jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Scenespill (album)

Scenespill er et musikkalbum med Terje Formoe, utgitt i 1980. Coveret er malt av broren Erik Formoe.


== Sporliste ==
«Pinkys Shanty» (Terje Formoe)
«Ut av mitt hus-blues» (Terje Formoe)
«Vincent» (Don McLean/Terje Formoe)
«Balladen om Waldo og Schaco» (Terje Formoe)
«Scenespill» (Rolf Løvland/Terje Formoe)
«Noe helt nytt er i gjære» (Bob Dylan/Terje Formoe)
«Manndomsprøven» (Terje Formoe)
«Labyrint» (Terje Formoe)
«Frk. Annes første menuett» (Terje Formoe)
«Tidlige signaler» (Terje Formoe)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Terje Formoe – låtskriver,akk. gitar, sang
Lasse Sandberg – akk. gitar, banjo, låtskriver
Torkil Myhre – gitarer, battle-neck, mandolin
Rolf Løvland – piano, spinett, fløyte, mandola, synth, zylofon, gitar, produsent
Alf Emil Eik – slagverk, bass, perkusjon, mandolin, tekniker
Jan Thoresen – saksofon, klarinett, fløyte
Anne Lill Larsen – fløyte
Svein Klev – trompet
Erik Hansen – trombone
Nils Drange – klarinett
Jan Lindeberg – tuba
Ivar Bøksle – trekkspill
Andreas Hansen – horn
Per Sigmond – trompet
Jan Erik Grindheim – trompet
Tor Einar Jakobsen – bass på «Labyrinth»
Hallstein Gåsemyr – fele
Ingar Ljosland – munnspill
Helga Thomassen – kor
Jan Egil Løvdahl – kor
Sigbjørn Nedland – kor
Ingun Håland – kor
Michael Süssmann – fiolin
Max Balchen – fiolin
Øystein Tønnesen – fiolin
Sigfred Simonsen – fiolin
Günter Voss – bratsj


=== Andre medvirkende ===
Erik Formoe – cover
Don McLean – låtskriver
Bob Dylan – låtskriver
Byrge Birkeland – bratsj
Saddam og den uskyldige grisen

Saddam og den uskyldige grisen er en musikk-EP med Jan Teigen and The Shamelips, utgitt i 1992.


== Sporliste ==
«Saddam og grisen»
«The No-No Song»
«Joggetur i parken»
«Elina från Borås»
Ambrosius Bokbinder

Ambrosius Bokbinder (død 1536) var borgermester i København og en av de aktive medspillerne under reformasjonen i Danmark-Norge.


== Biografi ==
Han var sønn av kjøpmann og rådmann Hans Meissenheim Bokbinder, som eide et hus i Højbrostræde. Han hadde vært lekekamerat med prins Christian (senere den II), da denne oppholdt seg i farens hus, og var en stor tilhenger av ham. I 1526 hadde han sammenkomster med Christian IIs tilhengere i Nederlandene og brakte med seg tilbake til Danmark skrifter som skulle virke i luthersk-demokratisk ånd. Han var dog samtidig både fanatisk og ytterliggående.


== Borgermester ==
I 1529 ble han borgermester i København, til tross for kong Frederik Is viten om hans glødende interesser. Samme år begynte Hans Tausen sin virksomhet i byen. Under de stridigheter som oppsto med den katolske kirke sto Ambrosius Bokbinder i spissen for en borgerskare som 3. juledag 1530 trengte inn i Vor Frue kirke mitt under messen, og vandaliserte kirkerommet ved å ødelegge billeder og annet inventar som bød reformasjonen imot, samt utskjelle de katolske prestene. Kirken ble lukket for begge parter, og da Christian II gjorde landgang i Norge, og situasjonen var blitt faretruende for rikenes sikkerhet, ble Ambrosius og hans tilhengere fjernet fra rådet. 


== Tronkandidater ==
Etter kong Frederik Is død, fikk den katolske fløyen kongevalget utsatt i håp om at deres egen kandidat Hans den eldre ville innta tronen. Ambrosius innlot seg dermed på hemmelige forhandlinger med den lybske borgermester Jørgen Wullenwever og Malmös Jørgen Kock om å påvirke den lutherske hertug Christian, mot riksådets vilje, til å innta tronen. Da dette ikke lyktes kjempet han i stedet for den tilfangetatte Christian II, ved å true med at Malmø og København skulle inntre i Hanseforbundet. 
Christoffer av Oldenborg ankom i 1534 med den lybske flåte, og Ambrosius vendte seg mot ham. Han ble deretter igjen borgermester i København, og inntok under Grevens feide en betydelig stilling. Han ledet Københavns forsvar da Christian III beleiret byen. Etter overgivelsen den 28. juli i 1536 gjorde han to ganger knefall for Christian III for å oppnå tilgivelse. Det fikk han, på den betingelse at han kun fikk lov til å bosette seg hvor kongen anviste ham bolig. 
Litt senere ble Ambrosius stevnet av den gamle rådmann Jens Kammersvends enke, fordi han hadde latt hennes mann henrette under påstand om å være i ledtog med fienden. Han våget ikke å vente på saken, og dagen etter stevningen ble han funnet død i sitt hus, trolig etter å ha inntatt gift.  
Ambrosius Bokbinder var gift. Han svigerfar omtales innimellom som av hovedmennene under urolighetene, men han blir ikke navngitt. En av hans døtre ble gift med en rådmann med navn Frants Ibsen.


== Litteratur ==
Dansk Biografisk Leksikon om Ambrosius Bogbinder
Fleischer, Jens: København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag, Politiken, 1985
Torungene

Torungene består av de to mindre øyene Store- og Lille Torungen i havgapet utenfor Arendal, og er en del av Raet nasjonalpark. Det er omtrent 1 100 meter imellom øyene.

Øyene tilhørte i sin tid Hiis gård, og ble solgt til den norske stat for 450 speciedaler. På øyene står tvillingfyrene Store- og Lille Torungen fyr, som begge ble anlagt i 1844. På øyene vokser det villtulipaner, Arendals kommuneblomst. Blomstene ble trolig innført i seilskutetida. Navnet Torungene kommer mest sannsynlig fra tord (møkk/skarn) og ung (hører til), og som da kan bli skarndynger (se også Møkkalasset fyr). Torungene eies idag av Kystverket.


== Store Torungen ==

Se også: Store Torungen fyrØya har en gravrøys, og det ble gjort funn fra steinalderen på øya i 1850-årene. I 1897 ble Store Torungen utstyrt med tåkesignal, som medførte at det ble bygget maskinhus og ansatt maskinist. Øya overtok i 1914 den metrologiske stasjonen som sto på Lille Torungen. Deler av øya er naturreservat med ferdselsforbud. Naturreservatet ble opprettet 28. mars 1980, og er på 488 dekar. Øya har en egen liten havn som beskytter mot vær og vind. Det har blitt drevet hagebruk på øya, og i 2005 ble det registrert følgende ballastplanter på øya: lodnestorkenebb, villtulipan og fuglestjerne.   
Øyas eneste fastboende, Knut Mørland og Sondre Foyn Gullvåg, driver turistvirksomhet på øya for Stiftelsen Torungen fyr, i samarbeid med Aust-Agder Turistforening. Fyrvokterboligen og annekset er innredet som turisthytte, mens naustet leies ut til arrangementer. Fyrtårnet er åpent for omvisning daglig.


== Lille Torungen ==

Se også: Lille Torungen fyrDet ble etablert en meteorologisk stasjon på øya i 1867, og denne ble flyttet til Store Torungen i 1914 da fyret ble nedlagt. Alle bygningene ble da revet eller flyttet, med unntak av tårnet og oljebua. I 1865 bodde det 16 mennesker på Lille Torungen, herav ti var barn.  Det ble holdt  kveg, gris og høns, og det fantes en kjøkkenhage. Det er ingen fastboende på øya lengre. 
På Lille Torungen ble det i 2005 observert følgende ballastplanter: lodnestorkenebb, fuglestjerne, legesteinkløver, villtulipan og åkervindel.
Det ble satt opp en minnevarde på øya i 1988 til minne om flystyrten ved Torungene i 1945 der mannskapet på seks ombord i et britisk fly omkom etter å ha blitt skutt ned av tyske nattjagere. Musikkfestivalen Canal Street har hatt flere konserter på øya.


== Koordinater ==
58°23′56″N 8°47′17″Ø Store Toungen
58°24′43″N 8°47′30″Ø Lille Torungen


== Kilder ==
Arendal byleksikon, Friluftsforlaget 1998, ISBN 8291495084
Arendal kommune – Månedens kulturminne juni 2010: Torungene
Agder naturmuseum og botaniske hage – Hagevekster og hagebruk på fyr i Aust-Agder


== Eksterne lenker ==
Torungens venner
Ut.no – Store Torungen
Værstatistikk fra Store Torungen
Arendal kommune – Ukas postkort uke 45: Torungen fyr
Kjell Eliassen

Kjell Eliassen (født 18. august 1929) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør.
Eliassen er cand.jur.. Han begynte i 1953 i Utenriksdepartementet og var utenriksråd fra 1980 til 1984. Før han ble utnevnt til utenriksråd var han ambassadør til Jugoslavia (1977–1980) og deretter ambassadør til USA (1984–1988), til Storbritannia (1989–1994) og til Tyskland (1994–1998). Eliassen har dermed hatt tre av de tyngste ambassadørpostene i utenrikstjenesten.
Eliassen er kommandør med stjerne av St. Olavs Orden (1981).
Eliassen er sønn av kjøpmann Carl August Eliassen og Bergljot f. Støre i Mosjøen, samt bror til rådmann Carl Eliassen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norsk biografisk leksikon: Kjell Eliassen på snl.no.
Simen Oscar Fredrik Omang

Simen Oscar Fredrik Omang (født 23. mars 1867 i Hamar, død 29. november 1953) var en norsk botaniker, kjent for å ha beskrevet flere nye arter i norske og utenlandske tidsskrifter.


== Utdannelse ==
Omang tok artium i 1886 ved Gundersens latin- og realskole i Christiania. I 1887 tok han Examen philosophicum ved universitetet i Christiania.
Omang ble Cand. real. (matematisk-naturvitenskapelig lærereksamen) i 1895. 


== Virke ==
S.O.F. Omang var huslærer fra 1887-1889 på Øhr i Idd og på Veisten i Land. I 1890 hadde han et vikariat ved Tvedestrand middelskole og senere ved flere skoler i Christiania: Haugesund kommunale middelskole (høsten 1895), Svend Foyns borgerskole i Christiania (1896–1892), Larvik kommunale middelskole (1902–1911), Skien "latinskole" (1911–1919) i tillegg til å være bestyrer av Skien aftenskole (1914–1919), lektor ved Frogner høgere skole i Oslo (1919–1927).
Fra 1890-tallet og fremover arbeidet han med spesielt med Svever (Hieracium), som ligger under kurvplantefamilien, og for dette arbeidet oppnådde han ry som en av de fremste kjennerne av den vanskelig definerbare slekten både i Norge og internasjonalt. Simen Oscar Fredrik Omang er for øvrig far til historikeren Reidar Omang.
Simen Oscar Fredrik Omang var også tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull (1951). 


== Eksterne lenker ==
(no) Simen Oscar Fredrik Omang i Store norske leksikon
Knut Frøysaa

Knut Frøysaa (født 2. oktober 1919 i Hamar, død 12. oktober 1987) var en norsk maler og grafiker, kjent for flere stemningsfulle landskapsbilder i olje- og fargetresnitt. Flere av hans tresnitt er i Nasjonalgalleriets eie.
Frøysaa var elev ved Statens kunstakademi i perioden 1939 til 1949. Fra 1969 til 1972 var han formann i Bildende Kunstneres Styre (BKS) og i Oslo Kunstforening. Han ble for øvrig tildelt Ulrik Hendriksens minnestipend i 1974 og Hedmark fylkeskommunes kulturpris i 1985.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Frøysaa i Store norske leksikon
Misværost

Misværost, egentlig TINE Gudbrandsdalsost Misvær G35 er et registrert varemerke for en norsk ost som blir produsert av TINE SA. Misværosten er en geitost som brunes svært lite. Den har derfor en lys, nesten gul farge, og en svært mild smak.
Misværosten er fremstilt av myse, pasteurisert geitmelk, fløte og pasteurisert melk.
Misværosten er oppkalt etter den lille bygda Misvær i den tidligere Skjerstad kommune i Bodø. Oppskriften kommer også derfra. Osten ble tidligere produsert av Misvær Ysteri fra mai 1925 til 1975, før den ble «videreført» av TINE. Produksjonen ble senere flyttet ut av den lille bygda. Tine tok med seg ystekjelen til Bodømeieriet, og ville videreføre produksjonen derfra, men oppskriften var klausulert og kunne ikke benyttes. Misværtype-osten ble dermed ikke den samme, og tapte mye av kundegrunnlaget.
Et andelslag bestående av 20 geit- og kubønder i Misvær og Beiarn har siden november 2001 arbeidet for å gjenopprette produksjonen av Misværost i Nord-Norge. I samarbeid med Universitetet for miljø- og biovitenskap i Ås kommune i Akershus og Bryn gårdsmeieri på Trysil, ble det startet en prøveproduksjon i april 2006. Den 14. februar 2008 vedtok formannskapet i bystyret i Bodø kommune å gå inn med bevilgninger på 600,000 kroner i arbeidet med å gjenopprette Misvær Ysteri. Bodø kommune var også villig til å øke kapitalinnskuddet til 2,6 millioner kroner, dersom prosjektet viste seg å være lønnsomt. Den 23. april 2010 ble det presentert planer om å kombinere et fremtidig ysteri med en kulturnæringshage med scene og overnatting for musikere.Den 13. april 2011 gikk AS Industribygg inn med en aksjekapital på 1 million kroner. Etter at konsernstyret i TINE i 2011 stilte seg negative til å delta på eiersiden, mangler det fortsatt nødvendig kapital til etablering. Det arbeides imidlertid med saken, for å få nødvendig kapital fra andre selskaper.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindset, Johan: Misvær ysteri 1925-1950: en 25-årsberetning, Misvær 1951


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Uranienborg Turnforening

Uranienborg Turnforening i Oslo ble stiftet i 1967. Turnforeningen holder til i gymnastikksalen på Uranienborg skole.
I foreningen kan barn fra 1 til 16 år lære å turne. Aktiviteten er delt opp i fem nivåer. Det er blant annet to grupper med baby-turn fra 1 til 6 år, og et nivå for de på 7–11 år. Turnforeningen har også konkurranseparti for de over 11 år.Turnforeningen har i tillegg tilbud for voksne.


== Eksterne lenker ==
Uranienborg Turnforening
Store sanger om havet

Store sanger om havet er et musikkalbum med Julius Winger, utgitt i 2005. Dette er hans første plateutgivelse som soloartist.


== Sporliste ==
«Sommernatt»
«Sett toppseil»
«Losen»
«Ferdervalsen»
«Morgenbad»
«Verdens ende»
«Viggo Villmann»
«Hav og land»
«Stille hav»
«Rauane»
Neon Kommando

Neon Kommando er en musikk-EP med Surferosa, utgitt i 2002. EP-en inneholder to liveopptak.


== Sporliste ==
«Lucky Lipstick»
«Disco Love»
«Lost Lust» (live)
«Thrashpop» (live)
«Elastic Diamonds»


== Medvirkende ==


=== Surferosa ===
Mariann - vokal, låtskriver
Kjetil - gitar, låtskriver
JR - trommer, perkusjon, effekter, programmering, låtskriver
Ziggy - bass, låtskriver
Andreas - keyboard, låtskriver


=== Øvrige ===
Lars-Erik Westby - produsent, tekniker, miksing
Frida Eklund Edman - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Neon Kommando på Discogs
To Russia with Love

To Russia with Love er det første musikk-EP med Surferosa. EP'en ble utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Powerstation»
«Thrashpop»
«Pling-Plong»
«Long Lust»


== Medvirkende ==


=== Surferosa ===
Mariann - vokal/keyboard
Kjetil - gitar
JR - trommer
Ziggy - bass
Andreas - keyboard


=== Øvrige ===
Erlend Foss - gitar på Powerstation og Thrashpop
Lars-Erik Westby - produsent, tekniker, miksing
Trine Lise Larsen - oversettelse
P I Kr. Eriksen - oversettelse


== Eksterne lenker ==
To Russia with Love
Neon Commando

Neon Commando er en musikk-EP med Surferosa, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Neon Commando»
«Disco Love»
«Thrashpop»
«Powerstation»


== Medvirkende ==


=== Surferosa ===
Mariann - vokal, låtskriver
Kjetil - gitar, låtskriver
JR - trommer, perkusjon, effekter, programmering, låtskriver
Ziggy - bass, låtskriver
Andreas - keyboard, låtskriver


=== Øvrige ===
Lars-Erik Westby - produsent, tekniker, miksing
Frida Eklund Edman - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Neon Commando på Discogs
Sigurd H. Jacobsen

Sigurd Haakon Jacobsen (født 17. november 1893 på Bleik, død 20. mai 1976) var en norsk smed, fabrikkeier og politiker for Samfundspartiet.
Han gikk i lære som smed hos blant andre Samuelsens Smedforretning & Pengeskapsfabrik i Bergen, og var smed på Bleik fra 1920. Han hadde også erfaring som rørlegger i Honningsvåg, Harstad og Andenes, og deltok dessuten i fiske og gårdsbruk på Bleik. Jacobsen var eier av hermetikkfabrikken Bleik Canning fra 1940.
Jacobsen var medlem av Andenes herredsstyre 1934–1947, og var forøvrig medlem av ligningsnemnden, skolestyret og styret i Andenes kraftverk og vannverk. Han var innvalgt på Stortinget fra Nordland 1937–1945, og ble Samfundspartiets siste stortingsrepresentant. Han var medlem av Stortingets post-, telegraf- og kystfartskomité 1937–1945.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sigurd H. Jacobsen hos Norsk senter for forskningsdata
P.C. Hooft

Pieter Corneliszoon Hooft (født 16. mars 1581 i Amsterdam, død 21. mai 1647 i Haag) var en nederlandsk historiker, poet og dramatiker fra perioden som er kjent som den nederlandske gullalderen. Han kan regnes som en av grunnleggerne av den seriøse litterære kulturen i det nederlandskspråklige område etter franske og italienske forbilder.


== Biografi ==


=== Bakgrunn ===
P.C. Hooft var født i Amsterdam som sønn av borgermester Cornelis Hooft. P.C. Hooft var også onkel til Cornelis og Andries de Graeff.


=== Liv og virke ===
Hooft hadde i embeds medfør fått slottet i Muid som bolig. Der la han grunnen til det som senere ble kjent som, «de Muiderkring», Muiderkretsen, en gruppe kunstnere og lærde som møttes på slottet for å diskuterte litteratur og vitenskap. Det var her snakk om tilfeldige besøk mer enn ordnede sammenkomster. Blant disse var Anna Roemersdochter Visscher, Jan Pieterszoon Sweelinck, Maria Tesselschade Visscher, Gerardus Vossius, Casparus Barlaeus, Albert Burgh, Laurens Reael, Roemer Visscher, Jan Vos og Joost van den Vondel
Sammen med Samuel Coster og G.A. Bredo var han grunnleggeren av Eerste Nederduytsche Academie.


==== Verker ====
Hooft var en produktiv forfatter av skuespill, dikt og brev, men fra 1628, ti år etter han fikk ideen, konsentrerte han seg om arbeidet på verket Nederlandsche historiën, et faglitterært verk om Nederlands historie fra 1555 til 1584. Hooft hadde lagt hovedfokus åttiårskrigen som på den tiden het faderlandskrigen. Han fikk imidlertid aldri fullført sitt store livsverk. Den ble allikevel publisert i 1654. 
Som poet var han inspirert av renessansen i Frankrike og Italia og hadde et humanistisk tankesett.  


== Skuespill ==
Geeraerdt van Velsen ( 1613)
Achilles en Polyxena (1614)
Theseus en Ariane (1614)
Granida (1615)
Warenar (1616)
Baeto, oft oorsprong der Holanderen (1626)


== Dikt ==
Emblemata amatoria: afbeeldingen van minne (1611)


== Saklitteratur ==
Nederlandse historiën (1654)


== Ettermæle ==
P.C. Hooft har gitt navn til Amsterdams største mote- og handlegate, P.C. Hooftstraat. I den sørvestlige enden, ender den i byens største park, Vondelpark, som har fått navn etter Hoofts venn Joost van den Vondel. P.C. Hooft har fått ei egen gate i flere store og små nederlandske byer. 
I 1947, 300 år etter hans død, bestemte den nederlandske regjeringa å opprette en litterær pris i hans navn. En uavhengig forening gir hvert år ut prisen til en forfatter. I starten gikk prisen til et spesifikt verk, men i de siste årene har den blitt mer basert på alle bøkene til en forfatter. 


== I andre media ==
Han blir også nevnt som «Danmarks mest kjente poet» i episode tre av TV-programmet Metalocalypse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pieter Corneliszoon Hooft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Arbeider av Hooft i 'Laurens Janszoon Coster prosjektet' (Nederlandsk)
P.C. Hooft (1581-1647) - bilder av P.C. Hooft
Shanghai My Heart

Shanghai My Heart er et musikkalbum med Surferosa, utgitt i mars 2003. Albumet lå sju uker på VG-lista og endte med 16.-plass som beste plassering. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Lucky Lipstick»
«Satin Con Blonde»
«Chinese Moon»
«Olympia»
«Unit (Supply of 11 Roses)»
«Neon Commando»
«Bim Bam Boom»
«German Socks»
«Digital Audio-Work Situation»
«Canuba Toystore»
«Panorama»


== Medvirkende ==


=== Surferosa ===
Mariann - vokal, låtskriver
Kjetil - gitar, låtskriver
JR - trommer, perkusjon, låtskriver
Ziggy - bass, låtskriver
Andy - keyboard, låtskriver


=== Øvrige ===
Lars-Erik Westby - produsent, tekniker, miksing
Bjørn Bergersen - tekniker
Eyvinn Magnus Solberg - tekniker
Håkon Løkling - tekniker
Stefan Boman - miksing
Björn Engelmann - mastering
Trude Westby - fotograf
Thomas Mørk - stylist
Josefin Johansson - klesutvelgelse
Frida Eklund Edman - coverdesign
Jan Roger Andreassen - booking
Knut Harald Pleym - management
B-Pop - management


== Eksterne lenker ==
Shanghai My Heart
Dvergmål (1993-album)

Dvergmål er et musikkalbum med Ym:stammen, utgitt i 1993.
Det er en nyutgivelse av albumet Dvergmål fra 1987, med 10 bonusspor.


== Sporliste ==
«Navnet»
«Vindstille»
«Som sus»
«Wakanda»
«Svart og hvitt»
«Min månepsyke»
«Samling»
«Å gå»
«Alle myter»
«Dette rommet»
«Solbeven»
«Dvergmål»
«Lyd derinnefra»
«Mystiske tepper»
«Urjotnen & vesti, vesti»
«Rabiate krabater»
«Bak Gjelleråsen»
«Svarte fugler»
«Harry»
«Zulu-tigre»


== Eksterne lenker ==
(en) Dvergmål på MusicBrainz
Enerom

Enerom er en norsk TV-film regissert av Eli Skolmen Ryg. Stykket ble skrevet av Bjørn Høvik og bearbeidet for fjernsyn av Bjørn Engvik og Eli Skolmen Ryg. Enerom var bidrag til Fjernsynsteatrets manuskriptkonkurranse og innkjøpt av Nordvisjonen. Filmen ble vist på NRK TV i Fjernsynsteatret 17. mars 1987.


== Handling ==
Stykket handler om den arbeidsløse, nyskilte og ensomme mannen Arvid (spilt av Erik Hivju), som mer eller mindre har gitt opp. Ved en tilfeldighet treffer han på den unge gravide kvinnen Eva (spilt av Tone Danielsen), som er sykepleier og som han tiltrekkes av. For å være nær sykepleieren lyver han på seg et slektskap til den eldre damen Anna Hansen (spilt av Edel Eckblad), som ligger i koma på sykehuset der pleiersken arbeider. Denne kvinnen har gitt ham et håp, men hans lengsel etter ømhet blir så voldsom at han mister beherskelen og rømmer.


== Rolleliste ==
Erik Hivju - Arvid
Tone Danielsen - Eva
Edel Eckblad - Anna Hansen
Thor Aamodt - Personalsjef
Ivar Nørve - Lege
Trine Lossius Borg - Sykepleier
Thorkild Thorkildsen - Arbeidskamerat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enerom på Internet Movie Database 
(no) Enerom på NRK TV
Ulv! Ulv! (album av Ym:stammen)

Ulv! Ulv! er et musikkalbum med Ym:stammen, utgitt i 1994.


== Sporliste ==
«Budbringere»
«(Vi blir) fisk»
«Atland»
«Min brud»
«Ulv! Ulv!»
«Det springende punkt»
«På taket»
«Spøk»
«Hevner-kvadet»
«Endelig»
«Solbeven»
Lotusstilling

Lotusstilling (sanskrit, पद्मासन, padmāsana; eller कमलासन, kamalāsana) er en sittestilling hvor høyre fot legges over venstre bein og venstre fot over høyre bein. Det er en meditativ stilling som har sitt opphav fra oldtidens India. Det er en avansert asana (stilling) som praktiseres for meditasjon og yoga innen både hinduisme, jainisme og buddhisme. Asana er sagt å minne om en lotusblomst, og oppmuntrer til riktig pusteteknikk for den tilknyttede meditative praksis, og for fremme fysisk stabilitet.
Shiva, den meditative asketiske guden innen hinduismen; Siddhartha Gautama, grunnleggeren av buddhismen; og Tirthankara i jainisme har alle blitt avbildet sittende i lotusstillingen.


== Etymologi ==
Padmāsana betyr «lotustrone» og er også en betegnelse for faktiske troner, ofte dekorert av motiv som lotusblader. I balinesiske hinduisme er et framtredende trekk ved templene en særskilt form padmasanahelligdommer. Her er tomme troner for guddommene festet på en søyle, særlig for Akintya.
I kinesisk buddhisme er lotusposisjonen også kalt for vajra (sanskrit: vajrāsana, kinesisk: 金剛座, jīngāngzuò). Tradisjonene til tibetansk buddhisme refererer også til lotusstillingen som «vajra-posisjonen».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Iyengar, B. K. S. (2005): Illustrated Light On Yoga. HarperCollins. ISBN 978-81-7223-606-9.


== Eksterne lenker ==
(en) Lotus position – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
How to sit in Ardha Padmasana
Guden i steinen

Guden i steinen er et musikkalbum med Ym:stammen, utgitt i 1997. Dette ble bandets siste plate.


== Sporliste ==
«Gripe»
«Guden i steinen»
«Alu Alu Laukar»
«Store Alexander»
«(Gi meg) grid»
«Kappen etter vinden»
«Frihet er å være frisk»
«Troll (sprekker når det blir lyst)»
«S.P.O.R»
«Sigurds-kvadet»
«Tusen års fortielse»
«Guden i steinen II»


== Eksterne lenker ==
(en) Guden i steinen på MusicBrainz
Confitering

Confitering eller konfitering er en gammel konserverings- og matlagingsmetode som innebærer at man først salter og deretter langsomt koker kjøtt, fugl eller fisk i fett. Hensikten er å gjøre kjøttet mørt og smakfullt. En vanlig fettype til confitering er andefett.
Confitering skjer ved lavere temperatur og tar lengre tid enn fritering.
Confitering er spesielt vanlig i det franske kjøkken, da kanskje spesielt ved tilberedelse av andelår.