jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjarne Bystad Ellefsen

Bjarne Oddvar Bystad Ellefsen (født 30. mai 1915, død 28. oktober 2008) var en norsk arkitekt fra Lillehammer. Han ble utdannet som arkitekt ved Norges tekniske høgskole i 1939 og drev praksis i Lillehammer til 1985.Bystad Ellefsen vant i 1948 en arkitektkonkurranse om tegning av Narvik rådhus. Planene ble bearbeidet frem mot 1955, og bygget stod ferdig først i 1961. Bystad Ellefsen huskes ellers for en kirke i Nord-Norge samt et par på Østlandet.


== Verker i utvalg ==
Rådhuset i Sør-Varanger kommune, (tegnet 1948, fullført 1958)
Storfjord kirke, Troms (1952)
Gravmonument for Anders Sandvig på Maihaugen (1954)
Narvik rådhus, Nordland (tegnet 1955, fullført 1961)
Restaurering av Vingrom kirke, Lillehammer (1958–59)
Søre Ål kirke, Lillehammer (1964)
Espedalen fjellkirke, Sør-Fron (1974)

		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard (om Narvik rådhus)
Gamle Narvik (om Narvik rådhus)
Rådhuset i Sør-Varanger kommune
Solli Bowlingklubb

Solli Bowlingklubb (Solli BK), etablert 1965, er en norsk bowlingklubb fra Oslo. Klubben er den største bowlingklubben i osloområdet med sine 75 medlemmer. Klubbens hjemmebane er Veitvet Bowling Senter på Veitvet. Klubben ble 24. september 2020 slått sammen med Sofiemyr Bowlingklubb. Nytt navn på sammenslått klubb er Oslo Bowlingklubb.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Goldstein

Goldstein (גאָלדשטיין, גולדשטיין;) er et etternavn som kan vise til følgende personer:

Adam (Michael) Goldstein (1973–2009, amerikansk DJ
Baruch (Kappel) Goldstein (1956–1994), israelsk lege og ekstremist
Betty (Naomi Goldstein) Friedan, født Goldstein (1921–2006), amerikansk feminist, debattant, aktivist og forfatter
Elliott Gould, né Goldstein (1938–), amerikansk skuespiller
Eugen Goldstein (1850–1930), tysk fysiker
Isidore Isou, født Ioan-Isidor Goldstein (1925–2007), fransk poet
Jørn (Irving) Goldstein (1953–), norsk tidligere ishockeyspiller
Joseph L(eonard). Goldstein (1940–), amerikansk biokjemiker, genetiker og nobelprisvinner
Lesley (Sue) Gore, né Goldstein (1946–), amerikansk sanger
Martha Goldstein, født Svendsen, amerikansk cembalist og pianist
Melvyn (C.) Goldstein (1938–), amerikansk antropolog og tibetolog
Paul (Herbert) Goldstein (1976–), amerikansk tennisspiller
Ruth Harriet Louise, født Goldstein (1903–1940), amerikansk profesjonell fotograf


== Se også ==
Goldstone
Gold
Mariavesper

Mariavesper (italiensk Vespro della Beata Vergine, «vespere for den velsignede jomfru») er en liturgisk kveldsbønn som brukes på Mariafestdagene.
En rekke komponister har brukt hymnene og salmene fra disse gudstjenestene som utgangspunkt for kirkelige komposisjoner:

Vespro della Beata Vergine av Adrian Willaert i samarbeid med andre (ca. 1559)
Vespro della Beata Vergine av Claudio Monteverdi (1610)
Vespro della Beata Vergine av Chiara Margarita Cozzolani (1650)
Vespro della Beata Vergine av Johann Rosenmüller (ca 1670–1680)
Vespro della Beata Vergine av Heinrich Ignaz Franz Biber (1693)
Elisabeth Farbu

Elisabeth Farbu (født 5. april 1972) er en norsk professor i medisin . Hun ble i 2013 den første kvinnelige professoren ved Stavanger universitetssjukehus (SUS).. Hun har særlig arbeidet med seinfølger av poliomyelitt. Arbeidet  dreide seg om hva som skjer med de gjenværende nervecellene når andre nerveceller er skadet eller dør  hos polio pasienter. Da hun  startet med dette arbeidet, var det fremdeles mellom 6 000 til  10 000 mennesker med skader etter polio i Norge.
Hun har arbeidet ved SUS siden 2005, i 2009 ble hun avdelingsoverlege i nevrologi. Elisabeth Farbu har en doktorgrad i nevrologi fra 2002 og har i løpet av sin karrière publisert over 30 vitenskapelige artikler.


== Referanser ==


== Kilder ==
helse-stavanger.no Helse Stavangers første kvinnelige professor
Aftenbladet.no Første kvinnelige professor i hvit frakk Arkivert 24. april 2013 hos Wayback Machine.
13. etappe av Giro d’Italia 2013

13. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 17. mai 2013, og var en flat etappe. Etappen kjøres fra Busseto til Cherasco, over en distanse på 254 km. Det er den lengste etappen i 2013-utgaven av Giro d'Italia.
Etappen endte i en massesprut der Mark Cavendish var sterkest og vant sin fjerde etappeseier for året. Med det økte han ledensen i poengtrøya også, mens Vincenzo Nibali forsvarte sin ledelse i sammendraget. Ellers skjedde ingen endringer i de andre konkurransene. Før rittet valgte forehåndsfavorittene Bradley Wiggins og tittelforsvarer Ryder Hesjedal å bryte rittet. Begge hadde hatt tøffe etapper i forveien og tapt tid til de andre sammenlagtkandidatene. 


== Manglende ryttere ==
01  Ryder Hesjedal (GRS) Startet ikke
0100  Nacer Bouhanni (FDJ) Startet ikke
0181  Bradley Wiggins (SKY) Startet ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
14. etappe av Giro d’Italia 2013

13. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 18. mai 2013, og varen fjelletappe. Etappen ble kjørt i fra Cervere til Bardonecchia. På grunn av værforholdene ble det ikke kjørt over Sestriere som planlagt, og 12 km ble derfor lagt til den planlagte distansen på 168 km. 
Etappen ble vunnet av Mauro Santambrogio etter at han hang på Vincenzo Nibali, og klarte å gå forbi han på slutten. Nibali forsvarte og økte sin ledelse i sammendraget. Carlos Betancur kom på tredjeplass, ni sekunder bak. Ellers skjedde det ingen endringer i ledelsen sammendraget om trøyene eller lagkonkurransen. Etappen var betegnet som ganske tøff, og totalt fire ryttere brøt i løpet av etappen. 


== Manglende ryttere ==
06  David Millar (GRS) Brøt
038  Alessandro Vanotti (AST) Brøt
042  Enrico Battaglin (BAR) Brøt
052  Jack Bobridge (BLA) Startet ikke
0157  Gert Steegmans (OPQ) Startet ikke
0202  Daniele Bennati (TST) Startet ikke
0206  Karsten Kroon (TST) Startet ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
15. etappe av Giro d’Italia 2013

15. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 19. mai 2013, og var en fjelletappe. Etappen ble kjørt fra Cesana Torinese til Col du Galibier. Opprinnelig skulle etappen gå over en distanse på 149 km, men på grunn av snø på Galibier, ble målgangen flyttet fire km ned. Etappen var en av tre i Giro d'Italia 2013 som var kategorisert med fem stjerner, altså var den en av de aller tøffeste etappene.  
Etappen endte med en soloseier til Giovanni Visconti som satt i det opprinnelige bruddet. Han rykket 35 km før mål og holdt helt inn. I gruppen bak kom Carlos Betancur først, som spurtslo Rafał Majka, og med det tok over ledelsen om ungdomstrøya grunnet bonussekunder. Etappen inneholdt ingen av de store angrepene, blant annet fordi rytterne var enige om å nøytralisere rittet over den første stigningen, noe som gjorde det greit for Vincenzo Nibali å forsvare sin ledelse. Mark Cavendish og Stefano Pirazzi beholdt sine trøyen på en av de tøffeste etappene i 2013. 


