jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ragnvald Martinsen

Ragnvald Martinsen (født 15. august 1906, død 15. desember 1987)

var en norsk toppsyklist fra Grorud med ti norgesmesterskap og elleve norske rekorder. Da Sportsforeningen Grei ble en arbeiderklubb i 1930, gikk Martinsen over til Oslo sportsforening (O.S.F.). I det private var han stenhugger og jobbet for Oslo kommune.


== Meritter ==
NM i landeveissykling
Seier 100 km tempo: 1931, 32, 33, 34 og 35
Seier 30 km tempo:  1927, 29, 31, 34 og 36
Kongepokal:  1926, 31, 32, 33, 34 og 35
Deltaker individuelt 168 km landevei (brøt) ved sykling under Sommer-OL 1928


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnvald Martinsen – Olympedia 
(en) Ragnvald Martinsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ragnvald Martinsen – ProCyclingStats 
(en) Ragnvald Martinsen – Cycling Archives
BorgBuss

BorgBuss ble etablert av Østfold Bilruter og Fredrikstaddistriktets Rutebiler i 1998. Formålet var å styrke samarbeidet om kollektivtrafikken i Nedre Glommaregionen og bedre rutetilbudet for busskundene. Selskapet skulle ikke ha noen egen operativ drift. BorgBuss tok blant annet initiativet til det svært vellykkete konseptet Glommaringen. Ruten ble etablert i 2000 og er blitt «fyrtårnet» i kollektivtilbudet i Fredrikstad og Sarpsborg. 
1. januar 2004 ble BorgBuss etablert som et operativt busselskap. Østfold Bilruter (som tre måneder senere endret navn til Nettbuss Østfold) og Fredriksstaddistriktets Rutebiler samlet alle sine tilskuddberettigete bussruter i selskapet. De aller fleste lokale bussruter i Fredrikstad og Sarpsborg ble etter det kjørt av BorgBuss. Oppdragsgiver var Østfold fylkeskommune via Østfold kollektivtrafikk.
BorgBuss var tidligere eid av Nettbuss Østfold (50 %) og kommunene Fredrikstad og Hvaler (50 %), men ble senere overtatt helt av Nettbuss. Selskapet hadde avdelinger i Fredrikstad og Sarpsborg. Hovedkontor og verksted lå i Fredrikstad. Årlig fraktet BorgBuss cirka 4,5 millioner reisende med sine busser.
BorgBuss var tidlig ute med å satse på miljøvennlig drivstoff. Rundt et halvt dusin av selskapets busser kjørte på biogass. BorgBuss eide 50 % av Fredrikstad Biogass som utvant biogass fra matavfall og kloakkslam.
1. juli 2013 ble busselskapvirksomheten i BorgBuss overført til Nettbuss Øst, samtidig som et bussanbud for hele selskapets tidligere ruteområde ble satt igang der de aller fleste bussene går på biogass. Selskapet eksisterer fortsatt, men har ingen virksomhet.


== Referanser ==
Copyfraud

Copyfraud (fra engelsk copyright, opphavsrett, og fraud, bedrageri) eller opphavsbedrageri innebærer at noen påstår at de eier opphavsretten til et verk til tross for at ingen opphavsrett foreligger. Det kan handle om utgivelse av lovtekster, som er unntatt fra opphavsrett, sanger av Carl Michael Bellman, som har vært død i mer enn 70 år og opphavsretten til hans verk er derfor utløpt, eller reproduksjoner og nyopptrykk av gamle verk (opphavsrett gjelder for skapende aktivitet, ikke reproduksjon). 


== Litteratur ==
Jason Mazzone, "Copyfraud" (2005), Brookly Law School, New York University Law Review, vol. 81 (2006), sid. 1026.
Charles Eicher, "Copyfraud: Poisoning the public domain", i The Register, 26. juni 2009.
Balanseregnskap

Et balanseregnskap viser på den ene siden verdien av de eiendelene bedriften har på et bestemt tidspunkt, og på den andre siden hvordan disse er finansiert (lån og/eller egenkapital). Balanseregnskapets to sider vil alltid være like når de blir summert.
Løpeost

Løpeost er oster laget av melk tilsatt løpe for koagulering og avtapping av myse. 
Løpefelte oster skiller seg fra syrefelte oster som er tilsatt syre til melken koagulerer.
Eksempler på løpefelte oster:

Cheddar
Emmentaler
Jarlsbergost
Norvegia
Camembert
Mozzarella
Feta
Parmesan
Regjeringens paralympiske ærespris

Regjeringens paralympiske ærespris gis for «fremragende prestasjoner» av en norsk deltaker i de paralympiske leker. Det er den norske regjering som tildeler prisen til norske idrettsutøvere som har utmerket seg utover det vanlige i paralympiske leker.


