jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tore Klevstuen

Tore Johan Klevstuen (født 12. juni 1966 i Oppdal) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Klevstuen deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 6.-plass på 5000 m stafett. 


== Personlige rekorder (langbane) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tore Klevstuen – Olympics.com 
(en) Tore Klevstuen – Olympic.org 
(en) Tore Klevstuen – Olympedia 
(en) Tore Klevstuen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tore Klevstuen – Speedskatingbase.eu 
(en) Tore Klevstuen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Tore Klevstuen – ShorttrackOnLine.info
Morten Staubo

Morten Kristian Johansen Staubo (født 6. mai 1959 i Oslo) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter og skøyteløper. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Staubo deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med sjetteplass på 5000 m stafett. 


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Staubo – Olympics.com 
(en) Morten Staubo – Olympic.org 
(en) Morten Staubo – Olympedia 
(en) Morten Staubo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Morten Staubo – Speedskatingbase.eu 
(en) Morten Staubo – SpeedSkatingNews.info 
(en) Morten Staubo – SpeedSkatingStats.com 
(en) Morten Staubo – ShorttrackOnLine.info
Øystein Carlsen

Øystein Carlsen (født 30. april 1973 i Bærum) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Carlsen deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 6.-plass på 5000 m stafett. Armand Carlsen er bestefar til Øystein Carlsen.


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Carlsen – Olympics.com 
(en) Øystein Carlsen – Olympic.org 
(en) Øystein Carlsen – Olympedia 
(en) Øystein Carlsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Øystein Carlsen – Speedskatingbase.eu 
(en) Øystein Carlsen – ShorttrackOnLine.info 
(en) Øystein Carlsen – TheSports.org
Ivar Ulekleiv

Ivar Michal Ulekleiv (født 22. mai 1966 i Dombås) er en norsk tidligere skiskytter. Han representerte Dovre Skiskytterlag.
Ulekleiv vant 10 km sprint i NM i skiskyting i 1993, og deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 14.-plass på 10 km, og var med på laget som kom på 7.-plass på stafetten. Han var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen i VM i skiskyting 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Ulekleiv – Olympedia 
(en) Ivar Ulekleiv – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivar Ulekleiv – IBU 
Sports123.com – medaljevinnere VM i skiskyting, Lagkonkurranse Arkivert 18. mai 2011 hos Wayback Machine.
Hans Engelsen Eide

Hans Engelsen Eide (født 8. mai 1965 i Voss) er en norsk tidligere kulekjører. Han representerte Voss Freestyleklubb.
Eide vant åtte NM i freestyle, kulekjøring i 1984, 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 og 1994. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 15.-plass i kulekjøring. Eide kom på 2.-plass i kulekjøring i 1988 i Calgary, som da var demonstrasjonsøvelse. Han tok tre enkeltseiere i World Cup, og kom på 2.-plass totalt i 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Engelsen Eide – Olympedia 
(en) Hans Engelsen Eide – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hans Engelsen Eide – FIS (freestyle) 
Offisiell resultatliste for demonstrasjonsøvelser, Calgary 1988 (pdf-fil)
Tore Skeie

Tore Skeie (født 19. september 1977 i Oslo) er en norsk historiker, sakprosaforfatter og kritiker. Han er fast spaltist og bokanmelder i Klassekampen. Han har utgitt tre bøker om middelalderhistoriske perioder med henholdsvis Alv Erlingsson, Ingebjørg Håkonsdatter og Olav Haraldsson som hovedpersoner. 
Skeie studerte historie ved Universitetet i Oslo og fullførte i 2006 en masteravhandling om adelsmannen Alv Erlingsson. Han har skrevet flere bøker og artikler om norsk middelalder. Han debuterte i 2009 med boka Alv Erlingsson. Fortellingen om en adelsmanns undergang. Manuset til boka vant forlagets historiekonkurranse i 2008 der blant andre Dag Solstad satt i juryen. Boka om Alv Erlingsson fikk svært gode kritikker.Skeies andre bok, Jomfruen fra Norge, utkom i 2012 og omhandlet maktallianser og arrangerte ekteskap i 1300-tallets Norden.  Den fikk også meget god omtale og ble nominert til kritikerprisen i kategorien for sakprosa.I 2018 utgav Skeie boka Hvitekrist. Om Olav Haraldsson og hans tid. Boka tok utgangspunkt Olavs deltakelse i de danske kongenes plyndrings- og hærferder til England. Den fikk gode anmeldelser. I 2019 ble Skeie for Hvitekrist tildelt Den norske historiske forenings Sverre Steen-pris for fremragende formidling av historie på høyt faglig nivå.