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
Trend (butikkjede)

Trend er en butikkjede som selger byggevarer, maling og jernvarer med 44 butikker i Norge. Bak konseptet står Optimera gjennom salgskanalen Optimera Engros. Trend kjeden består av 45 medlemmer og målsetningen er å bli en betydelig kjede aktør innenfor trelast, jernvare, byggevare og maling og har hoved kontor i Kristiansand og avdeling kontor i sør og vestlandet.


== Kilder ==
https://web.archive.org/web/20130502102316/http://www.trend.no/om-trend
Statens Arkiver

Statens Arkiver er navnet på de statlige arkivene i Danmark, og er en institusjon under Kulturministeriet. Statens Arkiver består av syv arkiver: Rigsarkivet i København,  Landsarkivet for Fyn, Landsarkivet for Nørrejylland, Landsarkivet for Sønderjylland, Erhvervsarkivet i Århus og Dansk Data Arkiv i Odense. Riksarkivaren, som er leder for Rigsarkivet, er også øverste sjef for Statens Arkiver. 
Statens Arkivers formål er å samle inn og oppbevare historiske kilder og gjøre dem tilgjengelige for offentligheten. 


== Eksterne lenker ==
Statens Arkiver
Arkivdatabasen daisy
Optimera

Optimera er et norsk firma som eies av det franske konsernet Saint-Gobain. Optimera er Norges største aktør innen salg og distribusjon av byggevarer, trelast og interiør med 140 utsalgssteder, 2 200 ansatte og over 12 milliarder i omsetning. Virksomheten innbefatter Optimera Proff, Optimera Handel, Optimera Logistikk, Optimera Byggsystemer, Rencon, Igland Garasjen og kjeden Montér. Optimera er en del av det internasjonale konsernet Saint-Gobain, som har over 180 000 medarbeidere i 67 land og er Europas største distributør av byggevarer.


== Eksterne lenker ==
https://www.optimera.no/
https://www.monter.no/
Sommerfeldt (slekt)

Sommerfeldt eller Sommerfelt er en dansk og norsk slekt som stammer fra borgermester i Århus Jørgen Sommerfeldt (1544–1618). Barnebarnet Hans Hansen Sommerfelt (ca. 1640–1687) var sogneprest i Vardal og har en rekke etterkommere som var embedsmenn i Norge.


== Slektsvåpen ==

Slektsmedlemmer har brukt noe forskjellige slektsvåpen. Det eldste kan beskrives heraldisk (blasoneres) slik: Skjoldet delt og øverst kløvd i grønt og gull; i 1. felt en stengel med blomster, alt gull, i 2. felt en venstrevendt svart slange om et blått sverd (for slekt Riis), i 3. felt en liggende gull løve med sølv due på hodet. Som hjelmtegn er det en gull løvehals med sølv due på hodet.


== Litteratur ==
Aa. Barfod: Slekten Sommerfeldt - Sommerfelt, Oslo 1954
Hans Krag: «Norsk heraldisk mønstring fra Frederik IV's regjeringstid 1699-1730», Drøbak 1942 - Kristiansand S 1955, side 47
Hans Cappelen: Norske slektsvåpen, Oslo 1969 (2. opplag Oslo 1976), side 207-208


== Referanser ==
Miloš Mihajlov

Miloš Mihajlov  (født 15. desember 1982 i Beograd) er en serbisk fotballspiller som spiller for Sandnes Ulf.
Han signerte en ettårskontrakt med Sandnes Ulf den 1. april 2012. I perioden 2011–2012 spilte han for FC Zhetysu, i 2010 spilte han i en periode for Changchun Yatai. I 2009 og en del av 2010 spilte han for FC Politehnica Iasi. Han spilte for Konyaspor i 2008 og 2009. I perioden 2006 til 2008 spilte han for FK Partizan. Han har også spilt for FK Vozdovac.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sandnesposten.no: Mihajlov signerte for Sandnes Ulf
altomfotball.no Milos Mihajlov