== Vinnere (vinter/sommer) ==
2002: Ragnhild Myklebust
2004: -
2006: Norges herrelandslag i kjelkehockey
2008: Cecilie Drabsch Norland, gull på 50 meter fri klasse S8
2010: Nils Erik Ulset, gull og sølv i skiskyting, sølv på 20 km langrenn og bronse på stafett.
2012: Tommy Urhaug, gull i bordtennis
2014: Mariann Vestbøstad Marthinsen, paralympisk gull i langrennssprint og bronse i mix-stafett.
2016: Sarah Louise Rung, to gull og fem medaljer totalt i svømming
2018: Jesper Saltvik Pedersen, gull og bronse i alpint


== Referanser ==


== Se også ==
Fearnleys olympiske ærespris
Syrefelte oster

Syrefelte oster er ost som er tilsatt syre til melken koagulerer ved melkens isoelektriske punkt ved pH 4,6. 
Eksempler på syrefelte oster: 

Kvarg
Cottage cheese
Ricotta
Alaska Airlines Flight 261

Alaska Airlines Flight 261 var en flygning med Alaska Airlines som havarerte i Stillehavet 31. januar 2000.
Alaska Airlines Flight 261 var på vei fra Mexico mot Seattle via San Francisco, men høyderoret satte seg fast på grunn av for dårlig smøring av en skrue som overfører kraft til høyderorets bevegelser. Roret løsnet delvis fra festet sitt og tvang flyet inn i et ukontrollerbart stup, som endte opp i Stillehavet. Alle ombord omkom.
En dokumentar om flyulykken ble sendt i første sesong av TV-serien Flyhavarikommisjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alaska Airlines Flight 261 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Short Solent

Short S. 45 Solent var et passasjer sjøfly bygget av Short Brothers sent på 1940-tallet. Det var utviklet fra Short Seaford som tgjen var utviklet fra Short Sunderland, et militært sjøfly som ble bygget under andre verdenskrig, og brukt til ubåt patruljering i krigens siste år.
Den første Solent fløy i 1946. Førstehåndsbrukere av Solent var BOAC og TEAL. Produksjonen opphørte i 1949. 
Second-hand fly var i bruk frem til 1958 hos flere mindre selskaper, slik som Aquila Airways.


== Utvikling og bruk ==

Short S.45 Solent var en høyvinget en-dekker flybåt, bygget i aluminium. Den var utstyrt med fire Bristol Hercules motorer, men noen få ble senere utstyrt med større og kraftigere Bristol Centaurus stjernemotorer 
Solent 2 som ble tatt i bruk av BOAC kunne frakte 34 passasjerer med 7 manns besetning. Mellom 1948 og 1950, opererte BOAC sine Solents på en rute mellom Southampton og Johannesburg en rute som gikk sydover langs Nilen og over Øst-Afrika. Turen tok fire dager, inkludert overnattinger. Siste flyvning gikk fra Southampton den 10. november 1950, og med det opphørte BOACs flyvninger med flybåter.
Tasman Empire Airways Limited (TEAL) hadde fem Solent 4s i bruk mellom1949 og  1960 i trafikk mellom  Sydney, Fiji og Auckland. Den siste TEAL Solent ble fløyet mellom Fiji og Tahiti den 14. september 1960  TEAL Solents kunne frakte 45 passasjerer og hadde en stor grad av plass og luksus, sammenlignet med datidens landbaserte fly.
Flere Solents ble brukt av Aquila Airways, et privat britisk selskap på dets ruter mellom Southampton og Madeira og Kanariøyene. De brukte tidligere  BOAC og TEAL maskiner. Selskapet hadde et uhell med sine fly. Den 15. november 1957 havarerte en Solent 3 på Isle of Wight etter at to motorer falt ut Havariet førte til at 45 av de 58 som var ombord mistet livet.  All bruk at flybåter i passasjertrafikk på De britiske øyer opphørte 30. september 1958 da Aquila Airways suspenderte sine Madeira tuter.