== Bibliografi ==
2009 - Alv Erlingsson. Fortellingen om en adelsmanns undergang
2012 - Jomfruen fra Norge
2018 - Hvitekrist. Om Olav Haraldsson og hans tid


== Priser ==
2008 - Vinner av Spartacus historikerkonkurranse med manuset til Alv Erlingsson.
2013 - Sagaprisen for Jomfruen fra Norge.
2013 - Nominert til Kritikerprisen for Jomfruen fra Norge.
2019 - Tildelt 10-års «Stipend for etablerte kunstnere» av Norsk kulturråd.
2019 - Sverre Steen-prisen for fremragende formidling av historie på høyt faglig nivå, for Hvitekrist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tore Skeie på Internet Movie Database 
(no) Spartacus forlags forfatterside
(no) Gyldendal forlags forfatterside
Tore Skeie om Hvitekrist - forfatteren i samtale med Erlend O. Nødtvedt. Lydopptak på Bergen Offentlige Bibliotek 24. januar 2019
Preah Vihear

Preah Vihear (khmer: ព្រះវិហារ), "hellige helligdom") er en provins nord i Kambodsja. Hovedstaden er Phnom Tbeng Meanchey. Provinsen er oppkalt etter tempelet Prasat Preah Vihear. Dângrêkfjellene, som også utgjør deler av grensen mellom Kambodsja og Thailand ligger nord i Preah Vihear-provinsen.
Tempelet har vært sentrum for mange grensekonflikter med nabolandet Thailand gjennom århundrene. Den thailandsk-kambodsjanske krisen, som startet i 2008, er fortsatt uløst og flere vestlige regjeringer har utstedt reise advarsler til sine borgere med råd om ikke å reise til denne provinsen på grunn av dette. 


== Administrativ inndeling ==
Stung Treng

Stung Treng er hovedstaden i provinsen Stung Treng nord i Kambodsja. Byen ligger nær stedet der Mekong flyter sammen med Se Kongelva. Befolkningen består av en blanding av Khmerer og laoter. 

Stung Treng Airport er plassert her, men ingen kommersielle flyvninger betjenes av denne per dags dato.
Tornhaleekorn

Tornhaleekorn er en familie av gnagere med syv arter som er hjemmehørende i det vestlige og sentrale Afrika. 
Alle tornhaleekorn bortsett fra én art har flyvemembran og tar seg frem i skogen ved å glide fra tre til tre. De regnes til de beste glideflygerne blant gnagerne.
De holder vanligvis sammen i par, men man kan også se dem sammen i flokker på omkring hundre individer.
De spiser frukt, blomster, bark og insekter. 


== Eksterne lenker ==
(en) Tornhaleekorn i Encyclopedia of Life 
(en) Tornhaleekorn i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tornhaleekorn hos Fossilworks 
(en) Tornhaleekorn hos ITIS 
(en) Tornhaleekorn hos NCBI 
(en) Kategori:Anomaluridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anomaluridae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anomaluridae – detaljert informasjon på Wikispecies
Kanbun

Kanbun (漢文, norsk «hàn-skrift», også «hàn-tekst(er)») betegner japansk litteratur skrevet med kinesiske skrifttegn. Dette handler da om klassisk kinesisk.
Guyajuruinene

Guyajuruinene er et stort felt med eldgamle klippeboliger i storkommunen Zhangshanying nord i fylket Yanqing i byprovinsen Beijing, ca 92 kilometer nord for Beijing sentrum. Anlegget i klippene har mer enn 110 steinrom, og er det største klippeboligkomplekset som noensinne er blitt funnet i Kina. 
Husene varierer i størrelse. Noen er sammenkoblet horisontalt, andre vertikalt. Noen har ett rom, andre har 2-3 værelser. Steintrapper og steinstiger knytter sammen komplekset. Man finner en god del utstyr av stein, stoler og bord, og noen av husene er utstyrt med kanger, en type nordkinesiske senger med innlagt oppvarmingsmulighet.
Menneskerettsalliansen

