jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den norsk-finske grense

Den norsk-finske grense er riksgrensen mellom Norge og Finland. Den er 736 km lang, regnet fra Treriksrøysen i Storfjord i Troms til Treriksrøysen i Pasvikdalen i Finnmark. Store deler av finskegrensen går gjennom ubebodde strøk, fra Storfjord til Reisa nasjonalpark gjennom fjellområder, lenger øst gjennom Finnmarksvidda. Fra Øvre Anárjohka nasjonalpark følges Anárjohka og Tanas løp til Polmak, hvor grensen bryter av sydøstover til Neiden og deretter sydover til Pasvikdalen.
Treriksrøysen mot Sverige ligger forøvrig 600 m lenger nord enn røysen mot Russland. Grensen frem til Neiden ble fastlagt i 1751 som en del av den norsk-svenske grense, og ble ikke «Finskegrensen» før 1809.
På norsk side ligger fylkene Troms og Finnmark langs finskegrensen, mens på finsk side ligger Lappland langs norskegrensen.
De seks grenseovergangene er på europavei 8 fra Skibotn, europavei 45 ved Geadgejávri, riksvei 92 øst for Karasjok, europavei 75 ved Utsjok, fylkesvei 895 ved Polmak og riksvei 92 ved Neiden.
Riksgrensen mellom Norge og Finland er fastlagt av følgende grenseavtaler og hendelser:

Grensetraktaten av 1751 mellom Sverige og Danmark: Hele grensen fra Kornsjø i Østfold til Nesseby i Øst-Finnmark ble gått opp og fastlagt i detalj og grenserøyser bygget, tilsammen ca 2228 km.
Ved Sveriges avståelse av Finland i 1809 ble riksgrensen fra Treriksrøysen i Troms til Nesseby grense mot Storhertugdømmet Finland.
Grensekonvensjonen av 1826: Fastla grensen mellom Norge og Russland fra Nesseby til Grense Jakobselv.
Etter Finlands frigjøring i 1917 og Russlands nederlag i første verdenskrig tilhørte Petsjenga fra 1920 Finland. Finskegrensen gikk med det helt til Grense Jakobselv og var tilsammen 932 km lang.
Etter annen verdenskrig ble Petsjenga formelt avstått til Sovjetunionen i 1947. Riksgrensen fra Pasvikdalen til Grense Jakobselv ble igjen grense mot Russland. Området oppover Pasvikelven til Jäniskoski kraftverk ble samtidig solgt til Sovjetunionen. Dette endret ikke på Norges grense mot Finland (eller Russland), men gjorde at Russland øket sin sektor rundt treriksrøysen fra 66° til 103°, mens Finlands minket fra 121° til 83°.


== Samene og reindrift over grensen ==
Finskegrensen skjærer gjennom områder som tradisjonelt er benyttet av samene til deres reindrift. For å minske ulempene for samene, ble de gitt spesielle rettigheter i den såkalte Lappekodisillen, et tillegg til grenseavtalen av 1751. I 1852 ble finske- og russegrensen stengt for reindriften, hvilket medførte til store forandringer og ulemper for reindriften, bl.a. i Utsjok og Øst-Finnmark. Dette var en medvirkende årsak til Kautokeino-opprøret samme år.
Sverige-Norge sa i 1859 nei til et finsk tilbud om å la Norge overta den aller nordligste delen av Finland, Enaredistriktet, for å minske samenes ulemper ved grensesperringen.


== Se også ==
Norges riksgrense
Svenskegrensen
Russegrensen


== Eksterne lenker ==
(en) Finland-Norway border – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
norgeshistorie.no Noregs grenser: det historiske målebord  av Øystein Lydik Idsø Viken
Riksgrenser Statens kartverk
Ellsworth Land

Ellsworth Land er den delen av det antarktiske kontinentet som ligger mellom 103°24'V og 79°45'V. Sektoren grenser til Marie Byrd Land i vest, til Bellingshausenhavet i nord, til Antarktishalvøya i nordøst og til den vestre enden av Ronne isbrem i øst.
Området øst for 90°V ligger innenfor Chiles territorialkrav i Antarktis, Antártica, mens området øst for 84°V også ligger innenfor det britiske kravet, Britisk Antarktis. Området vest for 90°V er kravløst. Eights Coast strekker seg mellom 103°24'V og 89°35'V, mens Bryan Coast ligger mellom 89°35'V og 79°45'V.
Landområdet består hovedsakelig av et isdekket platå, men omfatter også de majestetiske Ellsworth Mountains og en enkelte spredte fjellpartier som Hudson Mountains og Jones Mountains.Ellsworth Land ligger nær senter av det området som ble overfløyet av den amerikanske oppdageren Lincoln Ellsworth i november-desember 1935. Det ble navngitt etter ham av US-ACAN i 1962 til minne om den historisk transkontinentale flygningen fra Dundee Island til Rossbarrieren.


