jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Bull (komponist)

John Bull (fødd omkring 1562 eller 1563, død 15. mars 1628) var en engelsk komponist, musiker og orgelbygger. Han var en kjent musiker fra virginal-skolen, et cembaloliknende instrument.
John Bull reiste mye og ble kjent med musikkstiler fra mange europeiske land, særlig Nederland. I ung alder ble Bull korsanger og omkring 20 år gammel ble han organist i Herefordkatedralen. I 1574 ble han kormester ved katedralen og samme år fikk han en liknende stilling ved det kongelige kapellet til Kong Karl I i London.
Bull tok utdanning som doktor i musikk ved både Cambridge og Oxford University (1589 og 1592). Fra 1597 ble han offentlig oppleser ved Gresham College i London, men kom på skeiv fot med ledelsen og da han giftet seg i 1607 måtte han gå av. Han fortsatte som organist ved det kongelige kapell.
I 1613 ble Bull beskyldt for utroskap og flyktet til Nederland. Mange av manuskriptene til Bull gikk tapt under flukten fra England, men 120 kanoner, omtrent et dusin hymner og mange av klavermusikkstykkene hans har overlevd.
I 1614 førte diplomatisk press fra England til at han ble sagt opp av erkehertug Albert som organist i Brussel, og i 1617 flyttet han til Antwerpen der han ble organist i katedralen.
Bull skrev en rekke brev mens han var i Flandern, blant dem ett til borgermesteren i Antwerpen, hvori han hevdet at grunnen til at han forlot England var for å unnslippe religionsforfølgelse. Det finnes ikke noen bevis på at han var katolikk, men i brevet uttrykte han seg om saken noe tvetydig hvordan han i oktober 1613 var nødsaget å flykte, ettersom informasjon var blitt fremlagt mot ham om at han var av den katolske tro, og at han ikke kunne anerkjenne Hans Majestet som Kirkens overhode. Noe som det er dødsstraff for i England. Han synes å ha blitt trodd, for han ble aldri utvist til England, til tross for Trumbulls oppfordringer til erkehertugen.
mens han var i Antwerpen møtte han høyst sannsynlig Jan Pieterszoon Sweelinck, en av sin tids fremste komponister.
Bull var av en av komponistene i gullalderen til engelsk kor- og klavermusikk sammen med William Byrd og Thomas Tallis. Bull benyttet ofte en struktur med frie stemmer som markerer overgangsperioden fra renessansen til tidlig barokk, men kirkemusikken hans viser en liknende kontrapunktisk kompleksitet som J.S. Bach seinere viste. De intrikate kirkesangene hans og heksakord-komposisjonene for orgel viser også at han var påvirket av den kontinentale musikkstilen. Virignalmusikken hans har en sterkere engelsk karakter, og er mer figurativ og drømmende. Med Bull ble den enkle melodiske stilen fra populære sanger og folkesanger utgangspunkt for omstendelige klaverstykker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Roy Brewer. «John Bull». Allmusic. Besøkt 2. april 2010.
Jack Preger

Jack Preger (født 25. juli 1930 i Manchester i England) er en britisk lege som har tilbudt medisinsk behandling til fattige personer i den indiske byen Kolkata i mer enn 25 år. Han etablerte hjelpeorganisasjon Calcutta Rescue. 
Preger ble uteksaminert fra Oxford University med en grad innen økonomi og politisk vitenskap. Han jobbet for et par år som bonde, før han solgte gården og bestemte seg for å bli lege i stedet. I 1965 ble han tatt inn i Royal College of Surgeons i Dublin i en alder av 35 år. I 1993 ble Preger gjort til medlem av Order of the British Empire for hans «utholdenhet og utrolige uselviskhet ovenfor fattige mennesker».
I 1972, da Preger akkurat hadde avsluttet sin turnustjeneste, overhørte han en samtale over radioen om leger som hjalp sivilbefolkningen i den da nylig uavhengige nasjonen Bangladesh som nettopp var blitt uavhengig fra Pakistan. Preger ville også hjelpe til og flyttet derfor snart i Dhaka, der han jobbet, under elendige forhold, i forskjellige flyktningleirer som var fulle av urdu-talende mennesker som snart skulle tilbake til Pakistan. I 1975 satte han opp sin egen klinikk i Dhaka med 90 senger og to gårder i utkanten av selve byen.  
Preger registrerte den veldedige organisasjonen Calcutta Rescue i 1991, og han startet deretter to medisinske klinikker i Kolkata og han tok imot donasjoner til hans organisasjon som kom inn fra minst åtte forskjellige europeiske land. Han fikk også en bosteds-tillatelse. Men, regjeringen nektet å gi ham klarering for å akseptere utenlandske donasjoner. Preger saksøkte derfor staten og til slutt slo domstolene ned regjeringens avvisning, og Preger fikk lov til å godta 1 500 000 rupier pr. måned i veldedige donasjoner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ståpult

