jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
MK «Arthur»

MK «Arthur», M-192-B, var en av båtene som ble brukt av Shetlandsgjengen til å transportere flyktninger og kurerer mellom Norge og Shetland under andre verdenskrig.
MK «Arthur» var eid av partsrederiet Reidar Søvik m.fl i Søvik (Haram) i Borgund kommune.
Arthur  ble kapret av Leif Larsen og hans mannskap etter et mineleggings-oppdrag i Edøyfjorden i oktober 1941 med fiskebåten "Nordsjøen". Etter at de hadde lagt ut miner i fjorden seilte de inn i en storm hvor "Nordsjøen" havarerte og sank. Den 30. oktober ble Arthur  kapret av Leif Larsen, Palmar Bjørnøy og to andre fra Shetlandsgjengen, mens fartøyet lå i bøye i Søvik. Arthur gjorde flere turer med agenter over Nordsjøen. Den ble benyttet under Operasjon Title, da den skulle slepe to Chariot-miniubåter til Norge for å senke Tirpitz». Tirpitz lå da i Åsenfjorden. Chariotene slet seg i en storm 16 km fra målet og  «Arthur» måtte  senkes av eget mannskap utenfor Tautra i november 1942 og mannskapet komme seg over til Sverige til fots. Kapteinen ombord var Leif Larsen fra Bergen, maskinist var Palmar Bjørnøy fra Gamlem.
Etter krigen ble fartøyet hevet, overlevert til eierne  og brukt som fiskefartøy igjen. Da Larsen kapret Arthur hang det et armbåndsur i styrehuset. Larsen tok vare på det, og etter krigen oppsøkte han eieren og leverte det tilbake.


== Kilder ==
Frithjof Sælen: Shetlands-Larsen, 2. utgave, Oslo: Gyldendal , 1995, s. 25ff.


== Eksterne lenker ==
(no) MK «Arthur» – Krigsseilerregisteret 
(no) Shetlands-Larsen, Benåda. Eit samandrag av boka til Gunnar Hellesen: "Benådet" av Anders Mosaker
Fjellhammarelva

Fjellhammarelva har utspring i Langvannet i Lørenskog, og flyter like nedenfor sammen med Losbyelva. Elva renner videre østover til Vittenbergbekken som danner kommunegrensa mot Lillestrøm, hvor elva skifter navn til Sagelva. Ved utløpet av Langvann har elva et nedbørfelt på 38,6 km². Sammen med Losbyvassdraget, er nedbørfeltet 93,1 km². Der Sagelva renner ut i Nitelva er nedbørsfeltet blitt 109 km².


== Referanser ==
Setane

Setane er et fjell i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger mellom dalene til Oppedalselva og Storelva, rundt 6 kilometer sør-sørøst for Ytre Oppedal. Største høyde er 697 meter over havet. Det er bratte fjellsider i alle retninger unntatt nordøst og sørvest.


== Referanser ==
Pjokken Eide

Pjokken Eide (født Johan David Eide den 27. september 1945 i Bergen) er en norsk musiker, fløytist og trombonespiller. Han er best kjent som tidligere medlem i Popol Vuh. Han platedebuterte i 1967 med albumet Gul og blå.


== Diskografi ==
1973: Rødt, hvitt og flott
2011: Gul og blå


=== Popol Vuh ===
1972: Popol Vuh
1974: Popol Ace
1994: Cat of 9 Tales – Best of 1972–78
2003: Popoloddities