== Referanser ==
M60 (maskingevær)

M60 (formelt fullt navn United States Machine Gun, Caliber 7.62 mm, M60) er en familie av amerikanske maskingevær for generell bruk som benytter 7,62 x 51 mm NATO patroner fra et ammobelte med M13 lenker som faller fra hverandre når patronen fjernes. Det er flere typer ammunisjon som er godkjent for bruk i M60-geværet, deriblant helmantlet, sporlys og panserbrytende ammunisjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) M60 machine gun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
US Ordnance Website (Produsent av M60, M60D, MK43/M60E4)
[1] U.S. Ordnance MK43 Manualer
Saco Defense Systems M60 E at the National Firearms Museum.
Military Factory Small Arms
Belt-Fed FG42: Predecessor to the M60
US Army manual: Operator's Manual For M60, M122, M60D
Operator's Manual
Bruce, Robert (våren 2009). «New Life for a Combat Classic: US Ordnance MK43 Mod 1 Machine Gun» (PDF). Small Arms Defense Journal: 66–71.  The article includes a detailed list of the twenty-two improvements made over previous versions of the M60.
Nazarian's Gun's Recognition Guide (FILM) M60 Presentation (.MPEG)
De undertryktes pedagogikk

De undertryktes pedagogikk (Pedagogia do Oprimido) er en bok skrevet av Paulo Freire. Boken ble først gitt ut i USA på engelsk i 1970, fordi det daværende regimet i Brasil hadde sendt Paulo Freire i politisk eksil. Manuskriptet ble allikevel smuglet inn i landet, og utgitt i små opplag av forlaget Paz y Terra. Boken ble oversatt til norsk i 1974 av Sissel Lie Hagen. Den kom i ny utgave på norsk i 2003. 
Boken tar for seg hvordan undertrykte, fattige og ukyndige mennesker kan bryte ut av sin undertrykte tilstand gjennom å oppdage sin egenverdi og samtidig sitt ansvar for sin rolle i samfunnet, i en læresituasjon der lærer og elev ser på et felles mål i fri utfoldelse, istedenfor det Freire kaller «bankundervisning», hvor lærerens kunnskap plasseres i eleven uten elevens deltagelse. Boken tar også for seg hva det vil si å være frigjort og hvilket ansvar det legger på individet. Frigjøring i dette perspektivet kan være en smertefull opplevelse, fordi undertrykkerens metode innebærer at de undertrykte ikke vet at det ikke er rettferdig at undertrykkeren er mer verdt enn de selv. I Freires frigjørende pedagogikk skal individet bli klar over sin situasjon som undertrykket, og på den måten også klar over kampen som må til for å komme seg ut av den. For Paulo Freire er ikke revolusjon bare et maktskifte, fordi den som undertrykker andre ikke selv er et helt menneske. Undertrykkeren blir frigjort når den undertrykte frigjør seg selv.   
I boken Pedagogy of Hope fra 1994 skriver Paulo Freire om De undertryktes pedagogikk i en omfattende bakgrunnsanalyse og svarer på spørsmål og kritikk som kom i kjølvannet av bokens internasjonale suksess.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Paulo Freire and Critical Pedagogy; Freire Institute
(no) Om boken hos Bibsys
Pedagogy of the Oppressed by Paulo Freire
Jødisk Nasjonalfond