Ståpult er både et historisk kontormøbel og en moderne, ergonomisk justerbar skriveinnretning. Som det også ligger i navnet, er det snakk om en høy skrive- eller lesepult.
Den opprinnelig lesepulten var gjerne uten stol, eller eventuelt med tilhørende høy krakk. I visse tilfeller har ståpultene dessuten fungert som kombinert kateter og talestol.


== Historikk ==
Mens moderne ståpulter er mest vanlige blant arkitekter og folk med ryggplager, er poenget med de eldre ståpultene at kontoristene i en slik arbeidsstilling ikke skulle få anledning til å sette seg bedagelig til rette, så en kunne risikere at vedkommende slappet at han eller hun sovnet.
Den strenge arbeidsmoralen er blant annet berørt av Henrik Ibsen i dramaet Kjærlighedens Komedie (1862), hvor kopist Styver røper at han selv på jobben nede i departementet hadde nyttet anledningen til å skrive kjærlighetsdikt til sin utkårne frøken Skjære.
Styver. 
... For syv Aar siden, – vil Du tro det Du?
Jeg gjorde Vers i Stilhed paa Kontoret.Falk. 
Du gjorde Vers – ved Pulten?Styver. 
Nei, ved Bordet.Når kopist Styver understreket at han bare skrev ved bordet, og ikke ved kontorpulten, så var det uttrykk for at han begrenset seg til å forfatte slike private oder i pausene mellom arbeidsøktene. I departementet var kopistene de kontormedarbeiderne som sto lavest i rang. Sju år etter var altså han og frøken Skjære fremdeles bare forlovet. De var stadig nede i utstyrsmagasinet, men lønna hadde altså vært for lav til at de så langt kunne feste bo og stifte familie.
Vi vet det også fra professor Amund Hellands arbeid med storverket Norges Land og Folk, at han hadde et helt kobbel av ekstraskrivere som fortløpende avløste hverandre ved ståpulten. Den enkelte kunne da få anledning til å hvile ut og sitte rolig ned ved pausebordet. Eneste grunn til at disse opplysningene om diktat og tilmålte arbeidsøkter finnes bevart for ettertiden, er at Helland gjennom å karakterisere skrivekarlene som Blækspruterne, samtidig fikk understreket hvilken vandrende kunnskapsbase han selv var.


== Trivia ==
I februar 2010 skrev Olivia Judson et innlegg i Opinionator om fordelene ved å arbeide stående ved skrivebordet, og fremholdt at det fantes en sammenheng mellom dårlig helse og stillesittende livsstil.
Musikkåret 1600

Musikkåret 1600 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1600.


== Hendelser ==
Artusi–Monteverdi kontroversen starter med at Artusi publiserer avhandlingen L'Artusi Ovvero delle Imperfettioni della moderna musica der han fordømmer spirene til barokkmusikken som utviklet seg rundt år 1600.


== Utgiver ==
John Dowland – The Second Booke of Songs or Ayres of 2, 4. and 5. parts, innbefattet Flow my Tears
Robert Jones – The First Booke of Songes and Ayres
Thomas Weelkes – Madrigals Of 5. and 6. parts, apt for the Viols and voices


== Klassisk musikk ==
Emilio de' Cavalieri – Rappresentatione di Anima, et di Corpo, det første oratorium (Roma i februar).


== Opera ==
Giulio Caccini – Il Rapimento di Cefalo, har premiere 8. oktober
Jacopo Peri – Euridice (trolig den tidligste moderne opera som er bevart i dag), satt opp av Emilio de' Cavalieri for bryllupet til Henrik IV av Frankrike og Maria de' Medici i Firenze, med premiere 6. oktober


== Fødsler ==
Pietro Paolo Sabbatini, italiensk komponist og dirigent (død 1657)
ca. 1600 Carlo Farina, italiensk fiolinist og komponist (død 1639)


== Dødsfall ==
April – Thomas Deloney, engelsk forfatter og balladeskaper (født 1543)
26. september – Claude Le Jeune, fransk komponist fra Den fransk-flamske skolen (født 1528 eller 1530)
25. november – Ginés Pérez de la Parra, spansk komponist (født ca. 1548)