== Eksterne lenker ==
(en) Miloš Mihajlov – Transfermarkt 
(en) Miloš Mihajlov – WorldFootball.net 
(en) Miloš Mihajlov – FootballDatabase.eu 
(en) Miloš Mihajlov – Soccerway 
(tr) Miloš Mihajlov – Mackolik.com 
(en) Miloš Mihajlov – Tyrkias fotballforbund 
(en) Miloš Mihajlov – FBref
Kong Huan av Zhou

Kong Huan av Zhou (kinesisk: 周桓王; pinyin: Zhōu Húan Wáng; Wade–Giles: Chou Huan Wang; død 697 f.kr.) var den fjortende kongen av det kinesiske Zhou-dynastiet og den andre av Det østlige Zhou-dynasti (770-256 f.kr.).
Hans fødenavn var Lín.Kong Huans far var Kong Ping, sønn av kronprins Xiefu. Huan etterfulgte sin bestefar i 719 f.kr.Sønn til og etterfølger til Huan var Kong Zhuang av Zhou.
I 707 f.kr. ble de kongelige styrkene beseiret i en militær konflikt med Hertug Zhuang av Zheng (r.743-701). Kongen selv ble såret.


== Referanser ==
Michael Casford

Michael John Casford  (født 25. april 1940 i London, død 5. november 2005) var en engelsk bildekunstner og maler, bosatt i Norge fra 1972.
På 1960-tallet var han i flere år sjømann i den norske handelsflåten. Da han kom til Norge slo han seg ned på  på Hovseter i Oslo, der han også holdt sitt atelier åpent for Hovseterungdommen.


== Utdannelse ==
1956–1958 Teatermaler, London Theater
1958–1960 Walthamstow School of Art, London
1969 Leverhume Scholarship
Byamshaw School of Art
Byamshaw Diploma, London Certificate in Art and Design
1972–1973 Statsstipendiat, Statens Kunstakademi
1973–1976 Hospitant og assistent til professor Ludvig Eikaas


== Utstillinger ==
1972-74 Kunstakademiet
1978 Galleri i Alana (separat)
1979 Galleri i Alana (deluts.)
1979 Høstutstillingen (maleri)
1980 Kunstnerforbundet (deluts.)
1981 Høstutstillingen (maleri)
1981 Galleri Homansbyen (separat)
1981 Galleri Homansbyen (deluts.)
1983 Galleri Maxim (separat)
1983 Galleri Maxim (deluts.)
1984 Galleri Teatergaten (separat)
1984 Høstustillingen (maleri)
1985 Konserthuset, Erotisk kunst (deluts.)
1989 LNM (separat)
1991 Galleri Kongen, Stavanger
1991 Atelier Gourdon, Oslo, Stavanger
Illustrasjonsarbeide: J. Swift: Gullivers Travels, London 1969


== Referanser ==
Pserimos

Pserimos (gresk: Ψέριμος) er en liten gresk øy i øygruppen Dodekanesene i Egeerhavet. Den ligger mellom øyene Kalymnos og Kos utenfor kysten av Anatolia (Tyrkia). Den er en del av kommunen Kalymnos. I henhold til folketellingen av 2001 var det 130 innbyggere på øya.


== Beskrivelse ==

Pserimos er den største naboøya til Kalymnos og ligger ca 3,5 km nord for Kos og 5 km vest for Kalymnos. Den korteste avstanden til Anatolia er i nordøst, hvor tyrkiske Bodrum (tidligere antikke greske Halikarnassos) ligger 8 km unna.
Øya er 7,35 km bred og 2,5 km bred. Landskapet på den tørre øya består stort sett av en vegetasjon dominert av lave busk. Pserimos er kupert og fjellrikt i nordøst og den høyeste hevingen er 268 meter.
Den fremste næringsveien er turisme for greske og europeiske feriegjester som er tiltrukket av dens avsidesliggende lokalisering. Det er flere badestrender og et antall vertshus hvor en del av dem også tilbyr overnatting. 
Det går daglig ferger til og fra Pothia på Kalymnos. Det er en rekke cruiseskip som har Pserimos som stoppested.


== Historie ==
I henhold til Homers skipskatalog i Iliaden, var Pserimos en del i gruppen ledet av Feidippos og Antifos. Ellers er øya kun kjent fra en inskripsjon fra 200-tallet e.Kr.Siden oldtiden har Pserimos vært kjent for sine kapers, en buskvekst med spiselig knopp og frukt. I dag er det derimot oliventrær som gjelder, og det er rundt 6 000 trær som plantet nordøst for landsbyen. Innbyggerne lever hovedsakelig av fiske og turisme. I den store bukta i øst er det fiskeoppdrett.
I utkanten av landsbyen står kirken Kimisis tis Panagias (Kοίμησης της Παναγίας) og ca 1,5 km nordvest for landsbyen ved en lang bukt er det en annen kirke, Panagia Grafiotissa (Παναγία Γραφιώτισσα).

I motsetning til de offisielle tallene, bor det betydelig færre folk hele året på øya, for vinteren 2008/2009 maksimalt 30 stykker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pserimos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Generell informasjon om Pserimos, gresk
Kathleen Hale

Kathleen Hale (født 24. mai 1898 i Salford, død 26. januar 2000 i Bristol) var en britisk barnebokforfatter, billedkunstner og illustratør, best kjent for de nitten billedbøkene om Orlando The Marmalade Cat som utkom fra 1938 til 1972. 


== Liv ==
Hun ble tidlig farløs, og vokste opp hos morens foreldre. Hun tok kunstutdannelse, og flyttet til London i 1917. Her ble hun assistent for maleren Augustus John, og ble trukket inn i et kunstnermiljø. Hun tok videre utdannelse ved Central Saint Martins College of Arts and Design, og etablerte seg som illustratør. Hun giftet seg i 1926 med Douglas McClean, og bosatte seg i Bloomsbury. De fikk to sønner, i 1930 og 1933.
Hun ble utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire i 1976. Selvbiografien A Slender Reputation utkom i 1994.


== Bøker ==
The work of Kathleen Hale is full of paradox. It is at once deeply familiar and deeply strange, domestic and exotic, comfortable and disconcerting. Her long life spanned a century, but she never settled into tranquility or repetition. Her most famous creation, Orlando the Marmalade Cat, has brought delight to generations of readers, who relive, in revisiting him, their own childhood, yet Orlando himself contains the unexpected. Even as a small child one must have sensed that the exceptional quality of the Orlando books was produced by an exceptional artistic talent.

Den første av bøkene om Orlando og hans familie: kona Grace og kattungene Tinkle, Pansy og Blanche utkom i 1938. Bøkene var for sin samtid svært påkostet, og i et stort format inspirert av Jean de Brunhoffs bøker om Elefanten Babar. «The bold designs and flooding colour overwhelm the words both literally and figuratively.»Orlando hadde fått sitt utseende fra en katt i familiens eie, og mange av fortellingene om kattefamilien tok utgangspunkt i familien Hale/McCleans egne opplevelser. Bøkene ble også opprinnelig til som godnattfortellinger for sønnene.En av bøkene, Orlando's Silver Wedding (1944), dannet i 1951 grunnlag for en ballettforestilling under Festival of Britain. Et bilde av Orlando ble i 1994 tatt med i en serie av 10 frimerker med kjente britiske barnebokfigurer.Bøkene finnes ikke på norsk.


== Referanser ==
Telendos

Telendos (gresk: Τέλενδος) er en gresk øy i øygruppen Dodekanesene i sørøstlige Egeerhavet. Den er omtrent 1 km utenfor kysten av den større øya Kalymnos som den er administrativ en del av.


== Beskrivelse ==
Øya er 3,8 km lang og 1,6 km bred og er bortimot delvis rundt i formen og består av et bratt fjell med flat topp hvor dens fjellsider går rett ned i havet. Det eneste flate landområdet er på sørenden av øya og hvor dens bosetning er lokalisert. Det er ingen biler på øya og i henhold til folketellingen for 2001 var det 54 innbyggere. Telendos var tidligere en del av Kalymnos, men ble adskilt ved en rekke jordskjelv på 500-tallet e.Kr. I de ubebodde øyene Epano og Agia Kyriaki ligger rundt 1,4 km mot sørvest.


== Navnet ==
Opprinnelsen til navnet Telendos er nå ansett for å være før-gresk. Reisende og geografer fra tidlig middelalder kalte øya for Agalia eller Klarus. Den florentinske munken og reisende Cristoforo Buondelmonti henvist til øya i 1420 under navnet Telendos og beskriver den som ubebodd. På et gresk portolankart fra begynnelsen av 1500-tallet er også dette navnet. Den italienske geografen Francesco Piacenza henviste til dette navnet i 1688 og nevnte at den var ubebodd med en furuskog. Den greske forfatteren Rigas Feraios på andre halvdel av 1700-tallet kalte derimot øya for Klaros (Κλάρος).


== Historie ==

Historien til Telendos er nært knyttet til Kalymnos. Siden år 554 e.Kr. ble øya atskilt fra den større naboøya etter en rekke jordskjelv.
Arkeologiske undersøkelser på begynnelsen av 2000-tallet har gitt spor fra byen fra hellenistisk tid og fram til jordskjelvet i bysantinsk tid. Ruiner av et teater er fra kristen tid, og levninger av fem tidligkristne basilikaer fra mellom 400- og 600-tallet viser til et betydelig kristent senter.
På midten av 600-tallet i den bysantinske perioden ble byen fraflyttet og opprettet på nytt rundt 3 km unna på en befestet sted i 300 meters høyde, noe som vitner om trusler fra invasjoner og angrep fra pirater. Den gamle landsbyen ved sjøen ble etablert en gang på 1000-tallet, men ble langsomt avbefolket. De gjenværende på den østlige siden drev på 1900-tallet med fiske og dykking etter svamper.
I dag på 2000-tallet er livsgrunnlaget hovedsakelig litt jordbruk og fiske i liten skala. Den viktigste inntektskilden er enkel turisme. Det er 200 gjestesenger på øya. Siden 2007 er det opprettet flere klatreruter i fjellet. Det er liten barneskole på øya.


== Befolkningsutvikling ==
Som på de andre greske øyene førte dårlig infrastruktur og begrensede ressurser på 1900-tallet til dårlige vilkår for utvikling, noe som fører til en jevnlig nedgang i befolkningen av Telendos. I motsetning til de offisielle tallene bestående av 54 innbyggere (2001), er det reelt om lag 25 mennesker som nå bor fast på Telendos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Telendos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Generell informasjon om Telendos, gresk
Prefekturet Dodekanesene, Telendos, gresk
Octavio Gil Villegas

Octavio Gil Villegas Montiel (født 1954 i Mexico DF.) er en meksikansk grafiker som har vært bosatt i Norge siden 1990.
Villegas har sin utdannelse fra La Esmeralda (statens kunstakademi) 1971–1976 i Mexico, og fra Jan van Eyck Akademi 1979 i Nederland. Ved siden av eget arbeid har han undervist på Kunstakademiet i Trondheim og ved Kunstskolen i Kabelvåg. Fra 1995 har han hatt eget grafikkverksted i Trondheim.
Octavio Gil Villegas har hatt flere separatutstillinger, blant annet i Trondheim Kunstmuseum og Galleri Norske Grafikere i Oslo, og deltatt i kollektive utstillinger både i Norge og Mexico.Arbeider av Villegas er innkjøpt av blant andre:

Norsk kulturråd
Nordnorsk Kunstmuseum
Trondheim Kunstmuseum
Trondheim kommune
NTNU
Nasjonalmuseet
Kunstmuseet Nord Trøndelag


== Referanser ==
Egil Herman Sjursen

Egil Herman Sjursen (født 27. september 1957 i Haugesund) er en norsk forretningsmann og tidligere politiker (H).
Han har artium fra Haugesund gymnas fra 1976, og er cand.polit. med hovedfag i sosialøkonomi, mellomfag i offentlig administrasjon og organisasjonskunnskap og grunnfag i samfunnskunnskap fra Universitetet i Bergen fra 1986.Han har i all hovedsak arbeidet med finans og kapitalforvaltning, fra 2006 som partner og administrerende direktør i Holberg Fondsforvaltning i Bergen. Sjursen var finansanalytiker i Bergen Bank 1986–1989, direktør i DnB NOR Markets i Bergen 1989–1992, banksjef og leder for verdipapirseksjonen i DnB i London 1992–1994, administrerende direktør i Vesta Forvaltning i Bergen 1994–2000, finansdirektør Vesta Forsikring og Nordea Liv i Bergen 2000–2003 samt administrerende direktør i Nordea Investment Management Norge, som da hadde overtatt Vestas finansdivisjon i Bergen, 2003–2006.Sjursen var formann i Norges Konservative Studenterforbund og medlem av Høyres sentralstyre 1982–1984, deretter informasjonssekretær i Hordaland Høyre i ett år. Han har også vært vararepresentant til Stortinget fra Hordaland 1985–1993, politisk viseformann i Hordaland Høyre, formann i Bergen Høyre samt medlem av Bergen bystyre og formannskap i åtte år.Han er frimurer i St. Johanneslogen Oscar til de syv Bjerge, og ble 30. august 2012 provincialmester i Bergens Provincialloge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Egil Herman Sjursen hos Stortinget 
(no) Egil Herman Sjursen hos Norsk senter for forskningsdata
Christopher Borchgrevink

Christopher Fredrik Hawkins Borchgrevink (født 6. februar 1895 i Kristiania, død 25. februar 1941) var en norsk høyesterettsadvokat.
Borchgrevink gikk på Vestheim skole før han tok juridisk utdannelse. Han deltok så i den finske borgerkrigen på hvit side. Han var dommerfullmektig ved Nordmøre Sorenskriveri 1919–1921 og advokatfullmektig i Oslo 1921–1927, før han drev egen advokatforretning fra 1928.Borchgrevink var aktiv i Fedrelandslaget, og var den som inviterte Vidkun Quisling inn i styret i Oslo-laget etter å ha blitt inspirert av Quislings bok Russland og vi. Han ble senere nært knyttet til Quisling og Johan Bernhard Hjort, og var med i kretsen rundt Nordisk Folkereisning, gruppen som kom til å danne kjernen partiet Nasjonal Samling. Borchgrevink mente at Quisling var noe nytt i samfunnet da han var upåvirket av skillene i samfunnet og dermed stod utenfor klassekampen, og dermed burde lede en nasjonal kollisjonregjering utgått av Bondepartiet.Borchgrevink skilte lag med Quisling før sistnevnte ble fører for Nasjonal Samling. Under andre verdenskrig samarbeidet han tett med Ordenspoliti-sjef Ola Fritzner, som spilte et dobbeltspill med både medlemskap i NS og tilknytning til Hjemmefronten.Han utga flere bøker, blant annet Den finske revolusjon (1927) og Norsk Reisning (1933).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Berentsen, Aksel, red. (1949). Ola Fritzner : en norsk kapteins kamp før og etter frigjøringen. I kommisjon hos Arne Gimnes forlag. 
Brochmann, Georg, red. (1938). Studentene fra 1913. Bokkomiteen for studentene fra 1913. 
Dahl, Hans Fredrik (1991). Vidkun Quisling : En fører blir til. Aschehoug. ISBN 8257409049. 
Høidal, Oddvar (1988). Quisling : en studie i landssvik. Universitetsforlaget. ISBN 8200184013.