Menneskerettsalliansen var en norsk organisasjon som eksisterte fra 2004 til 2019. Den beskrev seg som en uavhengig allianse og menneskerettighetsorganisasjon som arbeidet for fulle menneskerettigheter for alle ut fra menneskerettighetenes grunnleggende prinsipp om at «alle er like for loven og har uten noen form for forskjellsbehandling rett til lik beskyttelse av loven».
Den ble stifet i 2004. Målet for Menneskerettsalliansen var at alle skal ha vern og samme grad av vern mot diskriminering i norsk lov uansett diskrimineringsgrunnlag. Menneskerettsalliansen arbeidet for å likestille diskrimineringsgrunnlag i norsk lov gjennom lobbyvirksomhet, medieutspill, lovforslag, høringsuttalelser og deltakelse i forskjellige offentlige utvalg. Organisasjonen ble vedtatt nedlagt i 2018 og la ned virksomheten året etter.Lederne var Dag Øistein Endsjø (2004–2013), John Jeannette Solheim Remø (2013–2017) og Jan Elisbath Lindvik (2017–2019).


== Medlemsorganisasjoner ==
Menneskerettsalliansen hadde følgende medlemsorganisasjoner

Foreningen for transpersoner
Forbundet for transpersoner i Norge
Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold
Harry Benjamin Ressurssenter
Landsorganisasjonen for Romanifolket
Norges Handikapforbund
Norsk Forbund for Utviklingshemmede
Skeiv Ungdom
Stopp Diskrimineringen
Synshemmede Akademikere
Taternes Landsforening
Uloba – Samvirke for borgerstyrt personlig assistanse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Shanghai Daily

Shanghai Daily (kinesisk: 上海日报; pinyin: Shànghǎi Rìbào) er en av Folkerepublikken Kinas to engelskspråklige aviser (den andre er China Daily).
Shanghai Daily startet publikasjon i oktober 1999, og eies av Wenhui-Xinmin United Press Group. Den henvender seg primært til besøkende utlendinger, som investorer og turister, skjønt mange kinesere leser også avisen for å bli flinkere i engelsk.
Den utkommer (2010) seks dager i uken med et omfang på 48 sider, og fikk i 2005 også en onlineutgave. 
Avisen konsentrerer seg om Shanghai og omegn, og skriver om økonomiske, sosiale, kulturelle og diplomatiske emner. Opprinnelig la den stor vekt på å fremstille alt i en meget positivt lys for utlendingene, men etter at samfunnet har utviklet seg har den lagt mer vekt på stor nøyaktighet slik at særlig den økonomiske journalismen er så presis og realistisk som mulig.


== Eksterne lenker ==
Websider
Shanghai Star

Shanghai Star (kinesisk: 上海英文星报) var en engelskspråklig ukeavis publisert i Shanghai fra 1992 til 2006. Den var eid og drevet av Beijingavisen China Daily.


== Eksterne lenker ==
Shanghai Stars hjemmesider
Red Sails in the Sunset (sang)

«Red Sails in the Sunset» er en amerikansk sang med melodi av Hugh Williams (psevdonym for Will Grosz) og tekst av den produktive låtskriveren Jimmy Kennedy. Den ble publisert i 1935.
Sangen var inspirert av de «røde seilene» til Kitty of Coleraine en yacht Kennedy ofte så seile av sted fra Irlands nordlige kyst og av hans «adopterte» hjemby, Portstewart, en badeby i County Londonderry.Én av de tidligste versjonene ble innspilt av Guy Lombardo's Royal Canadians 11. oktober 1935. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 585A. Den andre siden var «Madonna Mia».Sangen fikk nytt liv av Nat King Cole with Pete Rugolo & his orch. Den ble innspilt 21. februar 1951 og utgitt av Capitol Records med katalognummer 1468. Den andre siden var «Little Child».


== Andre innspilte versjoner ==
Henry Allen & his orchestra (Innspilt 8. november 1935. Utgitt av Vocalion Records med katalognummer 3097. Den andre siden var «I Found a Dream»)
Albert Ammons (Innspilt i april 1946 og utgitt av Dmed katalognummer 8205. Den andre siden var «Margie»)
Paul Anka (1958)
Louis Armstrong & his orch (Innspilt 13. desember 1935 og utgitt av Decca Records med katalognummer 648B. Den andre siden var «On Treasure Island»)
Al Bowlly acc. by orchestra conducted by Ray Noble
Dave Brubeck (1999)
Bing Crosby with Victor Young (Innspilt 12. november 1935 og utgitt av Decca Records med katalognummer 616A. Den andre siden var «Boots and Saddle»)
Fats Domino (1963)
Earl Grant (1962)
Tab Hunter (1957)
Leslie "Hutch" Hutchinson (Utgitt på Parlophone R 233)
Jack Jackson (1935)
Johnny Lee (1976)
Vera Lynn (1935)
Mantovani (Innspilt 25. oktober 1935 og utgitt av Columbia Records med katalognummer 397D. Den andre siden var «Whisper Sweet»)
Tony Martin
Vaughn Monroe (1952)
The Platters (1960)
The Three Sounds (1962)
Jimmy Velvit (2001)
Dinah Washington (1962)
Anona Winn (1935)