== Operatører ==

 Trans-Oceanic Airways
 Tasman Empire Airways Limited (TEAL)
 Aquila Airways
 British Overseas Airways Corporation
 South Pacific Airlines


== Museumsfly ==
Av de 23 Solentes som var blitt bygget. eller ombygget fra Short Seaford finnes det to igjen som museumsfly:

En Solent, Mk IV tidligere brukt av TEAL på Coral Route mellom det sørlige Stillehavet (Oseania) og New Zealand, har blitt restaurert og er bevart på Transportmuseet i Auckland.En tidligere BOAC-eiet Solent 3, senere eiet av Howard Hughes, har blitt tatt vare på og finnes på flymuseet i Oakland, California.


== Eksterne lenker ==
Tasman Empire Airways Limited Arkivert 27. august 2005 hos Wayback Machine.
Century of Flight
Trym Ivar Bergsmo

Trym Ivar Bergsmo (født 18. januar 1962 på Stokmarknes i Vesterålen) er en norsk naturfotograf og bildekunstner.
Han er utdannet ved Brooks Institute i Santa Barbara i California. Bergsmo har utgitt flere bøker, vært involvert i en rekke multimedia- og teaterprosjekter og hatt mange fotoutstillinger. Fotografisk er han spesielt kjent for sine bilder fra Lofoten og Nord-Norge og dokumentasjonsprosjektet Boazojahki: Et år med reindriftssamene. Filmen Det du ser er sant, så sant du ser det er en dokumentar om Bergsmo (vist på NRK1 og NRK2 i 2001/2002).
Bergsmos bilder er blant annet innkjøpt av Nordnorsk Kunstmuseum i Tromsø, Den kongelige Norske Ambassade i Moskva og Dronning Sonja.
Han er medlem av foreningen Norske Naturfotografer, Nord-Norske Bildende Kunstnere og tilknyttet bildebyrået Scanpix/NTB.


== Bibliografi ==
Den andre siden av blått, Cappelen (1996) ISBN 8202159369
The other side of blue, Cappelen (1996) ISBN 8202167442
Norway: facing the north (i samarbeid med Bård Løken), Det statlige kinesiske kulturforlaget, Beijing, Kina (2001) ISBN 7-5039-1981-7
Boazojahki, et år med reindriftssamene, Pantagruel Forlag (2001) ISBN 8279001263
Lofoten, Pantagruel Forlag (2001) ISBN 9788279001034
Kirkemellom, Forlaget God Strek (2003) ISBN 8291984077
Den Arktiske Drømmen, Cappelen (2007) ISBN 9788202263737
The Arctic Dream, Cappelen (2007) ISBN 9788202273507


== Utstillinger ==
1986 Debutantutstilling, Hadsel kunstforening.
1986 SKINN, Sortland, Leknes, Andenes, Lødingen, Narvik og Mosjøen.
1988 Hadsel Kunstforening
1989 Vågan Kunstforening
1990 Karlsruhe, Tyskland, nordnorske landskap / frigjøringen av Øst-Tyskland
1991 Hadsel Kunstforening
1993-1994  Reisende utstilling i Tyskland, Nordnorske landskap.
1994-1995 Karlsruhe, Tyskland.
1997 Festspillene i Nord-Norge.
1997 Hadsel kunstforening
2002 Festspillene i Nord-Norge, Harstad juni 2002.
2003 Alta Museum
2003 Hadsel Kunstforening
2003 Nordlysfestivalen (Festivalkunstner) i Tromsø
2003 Tromsø Museum
2004 Galleri Nord-Norge, Harstad Kunstforening
2004 Norsk Folkemuseum
2004 Samisk Kunstnersenter, Karasjok
2004 Sámi Museum, Enare, Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trym Ivar Bergsmos hjemmeside Arkivert 13. juni 2018 hos Wayback Machine.
Wings of Bornholm

Wings of Bornholm var et dansk flyselskap som ble opprettet i 2009 av Wings of Europe AB.
Wings of Europe har også opprettet en rekke svenske flyselskaper som Gotlandsflyg og Smalandsflyg. 
Wings of Bornholm fløy på ruten Rønne-København med Avitrans Nordic sine Saab 340.
Virksomheten til Wings of Bornholm ble nedlagt den 30. april 2010.


