbanen, er tilgjengelig fra Storlien.


== Referanser ==
Grønfjordbreane

Grønfjordbreane er et fellesnavn på Vestre Grønfjordbreen og Austre Grønfjordbreen, to tilsammen 20 km² store isbreer på Spitsbergen, Svalbard. De er ca. 5 km lange og går fra Fridtjovbreen i sør til Grønfjorden i nord, langt sørvest på Nordenskiöld Land. Den vestligste delen av breen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark. Grønfjordbreane er den nest største i hele Nordenskiöld Land, bare overgått av den tilstøtende Fridtjovbreen i sør.
Breen er delt i to av en oppstigende fjellrekke – Hallandskammen – og utgjør idag Vestre Grønfjordbreen (15 km²) i vest, og den betydelig mindre og smalere Austre Grønfjordbreen (5 km²) i øst.
Breene er oppkalt etter fjorden de munner ut i. Breene ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breene heller nedover forkastningen, og de viktigste fjellene rundt er Qvigstadfjellet (770 m) og Seipfjellet (647 m) i vest, og Siljeströmkammen (692 m) i øst. I nord hvor breene renner ut i Grønfjorden, er det avsatt morenemasser. Helt nederst er det dannet en liten bresjø – Bretjørna – som har blitt demmet opp av morenemassene. Øst for denne igjen munner Grønfjorddalen ut med et kort elveløp som starter i fjellene lengre øst.


== Referanser ==
Wang Yucheng

Wang Yucheng (kinesisk: 王禹偁, Wade-Giles:  Wang Yu-Ch'eng, født 954 i Juye i provinsen Shandong i Kina, død 1001) var en kinesisk dikter. Han var også embedsmann og tjente i regjeringen, men var en direkte kritiker av den politikk som ble ført og han endte som forvist i Sørkina.


== Referanser ==
NM i terrengløp 2009

NM i terrengløp 2009 var en del av NM i friidrett 2009, men ble arrangert som to egne stevner; kort løype og stafett ble arrangert i Trondheim 18. og 19. april, mens lang løype ble arrangert på Jessheim 3. oktober.


== Resultater, senior ==


=== Kvinner, kort løype (2 km) ===


=== Kvinner, stafett (2x4x2 km) ===


=== Kvinner, lang løype (6 km) ===


=== Menn, kort løype (3 km) ===


=== Menn, stafett ===


=== Menn, lang løype ===


== Resultater, junior ==


=== Kvinner, kort løype (2 km) ===


=== Kvinner, lang løype ===


=== Menn, kort løype (2 km) ===


=== Menn, lang løype ===


== Eksterne lenker ==
Resultater stafett, kvinner
Resultater stafett, menn
Resultater kort løype, kvinner og menn
Resultater lang løype, kvinner og menn
Black Potts Railway Bridge

Black Potts Railway Bridge fører jernbanen fra London (Waterloo) til Windsor, Berkshire over elven  Themsen. Staines to Windsor & Eton Line ender umiddelbart etter broen ved Windsor and Eton Riverside railway station. Broen krysser Themsen rett før Old Windsor Lock (sluse) og Romney Lock.
I 1849 søkte Windsor Staines and Richmond Railway om å få oppføre en midlertidig kryssing på stedet og broen ble åpnet i 1850. Åpningen ble utsatt fordi en av pilarene kollapsen dagen før broen skulle inspiseres. Broen blir støttet opp i midten av Black Potts Ait (øy). Opprinnelig hadde broen utsmykkede støpejernsribbein, men disse rustet og ble erstattet med mer nyttepregede smijerndragere, som radikalt endret utseende på broen.
Rett øst for broen er Black Potts Railway Viaduct. Denne måtte forsynes med betydelig beskyttelse da Jubilee River ble laget, da et utløp fra denne kanalen passerer gjennom mursteinsbuene til den eksisterende viktoriansk viadukten, rett nedenfor Black Potts Railway Bridge.


== Se også ==
Kryssinger over Themsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Structurae database entry
Venezuela under Panamerikanske leker 1959

Venezuela under Panamerikanske leker 1959. Venezuela deltok i de tredje Panamerikanske leker som ble arrangert i Chicago mellom 27. august og 7. september 1959. De kom på tiendeplass med en gull-, sju sølv og sju bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Vøringbreen

Vøringbreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, like vest for Barentsburg på andre siden av Grønfjorden. Den er rundt 1,5 km lang og ligger ved  fjellene Vøringen (676 m) og Sokolovtoppen (542 m). 
Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breen heller østover fra forkastningen.
Breen er oppkalt etter skipet «Vøringen» som ble brukt på den norske Nordatlantiske ekspedisjon.


== Referanser ==
Yang Xiong

Yang Xiong (kinesisk: 扬雄, pinyin: Yáng Xióng, Wade-Giles: Yang Hsiung, født år 53 f.Kr. i Chengdu i dagens Sichuan i Kina; død 18 e.Kr.) var en kinesisk filosof og dikter. Ved siden av Sima Xiangru og Jia Yi var han Han-dynastiets kanskje mest betydelige diktere som skrev i stilarten fu ved keiserpalasset. 
Han ble kalt til det keiserlige hoff rundt 20 f.Kr. og ble hoffdikter som gjerne fastholdt i sine verker keiserens bragder, som hans offerhandlinger og jaktekspedisjoner. Senere sluttet han med fu-diktning, og betegnet dikteriet som et uverdig middel for å gjøre inntrykk på keiseren og som barnslige stiløvelsser.
Yang Xiong har også etterlatt seg noen filosofiske og filologiske verker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Volker Klöpsch, Eva Müller: Lexikon der chinesischen Literatur. C.H. Beck, München 2004