== Norske versjoner ==
Edmond Max har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Vi seiler mot lykken». Knut Bjørnsen har skrevet «Røde seil».
Trond Kirkvaag, Knut Lystad & Lars Mjøen har skrevet en humoristisk norsk tekst. Deres norske tittel er «Norges reddeste sanggruppe».


=== Innspillinger ===


== Listeplasseringer ==
Nat King Coles versjon kom på Billboard Best sellers In Stores-listen 13. juli 1951 og lå der i to uker med nummer 21 som høyeste plassering.Jack Lees versjon lå som nummer 22 på Billboard Hot Country Singles-listen i 1976.


== Referanser ==
Vázquez de Coronado

Vázquez de Coronado eller Vásquez de Coronado, mest kjent som Coronado, er en kanton nord i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 60 486 innbyggere i 2011. Arealet er på 222,20 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Isidro.
I sør omfatter kantonen noen av de nordlige suburbane områdene til landets hovedstad San José, mens den i nord dekker deler av fjellkjeden Cordillera Central og Braulio Carrillo nasjonalpark.
Den gotiske katedralen i Coronado fra 1878 er et av landets viktigste arkitektoniske verker.
Kantonen er oppkalt etter den spanske conquistadoren Juan Vásquez de Coronado (1523–1566), som innlemma Costa Rica i det spanske riket.


== Distrikter ==
Vázquez de Coronado er delt inn i fem distrikter:

San Isidro
San Rafael
Dulce Nombre de Jesús
Patalillo
Cascajal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vázquez de Coronado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Century Park

Century Park er det alment brukte engelske navnet på parken (kinesisk: 世纪公园, pinyin: Shìjì Gōngyuán – «århundreparken») i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Den er byens største park, og ligger i Pudong. 
Parken har en konsertscene, og besøkende kan leie tandemsykler eller sykkelvogner for å komme seg rundt. Landskapsarkitekturen har elementer fra britisk, japansk og kinesisk havebruk. Den har flere innsjøer og øyer. 


== Eksterne lenker ==
(en) Century Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Century Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Huangpuparken

Huangpuparken (forenklet kinesisk: 黄浦公园; tradisjonell kinesisk: 黃浦公園; pinyin: Huángpǔ Gōngyuán) er navnet på et trekantet grøntområde i den nordlige enden av The Bund i Shanghai, der Suzhouelven møter Huangpuelven. Dette er Shangais minste parkanlegg, og det første som ble åpnet for almenheten. På området står Monumentet for Folkets Helter, som ærer dem som bidro til å fri Kina fra fremmed okkupasjon. The Bund Historiske Museum er også her, og viser The Bunds historie ved hjelp av gamle fotografier.
Parken var stengt for kinesere mellom 1890 og 1928, og en urban legende som har stor utbredelse fantes det en plakat ved porten som forkynte «No dogs or Chinese allowed». Det er imidlertid ingenting som tyder på at historien om skiltet er sann. Derimot viser fotografier fra denne perioden et annet oppslag, som lister opp et tipunkts regulativ. Punkt 1 heter The Gardens are reserved for the Foreign Community, og punkt fire at Dogs and bicycles are not admitted. Uansett, at kinesere ikke hadde adgang til parken (som fikk navnet Huangpuparken etter annen verdenskrig og en rekke andre parker i landet har etset seg inn i mange kineseres erindring som eksempel på de ydmykelser som fremmede makter utsatte dem for på siste del av 1800-tallet og deler av 1900-tallet. 
Parken fikk ny utforming i 1990-årene.


== Referanser ==
Jon Arne Sæter

Jon Arne Storflor Sæter (født 1956) er en norsk naturfotograf og forfatter, bosatt i Trøndelag.
Sæter er utdannet cand. mag. med biologi fra Universitetet i Trondheim, og har arbeidet som naturfotograf fra 1981. Han er medlem av foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto.