== Eksterne lenker ==
Selskapets nettsted
Gribbefond

Et Gribbefond er en betegnelse på et fond som kjøper gjeld, statsgjeld, gjerne u-landsgjeld, til en sterkt redusert pris – for deretter å kreve tilbakebetaling basert på det opprinnelige gjeldsbrevet, med renter. Gribbefondene sikter seg ofte inn mot land som vil få internasjonal gjeldslette, og dermed økt evne til å innfri gamle gjeldskrav. Kravene fremmes gjennom forhandlinger, søksmål og beslag av verdier.
Reidar Raaen

Reidar Severin Arne Raaen (født 15. april 1897 i Trondheim, død 5. april 1964 samme sted) var en norsk toppsyklist med flere norske mesterskap Han syklet for Trondhjems Velocipedklub, og var også blant landsdelens beste innen langrenn og kombinert.Raaen ble rangert som nummer 201 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.


== Meritter ==
NM i landeveissykling
100 km tempo individuelt:  Seier i 1922, 23, 24 og 27
30 km tempo individuelt:  Seier i 1924
Kongepokal:  Mottatt i 1922, 23, 24
Kongens vandrepokal av 1918:  Mottatt i 1919, 22 og 24 (til odel og eie)
NM i banesykling:  Seier på 10000 m bane i 1923, 24 og 25
Deltaker i sykling under Sommer-OL 1928 (168 km landevei, brøt løpet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reidar Raaen – Olympedia 
(en) Reidar Raaen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Reidar Raaen – ProCyclingStats 
(en) Reidar Raaen – Cycling Archives
Christina Westrum Pedersen

Christina Westrum Pedersen (født 9. april 1981) er en norsk fotballdommer. Hun representerer Åndalsnes IF.
Pedersen begynte å dømme i 1997 og har dømt i Toppserien for kvinner siden 2005. Hun ble FIFA-dommer i 2007 og dømte cupfinalen 2007. Hun har også dømt landskamper for kvinner, blant annet i Algarve Cup 2010 og i kvalifiseringen til VM 2011, og skal være hoveddommer i junior-VM for kvinner 2010. Pedersen blir dermed den første norske hoveddommer i junior-VM for kvinner.


== Referanser ==
Trondhjems Velocipedklub

Trondhjems Velocipedklub (etablert 1885) er landets
eldste sykkelklubb og
en av verdens eldste sådanne. Første formann var polfareren Oluf Dietrichson som i 1887 ble den første norske
konkurransesyklist i utlandet (København). 
Klubben er hyppig arrangør av norske mesterskap,
senest NM i landeveissykling 2010.
Blant ryttere med norske mesterskap nevnes 
Ole Moen og Reidar Raaen (1920-tallet), 
Jon Altern og Rolv Hegstad (1940-tallet), 
Kåre Vårvik (1950-tallet),
Karl Helland (1960-tallet), 
Arve Haugen og Jostein Wilmann (1970-tallet), 
Wenche Wilmann og Liv Hegstad (1980-tallet), 
Jorun Kvalø (1990-tallet) og 
Terje Tho siden 2000.
I dag har klubben drøyt 500 medlemmer. 


== Litteratur ==
Kai Otto Ødegård (2010). Trondhjems Velocipedklub gjennom 125 år (1885-2010). 


== Ryttere 2019 ==
Peder Dahl Strand
Jørgen Dragsten
Vetle Vemøy
Vegard Løvdal
Vebjørn Hordnes
Joakim Horten Bakken
Emil Aaen
Lars Morten Veimo
Kristian Kvernbråten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Trondhjems Velocipedklub – Olympedia
Leif Ekås

Leif Ekås
(født 1. mars 1915)
er eller var en norsk toppsyklist med
flere norske mesterskap.  Han gikk for Oslo sportsforening (OSF).
Han var i 1985 bosatt i Kongsvinger, der han sammen med
sønn og syklist Sverre Ekås (f. 1946) i 1970 startet
toppklubben Glåmdal SK.


== Meritter ==
NM i landeveissykling
fellesstart:  Seier i 1946
100 km tempo:  Seier i 1936 og 39
30 km tempo:  Seier i 1938
kongepokal i 1936, 39 og 46


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Ekås – ProCyclingStats 
(en) Leif Ekås – Cycling Archives
Petter Bjørnli

Petter Arnfinn Bjørnli (født 8. oktober 1965 på Rognan i Saltdal) er en norsk gårdbruker og politiker (H) som var ordfører i Bindal kommune fra 2010 til 2015. Han var valgt inn i kommunestyret på ei fellesliste med Venstre.
Bjørnli er bosatt på Bindalseidet.