== Se også ==
Musikk i renessansen
Barokkmusikk
Acker Bilk

Bernard Stanley «Acker» Bilk (født 28. januar 1929 i Pensford, død 2. november 2014 i Bath) var en britisk jazzmusiker som spilte klarinett. Han er kjent for sitt varemerker som er hans fippskjegg, bowlerhatt og stripete vest. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire for sine musikalske tjenester for Storbritannia.
Bilks foreldre ønsket at han skulle lære seg å spille piano, men som ung fant Bilk sin kjærlighet til friluftsliv og blant annet fotball. Han mistet to fortenner i en fotballkamp og mistet en halv finger på grunn av en ulykke på slede. Begge disse skadene har han senere hevdet å ha påvirket hans spille-stil på klarinetten.
Bilk lærte seg å spille klarinett da han tjenestegjorde i Royal Engineers etter at hans militære kollega og gode venn, John A. Britten, ga ham en klarinett i gave som han hadde kjøpt på en lokal basar, og som han egentlig ikke hadde bruk for. Han skrev sangen «Stranger On The Shore» for en britisk TV-serie og sangen ble brukt som tittelspor. Den ble ikke bare en stor musikalsk hit i Storbritannia, der den holdt seg på listene for en bemerkelsesverdig periode på hele 55 uker, den ble også en populære hit på amerikanske hitlister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Acker Bilk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Acker Bilk på Internet Movie Database 
(sv) Acker Bilk i Svensk Filmdatabas 
(en) Acker Bilk på AllMovie 
(en) Acker Bilk hos The Movie Database 
(en) Acker Bilk på Discogs 
(en) Acker Bilk på MusicBrainz 
(en) Acker Bilk på Songkick 
(en) Acker Bilk på AllMusic
Gert Fröbe

Karl Gerhart Fröbe, bedre kjent som Gert Fröbe (født 25. februar 1913 i Oberplanitz, dagens Zwickau-Planitz, død 5. september 1988 i München) var en tysk skuespiller som spilte i flere filmer, inkludert James Bond-filmen Goldfinger, som Auric Goldfinger (dubbet av Michael Collins da Fröbe snakker dårlig engelsk), Tolvskillingsoperaen, som Peachum, og i Chitty Chitty Bang Bang som Baron Bomburst. Han spilte også Gammel-Dag Bjørndal i den kontroversielle adapsjonen Und ewig singen die Wälder av Trygve Gulbranssens Og bakom synger skogene.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Fröbe ble født i Zwickau, sønn av seilmaker, lærhandler og skomaker Karl-Otto Fröbe og hans kone Alma (d. 1972). Han meldte seg inn i Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderpartiet i 1929, i en alder av 16 år. I 1937 meldte han seg ut.Han hjalp to tyske jøder ved å skjule dem fra Gestapo.


=== Filmkarriere ===
Fröbe ble internasjonalt kjent med filmen, Berliner Ballade, som var en av de første tyske filmene som ble laget etter andre verdenskrig. I 1958 fikk han rollen som skurken i den sveitsisk-tyske filmen Det skjedde på høylys dag. Hans rolle som en gal barnemorder gjorde produsentene av James Bond-filmen Goldfinger, interesserte. Og Fröbe ble valgt til å spille en av filmseriens mest kjente skurker, nemlig Auric Goldfinger.
På grunn av hans tidligere medlemskap i nazipartiet, ble filmen Goldfinger i starten forbudt i Israel til Fröbe fikk en offentlig takk for sin hjelp, av en jødisk familie.Fröbe opptrådte flere ganger  i stjernespekkede rollebesetninger på 1960-tallet, som i filmene Den lengste dagen, Brenner Paris?, Hårnålsvinger og raske skranglekasser - Alle tiders race jorden rundt, og Disse dristige menn i de farlige fly. På grunn av at hans tyske morsmål brøt igjennom når han snakket engelsk, ble han dubbet i noen av sine klassiske roller, som i Goldfinger av Michael Collins. Han opptrådte også i Kuppet eller: Dollar på tynn is (1971) med Goldie Hawn og Warren Beatty. På 1980-tallet spilte Fröbe flere mindre roller i Mercedes Benz W123-reklamer for å promotere kupé- og sedanversjonen.
Ved siden av å være skuespiller, var Fröbe en profilert oppleser av lyrikk, særlig av Christian Morgenstern og Joachim Ringelnatz.
Gert Fröbe døde i München i september 1988 av et hjerteinfarkt. Han ble 76 år gammel.


== Filmer (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gert Fröbe på Internet Movie Database 
(sv) Gert Fröbe i Svensk Filmdatabas 
(da) Gert Fröbe på Filmdatabasen 
(da) Gert Fröbe på Scope 
(fr) Gert Fröbe på Allociné 
(en) Gert Fröbe på AllMovie 
(en) Gert Fröbe hos Rotten Tomatoes 
(en) Gert Fröbe hos The Movie Database
Bollesveis

Bollesveis, også kalt bolleklipp og eggeklipp (på engelsk bowl cut), er kallenavn på en frisyre som kjennetegnes ved at hodehåret er klippet av i en rett linje rundt hele hodet, omtrent ved ørene, som om frisøren har brukt en bolle til hjelp.
Varianter av den lettvinte, praktiske sveisen har vært populær i flere kulturer og historiske perioder, særlig blant barn og gutter, men også voksne. Dette gjelder blant annet i den gotiske herremoten på 1400-tallet og seinere for kvinner, barn og gutter på 1930- og fra 1960- til 1990-tallet. Bollesveis var heller ikke uvanlig herremote i norske bygder fra middelalderen og framover. I nyere tid var frisyren vanlig blant norske barn tidlig i 1990-årene, men forsvant ved inngangen til 2000. Seinere har bollesveisen blitt mote blant unge, kule, hippe jenter, da i en form som er avrundet nederst.
Mer eller mindre slett hår klippet halvlangt i ulike typer bollesveiser med rett pannelugg og like langt side- og nakkehår, kan også kalles pasjehår og bobfrisyre (etter det engelsk bob haircut).

		
		
		


== Se også ==
Bobfrisyre, kort kvinnefrisyre på 1920-tallet
Pasjehår, rett, halvlang frisyre ofte med rett pannelugg


== Eksterne lenker ==
(en) Bowl cut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Albert Michant

Albert Michant var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1908 i London.
Michant vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Åtte år senere, under sommer-OL 1908 i London, vant han sin andre sølvmedale. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia
 1908  London - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Michant – Olympics.com 
(en) Albert Michant – Olympic.org 
(en) Albert Michant – Olympedia 
(en) Albert Michant – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Albert Michant – databaseOlympics.com (arkivert)
Jean de Backer

Jean de Backer var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Backer vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Belgia vant over et fransk lag med 5-1 i semifinalen og de tapte finalen til et britiskt lag med 2-7. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Jean de Backer – Olympics.com 
(en) Jean de Backer – Olympic.org 
(en) Jean de Backer – Olympedia 
(en) Jean de Backer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Victor de Behr

Victor de Behr var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Behr vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Belgia vant over et fransk lag med 5-1 i semifinalen og de tapte finalen til et britiskt lag med 2-7. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Victor de Behr – Olympics.com 
(en) Victor de Behr – Olympic.org 
(en) Victor de Behr – Olympedia 
(en) Victor de Behr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Henri Cohen

Henri Cohen var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Cohen vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Belgia vant over et fransk lag med 5-1 i semifinalen og de tapte finalen til et britiskt lag med 2-7. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Cohen – Olympics.com 
(en) Henri Cohen – Olympic.org 
(en) Henri Cohen – Olympedia 
(en) Henri Cohen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Victor Sonnemans

Victor Sonnemans  var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Sonnemans vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo i Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Belgia vant over et fransk lag med 5-1 i semifinalen og de tapte finalen til et britiskt lag med 2-7. 


== OL-medaljer ==
 1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Sonnemans – Olympics.com 
(en) Victor Sonnemans – Olympic.org 
(en) Victor Sonnemans – Olympedia 
(en) Victor Sonnemans – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Victor Sonnemans – databaseOlympics.com (arkivert)
Smaragdedderkopp

Smaragdedderkopp (Micrommata virescens) er en av edderkoppene i familien jaktedderkopper Sparassidae. Smaragdedderkoppen er den eneste arten i denne familien som forkommer utendørs i Norge. Den er utbredt i hele Europa, men ikke tallrik.
Edderkopp-hunnen kan bli opptil 15 millimeter lang, mens hannen blir opptil 10 millimeter. Den har en tilsynelatende hårløs kropp. Hunnen er gressgrønn, og er den eneste norske edderkoppen med slik farge, bortsett fra noen grønne hjulspinnere. Hannen er olivengrønn, bakkroppen er rød med to gule striper. Øynene står på to rader med fire i hver, og har gjerne en lys ring rundt hvert øye. De lange beina krummer alle forover, de to fremste parene er lengre enn de to bakerste.
Smaragdedderkopp er en nattaktiv jeger som ikke bygger fangstnett. Den jakter på insekter og andre mindre dyr, vanligvis i lav vegetasjon, i lyng, gress og lavere busker. Ofte sitter den og venter på et byttedyr, framfor å aktivt jakte på det. Den kan bevege seg svært raskt i en mellomting mellom hopp og løping. Den beveger seg lett både fremover, bakover og til sidene og er derfor vanskelige å fange. 

