jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eric Krüger

Eric Krüger (født 21. mars 1988) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer på 400 meter.
Han deltok ved Junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo i Nederland, der han sammen med Pascal Nabow, Thomas Schneider og Robin Schembera vant sølv på 4 x 400 meter. Individuelt fikk han også bronse på 400 m, med ny personlig rekord på 46,49. Samme år fikk han gull i det tyske juniormesterskapet. 
Ved U23-EM 2009 Kaunas deltok han på 400 meter, men ble slått ut i semifinalen med tiden 46,79. I det tyske mesterskapet kom han på 4.-plass, og i innendørsmesterskapet på 3.-plass. Han deltok også på stafettlaget som deltok ved VM i friidrett 2009. Laget bestod av Martin Grothkopp, Kamghe Gaba, Eric Krüger og Ruwen Faller, men de ble slått ut i kvalifiseringen med tiden 3.03,52. 
I 2010 fikk han bronse i det tyske mesterskapet både utendørs og innendørs. Ved EM i friidrett 2010 i Barcelona kom Tyskland på fjerdeplass på 4 x 400 meter, kun 5 hundredeler bak Belgia som tok bronsen. De andre på det tyske laget var Kamghe Gaba, Bastian Swillims og Thomas Schneider. 
Han kom på 2.-plass på 400 meter ved det tyske mesterskapet i 2011, bak Jonas Plass. Han deltok i innledningsheatet på 4 x 400 meter ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea, der Tyskland fikk femte beste tid, og ble kvalifisert til finalen. I finalen overtok Miguel Rigau Krügers plass på laget, men Tyskland endte på 8. og sisteplass i finalen. 
Han ble tysk mester på 400 meter i 2012. Ved EM i friidrett 2012 kom Tyskland på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett. Han deltok også på 400 meter, der han ble slått ut i semifinalen, med 16. beste tid i de tre semifinalene. Senere på året deltok han også ved Sommer-OL 2012 i London. Tyskland løp inn på tiden 3:03,50 i sitt innledningsheat på 4 x 400 meter, og gikk ikke videre til finalen. 
Krüger var med og vinne gull på 4 x 400 meter ved det tyske mesterskapet i friidrett i 2013, og han fikk også bronse på 4 x 100 meter, med laget STG Magdeburg-Halle I. Han deltok ved Lag-EM i friidrett 2013 (Super League), der han var med på det tyske laget som løp inn til 4.-plass på 4 x 400 meter, og skaffet Tyskland 9 poeng i denne lagkonkurransen. Tyskland kom på 2.-plass i dette Lag-EM. I august deltok han også ved VM i friidrett 2013, på 4 x 400 meter. Tyskland ble imidlertid slått ut i innledningsheatet, med tiden 3:02,62.
Den 23. februar 2014 satte han ny personlig rekord på 400 meter innendørs, da han vant det tyske mesterskapet innendørs. Han representerte da Sportclub Magdeburg. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Krüger – Olympics.com 
(en) Eric Krüger – Olympic.org 
(en) Eric Krüger – Olympedia 
(en) Eric Krüger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Eric Krüger – Tysklands olympiske komité 
(en) Eric Krüger – World Athletics 
Profil hos Leichtathletik.de Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine.
Gammel profil hos Leichtathletik.de (arkivert)
Tropinota hirta

Tropinota hirta er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Kroppsformen viser at den hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae), men den kjennes lett på den påfallende hårkledningen. Arten finnes ikke i Norden, men er funnet i Baltikum.


== Utseende ==
En middelsstor (8-11 millimeter), svart bille. Den skiller seg fra andre Cetoniinae i Nord-Europa ved at kroppen er kledt med lange, oppstående, lyse hår. Denne arten har kanpt noen merkbar metallglans. Pronotum, som er nærmest halvsirkelformet sett ovenfra, har en markert lengderibbe i midten. Hver dekkvinge har to lengderibber.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i jorda der de lever av humus og råtnende plantemateriale. De voksne billene besøker gjerne blomster for å ete pollen. Dette er en svært varmekjær art som i Mellom- og Nord-Europa bare finnes på meget varme, solrike lokaliteter.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa nord til Latvia.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Slekten Tropinota Mulsant, 1842
Tropinota hirta (Poda, 1761)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Tropinota hirta i Encyclopedia of Life 
(en) Tropinota hirta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tropinota hirta hos Artsdatabanken 
(sv) Tropinota hirta hos Dyntaxa 
(en) Tropinota hirta hos Fauna Europaea 
(en) Tropinota hirta hos NCBI 
(en) Kategori:Tropinota hirta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tropinota hirta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tropinota hirta – detaljert informasjon på Wikispecies
Matsumotoborgen

Matsumotoborgen (松本城, Matsumoto-jō), også kjent som Kråkeborgen (烏城, Karasu-jo) på grunn av dens svarte ytre, er en japansk borg i byen Matsumoto i prefekturet Nagano.


== Eksterne lenker ==
(ko) Offisielt nettsted 
(en) Matsumoto Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Toyotaro Yuki

Toyotaro Yuki (født 1877 i Yamagata i Japan, død 1951) var den 15. sentralbanksjefen for Japans bank.
Byen Akayu har et museum dedikert til hans liv. Under statsminister Konoe Fumimaros første regjering, ble Yuki nominert og bekreftet som sentralbanksjef i Bank of Japan. Yuki hadde denne oppgaven fra 27. juli 1937 til 18. mars 1944. I løpet av hans periode som sentralbanksjef, gikk Japans sentralbank gjennom en større omorganisering i 1942. 
Japans finansminister fikk i 1944 fjernet Yuki fra stillingen, med støtte fra daværende statsminister Hideki Tojo og hans regjering. Yuki motsa seg å gi myndighetene tillatelse til å godkjenne lån til selskapet som drev med krigsmateriell uten samråd med bankene først. Hans etterfølger var Keizo Shibusawa, som hadde denne stillingen frem til oktober 1945.
Backergården

Backergården er et forretningspalass med adresse til  Kongens gate 31 i Kvadraturen, Oslo. Bygget ble oppført i 1895 etter tegninger av arkitekt Herman Backer.


== Bygningen ==
Gården ble satt opp for å huse forretningsmannen Johan Paul Jørgen Alexander Backers voksende pelsforretning. Arkitekt Herman Backer ble engasjert for å tegne bygningen. Den er oppført med en bærende skjelettkonstruksjon av stål, noe som gjør de store vindusarealene mulige. Fasaden er ellers kledd med norsk marmor fra Dunderlandsdalen i  Rana kommune.
Stilmessig er gården holdt i nybarokk med inspirasjon fra  Chigaco-skolens arbeider. Fasadens komposisjon er svært lik den ett år eldre og mye høyere Prudential-bygningen i Buffalo, New York, av Louis Sullivan. Gården føyer seg således sammen med Tostrupgården inn i rekken av forretningsgårder i Oslo med amerikansk arkitonisk uttrykk.
Backergården ble i 1976 regulert for bevaring etter plan- og bygningsloven som del  «Kristiania-planen», foreslått av Fortidsminneforeningen i 1974. Den er innskrevet på Byantikvarens gule liste som spesielt bevaringsverdig. Bygningens interiør er registrert i Fortidsminneforeningens interiørregister.

		


== Eksterne lenker ==
(en) Backergården – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Byantikvar – Gul liste
(no) Arc! Arkitektur og historie i Oslo: Backergården, Kongens gate 31
«Backergården». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
La Robe rose

La Robe rose (norsk: Den rosa kjolen) er et maleri som ble malt av den franske impresjonistmaleren Frédéric Bazille i 1864. Han malte ofte en figur i forgrunnen av bildet, og landskap i bakgrunnen av bildet. Bildene ble ofte malt i friluft. I La robe rose har han malt sin kusine sittende på terrassen til familiens hus iført en rosa kjole. Hun sitter og ser utover byen, og det kan se ut som om hun venter på noen, kanskje hun venter på sitt livs store kjærlighet?
Oxythyrea funesta

Oxythyrea funesta er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Kroppsformen viser at den hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae), men den er slankere enn de andre nordeuropeiske artene i denne gruppen, og kan kjennes på at den har to rekker av groper på pronotum. Arten finnes ikke i Norden, men er funnet i Baltikum.


== Utseende ==
En middelsstor  (8-12 millimeter), svart skarabide. Arten har en slankere kroppsform enn andre nordeuropeiske gullbasser (Cetoniinae). Pronotum har tre par groper som danner to lengderekker, og dekkvingene har spredte, hvite flekker. Denne arten mangler metallglans. På sidene har den utstående, hvite hår.


== Levevis ==
Arten er varmekjær og finnes i Nord-Europa bare på svært solrike steder. De voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa nord til Latvia og finnes også i Nord-Afrika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Slekten Oxythyrea Mulsant, 1842
Oxythyrea funesta (Poda, 1761)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Oxythyrea funesta i Encyclopedia of Life 
(en) Oxythyrea funesta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Oxythyrea funesta hos Artsdatabanken 
(sv) Oxythyrea funesta hos Dyntaxa 
(en) Oxythyrea funesta hos Fauna Europaea 
(en) Oxythyrea funesta hos NCBI 
(en) Kategori:Oxythyrea funesta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Oxythyrea funesta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oxythyrea funesta – detaljert informasjon på Wikispecies
Inukai Tsuyoshi

Inukai Tsuyoshi (født 20. april 1855, død 15. mai 1932) var en japansk politiker og den 29. statsminister i Japan fra 13. desember 1931 til 15. mai 1932. 


== Liv og virke ==
Inukai ble født i Okayama i 1855, sønn av en samurai i Okayama-klanen.I Inukais tidlige karriere, arbeidet han en periode som journalist. Han vervet seg til den keiserlige japanske hæren under Satsuma-opprøret som reporter for avisen Yūbin Hōchi Shimbun. Inukai var med på å danne det politiske partiet Rikken Kokumintō i 1882. Dette  partiet støttet liberale politikere. Inukai ble først valgt inn i underhuset i den japanske riksdagen i 1890, og deretter ble han gjenvalgt til underhuset ved de neste 17 valgene. 
Inukais første ministerpost i regjeringen var som utdanningsminister i den første administrasjon til statsministeren Shigenobu Okuma i 1898. Han satt som minister for kommunikasjon under den andre administrasjonen til statsminister Yamamoto Gonnohyoe i 1923-24. Han var en ledende skikkelse innenfor det politiske partiet Rikken Kokuminto, som til slutt klarte å velte regjeringen til statsminister Katsura Taro fra makten ved valget i 1913.
I 1929, etter det plutselige dødsfallet til statsminister Tanaka Giichi, ble Inukai valgt til den neste presidenten i partiet Rikken Seiyūkai. Inukai ble den 29. statsministeren i Japan ved valget som ble avholdt i 1931. På denne tiden var Japan inne i en alvorlig økonomisk situasjon på grunn av effektene av den store depresjonen som hadde slått ut på Wall Street i 1929, og den ubeleilige effekten som denne effekten hadde på den japanske gullstandarden.
Inukai prøvde å kutte ned på den økonomiske støtten til militæret for å få bukt med de økonomiske problemene. Han ble myrdet i et kuppforsøk den 15. mai 1932. Dette attentatet markerte effektivt slutten på den tidligere sivile politiske kontrollen over regjeringens beslutninger til etter den andre verdenskrig var avsluttet.Inukais tredje sønn var en kjent forfatter, politiker og etter krigen ble han valgt til justisminister i administrasjonen til Inukai Takeru. Inukais oldebarn heter Sadako Ogata, og var FNs høykommissær for flyktninger mellom 1991 og 2001. 
Inukai ble myrdet i mai 1932, da han var 77 år gammel.


== Referanser ==
Katō Takaaki

Katō Takaaki (født 3. januar 1860, død 28. januar 1926) var en japansk politiker og den 24. statsminister i Japan fra 11. juni 1924 til 28. januar 1926.Katō var også kjent under navnet Kato Kōmei og var den andre sønnen til en lokal samurai. Han studerte ved universitetet i Tokyo, og var best i sin klasse i den juridiske avdelingen, som spesialiserte seg på engelsk sedvanerett.Kato var ansatt i Mitsubishi og ble sendt til London for en periode på to år. Da han Kato returnerte til Japan i 1885, ble han gjort til assisterende sjef ved Mitsubishi-hovedkontor som ligger i Marunouchi i Tokyo. I 1886 giftet han seg med Haruji, den eldste datteren til Iwasaki Yatarō, grunnleggeren av og presidenten for Mitsubishi-konsernet.I 1887 ble Katō privatsekretær for den fremtidige statsministeren Ōkuma Shigenobu, som da var utenriksminister, og de arbeidet sammen under etableringen av en rekke forskjellige traktater. Senere tjenestegjorde han som direktør for sin egen avdeling innenfor det japanske Finansdepartementet. Fra 1894 til 1899 var han Japans ambassadør til Storbritannia, og i 1900, under den fjerde administrasjonen til statsminister Hirobumi Ito, ble Kato valgt til utenriksminister, men denne administrasjonen forble bare ved makten i noen få måneder før den måtte gå av igjen.

I løpet av Katōs periode med utenlandstjeneste i Storbritannia for det japanske Utenriksdepartementet, hjalp Kato med å legge grunnlaget for den anglo-japanske alliansen, som ble avsluttet i 1902. I 1902 ble Kato valgt inn som medlem av Representantenes hus i den japanske riksdagen der han skulle representere Kochi prefekturet. Kato ble igjen utnevnt som utenriksminister av statsminister Saionji Kimmochi og Kato ble en del av hans kabinett i 1906. Han ble igjen valgt til utenriksminister igjen i de neste administrasjonene til Katsura Tara. Han var således utenriksminister ved utbruddet av den første verdenskrig i 1914.
Katō ble utnevnt til statsminister i Japan fra 1924 og han satt i dette embetet frem til sin død tidlig i 1926. I 1925, vedtok Kato en utvidet stemmerett til alle mannlige borgere som var over 25 år. Han har også initiert en universell militær verneplikt for alle mannlige borgere av Japan. Kato prøvde å kraftig redusere alle offentlige utgifter, alle steder der dette var mulig. Men han led betydelig under offentlig kritikk som ble rettet mot ham personlig på grunn av hans families forbindelser med det store Mitsubishi-konsernet.


== Referanser ==
Takahashi Korekiyo

Takahashi Korekiyo (født 27. juli 1854, død 26. februar 1936) var en japansk politiker og den tjuende statsministeren for Japan fra 13. november 1921 til 12. juni 1922. 


== Liv og virke ==
Takahashi var kjent som en ekspert på finans og økonomi i løpet av sin lange politiske karriere. Takahashi ble født i Edo (dagens Tokyo) som den illegitime sønnen til en hoffmaler. Han studerte engelske språk og amerikansk kultur på en privat skole som ble drevet av misjonæren James Hepburn, og han dro utenlands for å studere i London i England. Etter at han kom tilbake til Japan fra England, ble Takahashi den første rektoren ved Kyōritsu Gakkō videregående skole som ligger i Tokyo, (dagens Kaisei videregående skole) og samtidig arbeidet han som statlig byråkrat på et lavere nivå innenfor det japanske utdanningsdepartementet. Senere fikk han seg en ministerpost innenfor Landbruks- og handelsdepartementet.

Takahashi hjalp til med å organiserte det nye patentsystemet i Japan. På et tidspunkt sa han opp alle sine offentlige stillinger og reiste til Peru for å starte sin egen bedrift, men dette foretaket mislyktes. Takahashi ble ansatt i Japans bank i 1892, og hans talenter ble snart anerkjent på et høyere nivå, idet han ble utpekt som den neste visepresidenten i den samme banken, i 1898. 
I 1913 ble Takahashi utnevnt til finansminister av statsministeren Yamamoto Gonnohyoe og han ble medlem av det politiske partiet Rikken Seiyūkai. Takashi ble også utnevnt til finansminister av statsminister Hara Takashi og hans nye regjering i 1918. Da Hara Takashi ble utsatt for et attentat og ble myrdet i 1921 ble Takahashi valgt ut til å etterfølge ham som den andre kristne statsministeren noensinne i Japan.Men Takahashi satt i statsministerembetet i mindre enn sju måneder, hovedsakelig på grunn av hans manglende evner til å kontrollere de ulike fraksjonene innenfor eget parti, og hans mangel på sin egen maktbase innenfor dette partiet. Etter sin fratredelse som statsminister, beholdt Takahashi fremdeles stillingen som president for partiet. Da Kato Takaaki ble valgt til den neste statsminister og etablerte sin egen koalisjonsregjering i 1924, valgte Takahashi å ta imot en stilling innenfor landbruks- og handelsdepartementet. Han trakk seg som president fra det politiske partiet Rikken Seiyūkai i 1925. 
Takahashi fortsatte å tjene som finansminister under administrasjonene til de neste statsministerne Tanaka Giichi (1927–1929), Inukai Tsuyoshi (1931–1932), Saito Makoto (1932–1934) og Okada Keisuke (1934–1936). Til tross for hans betydelige suksess med å bekjempe bivirkningene av den store depresjonen og den påfølgende verdensomspennende finanskrisen som begynte på Wall Street i 1929, så gjennomførte han en finanspolitikk som innebærer en kraftig reduksjon av militære utgifter som gjorde at han fikk seg mange fiender innenfor det japanske militære, og han var blant dem som ble drept av en gruppe opprørske offiserer, den 26. februar 1936.


== Referanser ==
Toshihiko Fukui

Toshihiko Fukui (født 7. september 1935 i Osaka) er en japansk økonom og sjef for den japanske sentralbanken. 
Han var den 29. guvernøren for Japans bank, samt at han var direktør for den japanske Bank for International Settlements. Fukui har jobbet hos Japans sentralbank i 40 år. Han satt som denne bankens representant ved deres kontor i Paris, Frankrike, i en periode. I 1989 ble Fukui forfremmet til assisterende guvernør for Japans sentralbank.
I 1998 trakk visesentralbanksjef Fukui seg fra alle sine verv i Bank of Japan i forbindelse med en skanale angående bestikkelser og korrupsjon som involverte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon. Han skulle sammen med den daværende guvernøren for banken, Yasuo Matsushita, uttrykke deres offisielle anger ved å forlate deres jobber i denne banken. Fukui var også nestleder i Japan Association of Corporate Executives, i en periode. Han satt som styremedlem for Den internasjonale oppgjørsbanken i Tokyo.


== Referanser ==
Masaru Hayami

Masaru Hayami (født 24. mars 1925 i Kobe, død 17. mai 2009) var en japansk forretningsmann og sjef for den japanske sentralbanken.
Han satt som den 28. guvernøren i Japans bank. Samt at han var direktør for Bank for International Settlements (BIS). Han ble uteksaminert fra Tokyo College of Commerce (dagens Hitotsubashi University) i 1947. Hayami var administrerende direktør for Nissho Iwai Corporation før han ble utpekt som guvernør i Bank of Japan fra 1998 til 2003. Hayami tok over jobben som sentralbanksjef etter at Yasuo Matsushita og visesentralbanksjefen Toshihiko Fukui ble tvunget til å trekke seg i forbindelse med en skandale som involverte at de tok imot bestikkelser og gjentatte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon.


== Referanser ==
Kristina Solum

Kristina Solum (født 10. mars 1980 i Oslo) er en norsk oversetter og konferansetolk med språkene spansk, fransk og engelsk.
Hun er utdannet ved Université de Mons-Hainaut i Mons i Belgia, og ved University of Salford i Salford i Storbritannia. 
I perioden 1. september 2006 til 31. desember 2009 var hun redaksjonsmedlem av Broen – katolsk kirkeblad.


== Verk ==
Gonzalo Torrente Ballester: Historien om den forbløffede kongen, 2003
Miguel Delibes: Fem timer med Mario, 2005
Carla Guelfenbein: Kvinnen i mitt liv , 2006
Nina Bouraoui: Mine onde tanker, 2008
Roberto Bolaño: De romantiske hundene 2008, sammen med Jan Jakob Tønseth
Roberto Bolaño: Ville detektiver, 2009
Félix J. Palma: Tidskartet, 2011
Timothée de Fombelle: Toby Ensom, 2011
Sabina Berman: Jenta som dykket inn i jordas indre, 2011
Roberto Bolaño: 2666, 2015


== Priser ==
I 2010 ble hun nominert til Brageprisen for 2009, og fikk tildelt Kritikerprisen for beste oversettelse for 2009 for sin oversettelse av Ville detektiver av Roberto Bolaño. I 2016 ble hun tildelt Bastianprisen for sin oversettelse fra spansk av 2666 av Roberto Bolaño.


== Eksterne lenker ==
Biografi på Norsk Oversetterforening
Biografi på katolsk.no
Oversetterbloggen: Kritikerprisen til Kristina Solum
Den sorte doktor

Den sorte doktor (originaltittel: Den svarte doktorn) er en svensk dramafilm fra 1911. 


== Handling ==
Evelyn elsker og forlover seg med James Wilson. Doktor Lorne hypnotiserer både henne Evelyn og James. Hun forlater James og gifter seg med doktoren, mens James blir lokket inn på en på en opiumkafé. I ekteskapet med doktoren er hun ulykkelig. Evelyn får vite at James er syk og finner ham døende, og begår selvmord ved hans side.


== Om filmen ==
Filmen hadde premiere 18. august 1911 på Stora Biografteatern i Malmö, seinere på året ble den forbudt av den nyopprettede Statens Biografbyrå.


== Roller ==
Olivia Norrie – Evelyn
Robert Schmidt – doktor Lorne, den svarte doktoren
Knud Rassow – James Wilson, ingeniør
Ejnar Zangenberg – dagdriver
Holger-Madsen – Evelyns far
Bertha Nonboe – (ukjent rolle)


== Eksterne lenker ==
(en) Den sorte doktor på Internet Movie Database 
(sv) Den sorte doktor i Svensk Filmdatabas 
(da) Den sorte doktor i Danmark Nationale Filminstitut