== Referanser ==
Anywhere I Wander

«Anywhere I Wander» er en amerikansk sang, skrevet av Frank Loesser. Den ble introdusert av Danny Kaye i musikalfilmen Hans Christian Andersen.Den best kjente innspillingen med Julius La Rosa ble utgitt av Cadence Records med katalonummer 1230. Den var Cadences første single og La Rosas første innspilling. Katalognummeret var avledet fra La Rosas fødselsdag (2. januar 1930).Hugo Winterhalter's Orchestra and Chorus Soloist: Stuart Foster spilte den inn i Manhattan Center, New York City, 26. november 1952. Melodien ble utgitt på 78-platen RCA Victor 20-5124 (i USA), på singlwn RCA Victor 47-5124 (i USA) og på 78-platen His Master's Voice B 10437. I Norge ble den utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3301.


== Norsk versjon ==
Peter Coob har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hvor jeg enn må vandre».


=== Innspilling ===
Jens Book-Jenssen, Egil Monn-Iversen og hans konsertorkester. Utgitt på 78-platen Musica A 5125 i 1953.


== Listeplassering ==
La Rosas versjon nådde Billboard-listen 31. januar 1953 og lå der i ni uker med nummer fire som høyeste plassering.


== Referanser ==
Liste over ordførere i Bindal

Liste over ordførere i Bindal omfatter Bindals ordførere.


== Referanser ==
Gaetano Aloisi Masella

Gaetano Aloisi Masella (født 30. september 1826 i Pontecorvo (Frosinone) i Italia, død 22. november 1902 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble presteviet 3. juni 1849, og 22. mai 1877 ble han utnevnt til titulær erkebiskop av Neocaesarea i Ponto av pave Pius IX, og innsatt av kardinal Alessandro Franchi. Senere samme måned ble han utnevnt til apostolisk nuntius i kongeriket Bayern. Som nuntius hadde han samtaler med Otto von Bismarck i 1878 under et kuropphold Bismarck hadde i Bad Kissingen.
I september 1879 ble han sendt til Portugal som nuntius, og fire år senere (i november 1883) ble han kalt til Roma av kurien. 14. mars 1887 kreerte pave Leo XIII ham til kardinal, forbundet med San Tommaso in Parione som tittelkirke.
Han var den senere kardinalen Benedetto Aloisi Masellas onkel, og han stod selv for nevøens prestevielse i juni 1902.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1773
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1856
Erkebiskop Gaetano Aloisi Masella (1826-1902) *1877


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Internasjonal kvinneliga for fred og frihet

Internasjonal kvinneliga for fred og frihet (IKFF; engelsk: Women’s International League for Peace and Freedom, WILPF) er en internasjonal, kvinnelig fredsorganisasjon, stiftet i 1915.   


== Stiftelsen ==
Organisasjonen ble stiftet 28. april 1915 da over 1 000 kvinner fra 12 krigførende og nøytrale land kom sammen til en stor fredskonferanse i Haag. Richard J. Evans beskrev grunnleggerne som «en liten gruppe modige og prinsippfaste kvinner fra den venstre ytterkanten av borgerlig-liberal feminisme». Fredsaktivister tilknyttet organisasjonen har to ganger mottatt Nobels fredspris. Den første var Jane Addams, som mottok Nobelprisen i 1931, mens den andre var Emily Greene Balch. Sistnevnte mottok Nobelprisen i 1946. Medlemmene av det internasjonale styret i IKFF har forslagsrett til Nobels fredspris.Nederlandske kvinner inviterte også norske kvinner til å delta. Da ingen organisasjoner påtok seg oppgaven, ble det Emily Arnesen som arrangerte valget til en delegasjon. Det ble valgt åtte norske utsendinger til Haag. Foruten Emily Arnesen ble valgt Louise Keilhau, Dagny Bagn, Valentine Dannevig og Hannah Isaachsen. Fra andre organisasjoner møtte Elida van Damm-Luth (Lærerindeforeningen), Signe Mohn (Odd Fellow-logen) og Fredrikke Hagerup Borchgrevink (Lillehammer Kvinderåd). Fredrikke Mørch reiste som privat deltaker.I Nederland ble det besluttet å danne en sentralkomite kalt Kvinnenes Verdensforbund for varig fred. Komiteen skulle ha fem medlemmer fra hvert land, for å skape tilslutning til programmet og for å kunne sikre deltakelse i det internasjonale møte som kongressen besluttet skulle foregå i Haag, samtidig med fredsforhandlingene. Arnesen og Keilhau ble valgt inn i kongressens eksekutivkomite.Det ble opprettet en norsk avdeling av organisasjonen, kalt Norsk Gruppe av Internasjonal Kvinneliga for Fred og Frihet. I den norske gruppen var Emily Arnesen, Valentine Dannevig, Ellen Gleditsch, Martha Larsen Jahn (1875–1984) og Louise Keilhau.Etter andre verdenskrig var Gitta Jønsson, Johanne Reutz Gjermoe (fra 1946) og Ingrid Eide (nestleder 1961) sentrale medlemmer. IKFF regnes tradisjonelt til den borgerlige kvinnebevegelsen i Norge og ble under den kalde krigen oppfattet som vestliglojal; organisasjonen la også vekt på å ha tillit hos de norske myndighetene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Women's International League for Peace and Freedom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lørdagssirkuset

Lørdagssirkuset er et norsk underholdningsprogram som ble sendt på NRK i 1984 og 1985. Programmet gikk på lørdagskveldene og ble ledet av Rita Westvik og Turi Tarjem. Tarjem ble i 1985 erstattet av Turid Øversveen. Hovedingrediensen bestod av musikkinnslag, gjester og diverse filmklipp. Per Selstrøm var prosjektleder.Programmet ble omstridt etter at programlederne i 1984 viste et innkjøpt filmklipp der det ble simulert sex.Den 20. oktober 1984 opptrådte den da ukjente gruppa a-ha med en tidlig versjon av sangen «Take on me» i programmet. Dette var gruppas første TV-opptreden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Programmet på NRK Nett-TV
Japan under Sommer-OL 1932

Japan under Sommer-OL 1932. 117 sportsutøvere fra Japan deltok i ti sporter under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Japan ble femte beste nasjon med sju gull-, sju sølv- og fire bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
OL-resultater på Sports-reference.com Arkivert 15. april 2009 hos Wayback Machine.
Luigi Trombetta

Luigi Trombetta (født 3. februar 1820 i Città Lavinia i Italia, død 17. januar 1900 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal av pave Leo XIII under konsistoriet 18. juni 1899, med Sant'Eustachio som titulus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Trisagion

Trisagion (gresk: τρισάγιον) betyr «tre-hellig» og er en betegnelse på bønnen «Hellige Gud, hellige Sterke, hellige Udødelige, forbarm Deg over oss» (Ἅγιος ὁ Θεός, ἅγιος ἰσχυρός, ἅγιος ἀθάνατος, ἐλέησον ἡμᾶς). I de østlige og orientalske ortodokse og katolske kirkene blir den sunget som del av hvert guddommelige liturgi.
I den ortodokse kirken er «Trisagion-bønnene» også en betegnelse på de følgene bønner, som leses to ganger i nesten alle de daglige gudstjenestene:

Hellige Gud, hellige Sterke, hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.
Ære være Faderen, og Sønnen, og Helligånden, nå og alltid, og i all evighet. Amen.
Allhellige Treenighet, forbarm Deg over oss. Herre, rens oss fra våre synder. Hersker, forlat oss våre misgjerninger. Hellige, kom og helbred våre skrøpeligheter for Ditt Navns skyld.
Herre, forbarm Deg. (Tre ganger)
Ære være Faderen, og Sønnen, og Helligånden, nå og alltid, og i all evighet. Amen.
Fader vår, Du som er i himlene, la Ditt navn holdes hellig, la Ditt rike komme, la Din vilje skje på jorden som i himmelen. Gi oss i dag vårt daglige brød, og forlat oss vår skyld, som vi og forlater våre skyldnere, og la oss ikke bli ledet inn i fristelse, men frels oss fra den onde.
Ferdinando Giuseppe Antonelli

Ferdinando Giuseppe Antonelli (født 14. juli 1896 i Subbiano, Toscana i Italia, død 12. juli 1993 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal og titularerkebiskop av Idicra av pave Paul VI under konsistoriet 30. mars 1973.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Pave Paul VI (1897-1978) *1954
Kardinal Ferdinando Giuseppe Antonelli (1896-1993) *1966Katefori:Linjen Rebiba


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church