jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dolabellapsocidae

Dolabellapsocidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera).  De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, og kan opptre som skadedyr. 


== Utseende ==
Vanligvis med velutviklede vinger. Antennene består av 13 ledd, føttene er to leddete. Vingene har årer som har minst to rekker av hår. Vingemerket (pterostigma, ved forvingens forkant) og areola postica (en celle ved forvingens bakkant) er begge lange og smale. I forvingen er det to fremste lengdeårene ved roten (Rs og M) forbundet med en tverr-åre eller de møtes i et punkt. Ved bakhjørnet har forvingen to analårer.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slektene Dolabellopsocus og Isthmopsocus er utbredt i den Neotropiske økosonen, mens Auroropsocus bare er kjent fra Kina.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken innen gruppen støvlus følger [1]. Stavemåten til familienavnet er inkonsekvent da navnet er basert på slektsnavnet Dolabellopsocus (med o), men det er uansett det eldste navnet som gjelder.

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Støvlus (Psocoptera)
Underorden Psocomorpha
Gruppe Epipsocetae
Familie Dolabellapsocidae
Slekten Auroropsocus Eertmoed, 1973 – 8 arter
Dimidistriata longicapita Li Fasheng & Mockford, 1997
Slekten Dolabellopsocus Eertmoed, 1973 – 21 arter
Slekten Isthmopsocus Eertmoed, 1973 – 9 arter


== Kilder ==
Casasola González, J.A. (2006) Phylogentic relationships of the genera of Epipsocetae (Psocoptera: Psocomorpha). Zootaxa 1194: 1-32. [2]
Anonby, J. 1988. Støvlus – Psocoptera. Presentasjon av en lite kjent insektorden. Norsk entomologisk forening. Insekt-Nytt 13 (2) , side 5-10.
Liste over artene, fra Psocodea species file online


== Eksterne lenker ==
(en) Dolabellapsocidae i Global Biodiversity Information Facility 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Støvlus (engelskspråklig)
Rapport fra «nr. 24»

Rapport fra «nr. 24» er en norsk dokumentarserie om Gunnar Sønsteby og andre kjente motstandsmenns under Andre verdenskrig. Dokumentaren ble vist på NRK i 1994 og var et samarbeid mellom NRK og Forsvarets mediesenter. Andre viktige bidragsytere var Arnfinn Moland fra Hjemmefrontmuseet og Norsk Film. Serien var bygget på Gunnar Sønstebys egen bok, Rapport fra Nr. 24.
Sønsteby var veiviser gjennom hele serien, hvor seerne også fikk møte andre velkjente motstandsmenn som Max Manus, Claus Helberg og andre som samarbeidet med Sønsteby.
Serien ble utgitt på DVD i 2009.


== Episoder ==
Del 1: Mannen med sykkelen – 52 min
Del 2: Motstanden skjerpes – 60 min
Del 3: Oslo-gjengen i kamp – 54 min


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rapport fra «nr. 24» på Internet Movie Database 
(no) Rapport fra «nr. 24» hos Filmfront 
(no) Rapport fra «nr. 24» på NRK TV
Megan Imrie

Megan Imrie (født 14. februar 1986 i Falcon Lake i Manitoba) er en canadisk skiskytter som deltar på det canadiske landslaget, Team Canada. Hun bor i dag i Canmore.   
I 2010 deltok hun i sitt første OL, i Vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var her med på det canadiske laget som fikk 15.-plass i stafetten. Individuelt kom hun på 76.-plass på sprinten og 62.-plass på 15 km. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Megan Imrie – Olympics.com 
(en) Megan Imrie – Olympic.org 
(en) Megan Imrie – Olympedia 
(en) Megan Imrie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Megan Imrie – Canadian Olympic Committee 
(en) Megan Imrie – IBU 
(en) Megan Imrie – biathlon.com.ua 
Profil hos Den canadiske olympiske komité
Profil hos Vancouver 2010
Ljudmila Petrusjevskaja

Ljudmila Stefanovna Petrusjevskaja (russisk: Людмила Стефановна Петрушевская, født i Moskva 26. mai 1938) er en russisk forfatter og dramatiker.