Hunnen lager et lite rom, en slags celle, laget av sammenfiltrede løvblader. Der legger hun sine egg og vokter over dem. Hun er da svært aggressiv. Hunner finnes fra tidlig på sommeren til utpå høsten. Hanner finnes kun en kort tid om sommeren.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Micrommata (tysk)
Roberts, M.J. (1995) Spiders of Britain & Northern Europe. Harper Collins. ISBN 0-00-219981-5


== Eksterne lenker ==
(en) smaragdedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) smaragdedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) smaragdedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) smaragdedderkopp hos Dyntaxa 
(en) smaragdedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) smaragdedderkopp hos ITIS 
(en) smaragdedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Micrommata virescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Micrommata virescens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Micrommata virescens – detaljert informasjon på Wikispecies 
Edderkoppkroken - Sparassidae. Med bilder av norske arter
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Trent Falls

Trent Falls er navnet på samløpet mellom elvene Ouse og Trent, som danner estuaret Humber i Yorkshire i England.
Å manøvrere et fartøy forbi Trent Falls er ikke enkelt, selv om det er installert et mini-fyr (kalt «Apex Light») og andre hjelpemidler for å hjelpe skipsførerne. Vannstrømmene er raske, og skifter retning og styrke under de forskjellige fasene av tidevannet, spesielt ved springflo), og det er en tidevannsbølge på Trent (kalt «Trent Aegir»). Båter som kommer ned den ene elva på fallende tidevann må ofte vente i timevis, noen ganger strandet på sandbanker, og noen ganger over natta, til tidevannet snur og floa kan bære dem opp den andre elva.
Fuglereservatet Blacktoft Sands ligger ved Trent Falls.
Musikkåret 1601

Musikkåret 1601 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1601.


== Hendelser ==
November – Paul Peuerl blir organist i Horn i Østerrike.
Claudio Monteverdi blir utnevnt til maestro di musica til hertug Vincenzo Gonzaga i Mantova.
Giovanni Bassano etterfølger Girolamo della Casa som leder for det instrumentale ensemblet ved Markuskirken i Venezia.


== Utgivelser ==
Hans Leo Haßler, Lustgarten neuer teutscher Gesäng, Balletti, Gaillarden und Intraden


== Klassisk musikk ==
Ballet du Roy Henry IV
Adriano Banchieri
Il metamorfosi musicale, en madrigal komedie
Virtuoso ridotto, en madrigal komedie
Giulio Caccini – Le nuove musiche (Den nye musikk), utgis i Firenze
Hans Leo Hassler
Lustgarten neuer teutscher Gesäng, utgis i Nürnberg
Sacri concentus, bok 1, utgis i Augsburg
Robert Jones – The Second Booke of Songes or Ayres
Luzzasco Luzzaschi – Madrigali … per cantare, et sonare a 1, 2, e 3 soprani, utgis i Roma, bestående av verk skrevey før 1597 for Concerto delle donne
Philipp de Monte – den siste av trettifire bøker om madrigaler
Thomas Morley – Madrigalene The Triumphs of Oriana, for 5. og 6. voices: composed by divers severall aucthors


== Fødsler ==
Michelangelo Rossi, italiensk operakomponist (død 1656)
ca. 1601 – Jacques Champion de Chambonnières, fransk cembalist og barokk-komponist (død 1672)


== Dødsfall ==
4. januar – Laura Peverara, italiensk sanger (født ca. 1550)
26. november – Benedetto Pallavicino, italiensk organist og komponist (født ca. 1551)
Girolamo Dalla Casa, italiensk komponist (ukjent fødselsår)


== Se også ==
Barokkmusikk


== Referanser ==
Mustafa Selaniki

Mustafa Selaniki eller Selanıkî Mustafa Efendi (død 1600) var en tyrkisk akademiker og kronikør. Verket hans Tarih-i Selâniki (Tarih-i Selanik,  «Salonikas krønike») beskriver Det osmanske rike 1563–1599.


== Se også ==
Salonika