Jødisk Nasjonalfond - Keren Kajemet LeYisrael, forkortet KKL-JNF, har i løpet av 110 år utviklet seg til å bli en global miljøleder og blitt den sentrale basen for samarbeid med landet og folket i Israel. Organisasjonen ble grunnlagt i 1901 i Basel i Sveits. Navnet Keren Kajemet LeYisrael er den hebraiske oversettelsen av navnet Jødisk Nasjonalfond. KKL-JNF har kontorer i ca. 40 land over hele verden, som samler inn penger primært til miljøarbeid i Israel.
KKL-JNF er en kombinasjon av flere aktiviteter på forskjellige områder. Arbeidet fører veien til et bedre, sunnere miljø - med forskning, resirkulering av vann, øko-turisme, store åpne områder, grønne skoger og rekreasjonsområder i naturen, og respekt for natur- og kulturarv. Videre skapes jordbruksområder, nye lokalsamfunn, rehabiliterer elver og det bekjempes mot ørkenspredning. Organisasjonen utdanner barn til å bli miljøbevisste borgere for å skape en bedre fremtid for Israel. Dette er bare noen av våre mange og varierte grønne aktiviteter. Jødisk Nasjonalfond eier nå over 13% av landet i Israel og arbeider for en bærekraftig fremtid for Israel og verden forøvrig.
Årlig planter JNF 500.000 nye trær. Organisasjonen arrangerer også undervisning, driver forskning og utvikler øko-turisme og infrastruktur. JNF har plantet over 240 millioner trær i Israel og laget mer enn 200 dammer og reservoarer. JNF ble medgrunnlegger (og er fortsatt medlem) av International Arid Lands Consortium (IALC), en internasjonal organisasjon som arbeider for å hindre ørkenspredning.
KKL samarbeider med palestinske og jordanske samarbeidspartnere på jordbruk, utdanning, sanitær og vann teknologi.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Jewish National Fund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Israels Jødisk Nasjonalfond
Norges Jødisk Nasjonalfond
Dansk Jødisk Nasjonalfond
Svenska Keren Kajemet
Benalla (Victoria)

Benalla er en by i delstaten Victoria i Australia. Den ligger 188 kilometer nordøst for delstatshovedstaden Melbourne og hører til lokalstyret Rural City of Benalla. Byen ligger langs elven Broken River og motorveien Hume Freeway.
Hovednæringsveiene i byen er servicebedrifter for jordbruksindustrien, turisme, en sponplatefabrikk og en ammunisjonsfabrikk.


== Transport ==
Benalla jernbanestasjon ligger langs Albury-linjen og benyttes av V/Line tog mellom Albury og Countrylinks XPT-tog mellom Melbourne og Sydney.
Benalla har også egen flyplass som opprinnelig ble bygget som trenningsstripe for RAAF under andre verdenskrig.
Livredder

En livredder er en person som er opplært i å foreta redning av forulykkede i kystnære havområder og lukkede badeområder, slik som badestrender og svømmehaller.
Livreddere har opplæring i livredning, førstehjelp og andre lignende kvalifikasjoner. De kan også ha spesialopplæring i sjøredning og til og med skippereksamen. Det finnes en rekke aktører som utdanner livreddere, alt fra ideelle organisasjoner til kommersielle foretak. Mange dykkerskoler tilbyr opplæring til redningsdykker, som av mange arbeidsgivere anses å være et godt grunnlag for livreddere.
Et tårn eller plattform inngår gjerne i livreddernes utrustning, og benyttes for å kunne ha overblikk over badeanlegget og dets brukere. Også dykker-, signal- og kommunikasjonsutstyr utgjør vanlige redskap i livreddernes utrustning.
På offentlige strender i Frankrike er bevæpnet politi fra CRS stasjonert som livreddere om sommeren.


== Se også ==
Utgående strøm


== Referanser ==
Choi Im-jeong

Choi Im-jeong (hangul: 최임정, hanja: 崔任貞) (født 14. februar 1981 i Busan, Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller i posisjonen høyre back på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.Hun har deltatt i håndballturneringene i de siste to sommer-OL og fikk henholdsvis sølv i 2004 og bronse i 2008, etter å ha spilt i nesten alle kampene.