==== Singler ====
1973: The Art of Living/Neon Nightmare


=== Arman Sumpe D.E. ===
1972: Fly High/Steelgrass


=== Deltar på ===
1970: Ole Paus: Der ute – der inne
1971: Øystein Sunde: Det året det var så bratt
1973: Erling Bonde: I Bonde's aker
1973: Talent: Bygg en bro
1974: Inger Lise Rypdal & Stein Ingebrigtsen: 830 S. – Bak Sølvmikrofonen med Inger Lise og Stein
1974: Karussell: Pop på topp Vol. 2
1975: Ole Paus: Ekte Paus
1976: Brødrene Thue (= Trygve og Ove Thue): Vest e' best
1977: Jan Eggum: Heksedans
1978: Direksjonsmusikken: Direksjonsmusikken 15 år 1963–1978
1978: Cap's: Cap's Sunrise
1980: Jahn Teigen: All We Have Is the Past
1980: Det Beste: 70-årene i norske toner
1980: Bergen Blues Band: Bergen Blues Band
1980: Ove Thue: Tekst og musikk
1981: Helge & Rune: Sweet Mints
1982: Jan Eggum: Alarmen går
1982: Kammersangerne, Musica Viva: Musikk i hallen (Music in the Hall)
1984: Sissel Kvambe: Som en drøm
1988: Malvin Skulbru: Sørgelige sanger, skrøpelige dikt og sensuell samba
1992: Tove Karoline Knutsen: Tenn lampa
1994: Ole Paus: Jeg kaller det vakker musikk: Hjemmevant utenfor – Ca. 40 Beste
1995: Jahn Teigen: Hele historien 1967–1994
2000: Stein Ingebrigtsen & Inger Lise Rypdal: Parade
2000: H2 Records: Byen med det store hjertet – Oslo 1000 år
2001: Believue Entertainment: Viser er så mangt
2001: Believue Entertainment: Barnas eventyrmix Vol. 4–6
2004: Platinum Entertainment: Barnas kuleste sanger!
2007: NRK/Plastic Strip: NRK Sessions – Soul, Afro-Jazz and Latin from the Club 7 Scene
2008: West Audio: Ingen banke oss på stadion
2010: Bergen Blues Band: The Best of Bergen Blues Band
2010: Inger Lise Rypdal: De beste jeg vet – 40 slagere fra søttitallet
2013: Ole Paus: 20 av de beste sangene


== Eksterne lenker ==
(en) Pjokken Eide på Discogs 
(en) Pjokken Eide på MusicBrainz 
(en) Pjokken Eide på Spotify 
(no) Pjokken Eide på Rockipedia
Rødt, hvitt og flott

Rødt, hvitt og flott er et musikkalbum med Pjokken Eide, utgitt i 1973. 


== Sporliste ==
«Rødt, hvitt og flott»
«Vals a la carte»
«Kjære Mathilde»
«Eskimovise»
«Den uheldige pike»
«Turnersken»
«Liten samler vise»
«Idrettsvise»
«Høstkveldvise»
«Ekteskapet»
«Form og flora»
«Visen min»
«Kjærlighet og husholdningslære»
«Sophus, Fia og Sophie»
«Sommersorg»
«Realiteter: Noget om kloke og gale»
«Realiteter: Møllers jubileum»
«Realiteter: Noget om talent»
«Realiteter: Noget om hikke»
«Post mortem»
George Monck

George Monck, 1. hertug av Albemarle, (født 6. desember 1608 i Great Torrington i Devon, død 3. januar 1670 i London) var en engelsk soldat og politiker og en nøkkelfigur i restaurasjonen av Karl II av England. 
Ved utbruddet av den andre anglo-nederlandske krig ble han utnevnt til øverste kommandør for den engelske flåten. Han utkjempet kamper i munningen av Themsen mot den nederlandske flåten, som trakk seg ramponert fra kamphandlingene, men bare etter at England hadde tapt dobbelt så mange skip og dobbelt så mange menn.
Monck trakk seg etter dette tilbake til sitt private liv, selv om han offisielt tjenestegjorde som First Lord of the Treasury. Han døde av ødem den 3. januar 1670, og ble gravlagt i Westminster Abbey.  Hans titler ble arvet av hans eneste sønn, Christopher Monck, og de opphørte ved sønnens død.


== Referanser ==
Jon Bleiklie Devik

Jon Bleiklie Devik (født 27. februar 1974) er en norsk skuespiller. Han har utdannelse fra Statens teaterhøgskole (1998–2001). Devik spilte i stykker ved Det norske teatret i 2005 og 2007, og har vært en del av ensemblet ved teateret siden Next to Normal i 2010. Han har også spilt i en rekke filmer og TV-serier, deriblant Sebjørn i Få meg på, for faen! i 2011.


== Roller ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Bleiklie Devik på Internet Movie Database 
(no) Jon Bleiklie Devik hos Filmfront 
(en) Jon Bleiklie Devik på AllMovie 
(en) Jon Bleiklie Devik hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Presentasjon av Jon Bleiklie Devik på Det norske teatrets nettsider
May-Britt Nordli

May-Britt Nordli (født 18. september 1954) er en norsk lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Nordli var ordfører i Hole kommune fra 1992 til 1995 og var varaordfører i perioden 1999–2003. 
Hun har vært direktør for samfunnsutvikling i KS (tidligere Kommunenes Sentralforbund) og er fra 2012 rådmann i Jevnaker kommune.


== Referanser ==
Hans Andersen (1932)

Hans Andersen (født 23. august 1932) er en tidligere norsk lokalpolitiker for Høyre.  Andersen var ordfører i Hole kommune i  en periode, 1986–1991. Han er utdannet ingeniør.
Thorleif Borgersen

Thorleif Borgersen (1918–1990) var en norsk lokalpolitiker for Høyre som var ordfører i Hole kommune i Buskerud i perioden, 1977–1983. 
Bergersen var en fremtredende skikkelse i aksjonskomiteen som var sterkt mot kommunesammenslåingen av Hole med landkommunene Tyristrand, Norderhov, Ådal og bykommunen Hønefoss til storkommunen Ringerike i 1964. En langvarig prosess for løsrivelsen av Hole ble ved en folkeavstemning hvor 93 % stemte mot storkommunen. 23. juli 1976 ble det ved kongelig resolusjon bestemt at Hole skulle fraskilles Ringerike som egen herredskommune.
Borgersen var malermester av yrke.  


== Referanser ==
Einar Sundøen

Einar Sundøen (født 20. februar 1900, død 9. mai 1976) var i en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. 
Han ble første gang innvalgt i herredsstyret i 1928. Sundøen var ordfører i Hole kommune i perioden, 1946–1963. Siste ordfører for Hole før kommunesammenslåingen med Norderhov, Hønefoss, Tyristrand og Ådal til storkommunen Ringerike i 1964.
Sundøen var byggmester av yrke og drev oppføring, samt tegning av flere hus og hytter i Hole.


== Referanser ==
Fingar Johbraaten

Fingar Johbraaten (1885–1949) var en norsk lokalpolitiker. Han satt flere perioder i herredsstyret og skolestyret. Johbraaten ble valgt til viseordfører i Hole kommune i 1940–1941 grunnet Halvor Hammersbøens sykdom hvor varaordfører Søren Bjerke måtte ta over rollen som ordfører. I 1941 ble NS-medlemmer innsatt i vervene. Sommeren 1945 overtok Bjerke og Johbraaten igjen. I september døde Bjerke og Johbraaten overtok og fungerte som ordfører til herredstyret tiltrådte ved årsskiftet 1945/1946. 
Johbraaten var gårdbruker på Utvika og drev med sikfiske som binæring. 


== Referanser ==
John Blackwall

John Blackwall (født 20. januar 1790, død 11. mai 1881) var en britisk naturforsker og entomolog. 
Han ble tidlig interessert i naturen, i begynnelsen i fugler, senere edderkopper. Fra 1833 og inntil sin død levde han i Hendre House nær Llanrwst i det nordlige Wales.
Blackwall har skrevet en rekke artikler i sitt fagområde. Hans første artikkel i 1827, var om edderkopper. Han var en av de første som interesserte seg for de små edderkoppene, særlig innen den artsrike familien dvergedderkopper (Linyphiidae), blant annet slektene Neriene og Walckenaera.  Et stort antall edderkopper har Blackwall som autor, flere av artene bærer hans navn, som Idiops blackwallii, Salticus blackwallii, husmuseedderkopp Scotophaeus blackwalli, Theriodion blackwalli og vevkjerringen Leiobunum blackwalli.
I årene 1861 og 1864 publiserte han et større arbeide på edderkopper i Storbritannia og Irland. Her beskrev han 304 arter og dette verket var det første som ga en adekvat beskrivelse av britiske edderkopper. Ti av fargeplansjene var laget av Octavius Pickard-Cambridge og tolv av den irske nauturforskeren Robert Templeton. 
Blackwall skrev i 1868 til 1869 fire brev til Charles Darwin, om edderkopper. Brevene finnes bevart i Darwin Archive i biblioteket ved Cambridge University. 
Blackwall er medlem i Linnean Society of London.


== Publikasjoner ==
A History of the Spiders of Great Britain and Ireland (2 vols., 1861-1864, Ray Society)


== Eksterne lenker ==
(en) John Blackwall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Octavius Pickard-Cambridge

Octavius Pickard-Cambridge (født 3. november 1828 i Bloxworth i Dorset, død 9. mars 1917) var en britisk naturforsker og zoolog. Han var født i Bloxworth, Dorset, og var den femte sønnen til Revd George Pickard. Familien endret sitt navn til Pickard-Cambridge i 1848. Han studerte teologi ved University of Durham, og ble ordinert i 1858.
Han ble tidlig interessert i naturen, særlig edderkopper, men også fugler og sommerfugler. Pickard-Cambridge har skrevet en rekke artikler i sitt fagområde. Han står som autor for en rekke edderkopparter, særlig de små artene i familien dvergedderkopper (Linyphiidae).
I årene 1861 og 1864 publiserte John Blackwall et større arbeide på edderkopper i Storbritannia og Irland. Her beskrev han 304 arter, og dette verket var det første som ga en adekvat beskrivelse av britiske edderkopper. Ti av fargeplansjene var laget av Octavius Pickard-Cambridge og tolv av den irske nauturforskeren Robert Templeton. 
Han ble medlem av britiske Royal Society 9. september 1887. Hans naturhistoriske samling og bibliotek er oppbevart ved University of Oxford.


== Publikasjoner / arbeider ==
1875 – Arachnida, in Encyclopædia Britannica, 9th Edition, Volume II (Edinburgh, 1875)
1879-1882 – The Spiders of Dorset: From the 'Proceedings of the Dorset Natural History and Antiquarian Field Club.'  (Sherbourne, 1879–82)
1885 – Araneidea. Scientific Results of the Second Yarkand Mission. (Calcutta, 1885)
1890 – Monograph of the British Phalangidea or Harvest-Men. (Dorchester, 1890)
John Skartveit

John Skartveit (født 1969 i Stavanger) vokste opp på Finnøy i Ryfylke og er utdannet entomolog og pedagog. Han har særlig arbeidet med insekter i gruppene tovinger og biller. 
John Skartveit tok hovedfag i 1993 ved Universitetet i Bergen, på norske hårmygg (Bibionidae) med hovedvekt på hvordan disse små myggene tilpasser seg livet i norske høyfjell. Han står også som autor for en av de norske artene, nordlig kammygg (Dilophus borealis Skartveit, 1993) som ble beskrevet i 1993. Den finnes på fjellet over tregrensen i Sør-Norge men lavere ned (lavlandet) i Nord-Norge, den er også funnet i Sverige.
John Skartveit har arbeidet som forsker ved Universitetet i Bergen, tilknyttet skogforskingsprosjektet Miljøregistering i skog som utviklet et skogforvaltingsverkøy for å finne indikatorer på biologisk mangfold i norske skoger. Senere i brunsnigleprosjektet med fokus på brunskogsneglen (Arion vulgaris), en importert art som på kort til har spredt seg til store deler av Norge. 
Han har også studert effekten på leddyr, av beitetrykk i et grasdominert heiområde i Stirlingshire, Skottland. Studiet har fokuserte særlig på edderkopper, nebbmunner (teger, sikader) og stankelbein.


== Bibliografi ==
John Skartveit har skrevet flere artikler i vitenskapelige tidsskrift. Han har ansvar for Bibionidae i nettressursen Fauna Europaea.

Egne verk / publikasjoner / artikler1993 – The Norwegian Bibionidae (Diptera): distribution, flight periods, swarming and reproductive behaviour. Cand. Scient (M.Sc.). thesis, 114  sider, Zoologisk institutt, Universitetet i Bergen (hovedfag)
1995. Distribution and flightperiods of Bibio Geoffroy, 1762 species (Diptera, Bibionidae) in Norway. Fauna Norv. B 42 (2),  side 83. pdf
1996. Distribution and flightperiods of Norwegian Dilophus Meigen, 1803 (Diptera, Bibionidae), with key to species. Fauna Norv. B 43 (1), side 35. pdf
2004. Nordiske hårmygg (Bibionidae). Larver og imagines. Norske Insekttabeller nr. 17, utgitt av Norsk Entomologisk Forening pdfSom hovedforfatter / medforfatterHagan, D. V., Hassold, E., Kynde, B., Szadziewski, R., Thunes, K. H., Skartveit, J. & Grogan, W. L. 2000. Biting midges (Diptera: Ceratopogonidae) from forest habitats in Norway. – Polskie Pismo Entomologiczne 69: 465-476
Thunes, K. H., Skartveit, J. & Gjerde, I. 2003. The canopy arthropod fauna of old and mature pine (Pinus sylvestris). – Ecography 26: 490-502
Skartveit, J., Pommeresche, R., Langhelle, G., Byrkjedal, I. & Solhøy, T. 2005. Distribution of Sorex minutus and Sorex araneus (Mammalia: Insectivora) within a forest area in Western Norway. – Fauna norwegia 25: 55-62


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av John Skartveit i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Norske Insekttabeller nr 17 – Hårmygg (PDF)
Bibionidae - Fauna Europaea
Trehørningen (Oslo)

Trehørningen er et vann i den østlige delen av Nordmarka i Oslo.
Vannet ligger vest for Hakadals verk, og hadde opprinnelig avløp til Hakadalselva/Nitelva som del av Nitelvvassdraget. På begynnelsen av 1900-tallet ble det gjennomført en stor omlegging og regulering av Nordmarksvassdraget for å sikre vanntilførsel til den raskt voksende byen. Trehørningens naturlige avløp ble stengt, og vannet ledet i tunnel til Sølvvika i Helgeren. Vannspeilet lå opprinnelig på 356 moh, men ble hevet 4 meter til 360 moh, og fikk da et areal på 580,8 dekar.
Vannet er lett tilgjengelig via skogsbilvei fra Hakadals verk, og det er både skiløyper og blåmerkede stier i området. Det skal være godt fiske i vannet.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dybdekart, Oslo vann-og kloakkvesen, publisert av NVE
Cuba under Sommer-OL 2000

Cuba under Sommer-OL 2000. 229 sportsutøvere, 147 menn og 82 kvinner fra Cuba deltok i tjuefire sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. De kom på niendeplass med elleve gull-, elleve sølv- og sju bronsemedaljer. Bokseren Félix Savón var landets flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 20. januar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Nyhammaren

Nyhammaren (også skrevet Nyhammar og Nyhamar) er ei bygd i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den ligger nordøst på Hisarøyna, på vestsida av Nyhammarsundet, og rundt 5 kilometer i luftlinje nordvest for kommunesenteret Eivindvik.Hiserøyna har ikke fastlandsforbindelse, men hurtigbåtruta Dingja–Sollibotn har Nyhammar som anløpsted. Hisarøy har fergeforbindelse med fastlandet via kabelferge.


== Referanser ==
Dear Mrs. Applebee

«Dear Mrs. Applebee» er en amerikansk sang, skrevet av Billy Meshell og P. L. Barr. Den mest kjente versjonen er med David Garrick, som i Storbritannia ble utgitt på singlen Piccadilly 7N 35335. Akkompagnementet var dirigert av Alan Tew. Produsent var John Schroeder.


== Innhold ==
Sangens jeg-person henvender seg til kjæresten Michelles mor, Mrs. Applebee. Hun har hørt at han er slem (bad) og ber henne om å endre oppfatningen av ham, fordi han har forandret seg.


== Norsk versjon ==
Tuss har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Kjære fru Johannessen».


== Innspilling ==
Jan Rohde. Utgitt på singlen Decca F.44471 i 1966.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Sør-Afrika under Sommer-OL 2000

Sør-Afrika under Sommer-OL 2000. 127 sportsutøvere, åttini menn og trettiåtte kvinner fra Sør-Afrika deltok i sytten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Sør-Afrika kom på 55.-plass med to sølv og tre bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Hezekiél Sepeng var landets flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Liv Midttun

Liv Midttun (født 4. januar 1931, død 6. juli 1998) var en norsk formingslærer og instruktør i folkevisedans. Midttun kom fra Eivindvik i Gulen kommune i Sogn og Fjordane.
Midttun arbeidet som formingslærer på skoler i Åsane, i Bergen, på Nordmøre, i Hallingdal og i Buskerud.
Fra 1956 til 1964 var Midttun leikleder i Noregs Ungdomslag. Hun la ned svært mye arbeid i å utforme bøkene om Norske Folkedansar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Liv Midttun.
Jane Helen

Jane Helen er et Oslobasert pønkrockband.
Bandet hadde sin spede begynnelse i DIMS' lokaler høsten 2002. Sandra C. Ekdahl, Dordi E. Drønen og Christine Ø. Litlekalsøy hadde truffet hverandre gjennom AKKS, og ønsket å starte et musikkprosjekt sammen. I februar 2003 dro trioen på konsert i regi av AKKS. Da de fikk se Mona Wold spille trommer på scenen, bestemte de seg straks for å kidnappe henne. Hun ble lokket med til DIMS, og ved litt overtaling og noen skitne, men enkle grep ble Litlekalsøy flyttet i front, og Wold overtok stikkene.
Jane Helen hadde sin aller første opptreden på Honeytrapfestivalen i Oslo den 27. april 2003.
Etter å ha prøvd ulike gitarister, keyboardister, samt en fiolinist, var det nok en gang AKKS som ble linken, da Jane Helen fikk sitt femte medlem våren 2005, i det "Solveig S. Vaaland" ble invitert til å prøvespille for bandet. I 2011 fikk bandet en ny trommis – Thomas Golding fra Cougar.
Bandet var med i Melodi Grand Prix 2009. Jane Helen er signert med Nordic Records Norge, og ga ut debutalbumet i oktober 2010.


== Medlemmer ==
Christine Ø. Litlekalsøy (vokal).
Dordi E. Drønen (bass, vokal)
Sandra C. Ekdahl (gitar)
Solveig S. Vaaland (gitar, keyboard)
Thomas Golding(trommer)tidligere medlem:

Mona Wold (trommer)


== Diskografi ==
2007: huh! (EP)
2009: Diverse artister – Melodi Grand Prix 2009 (samlealbum)
2010: Jane Helen (debutalbum)
2012: Streptocockus(EP)
Sør-Afrika under Sommer-OL 2004

Sør-Afrika under Sommer-OL 2004. 106 sportsutøvere, sekstiseks menn og førti kvinner fra Sør-Afrika deltok i tjue sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Sør-Afrika kom på 43.-plass med en gull-, tre sølv og to bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Mbulaeni Mulaudzi var landets flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Døpefonten i Gulen kirke

Døpefonten i Gulen kirke står i Gulen kirke i Eivindvik i Gulen kommune. Den kan være fra omkring år 1000 og er i stein.


== Beskrivelse ==
Døpefonten er formet som en stor firkantet terning på omtrent 60 cm med et hull øverst i midten til dåpsvannet. Den er tilsynelatende laget av samme steinsort som to steinkors på stedet, Olavskorset og Krossteigen-korset. Den ene står utenfor kirkegårdsmuren og den andre på en tilstøtende skråning. Døpefonten sto tidligere ved siden av steinkorset ved kirkegårdsporten. Døpefonten kan være fra omkring år 1000. Den er nå utstyrt med et dåpsfat fra 1897 i sølv med innskriften: «Jeg døber dig i navnet Faderens og Sønnens og Den Helligånds.» Dåpsmuggen er fra 1963.


== Sagn, syn og antagelser om historikk ==
Sagnet sier at når bøndene skulle døpes, så ble fatet spent ut av hendene på prestene av folket. Dette ville ikke kongen ha noe av så han fikk laget et dåpskar av stein. det er uvist om det var  Olav Trygvason eller Olav Haraldsson.
Olav Trygveson kristna på Gulating i år 997. Helt fram til 1200- talet vart hele kroppen duppet ned i karet, under kristninga. De hadde store kar.(norrøn kulturhistorie) Gulatinget  .Absalon Taranger noterte i 1893 ned fortellinger antakelig etter Bertel Geitnæs. Denne forteller at en prest muligens Dressing skal ha flyttet Døpefonten ned til Borggarden. Men Niels Griis Alstrup Dahl flyttet den opp igjen til korset og skal ha sagt at det var der den hørte hjemme og at den måtte bevares som et gammelt minne.Det blir fortalt at  da døpefonten sto nede ved sjøen så skal prestene ha brukt den til å vaske fisk.Fridtjov Birkeli skriver i sin bok «Norske steinkors i tidlig middelalder» at døpefonten skal ha blitt funnet i trappen til eldhuset på prestegården.Anna Elisabeth Westerlund skal i 1983 i et syn ha sett at døpefonten sto inne i den første kirken som ble reist i Eivindvik. Det skal ha vært en liten enkel kirke med jordgulv.Ifølge Elling Bjordø og Karl Gåta skal døpefonten ha blitt satt inn i den nåværende kirken i 1905. Det skal ha vært en vikarprest med navn Gundersen som fikk døpefonten satt inn i kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aaraas, Margrethe Henden, Dupedal, Torkjell. Vengen, Sigurd og Førsund, Finn Borgen; På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane, bind 2 Sogn, Førde 2000 ISBN 82-91722-14-5
Midtun, Magnor, «Døypefonten i Gulen Kyrkje» i Glimt frå Gulen 1994 side 65-66
Nordsjøløypa, Informasjonsark fra Turistinformasjonen i Gulen kommune


== Eksterne lenker ==
Vestafjells.no: Midtun, Magnor; «Festskrift i anledning Gulen kyrkje 125 -års jubileum i 1988»
Nrks Fylkesleksikon: «Gulen kyrkje»
Gulen kirke, Kunsthistorie.com
Margrethe Henden Aaraas, og Sigurd Vengen: «Gulen kyrkje» på nettstaden til Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane