jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lee Jae-oh

Lee Jae-oh (hangul: 이재오, hanja: 李在伍, romanisering: Yi Chae-o, revidert romanisering: Yi Jae-o, født 11. januar 1945 i Yeongyang) er en sørkoreansk konservativ politiker.
Han har bakgrunn som fremstående aktivist i demokratibevegelsen i Sør-Korea, og ble fengslet fem ganger for dette. I 1979 ledet han Amnesty Internationals avdeling i Sør-Korea. Av utdannelse har Lee bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra Kookmin-universitetet og Chung-Ang-universitetet, mastergrad (lærerutdannelse) fra Chung-Ang-universitetet og æresdoktorgrad i statsvitenskap fra samme universitet. Lee har undervist på videregående nivå. Han hadde også et opphold som gjesteforeleser i internasjonal politikk ved Paul H. Nitze School of Advanced International Studies ved Johns Hopkins University i USA 2008–2010.  I 2010 ble han leder for et offentlig utvalg for antikorrupsjon og borgerrettigheter.Lee stilte for første gang til valg i 1992, som kandidat til Sør-Koreas nasjonalforsamling for Folkepartiet, som senere gikk inn i Sosialistpartiet. Folkepartiet oppnådde ingen representasjon, og Lee ble snart vervet til Nytt Korea-parti av president Kim Young-sam. I 1997 gikk partiet inn i Det store nasjonalpartiet (fra 2012 Saenuri-partiet), hvor Lee har hatt ledende verv, blant annet som sentralstyremedlem 2006–2007 og generalsekretær. Han har vært medlem av nasjonalforsamlingen for Seoul siden 2010, og var også medlem i årene 1996–2008. Han var konsultativ minister under president Lee Myung-bak fra 2010, og regnes blant Lee Myung-baks nærmeste allierte.


== Referanser ==
Mannen for sin hatt

«Mannen for sin hatt» var en humoristisk tegneserie tegnet av Thore Hansen. Stripeserien gikk ukentlig i Magasinet for Alle fra utgave nummer 14 i 1968 til utgave nummer 52 i 1968. Serien varierte mellom en-ruters vitser og striper med flere ruter.
Simon Baker

Simon Baker (født 30. juli 1969 i Launceston)  er en australsk skuespiller. Han har vært nominert til Emmy Awards, Golden Globe og People's Choice Awards for sin mest kjente rolle, Patrick Jane i The Mentalist. Har er også kjent for sin rolle som Nicholas Fallin i The Guardian. Han bor til vanlig i California i USA. 


== Filmografi ==


=== Liste over TV-serier ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Baker på Internet Movie Database 
(sv) Simon Baker i Svensk Filmdatabas 
(da) Simon Baker på Filmdatabasen 
(da) Simon Baker på Scope 
(fr) Simon Baker på Allociné 
(en) Simon Baker på AllMovie 
(en) Simon Baker hos The Movie Database 
Simon Baker Australian Film Commission
Simon Baker interview The Guardian Femail Magazine
Simon Baker The Guardian The Age
Simon Baker interview Land of the Dead Femail Magazine
Eger (vindistrikt)

Eger er et vindistrikt nord i Ungarn, rundt byen Eger.
Området er kjent for sine røde viner, herunder blandingen Egri Bikavér.


== Eksterne lenker ==
(en) Eger Wine Region – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Egri borvidék (ungarsk)
Kunståret 1804

Kunståret 1804 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1804.


== Hendelser ==
Skulptøren Pompeo Marchesi får et stipend for å studere i Roma under Antonio Canova.


== Verk ==

Johann Friedrich Dryander – Franske tropper foran Saint-Jean-lès-Sarrebruck
Anne-Louis Girodet de Roussy-Trioson – Dominique Jean Larrey
Francisco Goya – Portrett av María Tomasa Palafox, Marquesa de Villafranca
Antoine-Jean Gros – Bonaparte visitant les pestiférés de Jaffa
Thomas Douglas Guest – Madonna og barnet
Jean Auguste Dominique Ingres – Bonaparte, førstekonsul
Orest Kiprensky – Portrett av Adam Shvabler
Thomas Lawrence – Portrett av Caroline av Braunschweig
Stepan Semyonovich Shchukin – Portrett of Andrejan Zakharov (omtrentlig dato)
Benjamin West – Cicero oppdager gravstedet til Arkimedes


== Priser ==
Prix de Rome, maleri: Joseph-Denis Odevaere


== Fødsler ==
2. mars – Denis Auguste Marie Raffet, fransk illustratør og litograf (død 1860)
8. mars – Alvan Clark, amerikansk astronom, teleskopmaker, portrettmaler og gravør (død 1887)
15. mars – Georgiana McCrae, australsk maler (død 1890)
16. april – James Fahey, engelsk landskapsmaler (død 1885)
30. august – Jacques Raymond Brascassat, fransk maler (død 1867)
1. september – John Scarlett Davis, engelsk maler (død 1845)
27. september – Anna McNeill Whistler, "Whistler's Mother" (død 1881)
16. desember – Adèle Kindt, belgisk maler (død 1884)
19. desember – Fitz Hugh Lane, amerikansk luministisk maler (død 1865)
ukjent dato
Andrew Nicholl, irsk maler (død 1886)
John Caspar Wild, amerikansk maler og litograf (død 1846)


== Dødsfall ==
3. mars – Giovanni Domenico Tiepolo, italiensk maler og grafiker (født 1727)
5. mars - Francis Sartorius, engelsk maler av hester (født 1734)
18. mars  – Louis Jean Desprez, fransk maler og arkitekt (født 1743)
2. juni – Cornelius Høyer, dansk miniatyrmaler (født 1741)
29. oktober – George Morland, engelsk maler av dyr og rustikke scener (født 1763)
4. november – Nicola Peccheneda, italiensk maler (født 1725)
5. november - August Friedrich Oelenhainz, tysk maler (født 1745)
12. desember – John Boydell, britisk gravør (født 1720)
17. desember – Pierre Julien, fransk skulptør (født 1731)
24. desember – Moses Haughton den eldre, engelsk designer, gravør og maler av portrett og stilleben (født 1734)
ukjent dato
Charles Grignion den yngre, maler av britisk historie og portretter og gravør (født 1754)
Liu Yong, kinesisk politiker og kalligraf under Qing-dynastiet (født 1719)
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1804 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ordførarsteinen

Ordførarsteinen er et samisk offersted som ligger plassert mellom Stormyra og Lapphaugvatnet, sørøst for Fossbakken, i Lavangen kommune i Troms. Objektet er et fredet kulturminne som er datert til samisk jernalder. Det består av en om lag fem meter høy kampestein, med mindre steiner foran, som sammen danner et platå. I nærheten av Ordførarsteinen ligger det også andre samiske offersteiner.
Steinen fikk sitt nåværende navn på 1930-tallet, etter at daværende ordfører Brattberg Aa var på befaring i tilknytning til byggingen av en vei i området, da lokalbefolkningen serverte ordfører, gjester og arbeidere ved steinen.


== Kilder ==
Universitetet i Tromsø: Masteroppgave i arkeologi av Jon Gunnar Blom (våren 2012): Mennesker og steder i et nordnorsk landskap -  Studie av... , side 152. Besøkt 27. desember 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ordførarsteinen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Barnabas’ brev

Barnabas' brev er et kristent skrift fra oldkirken. Skriftet presenterer seg som et brev, og har visse brevtrekk, men er i form nærmere et læreforedrag. 
Skriftet inneholder en tolkning av Det gamle testamentet som er avansert for sin samtid. Barnabas' brev ble høyt vurdert i oldkirken, og ifølge Eusebius skal Klemens av Aleksandria ha regnet det som en del av den nytestamentlige kanon. Det er også med i Codex Sinaiticus der det er plassert som det siste skriftet i NT. Andre kirkefedre regnet skriftet som apokryft.
Skriftet stammer sannsynligvis fra 131 e.Kr. Forskere er usikre på hvor det er skrevet, men Syria, Lilleasia og Alexandria har blitt foreslått. Selv om tittelen impliserer at Barnabas står bak brevet, er det lite som tyder på dette.Brevet er en læreutlegging av GT inn i en kristen kontekst. Det tolker Det gamle testamentet slik at man ser kristen lære i de jødiske tekstene. Barnabas' brev hevder at det aldri har vært en pakt mellom jødene og Gud, og at man derfor ikke kan snakke om en «ny» og en «gammel» pakt, men kun om den pakten som ble innført med Kristus for de kristne.
Det finnes to greske håndskrifter med hele skriftet komplett. Dette er Codex Sinaiticus og Codex Hierosolymitanus. Ellers har man flere håndskrifter med deler av brevet.


== Litteratur ==
Oskar Skarsaune, «Barnabas' brev» i Ernst Baasland og Reidar Hvalvik (red.) De apostoliske fedre, Lunde Forlag, Oslo, 1984 (2. opplag 1997). ISBN 82-531-7404-7. Side 160-167.
Brian Schatz

Brian Emanuel Schatz (født 20. oktober 1972 i Ann Arbor, Michigan) er en amerikansk politiker. Han er en senator og representerer Hawaii og Det demokratiske parti. Han var vært senator siden desember 2012, da han ble plukket ut av Hawaiis guvernør Neil Abercrombie til å overta setet som ble ledig da Daniel Inouye døde. Inouye, som var senator i 49 år, hadde selv bedt guvernøren om å velge kongressrepresentanten Colleen Hanabusa som sin etterfølger. Hanabusa har erklært at hun stiller til valg mot Schatz i det demokratiske primærvalget i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
(en) Finansredegjørelse for valgkamp hos Federal Election Commission
(en) Biografi, stemmegivingsoversikt, og oppslutning hos interessegrupper hos Project Vote Smart
(en) Valgkampbidrag hos the National Institute for Money in State Politics
(en) Profil hos Ballotpedia
Miron Bronislaw Omenta

Miron Bronislaw Omenta (født i Polen 1836, død i Trondheim 1884) var en polsk-norsk fotograf som virket i Trondheim fra 1864 til 1884.

Omenta tok del i Januaroppstanden i Polen i 1863, og ble skadet for livet. Han mistet det ene beinet og måtte hinke omkring på trebein. Han hadde sitt første atelier i Kongens gate 15 i Trondheim. Den 26. november 1864 kunne en lese følgende avertissement i Adresseavisen: 

«Mærk! Mærk! Mærk! Bønder af begge Kjøn i National- og Folkedragter, Arbeids- og Haandværksfolk i Deres Arbeidsdragt og med deres Redskaber, i Grupper og Enkeltvis, anmodes om at komme op i mit photographiske Atelier, hvor de vil blive aftaget og erholde et Exemplar af Billedet, uden nogen Betaling. NV: Frisøgning varer kun 1 Maaned. Kongens Gade, Bundtmager Wolters Gaard. Miron B. Omenta.» I 1866 reklamerte han for at «Fotografier af Udgravninger i Domkirken erholdes.»I 1870 kom han i kompaniskap med tidligere skuespiller og teaterleder Harald Nielsen, som hadde valgt å gå over til fotografyrket. De hadde atelier i «Stadthamborggaarden» i Dronningens gate 27, på hjørnet mot St. Olavs gate.
Allerede før Nielsen i 1876 valgte å flytte til Bergen hadde de skilt lag. Miron Bronislaw Omenta hadde nå skaffet seg atelier og egen forretning i Prinsens gate 21, og opptrådte også i kortvarig kompaniskap med en fotograf Christensen [= uidentifisert], under firmamerket «Christensen & Omenta». I 1878 finner vi en annonse hvor Omenta gjør kjent at han som fagmann trosset vær og vind: «Aftagningen foregaar i hvilketsomhelst Veir.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bonge, Susanne: Eldre norske fotografer; Fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920, Bergen 1980. ISBN 82-7130-014-8
Røkke, Inger-Johanne Glasø: Trondhjems første fotografer. Trondhjemske samlinger, 1990.
Preus museum: Upublisert materiale. Horten 2011.
Tim Scott McConnell

Tim Scott McConnell, også kjent som Tim Scott og Ledfoot (født 25. mars 1958) er en amerikansk musiker og låtskriver bosatt i Norge siden 1993.Han var medlem av bandet The Havalinas som spilte inn McConnells låt «High Hopes». Låten ble senere spilt inn og gitt ut av Bruce Springsteen som også brukte tittelen på låten som albumtittel.Han har siden 2007 gitt ut plater under navnet Ledfoot. Han vant Spellemannprisen 2019 i klassen blues for albumet White Crow. Han ble også nominert til Spellemannprisen 2021 i samme klasse for sitt neste album, Black Valley fra 2021. Ledfoot har siden 2012 samarbeidet tett med Ronni Le Tekrø og i 2020 ga de sammen ut platen A Death Divine.McConnell hadde en rolle som torpedo i den norske TV-serien Exit fra 2019.


== Diskografi ==
Som Tim ScottSwear (Sire Records, 1983)
High Lonesome Sound (Geffen, 1985)
Deceivers & Believers (Warner Music, 1995)
Everywhere I´ve Been (Waterfall Records, 1997)
13 songs (Farmen, 2005)Som LedfootDevils songbook (Grappa/ Blue Mood Records, 2007)
Damned (Vox Records, 2009)
Gothic Blues (Vox Records, 2011)
White Crow (TBC Records, 2019)
Black Valley (TBC Records, 2021)Som bandmedlemThe Rockats: Live at the Ritz (Island Records, 1981)
The Havalinas: The Havalinas (Elektra, 1990)
The Havalinas: Go North (Mo Records, 1991)
The MoMac Trio: MoMac Trio (Farmen, 2002)
Ledfoot & Ronni Le Tekrø: A Death Divine (TBC Records, 2020)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tim Scott McConnell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tim Scott McConnell på Internet Movie Database 
(en) Tim Scott McConnell på MusicBrainz 
(en) Tim Scott McConnell på AllMusic 
(en) Tim Scott McConnell på Facebook
V75

V75 er et pengespill som tilbys av Norsk Rikstoto. Spillet går ut på å plukke ut vinnerne i 7 på forhånd angitte travløp arrangert på en norsk totalisatorbane. Det arrangeres én V75-omgang hver uke, nesten alltid på en lørdag. En sjelden gang arrangeres det også en ekstra V75-omgang, og det skjer da på en onsdag på Bjerke Travbane. Noen få ganger i året går V75-omgangen på en svensk travbane i samarbeid med STC. Det utbetales gevinster til de som har henholdsvis 7, 6 eller 5 rette. De med 7 eller 5 rette får 40 % av premiepotten, mens de som har 6 rette får 20 % av gevinstpotten. Hvis det ikke utbetales til en eller flere av gruppene, enten fordi f.eks ingen har 7 rette, eller det er så mange som har 5 rette at beløpet havner under det som er minstebeløp som deles ut, så går de pengene til neste V75-omgang som en jackpot. 60 % av innsatsen i V75 går til premiepotten.
Som nevnt over skal spilleren plukke ut vinneren i 7 forhåndsbestemte løp, kalt avdeling. Første løp kalles V75 1. avdeling, andre løp 2. avdeling osv. En spiller kan krysse av for så mange hester han ønsker i hver avdeling, jo flere hester jo større sjanse for å vinne, men det øker også prisen. Antall hester krysset av i avdeling 1 ganges med antall hester i avdeling 2, som da igjen ganges med antall hester i avdeling 3 osv, og når man har summert opp til slutt, får man antall rekker man har spilt for, som da igjen gir prisen på V75-bongen. Spilleren kan også krysse av for hester som ikke finnes i løpet. For eksempel hvis det er 10 hester til start, kan han krysse av for nr. 12. Det som da skjer, er at han får en reservehest, det vil si den hesten i løpet som flest har krysset av for. Det samme gjelder hvis en hest man har krysset av for blir strøket, da slår også reservehestsystemet inn.


== Eksterne lenker ==
Norsk Rikstoto
Eiðisvatn

Eiðisvatn er en innsjø på Eysturoy på Færøyene.
Innsjøen er Færøyenes femte største naturlige innsjø etter en opprinnelig størrelse på 0,47 km², men er blitt utbygd til 1,14 til km². Utbyggingen ble gjort av SEV i forbindelse med Eiði kraftverk som benytter innsjøen som reservoar og startet kraftproduksjon i 1987 fra Eiðisvatn.


== Referanser ==
MF «Barøy»

MF «Barøy» er en gassdrevet bilferge bygd i Gdańsk i Polen i 2012 for rederiet Torghatten Nord. Ferga ble overlevert den 12. desember, ankom Lødingen den 19. desember 2012, og trafikkerer den 22 km lange ruten over Vestfjorden på riksvei 85-sambandet Bognes–Lødingen siden midten av januar 2013.
Ferga har fått navn etter Barøy fyr og er én av fire nye ferger som skal seile under konseptet «Lofotfergene». Søsterskipet MF «Lødingen» trafikkerer samme samband mens to tilsvarende ferger er satt inn i rutene mellom Bodø–Røst–Værøy–Moskenes.
MF «Barøy» er den tredje gassferga i Nordland sammen med sine søsterskip. Den skal elektrifiseres med 6 MWh batteri og 9 MW lading, og seile på ruten fra 2024 til 2034.«Barøy» og «Lødingen» erstattet de to pendelfergene «Hamarøy» og «Tysfjord» og gir sambandet i indre Vestfjorden en samlet kapasitetsøkning fra 208 til 240 personbilenheter.


== Sambandshistorikk ==
Fra 15. januar 2013: Sambandet Bognes–Lødingen


== Se også ==
Søsterskipet MF «Landegode»
Søsterskipet MF «Værøy»
Søsterskipet MF «Lødingen»
Europavei 10
Riksvei 80 med fergesamband til Lofoten
Fylkesvei 81 med fergesamband til Lofoten


== Referanser ==


== Kilder ==
Hjemmesiden til Torghatten Nord
Ferryvolution - Nyskapninger innen ferger
Fjordfähren in Norwegen - Barøy Arkivert 18. februar 2015 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9607394 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Barøy» – DNVs skipsregister 
(en) MF «Barøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Tøger Hagemann

Tøger Hagemann (1867–1954) var en norsk skolemann og politiker (V).
Han var sønn av sakfører Casper Fredrik Hagemann og Hansine Lynum, og ble i 1879 gift med prestedatteren Bolette Nissen Hirsch, som han fikk sønnen Are Hagemann, senere professor ved NTH, med. Tøger Hagemann hadde studentereksamen fra 1886 og teologisk embedseksamen fra 1891, og ble lærer etter studier ved Humboldt-Universität zu Berlin i Tyskland 1891–1893. Hagemann ble ansatt som lærer i Steinkjer i 1893, og var bestyrer ved middelskolen og inspektør for folkeskolen i byen 1900–1910. Senere var han skoledirektør i Nordland og Troms med kontorsted i Tromsø 1910–1925 og skoledirektør i Oslo 1925–1937.Hagemann var politisk aktiv for Venstre som ordfører i Steinkjer bystyre i 1906 og medlem av Tromsø bystyre og formannskap 1913–1916.


== Referanser ==
Ernst Heinkel

Ernst Heinkel (født 24. januar 1888 i Grunbach i Württemberg i Tyskland, død 30. januar 1958 i Stuttgart) var en tysk ingeniør og forretningsmann.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ernst Heinkels fødested Grunbach er senere blitt del av Remshalden. Som ung mann var han maskinistlærling i et støperi. Han studerte ved Det tekniske akademi i Stuttgart, der han fik interessen for luftfart - først med zeppeliner. I 1909 overvar han et internasjoalt flystevne i Frankfurt am Main. 


=== Flyvning ===
Han kom til at fly ville bli fremtidens fremkomsmiddel, og det følgende året bygde han sitt første fly, etter tegninger av Henri Farman. Heinkel styrtet med flyet i 1911 og fikk store skader.Det første flyet Heinkel tegnetselv, var Albatros B.II (1914), som ble benyttet under Første verdenskrig.
Heinkel grunnla Ernst Heinkel Flugzeugwerke A.G. i Warnemünde ved Rostock i 1922. Dette selskapet ble en ledende militærflyprodusent for Det tredje rike. En større fabrikk ble tidlig under nasjonalsosialismen oppført i Marienehe, også i Rostock, og så tilkom Heinkel-Werke Oranienburg. Ernst Heinkel mottok i 1938 Den tyske nasjonalpris for kunst og vitenskap for sin innsats i flyindustrien. Han hadde vært medlem av NSDAP siden 1933.
Det viktige bombeflyet Heinkel He 111 ble utviklet av selskapet. Heinkel utviklet også verdens første jetfly, kalt Heinkel He 178 - som hadde jomfruturen sin i august 1939. Men masseproduksjonen av det ble stanset av myndighetene i Reichsluftfahrtministerium fordi man hadde lovet bort utviklingen av jetmotorer til Messerschmitt. Bare to fly ble produsert. 
Etter krigen gikk Ernst Heinkel over til produksjon av scootere, mopeder og biler.


== Bøker av Heinkel ==
Ernst Heinkel: Meine Flugzeuge im Großdeutschen Freiheitskampf. Wiking Verlag, Berlin 1941.
Ernst Heinkel: Stürmisches Leben, 1956 (engelsk: He1000 i Storbritannia, Stormy Life: Memoirs of a Pioneer of the Air Age i USA).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Karl Heinz Jahnke: Ernst Heinkel und die Stadt Rostock. Eine Dokumentation. Ingo Koch Verlag, Rostock 2002, ISBN 3-935319-54-1.
Peter Schubert: Geschichte der Luft- und Raumfahrt in Mecklenburg-Vorpommern. Redieck und Schade, Rostock 1999, ISBN 3-934116-03-5.
Jürgen Thorwald (Hrsg.): Ernst Heinkel: Stürmisches Leben. Mundus-Verlag, Stuttgart 1953. (Nachdruck: Aviatic-Verlag, Oberhaching 1998, ISBN 3-925505-46-6)
Gerhard Lau: Der entlastete Techniker oder auch: Meine Begegnung mit Ernst Heinkel. Redieck & Schade, Rostock ca. 2008, ISBN 978-3-934116-77-1.
Norbert Rohde: Historische Militärobjekte der Region Oberhavel. Band 1: Das Heinkel-Flugzeugwerk Oranienburg. Velten Verlag, Leegebruch 2006, ISBN 3-9811401-0-9.
H. Dieter Köhler: Ernst Heinkel – Pionier der Schnellflugzeuge, Bernard & Graefe Verlag, Koblenz, 1983, ISBN 3-7637-5281-1
Lutz Warsitz: THE FIRST JET PILOT - The Story of German Test Pilot Erich Warsitz, Pen and Sword Books Ltd., England, 2009, ISBN 978-1-84415-818-8, English Edition Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Audio commentary by Erich Warsitz (world's first jet pilot) about Ernst Heinkel, Switzerland, August 2, 1979
Eiði kraftverk

Eiði kraftverk (færøysk: Eiðisverkið) er Færøyenes største vannkraftverk. Det ligger ved det oppdemte Eiðisvatn på Eysturoy. Kraftverket startet produksjon 28. april 1987, og er bygget og eid av det interkommunale kraftselskapet SEV.Kraftverket har to turbiner i drift med en effekt på  6,7 MW hver. Dette gir en total kapasitet på 13,4 MV og en årsproduksjon på 38 974 MVh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Øien & Bjorvatn filmproduksjon

Øien & Bjorvatn Filmproduksjon er et norsk TV-produksjonsselskap som eies og drives av Paul-Olav Øien og Kristin Bjorvatn som har produsert, regissert, klippet og deltatt på et hundretalls dokumentarfilmer, underholdningsserier og dramaproduksjoner.
Produksjonsselskapet vant Gullruten 2004 for beste faktaprogram med dokumentarfilmen Tett på Redningsselskapet med fotograf Morten Krogvold. De var også nominert til Gullruten for suksess-serien Jakten på det gode liv med Nadia Hasnaoui og portrettet av billedkunstneren Ferdinand Finne med programleder Dorthe Skappel.
Paul-Olav Øien hadde ideen til TV-konseptet Skaperen, utviklet i samarbeid med Mediacircus og TV 2. Skaperen har gått flere sesonger på TV 2. Konseptet er også sendt på svensk TV4 som Uppfinnarna  og dansk TV2, i tillegg til at rettighetene blant annet er solgt til Tyskland.


== Underholdningsserier ==
Skaperen, (TV 2) med programleder Fritjof Wilborn og Terje Sporsem.
Jakten på det gode liv. (TV 2) med programleder Nadia Hasnaoui.
Dorthe møter menn, (TV 2) - portrettserie med programleder Dorthe Skappel (1998). Blant annet med operasangeren Luciano Pavarotti, Ferdinand Finne, Vebjørn Sand, Ivo Caprino.
På ville veier, underholdningsserie for NRK med Odd Børretzen, regi Paul-Olav Øien (1992).


== Dramaproduksjoner ==
Berømmelsens pris, (1996) komedie med Nils Ole Oftebro og Kim Haugen. Basert på en novelle av Arild Nyquist, regi Paul-Olav Øien, klipp Kristin Bjorvatn.
Den underlige handelen, familiefilm med Kim Haugen, Agnete Haaland Michael Aardal Bryant. Regi Paul-Olav Øien, klipp Kristin Bjorvatn.


== Dokumentarserier ==
Arena, TV 2s kulturserie med journalist Katrine Sæverud. Dokumentarer om blant annet: Kenneths reviderte verden om Kenneth Sivertsen (2001),
Musikalsk spagat om Ole Edvard Antonsen, Den norske opera, Vetle Lid Larssen, Carte Blanche, Lindesnes trekkspillklubb.
Gatebarnas engel for Strømmestiftelsen / Artistgallaen på TV 2.
Familieliv, dokumentarserie for TV 2, programleder Hedda Kise, regi Jan Robert Jore/Daniel Marinas. Produsent Paul-Olav Øien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Frikanalen: Tett på Redningsselskapet 1