== Meritter landslag ==
OL 2004 – Sølv
OL 2008 – Bronse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Choi Im-jeong – Olympedia 
(en) Choi Im-jeong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Choi Im-jeong – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Choi Im-jeong – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Den algeriske nasjonalbevegelsen

Den algeriske nasjonalbevegelsen (fransk: Mouvement national algérien, eller MNA, Tamazight: Amussu Aɣelnaw Adzayri, Arabisk: الحركة الوطنية الجزائرية ) var en algerisk organisasjon som ble opprettet for å motvirke Front de libération nationale (FLN). Organisasjonen ble støttet og ifølge enkelte også delvis finansiert av franskmennene som ønsket å undergrave FLN-bevegelsens status som representativ for den algeriske befolkningen.
Bevegelsen ble opprettet av nasjonalisten Messali Hadj under Algeriekrigen. Han hadde ledet tre lignende organisasjoner tidligere fra 1926, men opplevde likevel at uavhengighetskrigen ble startet uten at han ble konsultert. Opprettelsen av MNA ble dermed hans revansj over FLN. Han fant støtte blant algeriere bosatt i Frankrike som hadde sett opp til ham i fortiden, og til dels også hos franske myndigheter. Men til tross for militær støtte fra Frankrike, ble organisasjonen nedkjempet av FNL innen 1959 både i Algerie og Frankrike.
Kontrollen over det selvstendige Algerie etter uavhengighetskrigen lå solid i FLNs hender, mens MNA opphørte som politisk organisasjon.


== Referanser ==


== Kilder ==
Paul-Marie Atger, "Le Mouvement national algérien à Lyon. Vie, mort et renaissance durant la guerre d'Algérie", Vingtième siècle, revue d'histoire, n° 104, octobre-décembre 2009.
(fr) «Le Mouvement national algérien à Lyon» på www.cairn.info, besøkt 11.12.11
Kim Cha-youn

Kim Cha-youn (hangul: 김차연, hanja: 金且姸) (født 10. februar 1981 i Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.Hun har deltatt i håndballturneringene i de siste to sommer-OL og fikk henholdsvis sølv i 2004 og bronse i 2008, etter å ha spilt i nesten alle kampene.


== Meritter landslag ==
OL 2004 – Sølv
OL 2008 – Bronse
Asialekene 2010 – Bronse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim Cha-youn – Olympedia 
(en) Kim Cha-youn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kim Cha-youn – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Kim Cha-youn – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
The Bargain Store (sang)

«The Bargain Store» er en amerikansk sang, skrevet av Dolly Parton. Den var tittelsporet på hennes LP med samme navn fra 1975. «The Bargain Store» ble utgitt som den første singlen fra albumet i januar 1975. Den hadde betegnelsen RCA Victor PB-10164. Produsent var Bob Ferguson.
«The Bargain Store» var Partons femte nummer én-sang på den amerikanske countrylisten som soloartist.
En utslitt second-hand handelsvare fra et lavprisvarehus blir anvendt som en metafor på en kvinne, som er følelsesmessig ødelagt av et skjebnesvangert forhold.
Sangen ble imidlertid droppet fra spillekistene til flere countryradiostasjoner, da programledere feiltolket linjen «you can easily afford the price» som en dårlig skjult referanse til prostitusjon. Til tross for den begrensede spillingen på radio ble sangen ikke dessto mindre en større hit senvinteren 1975.


== Norsk versjon ==
Gunnar Jørstad har skrevet en norsk tekst. På norsk heter den «Min ønskebrønn».


=== Innspilling ===
Lillian Askeland. Utgitt på LP-platen Countryfest 6 (Talent TLS 4042) i 1980.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Ann-Christin Gjersøe

Ann-Christin Gjersøe (født 11. mai 1975) er en norsk forfatter som opprinnelig kommer fra Drammen, men som nå bor i Re i Vestfold. Hun har skrevet romanserien Livsarven, i alt 36 bøker. Serien ble utgitt av Cappelen Damm forlag i årene 2006–2012. I 2014 utkom hun med krimromanen Jernjomfruen på samme forlag.
Gjersøe er utdannet førskolelærer, men har arbeidet som forfatter siden 2004. 


== Eksterne lenker ==
Forlagets forfatterside Arkivert 9. mars 2014 hos Wayback Machine.
Forlagets side om romanserien Livsarven
Filmtrailer til Livsarven
Forfatterportrett av Ann-Christin Gjersøe

(no) Publikasjoner av Ann-Christin Gjersøe i BIBSYS
Gurgustius

Gurgustius (walisisk: Gorust) var en mytisk konge av Britannia, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136. Her gjengis han som sønn av Rivallo, og han ble etterfulgt av Sisillius I.
Av alle konger hos Geoffrey er Gurgustius den første av de konger som han har minst å fortelle om, faktisk ingenting bortsett fra hvem som kom før og hvem som kom etter.