== Biografi ==
Petrusjevskaja ble født i Moskva. Krigsårene var vanskelige, og en tid bodde hun på et barnehjem i nærheten av Ufa. Senere vendte hun tilbake til Moskva, hvor hun studerte journalistikk ved Statsuniversitetet. Etter fullført utdanning jobbet hun som journalist og fra 1972 som redaktør i sovjetisk fjernsyn. Samme år fikk hun publisert sin første novelle i tidsskriftet Aurora og året etter ble hennes første teaterstykke satt opp på et studentteater i Moskva. Hun hadde imidlertid problemer med sensuren og det gikk mer enn ti år før hennes neste tekst ble publisert. Teaterstykkene ble gjerne tatt av plakaten etter noen få opptredener. Petrusjevskaja fortsatte imidlertid å skrive og fra midten av 1980-tallet ble det lettere å få satt opp teaterstykkene og fra 1988 kunne hun publiseres fritt. På 1990-tallet begynte hun også å eksperimentere med nye sjangre som poesi og kortprosa. Petrusjevskaja er også en anerkjent sanger.


== Petrusjevskajas forfatterskap ==
Petrusjevskaja har skrevet mye i mange sjangre: noveller, kortromaner, skuespill, fortellinger med fantastiske og magiske innslag, moderne eventyr og billedbøker. Hun har også laget tegneserier og animasjonsfilm. Verkene hennes er oversatt til mer enn 30 språk. Hun er kjent som en mester i sjangeren tsjernukha, som er en dyster naturalistisk litteratur som preget russisk litteratur på slutten av 1980-tallet, da sensuren ble opphevet. Den var en reaksjon mot den fortielsen som hadde preget den sovjetiske litteraturen. I tillegg preges hennes forfatterskap av svært presise beskrivelser av kvinneskjebner, gjerne fra vanskeligstilte familier i sosial nød. Presisjonen hindrer henne dog ikke i å ta i bruk groteske og absurde virkemidler.


== Utvalgt bibliografi ==
Det var en gang en jente som la an på svogeren sin, og så hengte han seg. Kjærlighetshistorier, Solum, 2016, oversatt av Hege Susanne Bergan
Det var en gang en kvinne som forsøkte å drepe naboens barn. Skremmende eventyr, Cappelen Damm, 2012, oversatt av Hege Susanne Bergan
Tiden er natt (Время ночь, 1992, kortroman), på norsk 2010, Cappelen Damm i serien Petrusjka, oversatt av Isak Rogde
Nummer en, eller I de andre mulighetenes hager (Номер Один, или В садах других возможностей, 2004, roman)
Hendelser i Sokolniki: Fortellinger fra en annen virkelighet (Случай в Сокольниках: Рассказы из иной реальности, noveller)


== Om Petrusjevskaja på norsk ==
Marit Bjerkeng, 2009, "To stemmer i russisk samtidslitteratur", Marg 4, s. 50–53.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lyudmila Petrushevskaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ljudmila Petrusjevskaja på Internet Movie Database 
(en) Ljudmila Petrusjevskaja hos The Movie Database 
(ru) Petrusjevskajas blogg på Snob.ru
Odd Grønvold

Odd Grønvold (født 8. september 1907 i Kristiania, død 18. februar 1992 i Oslo) var en norsk offiser og hoffsjef ved Det kongelige hoff fra 1966 til 1985. Hans militære rang var kaptein. 


== Biografi ==
Grønvold ble student i 1925 og tok eksamen ved Oslo handelsgymnasium i 1927. Deretter fikk han ansettelse i Christiania Glasmagasin. Etter et studieopphold i utlandet ble han i 1934 sjef for avdelingen for krystallvarer, og i 1937 også personalsjef.
I 1939 ble det under kronprins Olavs ledelse organisert en frivillig militæropplæring med major Nikolai Ramm Østgaard som  medarbeider. Odd Grønvold hadde vært adjutant for Østgaard tidligere og ble bedt om å være med i dette arbeidet, som foregikk om kvelden etter arbeidstid. Dette varte fram til krigsutbruddet, da han ble med under kampene i Sør-Norge. Under kampene på Ringerike var han troppsjef i 9. kompani av Vestoppland infanteriregiment nr. 6 (Kp. 9/IR 6). Og deltok blant annet i de harde trefningene i Haugsbygd. Etter kampene ved Klekken gikk Grønvolds tropp inn i kaptein Lehres 5. kompani (Kp. 5/IR 5) som så ble oppløst den 19. april. Grønvold fortsatte med 17 mann på ski over Vestenden til Grua og videre over Skjerva - Eina - Vardal og derifra til styrkene i Vestre Gausdal. Etter felttoget kom han  med i Milorg og gjorde en sterk innsats der, mange ganger i oppdrag med livet som innsats. I mars 1945 flyktet han til Sverige.
Etter krigen fortsatte han i Glasmagasinet, men ble så kalt til Slottet som adjutant for kronprins Olav for en periode på tre år. Fra 1953 til 1957 var han så kronprinsens sekretær, deretter ble han hoffmarskalk. Fra 1966 til 1. april 1985, da han fikk avskjed i nåde, var han sjef for Det kongelige hoff.
Han ble i 1941 gift med hoffdame hos prinsesse Astrid, Ellinor Frederikke Segelcke (1919-), datter av godseier, cand. oecon. Conrad Langaard S. og Nelly Louise Wolfhagen.


== Utmerkelser ==
Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1958
Kommandør av St. Olavs Orden 1961
Storkors av St. Olavs Orden i 1982 for «fortjenstfullt virke i H.M. Kongens tjeneste».


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1967 side 164
Harald Løken

Harald Løken (født 16. oktober 1906 i Askim, død 20. desember 1985) var en norsk generalløytnant og tidligere sjef for Hæren. Han var inspirator til at Grenaderen, skiturrennet fra Hakadal til Asker ble etablert i 1969.


== Biografi ==
Etter examen artium i 1925 ble Harald Løken tatt opp som aspirant ved Krigsskolen. Siden tjente han Hæren og Forsvaret i nesten femti år til han gikk av ved oppnådd aldersgrense. 
Han tok en glimrende eksamen ved Den Militære Høiskole og tjenestegjorde i en rekke betydningsfulle stillinger. Under krigen i 1940 var han stabssjef ved 6. distriktskommando (Nord-Norge). Han satt tre år i tysk krigsfangenskap. I årene efter krigen var han bataljonssjef ved Tysklandsbrigaden, sjef for Hærens stabsskole,  avdelingssjef og stabssjef både i Hærens Overkommando som i Forsvarsstaben. I 1958 ble han utnevnt til generalmajor og fra 1963 til 1966 var han sjef for Distriktskommando Sørlandet. I 1966 ble han generalløytnant og sjef for Hæren.
Etter aldersgrensen var Harald Løken generalsekretær i Norges Forsvarsforening fram til 1978. Han var også  president i Krigsdeltagerforbundet, ordfører i Oslo Militære Samfunds representantskap. Fra 1941 og helt til året han døde bygget han opp landets beredskapstjeneste i Norges Bank, noe som har dannet grunnlag for all annen bankberedskap her i landet.


== Heder ==
Æresmedlem i Krigsdeltagerforbundet
Kommandør av St. Olavs Orden
Verneidrettsmedaljen


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1967 side 68: Ny sjef for Hæren.
Paal Frisvold: Harald Løken. Minneord i Aftenposten 23. desember 1985 side 17
Zina Kocher

Zina Kocher (født 5. desember 1982 i Red Deer i Alberta) er en canadisk tidligere skiskytter som deltok på det canadiske landslaget, Team Canada. Hun bor i Canmore.
I 2010 deltok hun i sitt første OL, i Vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var her med på det canadiske laget som fikk 15.-plass i stafetten. Individuelt kom hun på 65.-plass på sprinten og 72.-plass på 15 km. Hun deltok også i Vinter-OL 2014 i Sotsji.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Zina Kocher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zina Kocher på Internet Movie Database 
(en) Zina Kocher – Olympedia 
(en) Zina Kocher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zina Kocher – Canadian Olympic Committee 
(en) Zina Kocher – FIS (langrenn) 
(en) Zina Kocher – IBU 
(en) Zina Kocher – biathlon.com.ua 
(en) Zina Kocher på Twitter 
(en) Profil hos Den canadiske olympiske komité
(en) Profil hos Vancouver 2010
Ptiloneuridae

Ptiloneuridae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera).  De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, og kan opptre som skadedyr. 


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, brune eller rødbrune støvlus (4-6 mm). Antennene består av 13 ledd, føttene er tre-leddete. Forvingen har hår på undersiden, ved bakhjørnet er det to analårer, cellen areola postica er ikke forbundet med lengdeåren M (medialåren, midt i vingen).


== Levevis ==
Disse artene er funnet i skog og på bergvegger.


== Utbredelse ==
De fleste artene lever i den Neotropiske økosonen, men noen er også funnet i det sørlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken innen gruppen støvlus følger [1]. 

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Støvlus (Psocoptera)
Underorden Psocomorpha
Gruppe Epipsocetae
Familie Ptiloneuridae
Slekten Euplocania Enderlein, 1910 – 8 arter
Slekten Loneura Navás, 1927 – 14 arter
Slekten Perucania New & Thornton, 1988 – én art
Slekten Ptiloneura Enderlein, 1900 – én art
Slekten Ptiloneuropsis Roesler, 1940 – én art
Slekten Triplocania Roesler, 1940 – 26 arter


== Kilder ==
Casasola González, J.A. (2006) Phylogentic relationships of the genera of Epipsocetae (Psocoptera: Psocomorpha). Zootaxa 1194: 1-32. [2]
Anonby, J. 1988. Støvlus – Psocoptera. Presentasjon av en lite kjent insektorden. Norsk entomologisk forening. Insekt-Nytt 13 (2) , side 5-10.
Liste over artene, fra Psocodea species file online


== Eksterne lenker ==
(en) Ptiloneuridae i Encyclopedia of Life 
(en) Ptiloneuridae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ptiloneuridae hos Fossilworks 
(en) Ptiloneuridae hos ITIS 
(en) Ptiloneuridae hos NCBI 
(en) Kategori:Ptiloneuridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ptiloneuridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Støvlus (engelskspråklig)
Gunvald Engelstad

Gunvald Engelstad (født 10. mai 1900 i Øksendal på Nordmøre, død 18. september 1972) var Arbeiderpartipolitiker. Han var ordfører i Verran 1935–1942 og stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag 1945–1965. Han var også konstituert ordfører i Verran fra freden i mai 1945 og ut året.


== Privatliv ==
Han ble født på småbruket Engelstad i Øksendal som sønn av gårdbruker og smed Edvard Gustavsen Engelstad og Marit Ivarsdatter Smistad. Faren kom fra Lardal som smed, og gården ble utskilt fra morfarens gård, Smistad, i 1896.Etter fortsettelsesskolen var Gunvald Engelstad gårdsarbeider, og gikk i lære som smed 1915–1916. Fra 1920 var han smed og reparatør ved ulike anlegg, og kom i løpet av 1920-årene til Nord-Trøndelag, hvor han var reparatør ved Follafoss Tresliperi 1925–1940 og smed i veivesenet 1940–1943.


== Politisk liv ==
Engelstad var formann i Verran-avdelingen av Norsk Arbeidsmandsforbund og Norsk Papirindustriarbeiderforbund fra 1920-årene, og satt som formann i Verran AUF 1928–1933, Inntrøndelag AUF 1929–1940 og Verran arbeiderparti 1931–1934, foruten medlem av AUFs landsstyre 1938–1940. Engelstad var ordfører i Verran 1935–1942 og fra freden i 1945 til nytt kommunevalg samme høst. På samme måte som andre ordførere sendte han i 1941 en rapport til Innenriksdepartementet om hvordan aprildagene i 1940 hadde forløpt. Disse rapportene ble offentliggjort i april 2020.I 1943 ble han arrestert av okkupasjonsmakten, og satt fengslet på Falstad, Vollan og Grini frem til frigjøringen i 1945. I 1945 fungerte han også som formann i Inntrøndelag arbeiderparti, og stod sentralt i å gjenreise partiorganisasjonen i Trøndelagsfylkene allerede fra fangenskapet på Grini.Engelstad var innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag 1945–1965, og satt i Stortingets finans- og tollkomité 1945–1949 og Stortingets skog-, vassdrags- og industrikomité 1950–1965. Engelstad var styremedlem i A/S Fosdalens Bergverk 1946–1970, de siste 18 årene som styrets viseformann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunvald Engelstad hos Stortinget 
(no) Gunvald Engelstad hos Norsk senter for forskningsdata
Intility

Intility er et norsk IT-selskap og leverandør av IT-driftstjenester. Selskapet ble etablert i 2000. Intility holder til i Schweigaards gate 39 på Grønland (Oslo). Selskapet har også avdelingskontorer i Trondheim, Bergen og Stockholm. Per juni 2021 har firmaet over 400 ansatte.


== Historikk ==
Selskapet ble grunnlagt våren 2000 av Trygve Skibeli, som hadde bakgrunn fra IBM. Andreas Hisdal overtok våren 2015 stillingen som daglig leder etter Erik Bakkejord, en av grunnleggerne av det norske, nettbaserte rekrutteringsselskapet Stepstone (opprinnelig JobShop). Bakkejord ble fra samme tidspunkt arbeidende styreleder i selskapet.


== Sponsorater ==
I 2017 offentliggjorde fotballklubben Vålerenga at deres nye arena skulle bære navnet Intility Arena. Det samme budskapet ble gitt i en pressemelding fra Intility. Navngivningen bygget på en avtale mellom Vålerenga og Intility om at Intility i en periode på ti år skulle betale en større sum penger til sportsklubben.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Asiopsocidae

Asiopsocidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera).  De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, og kan opptre som skadedyr. 


== Utseende ==
Små til middelsstore (2-3 mm), brune støvlus. Det er vanlig at ett kjønn har velutviklede vinger mens det andre kjønnet mangler dette. Antennene består av 13 ledd, føttene er to-leddete. Vingemembranen er hårløs, men årene og ytterkanten kan ha hår. Areola postica (celle ved bakkanten av forvingen) er ikke forbundet med M (lengdeåre midt i vingen).


== Levevis ==
Disse støvlusene finnes på barken av trær.


== Utbredelse ==
Familien er vidt utbredt, de fleste av artene lever i Asia og Afrika. I Europa forekommer én art i Spania.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken innen gruppen støvlus følger [1]. 

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Støvlus (Psocoptera)
Underorden Psocomorpha
Gruppe Caeciliusetae
Familie Asiopsocidae
Slekten Asiopsocus Günther, 1968 – 5 arter. I Europa:
Asiopsocus meridionalis Lienhard, 1981 – Spania
Slekten Notiopsocus Banks, 1913 – 8 arter
Pronotiopsocus amazonicus Mockford, 1983


== Kilder ==
Anonby, J. 1988. Støvlus – Psocoptera. Presentasjon av en lite kjent insektorden. Norsk entomologisk forening. Insekt-Nytt 13 (2) , side 5-10.
Liste over artene, fra Psocodea species file online
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Asiopsocidae i Encyclopedia of Life 
(en) Asiopsocidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Asiopsocidae hos Fauna Europaea 
(en) Asiopsocidae hos ITIS 
(en) Asiopsocidae hos NCBI 
Asiopsocidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Støvlus (engelskspråklig)
Jernbane i Mauritania

Jernbanen i Mauritania omfatter 728 km med normalsporet (1 435 mm) skinnegang (per 2008). Landets eneste jernbanestrekning er Mauritaniabanen som eies og drives av det statlige gruveselskapet Société Nationale Industrielle et Minière (SNIM). Linjen går fra gruvene i Zouérat til havnen i Nouâdhibou/Cansado via gruvene i Fderîck. Godstog som frakter malm på denne banen er blant verdens lengste tog, og kan være opptil 3 km lange. Toget bruker ca. 12 timer på å tilbakelegge strekningen på 728 km, som tilsvarer en hastighet på ca. 60 km/t.


== Jernbaneforbindelser til naboland ==
Mauritania har ingen jernbaneforbindelser til sine naboland:

Samme sporvidde – 1 435 mm
 Algerie
Sporbrudd – 1 435 mm / 1 000 mm
 Mali
 Senegal
Ingen jernbane
 Vest-Sahara


== Se også ==
Transport i Mauritania
Liste over jernbanestasjoner i Mauritania


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mer om ett av verdens lengste godstog
California State Polytechnic University, Pomona

California State Polytechnic University, Pomona (vanligvis bare omtalt som Cal Poly Pomona) er et offentlig amerikansk universitet som ble grunnlagt i 1938. Det ligger i byen Pomona i California, og er en del av California State University-systemet. Cal Poly Pomona har syv fakulteter og tilbyr et bredt spekter av utdanninger, men er mest kjent for ingeniørutdanning og studieprogrammene i agronomi og arkitektur.
Cal Poly Pomona har 20,484 studenter og 1,845 vitenskapelig ansatte. Rektor er J. Michael Ortiz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) California State Polytechnic University, Pomona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) California State Polytechnic University, Pomona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lauvlia (Krokskogen)

Lauvlia  er et gammelt setersted nordvest på Krokskogen, i Ringerike kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke. Lauvlisetervollen ligger 560 moh og har god utsikt. Setra var i drift fra 1600-tallet og frem til 1960-tallet. Området er et populært utfartssted med helårsvei helt fram til setervollen og markastua Løvlia, men de siste 5 km fra Damtjern er bomvei.


== Løvlia ==
Løvlia ligger på Lauvlisetervollen og er en betjent markastue som er eid av Skiforeningen. Foreningen startet byggingen av en 300 m² stor laftet tømmerbygning sommeren 1936, og åpnet stua for publikum den 7. februar 1937. Stua har servering og 63 sengeplasser.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjarne Jensen (1991). «I eventyrland». Stuene i Marka (2. utg.). Oslo: Schibsted. s. 34-36. ISBN 82-51-61358-2. 


== Eksterne lenker ==
Løvlia Skistue på Facebook
The Final Frontier

The Final Frontier er det 15. studioalbumet fra det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden, og det ble utgitt 16. august 2010.


== Promoteringsturne ==
Bandet holdt en konsertturné i USA og Canada for å promotere albumet. Turneen startet i Texas 9. juni og sluttet i Washington 20. juli. Oppvarmingsband var Dream Theater. 
Etter dette holdt bandet en europaturné:

30. juli – 1. august: Knebworth Sonisphere Festival, Storbritannia
5. august: Wacken Open Air, Tyskland
7. august: Stora Skuggan Sonisphere Festival, Stockholm, Sverige
8. august: Pori's Kirjurinluoto Sonisphere Festival, Helsingfors, Finland
11. august: Bergenhus Festning, Bergen, Norge


== Sporliste ==
«Satellite 15... The Final Frontier» (Adrian Smith, Steve Harris) – 8:40
«El Dorado» (Smith, Harris, Bruce Dickinson) – 6:49
«Mother of Mercy» (Smith, Harris) – 5:20
«Coming Home» (Smith, Harris, Dickinson) – 5:52
«The Alchemist» (Janick Gers, Harris, Dickinson) – 4:29
«Isle of Avalon» (Smith, Harris) – 9:06
«Starblind» (Smith, Harris, Dickinson) – 7:48
«The Talisman» (Gers, Harris) – 9:03
«The Man Who Would Be King» (Dave Murray, Harris) – 8:28
«When the Wild Wind Blows» (Harris) – 10:59


== Personell ==
Bruce Dickinson – vokal
Dave Murray – gitar
Adrian Smith – gitar, synthesizer
Janick Gers – gitar
Steve Harris – bass, keyboard
Nicko McBrain – trommer


== Kilder ==
Ironmaiden.com - Iron Maiden announce new studio album 'The Final Frontier' and North American Tour 4. mars 2010
Ironmaiden.com - North America first to experience Iron Maiden's "The Final Frontier World Tour" 4. mars 2010
Ironmaiden.com - Maiden announce release date, artwork and tracklisting for new album "The Final Frontier" 8.juni 2010


== Eksterne lenker ==
(en) The Final Frontier på Discogs 
(en) The Final Frontier på MusicBrainz 
(en) The Final Frontier på Spotify 
(en) The Final Frontier på AllMusic
Jan Olav Reither

Jan Olav Reither (født 20. mai 1929, død 5. april 2003) var en norsk arkitekt, og var ansvarlig ansvarlig for 600 prosjekter. Dette er en enorm produksjon og det har ikke vært mulig å finne andre arkitekter med så stor produksjon. 
Han er mest kjent for å ha tegnet Lagunen Storsenter i Bergen, Sandviken sykehus, Steinerskolen i Bergen, samt en rekke andre skoler, forretningsbygg og boliger i Bergen og andre steder i landet.
Hans far Alfred Reither, var bygningsingeniør og brannmester, og tegnet forslag til ny brannstasjon i Bergen allerede på 30 tallet, 70 år før Bergen fikk ny brannstasjon.
Jan Olav Reither utdannet seg ved Bergen Tekniske Skole, og senere ved NTH i Trondheim, før han i 1957 flyttet til Bergen. Her arbeidet han en stund for andre arkitekter, men i 1963 startet han sitt eget kontor som han for det meste av tiden drev fra lokaler på Bryggen i Bergen.
Jan Olav Reither var gift med sivilarkitekt og cand. polit. Maj Vogt Reither, som i mange år arbeidet som en de facto byantikvar for Bergen kommune, og registrerte og bidro til å bevare et betydelig antall gamle bygninger og miljøer i Bergen.


== Referanser ==