== Bibliografi ==
Naturen i Trøndelag, Sæter Forlag (1996) ISBN 82-91671-00-1
Staav, Roland og Jon Arne Sæter (oversettelse og tilrettelegging for norske forhold) (1986). Fuglevern. Oslo: Norges naturvernforbund/ Norsk ornitologisk forening. 


== Referanser ==
David Palmer (sinolog)

David Palmer (født 1969 i Toronto i Canada) er en sinolog som spesialiserer seg på religiøse bevegelser i det moderne Kina.
Han er ansvarlig for Hongkong-avdelingen av École française d'Extrême-Orient (EFEO) (siden 2004). 
I 2002 tok han doktrorgrad ved École Pratique des Hautes Études med en dissertasjon om kinesisk religions antropologi. 


== Publikasjoner ==
«Falun Gong: la tentation du politique», i Critique internationale, no. 11, pp.36-43, avril 2001
«La doctrine de Li Hongzhi. Le Falun Gong, entre sectarisme et salut universel», i Perspectives chinoises, no. 64, s. 14-23, mars-avril 2001. Engelsk versjon i China Perspectives, no. 35, s. 14-23, mai-juni 2001.
«Le qigong au carrefour des discours anti: de l'anticléricalisme communiste au fondamentalisme du Falun Gong», hos V. Goossaert (red.): L'anticléricalisme en Chine, temanummer av Extrême Orient Extrême Occident, høst 2002, s. 153-165.
«Modernity and Millenialism in China: Qigong and the Birth of Falun Gong», i Asian Anthropology 2 (2003), s. 79-110.
«Le qigong et la tradition sectaire chinoise», i Social Compass, 50 (4), s. 471-480..
La fièvre du qigong. Guérison, religion et politique en Chine, 1949-1999. Paris: Editions de l'Ecole des hautes études en sciences sociales, 2005, 511 sider
«Body cultivation in contemporary China», hos James Miller (red.): Chinese Religions in Contemporary Society, Santa Barbara ABC-CLIO, s. 147-174.
« L'État et le sectarisme en Chine. Le cas du Falungong », hos John Lagerwey (red.): Religion et politique en Asie. Histoire et actualité. Paris, Les Indes savantes.


== Eksterne lenker ==
Biografi hos EFEO
Falun Gong : la tentation du politique av David Palmer
Mara Salvatrucha

Mara Salvatrucha (også kjent som Mara, MS eller MS-13) er et kriminelt gjengmiljø som ble grunnlagt i Los Angeles i USA på 1970- og 1980-tallet. Grupperingen antas i dag å operere i hele 42 delstater i USA, i Mexico og i flere land i Mellom-Amerika.
Gruppen er mest kjent for å begå alle slags typer alvorlige forbrytelser, blant annet drap, voldtekt og narkotikakriminalitet. Medlemmene i denne gjengen har som regel bakgrunn fra mellomamerikanske land, først og fremst El Salvador, men også blant annet Honduras, Guatemala og Mexico.
Det er noe usikkert hvor mange mennesker som egentlig er medlemmer av denne gjengen. Medlemstallene varierer fra 10 000 og til helt opp til 750 000 medlemmer. Det påstås også at MS-13 har etablert seg i flere europeiske storbyer, men det er høyst uklart om dette er gjenger som tilhører MS-13, eller om det er gjenger som bare later som de er en del av MS-13.


== Aktiviteter ==
Den 13. juli 2003 ble amerikanske Brenda Paz, en 17 år gammel kvinne som var et tidligere medlem av banden, funnet knivstukket på bredden av elven Shenandoah i delstaten Virginia. Paz ble drept etter at hun skal ha informert føderale myndigheter i USA om de kriminelle aktivitetene til Mara Salvatrucha. To av hennes tidligere venner, som fremdeles var medlemmer av banden, ble senere dømt for drapet på Brenda Paz.
Den 23. desember 2004 utførte denne gruppen en av de mest omtalte bandeforbrytelsene i Mellom-Amerika. Dette skjedde i Chamelecón i Honduras, da en intercity-buss ble stoppet på gaten og skutt i stykker med automatgeværer. Medlemmer av MS-13 skjøt og drepte minst 28 sivile passasjerer, hvorav de fleste var kvinner og barn. 
Den 13. mai 2006 ble Ernesto "Smokey" Miranda, et tidligere høyt rangert medlem og en av grunnleggerne av Mara Salvatrucha, myrdet i sitt eget hjem i El Salvador. Han hadde da klart å komme seg ut av gruppen og i stedet begynt å studere jus. På fritiden sin arbeidet han for å holde barn og ungdom ute av farlige gjengmiljøer. 
I februar 2009 arresterte politiet i delstatene Colorado og California rundt 20 medlemmer av MS-13, samtidig som de beslagla store mengder metamfetamin, cirka 2,3 kilo kokain, en liten mengde heroin, 12 skytevåpen og 3300 dollar i kontanter. 


== I Norge ==
Politiet i Norge har oversikt over cirka 40 navngitte personer i Norge, som kopierer innvielsesritualer, handlinger og talemåten til MS-13 fra USA. De fleste medlemmene er i alderen 13 til 18 år, men noen få av dem er også litt eldre, hovedsakelig tidlig i 20-årene.Noen av dem har langt kriminelt rulleblad, mens andre ikke har gjort seg kjent for politiet fra tidligere. Det er ikke blitt bekreftet eller sannsynliggjort at medlemmene av MS-13 i Norge har noen direkte forbindelse eller kontakt med medlemmene av grupperingen i USA eller andre europeiske land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mara Salvatrucha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Sigurd Simensen

Ole Sigurd Simensen (født 16. mai 1972 på Hamar) er en tidligere norsk toppsyklist, profesjonell i tiden 1998 frem til han la opp i 2002.


== Meritter ==
Ringerike Grand Prix: Seier i 1993 og 1995
NM i landeveissykling
Lagtempo:  Seier med Glåmdal SK 1994 og 1995
50 km tempo individuelt:  Seier 1995
Normandie rundt. Seier i 1995 (siste året det var amatørritt)
Prix des Flandres Françaises (FRA):  Seier i 1997
Prix des Blés d'Or (FRA):  Seier i 1997
Trofeu Diputacion (SPA):  Seier i 2001
Profesjonell
Tyske Agro-Adler-Brandenburg 1998-99
Franske Saint Quentin-Oktos 2000
Svenske Team Mälarenergi 2001-02


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Sigurd Simensen – ProCyclingStats 
(en) Ole Sigurd Simensen – Cycling Archives
Fiskebrygga

Fiskebrygga er et byområde i Kristiansand som ligger mellom Kvadraturen og Lagmannsholmen.
Fiskebrygga ble innviet i 1936 etter en byggeperiode på et par år. Den ligger på et område som tidligere var kjent som Hegermanns verft. Den opprinnelige bygningsmassen ble revet i 1993.

Fiskemarkedet på Fiskebrygga er en av byens turistattraksjoner, hvor de selger fisk og skalldyr. 
Det er også mange restauranter på Fiskebrygga. 
Kirkens Bymisjon har sitt Bryggekapell, kafé og sykkelverkstedet «Pedalen» på Fiskebrygga.
Etter en omfattende byggevirksomhet i 1990-årene har området fått en renessanse. Husene er bygget i gammel stil og likner på sjøboder, malt i okergult og rødt. Trebrygger på begge sider av Gravanekanalen, hvor det er yrende båttrafikk om sommeren. Det er 4 broer over kanalen.
Ved innseilingen til Gravanekanalen fra Vestre havn ligger Kilden teater- og konserthus, som åpnet i 2012.


== Litteratur ==
Jon Skeie/Ole-Georg Moseng: Kristiansand står og faller med sin havn, Portal forlag 2009, ISBN 978-82-92712-29-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fiskebrygga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Om Fiskebrygga på Visit Sørlandets nettsider. Besøkt 9. november 2020.
Bjarne Kortsen

Bjarne Kortsen (1930–2013) var en norsk musikkforsker og musikkritikker.
Kortsen ble cand.mag. i 1962, Ph.D. ved University of Glasgow i 1964. Fra 1966 var han i en periode lektor i musikk ved Stavanger off. lærerskole. Kortsen ga ut de fleste av sine avhandlinger på sitt eget forlag, editio norvegica i Bergen.
Kortsen var en skarp og engasjert kritiker av den etablerte musikkvitenskap. Mange komponister, blant annet Antonio Bibalo, har tilegnet verker til Kortsen. Spesielt hans publikasjoner om norsk musikk i rokokko og nasjonalromantikk ga impulser til forskningen.


== Bibliografi i utvalg ==


== Referanser ==