== Familietreet til Gurgustius' slekt ==
Se også: Mytiske konger av britene


== Litteratur ==
Geoffrey av Monmouth (1982): The History of the Kings of Britain, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 87
Sisillius I

Sisillius I (walisisk: Seisyll)  var en mytisk konge av Britannia, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136. 
Av alle konger hos Geoffrey er Gurgustius blant de første av de kongene Geoffrey har minst å fortelle om, faktisk ingenting bortsett fra hvem han etterfulgte, og hvem som etterfulgte ham. Det fortelles ikke at hans forgjenger Gurgustius var hans far, skjønt man kan anta at det var en utelatelse, og han ble selv etterfulgt av Jago, som det fortelles var hans nevø. Han var selv far til Kimarcus, som ble britenes konge etter ham.


== Familietreet til Sisillius' slekt ==
Se også: Mytiske konger av britene


== Litteratur ==
Geoffrey av Monmouth (1982): The History of the Kings of Britain, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 88
Kim Cheong-shim

Kim Cheong-shim (hangul: 김정심) (født 8. februar 1976 i Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.


== Meritter landslag ==
OL 1996 – Sølv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim Cheong-shim – Olympedia 
(en) Kim Cheong-shim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Sigbjørn Lilleeng

Sigbjørn Lilleeng (født 20. februar 1983) er en norsk tegneserieskaper og illustratør. 
Sigbjørn Lilleeng vokste opp i Hønefoss. Han studerte Illustrasjon på Norges Kreative Fagskole i 2005-2007.
Han begynte deretter som frilans illustratør og har siden tegnet for blant annet Egmont, Jippi forlag og Cappelen Damm. 
Under Raptus-festivalen 2006 fikk Sigbjørn Lilleeng Bergen kommunes debutantpris.
2008 mottok han Sproingprisen for «beste norske tegneserie» for Nebelgrad Blues 3.
I 2011 kom tegneserieboka Apefjes med manus av Tor Erling Naas og tegninger av Lilleeng, og året etter Generator, en dystopisk science fiction.Sigbjørn Lilleeng bor og arbeider i Oslo.


== Bibliografi (utvalg) ==


=== Tegneserier ===
2006: Nebelgrad Blues 1 - Jippi forlag
2006: Nebelgrad Blues 2 - Jippi forlag
2007: Nebelgrad Blues 3 - Jippi forlag
2008: Nebelgrad Blues Bok 1 Traktorfuzz (samling av Nebelgrad Blues 1 - 3) - Jippi forlag
2008: Nebelgrad Blues Bok 2 Eksossolo - Jippi forlag
2009: Nebelgrad Blues Betongdrømmer 1 - Jippi forlag
2011: Apefjes (med manus av Tor Erling Naas) - Cappelen Damm
2012: Generator - Jippi forlag
2013: Ulvehjerte (med manus av Tor Erling Naas) - Cappelen Damm
2015: Flammetenner (med manus av Tor Erling Naas) - Cappelen Damm
2016: Mellom planeter - Jippi forlag
2018: FNRZ 1: Nagel - Jippi forlag
2021: Inntrengeren (manus av Bing og Bringsværd) - Ena/Vigmostad & Bjørke


=== Illustrasjoner i bøker ===
2013: Bjørn Arild Ersland: Tut, Nut og Knut - Cappelen Damm
2013: Bjørn Arild Ersland: Damir får en fugl - Cappelen Damm
2014: Julia Kahrs: Billie Ve - Gyldendal


== Priser og utmerkelser ==
2006 - Bergen kommunes debutantpris
2007 - Sproingprisen for Nebelgrad Blues 3
2008 - Kulturdepartementets tegneseriepris for Nebelgrad Blues 4 - Eksossolo
2012 - Ordknappen 2012 for Apefjes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sigbjørn Lilleeng i BIBSYS
Jippi forlags presentasjon av Sigbjørn Lilleeng
Sigbjørn Lilleengs nettside
Rabbe Enckell

Rabbe Arnfinn Enckell (født 3. mars 1903 i Tammela, død 17. juni 1974 i Helsingfors) var en finlandssvensk lyriker og essayist. Etter debuten med Dikter (1923) skrev han en tid mest essaystikk, og ble kjent som den finlandssvenske modernismens fremste teoretiker og ideolog. Hans tidlige lyrikk er miniatyrlyrikk, preget av naturimpresjoner, blant annet i Vårens cistern (1931), hvor han skriver landlige pastoraler i en haikuinspirert kortform. Senere samlinger var preget av klassiske referanser.I unge år var han like aktiv som maler, og skrev i flere år kunstkritikk. 
Han kom fra en kulturell familie; faren Karl var landbruksprofessor, broren Olof var litteraturviter og broren Torger var maler. Rabbe Enckell var gift tre ganger; først med Hanna Runeberg, som forlot ham for den yngre forfatterkollegaen Oscar Parland, senere med de to malerne Alice Kaira (1943–46) og Aina Dagny Maria Erikson (fra 1949). Han bodde fra 1960 til 1972 i Diktarhemmet i Borgå. 
Enckell utga om lag 40 bøker; hans siste bok Flyende Spegel ble utgitt posthumt i 1974. Dikt i utvalg flere ganger, først i 1947. 


== Priser ==
Bellmanpriset 1956
Eino Leino-prisen 1958
Æresdoktor ved Helsingfors universitet 1960
Æresdoktor ved Uppsala universitet 1963
De Nios stora pris 1964
nominert til Nordisk råds litteraturpris 1968 for Dikt
nominert til Nordisk råds litteraturpris 1968 for Och sanning
nominert til Nordisk råds litteraturpris 1969 for Tapetdörren
Svenska Akademiens Finlandspris 1967
Svenska Akademiens Finlandspris 1973


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Rabbe Enckell». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4292-1416928956898.
Moon Kyeong-ha

Moon Kyeong-ha (hangul: 문경하, hanja: 文景河) (født 29. mai 1980 i Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller målvakt på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.


== Referanser ==


== Meritter landslag ==
OL 2000 – 4.-plass
OL 2004 – Sølv
Asialekene 2010 – Bronse


== Eksterne lenker ==
(en) Moon Kyeong-ha – Olympedia 
(en) Moon Kyeong-ha – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Moon Kyeong-ha – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Moon Kyeong-ha – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Kimarcus

Kimarcus (walisisk: Cynfarch) var en mytisk konge av Britannia, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136. Her gjengis han som sønn av Sisillius I og han ble etterfulgt av Gorboduc.
Kimarcus er hos Geoffrey i en gruppe konger som Geoffrey forteller lite om, bortsett fra hvem som kom før og hvem som kom etter. Hans vesentlige rolle er å fylle overgangen til neste konge.


== Familietre til Kimarcus' slekt ==
Se også: Mytiske konger av britene


== Litteratur ==
Geoffrey av Monmouth (1982): The History of the Kings of Britain, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 88
Pusuke

Pusuke (født 1. april 1985, død 5. desember 2011 i Tokyo, Japan), var verdens eldste hund som sto oppført i Guinness rekordbok fra desember 2010 og frem til sin død i desember 2011. Han er den niende eldste hunden noensinne.I henhold til sin eier, hadde Pusuke vært aktiv, sunn og i god form frem til den dagen han døde, da han plutselig mistet appetitten og fikk pustevansker. Han døde noen få timer senere, i en alder av 26 menneske-år, eller 186 hundeår. Han var den tredje eldste levende hunden i verden på tidspunktet for hans død i desember 2011. 


== Referanser ==
Lars Edvard Phragmén

Lars Edvard Phragmén (født 2. september 1863 i Örebro, død 14. mars 1937) var en svensk matematiker. 
Phragmén var professor i matematisk analyse ved Stockholms universitet fra 1892 til 1904. Han var sjef for den svenske forsikringsinspeksjonen 1903 til 1909, og direktør for Allmänna livförsäkringsbolaget 1908 til 1933. Han ble i 1901 innvalgt i Kungliga Vetenskapsakademien. 
Phragmén arbeidet med funksjonsteori, og er særlig kjent for Phragmén–Lindelöfske-satsen. Senere arbeidet han 
særlig med forsikringsmatematikk.
Phragmén ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo ved Abel-minnefesten 1929.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi