jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ordenen for militærfortjenester

Ordenen for militærfortjenester (fransk: Ordre du mérite militaire) er en fransk orden innstiftet 22. mars 1957 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull fredstidsinnsats i reserven i det franske forsvar. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av forsvarsdepartementet.


== Inndeling ==
Ordenen for militærfortjenester var inndelt i tre grader:

Kommandør (commandeur)
Offiser (officier)
Ridder (chevalier)


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen for militærfortjenester består av et malteserkors. Midtfeltet er kvadratisk satt på spissen og inneholder et kvinnehode, republikkens personifikasjon, med stridshjelm på hodet. Langs kvadratets to øvre sider står innskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE». På revers står innskriften «MERITE MILITAIRE». Ordenstegnet for kommandører er opphengt i båndet i en eikekrans og har laurbærblad i korsvinklene. For kommandører er korset blåemaljert og i gull, for offiserer i gull uten emalje og for riddere i sølv.
Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.
Ordensbåndet er blått med en bred rød midtstripe og smale hvite kantstriper.

Båndstriper for Ordenen for militærfortjenester
		
		
		


== Kilder ==
Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 140–141
Claus Tuchscherer

Claus-Jürgen Tuchscherer, før 1976 Klaus-Jürgen Tuchscherer, (født 14. januar 1955 i Rodewisch, Øst-Tyskland) er en tidligere tysk kombinertløper og senere østerriksk skihopper.
Som kombinertløper deltok han for Øst-Tyskland i OL i Innsbruck i 1976 og ble nummer 5. Etter kombinertrennet flyktet han i taxi til Bischofshofen sammen med sin østerrikske kjæreste. På telefon forsøkte den østtyske etterretningstjenesten Stasi å overtale Tuchscherer til å vende tilbake til Øst-Tyskland, samtidig som de også presset familien hans for å få ham til å ombestemme seg. Han og kjæresten dro tilbake til Øst-Tyskland, men Stasi innvilget dem etter kort tid utreisetillatelse.
I Østerrike skiftet han til spesielt hopp. Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 50.-plass (av 71 deltakere) i Oberstdorf 30. desember 1976. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 7 i 1978/79. I verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, ble han nummer 22 sammenlagt i 1980/81 og nummer 23 i 1979/80. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka og verdenscupen var 4.-plass, som han klarte i Oberstdorf 30. desember 1978 og i Thunder Bay 20. januar 1980. Han ble nummer 3 i skiflygingsrennet i Copper Peak i Michigan, USA i 1978, og fikk samme plassering i storbakken i Lahtis 4. mars 1979.
Claus Tuchscherer deltok i VM i Lahtis i 1978, der han ble nummer 29 i storbakken og nummer 54 (nest sist) i normalbakken. I normalbakkerennet mistet han den ene skien i svevet i første omgang, og pådro seg en skjevhet i ryggsøylen i fallet, men han hoppet likevel i andre omgang. Under OL i Lake Placid i 1980 var han ubenyttet reserve. Han la opp etter sesongen 1981/82, og har siden jobbet som sosialarbeider i Innsbruck.


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) Claus Tuchscherer – Profil og resultatoversikt hos FIS (kombinert) (ikke fullstendig, besøkt 13. februar 2011)
(en) Claus Tuchscherer – Profil og resultatoversikt hos FIS (skihopping) (ikke fullstendig, besøkt 13. februar 2011)
Sports Reference: Claus Tuchscherer Arkivert 18. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 13. februar 2011)
Die Welt: "Mir wurde klar: Für die Bonzen bist du nur ein Stück Material" (25. februar 2006, besøkt 13. februar 2011)
Copper Peak – Winners and Records (besøkt 13. februar 2011)
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 4. mars 1979 (besøkt 13. februar 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Claus Tuchscherer – Olympedia 
(en) Claus Tuchscherer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Claus Tuchscherer – FIS (kombinert) 
(en) Claus Tuchscherer – FIS (skihopping)
Ordenen for sivile fortjenester (Frankrike)

Ordenen for sivile fortjenester (fransk: Ordre du mérite civile) er en fransk orden innstiftet 2. mai 1957 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats på innenriksdepartementets saksfelt, det være seg i statsforvaltningen eller i de forskjellige nivåer av lokalforvaltningen i Frankrike. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av innenriksdepartementet.


== Inndeling ==
Ordenen for sivile fortjenester var inndelt i tre grader:

Kommandør (commandeur)
Offiser (officier)
Ridder (chevalier)


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen for sivile fortjenester består av en blåemaljert stjerne med åtte lange og åtte korte stråler. Midtmedaljongen bærer et høyrevendt kvinnehode, republikkens personifikasjon, iført frygisk lue. Motivet er omgitt av omskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE». På revers står innskriften «MERITE CIVILE». Ordenstegnet for kommandører er opphengt i båndet i et ledd bestående av republikkens monogram, bokstavene «RF». For kommandører og offiserer er korset i gull, for riddere i sølv. 
Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.
Ordensbåndet er blått med en smal hvitkantet svart midtstripe.

Båndstriper for Ordenen for sivile fortjenester
		
		
		


== Kilder ==
Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 141
Uche Okafor

Uche Okafor (født som Uchenna Kizito Okafor 8. august 1967 i Owerri, død 6. januar 2011 i Little Elm i Texas) var en nigeriansk fotballspiller. I løpet av karrieren spilte han 34 kamper for det nigerianske landslaget. 
Okafors fotballkarriere tok ham til mange land før han endelig slo seg ned i USA. Okafor var medlem av klubben Kansas City Wizards i 1996 og han spilte der i fem sesonger før han la opp etter 2000-sesongen. Han spilte flere kamper under fotball-VM og OL. Okafors kropp ble oppdaget en ettermiddag av sin kone i huset hans i Little Elm, Kansas. Hans død ble etter endt obduksjon fastsatt til å være selvmord ved henging.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uche Okafor – FIFA 
(en) Uche Okafor – Major League Soccer 
(en) Uche Okafor – Transfermarkt 
(en) Uche Okafor – national-football-teams.com 
(en) Uche Okafor – WorldFootball.net 
(en) Uche Okafor – FootballDatabase.eu 
(en) Uche Okafor – Soccerway 
(en) Uche Okafor – FBref
Best på fest

Best på fest er et musikkalbum med E-76, utgitt i 2001.


== Sporliste ==
«Me kjedar køn i hel»
«Bygdebussen»
«Bøkrepong»
«Bøgata By Night»
«Fjøllmannjenta»
«Pøbben»
«Livet seglar fort forbi»
«Fram og tilbake»
«Ulven»
«Ettertanke»
«Avsies»
«Ingenting»
«Inseminøren»
«Hardangervidda vest»


== Eksterne lenker ==
(en) Best på fest på Discogs
Mohamed Ould Abdel Aziz

Mohamed Ould Abdel Aziz Ould Ely (arabisk: محمد ولد عبد العزيز ولد اعلي; Muḥammad Uld ʿAbd al-ʿAziz Uld al-ʿLy; oftest kjent som Mohamed Ould Abdelaziz med variasjoner, født 20. desember 1956 i Akjoujt i Inchiri i Fransk Mauritania) er en mauritansk offiser og politiker som siden 2009 har tjent som den islamske republikken Mauritanias fjerde president. 
Abdel Aziz er karrieresoldat og høytstående offiser i den mauritanske hær. Han ledet statskuppet i august 2005, der daværende president Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya ble avsatt. I august 2008 ledet han et nytt kupp som styrtet president Sidi Ould Cheikh Abdallahi. Etter dette kuppet ble Abdel Aziz president for statens høyråd som en del av det som ble beskrevet som en politisk overgangsperiode før et nytt valg. I april 2009 trakk han seg fra stillingen for å kunne stille som kandidat til det mauritanske presidentvalget i 2009, der han vant med 52,58% av stemmene, og der han formelt representerte partiet Union pour la République. Den 5. august samme år overtok han presidentembedet. 
Den 13. oktober 2012 ble han skutt og såret i det som offisielle kilder beskrev som et ulykkestilfelle.


== Referanser ==
Ordenen for fortjenester i Sahara

Ordenen for fortjenester i Sahara (fransk: Ordre du mérite saharien) er en fransk orden innstiftet 4. april 1958 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats i de områder av Sahara som var under fransk kontroll. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av departementet for Sahara.


== Inndeling ==
Ordenen for fortjenester i Sahara var inndelt i tre grader:

Kommandør (commandeur)
Offiser (officier)
Ridder (chevalier)


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen for fortjenester i Sahara er utformet med utgangspunkt i tuaregenes smykketradisjoner og tar form av et såkalt Agadèzkors, som representerer sørkorset. Dette har en utbuet kvadratisk form med tre spisser og en krans øverst. Kransen, som er mer ornamentert for kommandørgraden enn for de øvrige grader av ordenen, bærer innskriften «REPUBLIQUE FRANÇAISE». På revers står i midtfeltet innskriften «MERITE SAHARIEN». 
For kommandører og offiserer er ordenstegnet i gull, for riddere i sølv. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.
Ordensbåndet er gult med to smale blå kantstriper.

Båndstriper for Ordenen for fortjenester i Sahara
		
		
		


== Tildeling ==
Ordenen for fortjenester i Sahara ble tildelt for fortjenstfull innsats av mange slag. Ordenen belønnet sosial og humanitært arbeid i Sahara, forskningsarbeid og fremme av økonomi og forvaltning i området. I motsetning til andre ministerielle ordener, fantes det ingen aldersgrenser for utnevnelse til Ordenen for fortjenester i Sahara. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende fem års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til offiser og deretter ytterligere tre års tjeneste før eventuell forfremmelse til kommandør. Ved eksepsjonell innsats kunne reglene fravikes. Utlendinger kunne også tildeles ordenen. 
Antall utnevnelser var begrenset til fire kommandører, 30 offiserer og 110 riddere årlig. Tildelinger til utlendinger kom utenom.


== Kilder ==
Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 141
Klietmann, Kurt-Gerhard og Ottfried Neubecker: Ordens-Lexikon, bd. 3, Berlin: Verlag Die Ordens-Sammlung, 1964
Oranienburger Straße stasjon

Oranienburger Straße stasjon er en S-banestasjon på Berlins forstadsbane og befinner seg i gaten med samme navn. Den ble åpnet i 1936 da den tilsvarende delen av Nord-syd-tunnelen ble tatt i bruk. 
Stasjonen var stengt mellom 13. august 1961 og 2. Juli 1990, mens Berlin var delt kjørte alle tog forbi stasjonen. Oranienburger Straße var den første spøkelsesstasjonen i Berlin som ble åpnet etter gjenforeningen av Tyskland.
Bygderock med telehiv

Bygderock med telehiv er et musikkalbum med E-76, utgitt i 1992.


== Sporliste ==
«Traktorhandel»
«Upp og ned»
«Tømmerhoggarliv»
«Asfaltcowboy»
«Ein gong fri»
«Sydenturen»
«Fela mi»
«Det var du»
«Gjekk og traska»
«Kvar gong eg ser deg»
«Hallo»
«Vegvals for to»


== Eksterne lenker ==
(en) Bygderock med telehiv på Discogs 
(en) Bygderock med telehiv på MusicBrainz
De Dannan

De Dannan (opprinnelig Dé Danann) er en irsk folkemusikkgruppe som flere populære irske folkesangere har vært medlem av, for eksempel Maura O´Connel, Mary Black og Dolores Keane. 


== Historie ==
Gruppa dannet i 1974 etter en serie opptredener i Hughes's Pub i landsbyen An Spidéal, County Galway. Den opprinnelige besetningen var felespilleren Frankie Gavin, Alec Finn (bouzouki), Charlie Piggott (banjo, fløyte) og Johnny McDonnagh (bodhrán). Dolores Keane ble også invitert med fra begynnelsen.
Bandnavnet tok de fra Túatha Dé Danann («Danus folk»), et folk fra Irlands mytiske forhistorie. Av ikke klarlagte grunner ble navnet senere endret fra Dé Danann til De Dannan.
Gruppa har hatt en rekke vokalister. Dolores Keane sang på debutalbumet, senere fulgte Andy Irvine og Johnny Moynihan. På begynnelsen av 1980-tallet hadde gruppa stor suksess hos irsk-amerikanere med Maura O´Connel som vokalist og frontfigur. Albumet Star-Spangled Molly var en honnør til de irskættede innvandrernes bidrag til amerikansk kultur. Etter at Maura O´Connel sluttet var Mary Black frontfigur på to album og da hun sluttet i 1986 kom Dolores Keane tilbake og var med på to album. 
Av instrumentalistene var Frankie Gavin og Alec Finn de eneste stabile medlemmene. Jackie Daly (akkordeon) gikk til gruppa Patrick Street og ble i 1983 erstattet av Martin O'Connor, som igjen ble erstattet av Aidan Coffey i 1987 og Derek Hickey i 1995, som ble til 2001. Kombinasjonen fele-akkordeon-bouzouki ble synonym med De Dannans instrumentale sound. I 1988 erstattet Colm Murphy Johnny McDonagh på bodhrán.I 1980 fikk de en overraskende hit single i Irland med Beatles-låta Hey Jude. Som en pekepinn på gruppas allsidighet kan nevnes at de også spilte inn Händels «Arrival of the Queen of Sheba» fra Solomon, Queens «Bohemian Rhapsody», samt klezmermusikk de lærte av bluegrass- og klezmerstjernen Andy Statman.
Bandmedlemmene gikk hver sin vei i 2003, hvoretter Alec Finn tok patent på navnet De Dannan. Dette førte til en høyt profilert krangel med Frankie Gavin da denne i 2009 brukte samme navnet på bandet som før bar navnet Hibernian Rapsody band.


== Diskografi ==
De Danann (1975)
Selected Jigs Reels and Songs (1977)
The Mist Covered Mountain (1980)
Star-Spangled Molly (1981)
Best Of De Dannan (1981), samlealbum
Song For Ireland (1983)
The Irish RM (1984)
Anthem (1985)
Ballroom (1987)
A Jacket Of Batteries (1988)
Half Set In Harlem (1991)
Hibernian Rhapsody (1995)
How The West Was Won (1999), samlealbum
Welcome To The Hotel Connemara (2000)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Richard Schuberth: CrossRoots. Moers 2002, ISBN 3-935943-00-8


== Eksterne lenker ==
(en) De Dannan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) De Dannan på Discogs 
(en) De Dannan på MusicBrainz 
(en) De Dannan på Songkick 
(en) De Dannan på Last.fm 
(en) De Dannan på AllMusic 
(en) De Dannan på AllMusic
Andrea Thompson

Rebecca Andrea Thompson (født 22. mai 1959 i Dayton i Ohio i USA) er en amerikansk skuespiller og artist. Hun har en sønn som heter Alec, født i 1992. Hun er mest kjent for sine roller i TV-seriene Falcon Crest, Babylon 5, JAG, 24, Heroes og NYPD Blue. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun og hennes fire søsken vokste opp i et troende katolsk foreldrehjem. I en alder av seks år flyttet hun til Australia med sin familie. Thompson ble uteksaminert fra high school da hun var 16 år, og reiste verden rundt i fem år før hun bosatte seg i New York City, hvor hun ble oppdaget av film-agenten Irene Marie. 


=== Karriere ===
Etter å ha jobbet som modell, opptrådte hun på Strasberg Studio og på Herbert Berghof Studio. Thompson var gift med Davod HiG fra 1987 til 1990, og senere med hennes medskuespiller fra Babylon 5, Jerry Doyle, fra 1995 til 1997.
Etter endt utdannelse, begynte Thompson sin karriere som artist. Hennes første større filmrolle kom i 1987 med filmen Wall Street med Michael Douglas og Charlie Sheen i hovedrollene. I 1989 fikk hun rollen Genele Ericson i såpeoperaen Falcon Crest i løpet av seriens siste sesong. I 1993 fulgte rollen som telepaten Talia Winters i science fiction-serien Babylon 5. Thompson forlot denne serien på slutten av seriens andre sesong. 
I midten av den første sesongen fikk Thompson rollen som kommandør Alison Krennick i JAG. Krennick var en rådgiver for sjefen for Juristkorpset (Navy's Judge Advocate General's Corps) i det amerikanske marinedepartementet. Hun var blant flere aktører som forlot dette showet da det ble kansellert av NBC etter en sesong før CBS begynte å sende denne serien. Senere fikk Thompson en rolle i NYPD Blue. Hun la opp skuespiller-karrieren i april 2000 for å satse på en karriere innen journalistikk. Thompson ble ansatt hos CNN Headline News som kveldsanker i juni 2001, men forlot det etter relativt kort tid i mars 2002.
Det ble spekulert på om at hun trakk seg  på grunn av de lange dagene som holdt henne borte fra hennes da ni år gamle sønn. Under en av hennes opptredener i januar 2003, gjorde hun en uttalelse som kan tyde på at hun forlot CNN fordi hun var uenig den med måten nyhetene ble håndtert på.Etter å ha forlatt CNN tok hun opp skuespillerkarrieren og hadde en gjesteopptreden i NYPD Blue og Forensic Files, samt at hun hadde en rolle i dokumentarserien The System. Fra 2003 spilte hun en rolle i Psychic Detectives og fra november samme år av hadde hun en tilbakevendende gjesterolle i den tredje sesongen av TV-serien 24.


== Eksterne lenker ==
(en) Andrea Thompson på Internet Movie Database 
(sv) Andrea Thompson i Svensk Filmdatabas 
(fr) Andrea Thompson på Allociné 
(en) Andrea Thompson på AllMovie 
(en) Andrea Thompson hos The Movie Database
Thor Fossum

Thor Fossum (født 29. juni 1916 i Bærum, død 21. august 1993) var en norsk sporveisarbeider og politiker (Ap). Han satt på Stortinget for Akershus i perioden 1958–1969.
Fossum arbeidet som vognbetjent ved A/S Bærumsbanen fra 1938 til 1979. Han var også engasjert i fagforeningsarbeid, blant annet som sekretær i Oslo Sporveisbetjenings forening og i Oslo faglige samorganisasjon. Han var formann i Bærum Arbeiderparti 1958–1964 og formann i Akershus Arbeiderparti 1964–1969.
Fossum ble første vara på Stortinget for Akershus i 1958, og møtte hele perioden for utenriksminister Halvard Lange. I periodene 1961–1965 og 1965–1969 var han valgt inn på fast plass. Fossum satt i Administrasjonskomiteen alle tre perioder.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Fossum, Thor». stortinget.no. Besøkt 13. februar 2011. 


== Eksterne lenker ==
(no) Thor Fossum hos Stortinget 
(no) Thor Fossum hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Thor Fossum hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Eduard Douwes Dekker

Eduard Douwes Dekker (født 2. mars 1820, død 19. februar 1887), også kjent under forfatterpsevdonymet Multatuli, var en nederlandsk forfatter.


== Biografi ==
Douwes Dekker ble født i Amsterdam i 1820, og dro atten år gammel, i 1838 til de nederlandske kolonier, og trådte inn i administrasjonen. Allerede tidlig i karrieren var han engasjert i problemene til den innfødte befolkningen. Han forsøkte å uttrykke dette litterært, i form av dikt, en novelle og et drama. Tidlig i 1856 ble han utnevnt til «assistent-resident» i et av fyrstedømmene på Java. Kort tid etter tiltredelsen fikk hans embetsmessige løpebane en brå avslutning, etter at han hadde anklaget regenten for å ha latt den fattige bondebefolkningen gjøre pliktarbeid i sin slottshage, og for å ha konfiskert bøflene deres for å skaffe mat til sine selskaper. Disse hendelsene fikk stor betydning for Douwes Dekkers gjennombrudd som forfatter fire år senere.


== Max Havelaar eller Det Nederlandske handelsselskaps kaffeauksjoner ==
Dekker skrev romanen Max Havelaar eller Det Nederlandske handelsselskaps kaffeauksjoner i 1860. Verket regnes som en nøkkelroman, og bygger på Douwes Dekkers egne erfaringer som assistent-resident i fyrstedømmet Lebak på Java. Boken omhandler urettferdighet mot og utbytting av befolkningen i de nederlandske koloniene (i dag Indonesia) på 1800-tallet, og vakte oppsikt i sin samtid ved å anklage ikke bare embetsmenn innenfor kolonistyrelsen, men også kong Vilhelm III av Nederland for grov tjenesteforsømmelse og vanstyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Multatuli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Multatuli – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eduard Douwes Dekker på Internet Movie Database 
(no) Dekker fra SNL
(da) Om Multatuli hos Den store danske
Nordbahnhof stasjon

Nordbahnhof stasjon er en S-banestasjon på Berlins forstadsbane. Den ble åpnet i 1936 da den tilsvarende delen av Nord-syd-tunnelen ble tatt i bruk. 
Stasjonen ligger ved den tidligere Stettiner Bahnhof som ble tatt i bruk 1. august 1842, den fikk betegnelsen Nordbahnhof av DDR i 1950. Siden 1897 gikk også forstadstog fra stasjonen. Da Nord-syd-tunnelen ble åpnet i 1936 ble lokaltrafikken flyttet til den underjordiske stasjonen. 
Stasjonen var stengt som «spøkelsesstasjon» mellom 13. august 1961 og 1. september 1990, mens Berlin var delt kjørte alle tog forbi stasjonen. Like etter gjenåpningen i 1990 måtte Nord-syd-tunnelen stenges på grunn av omfattende reparaturarbeider, stasjonen ble gjenåpnet den 1. mars 1992.
Lilly Grimsgaard

Lilly Grimsgaard (født Andersen 8. desember 1893 i Kristiania, død 15. juni 1994 på Hadeland) var en norsk skuespiller, sangerinne og teaterleder.


== Familie ==
Lilly Grimsgaard var datter av murer Anton Ludvig Andersen og Anette Marie Hansen, som ikke var gift ved datterens fødsel. Hun var en tid gift med operasanger Ørnulf Grimsgaard (1888–1950), og deres datter var danserinnen og pedagogen Vera Grimsgaard Christensen (1912–1980). Hun gikk også under navnene Lilly Irgen og Lilly Brachel.


== Liv og virke ==
Lilly Grimsgaard debuterte på Fahlstrøms Theater 2. desember 1910, i rollen som Petra i Betroede Midler.
Hun var senere knyttet til Centralteatret i noen år. Senere virket hun i revyer ved Théatre Moderne i Christiania Tivoli sammen med Einar Rød og August Schønemann i Thorleif Klausens revyer. I flere år var hun ved Fredrikstad sommerteater, som hun i et par sesonger i begynnelsen av 1920-årene drev selv.
I 1924 reiste hun med skipet Bergensfjord til New York på jakt etter en «bedre fremtid». I USA ga hun flere sangforestillinger, blant annet i 1927, sammen med svigerinnen, danseren Alfhild Grimsgaard. Hun vendte siden tilbake til Norge, og ble i 1929 tilknyttet et revy- og opperetteensemble i Trondheim. I 1930 reiste hun på turné med revykunstneren og teaterlederen Herberth Svendsen.Lilly Grimsgaard ble med sine vel 100 år en av våre aller eldste scenekunstnere.


== Roller i utvalg ==
Petra i Betroede Midler av Palle Rosenkrantz (Fahlstrøms Theater, 1910)
Paquorette i Spøkelseshotellet (Centralteatret, 1913)
Andrine i Jakob og Kristoffer (Centralteatret, 1914)
Rosalia i revyen Dusch (Théatre Moderne, 1918)
Slagtermadam Andersen i revyen Caviar/Det lille os (Théatre Moderne, 1919)
Else i farsen Vi Fine av Arne Svendsen (Fredrikstad sommerteater, 1919)
Piken fra New York City i Pretty Kitty (Fredrikstad sommerteater, 1923)


== Referanser ==


== Kilder ==
Lilly Grimsgaard i Scenewebarkivet
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 82. ISBN 8200056228. 


== Eksterne lenker ==
(no) Lilly Grimsgaard hos Sceneweb