jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ginnestadtjern

Ginnestadtjern (også skrevet Gjennestadtjenna) er et tjern ved Gjennestad i Arendal, gamle Øyestad kommune.
Tjernet er et populært utfartsted for lokale beboere, og har godt med turstier rundt seg.


== Referanser ==
Fiordland

Fiordland er et geografisk landskap som ligger sør og sørvest på Sørøya i New Zealand. Landskapet utgjør den vestlige tredjedelen av regionen Southland. Størsteparten av Fiordland er dominert av de bratte sidene til den snødekte fjellkjeden Søralpene, dype innsjøer og de overflomma dalene vestover. Navnet Fiordland er en stavelsesvariant av det skandinaviske ordet for bratte daler som er overflomma av havet, fjord.


== Beskrivelse ==
Fiordland har mange fjorder (ofte feilaktig kalt sund). Milford Sound er trolig den best kjente fjorden, men Doubtful Sound er lengre og har flere og lengre fjordarmer. Den er imidlertid mindre tilgjengelig. I Fiordland ligger også fossene Browne Falls og Sutherland Falls, som er blant de høyeste fossefallene i verden, og de tre dypeste innsjøene på New Zealand, Lake Hauroko, Lake Manapouri og Lake Te Anau.
Fiordland har et svært fuktig klima, med ei årlig nedbørmengde på 6 300 mm.


== Historie ==
Fiordland har aldri hatt permanent bosetning av betydning. Selv maoriene dro bare midlertidig hit på jakt og fiske, eller for å hente den verdfulle gjennomskinnelige grønne steinen takiwai (også kjent som New Zealand jade - en form for serpentin) fra Anita Bay og munningen til Milford Sound.
Området ble administrert som Fiord County fra 1876 til det ble slått sammen med Wallace County i 1981. Siden 1989 har det vært en del av Southland District i regionen Southland.


== Tilhørende fjorder ==
Fra nord til sør:

Milford Sound
Sutherland Sound
Bligh Sound
George Sound
Caswell Sound
Charles Sound
Nancy Sound
Thompson Sound
Doubtful Sound
Dagg Sound
Breaksea Sound
Dusky Sound
Chalky Inlet
Preservation InletTo innløp – Chalky og Preservation – leder henholdsvis inn til Cunaris Sound og Long Sound.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Destination Fiordland
Wang Rong

Wang Rong (kinesisk: 王戎, født 234, død 305), stilnavn: Junchong (濬沖), var en politiker i Jindynastiets tid i Kina.  
Wang Rong tjenestegjorde under Jin som 3. øst-general. Wang Rong var med på den endelige erobring av Østre Wu der han ledet sin hær så langt som til  Wuchang (武昌, dagens Ezhou, ikke å forveksle med dagens Wuchang som da ble kalt Xiakou 夏口). Etter det ble Wang Rongs hær forent med Wang Juns og de rykket frem mot Wus hovedstad Jianye. 
Senere er Wang Rong blitt ihukommet som en av de syv vise i bambuslunden.
Richard Millet

Richard Millet (født 29. mars 1953) er en fransk forfatter. Han er født i Frankrike, men oppvokst i Libanon, bosatte seg senere i Paris.
I 1994 ble han tildelt Prix de l'Essai av Académie française for sin bok Le Sentiment de la langue.
Hans bok Éloge littéraire d'Anders Breivik («Litterære ros til Anders Breivik», 2012) skapte skandale både i Frankrike og Norge. Han beskrev Breiviks ofre som «blandingsrase, globaliserte, ukultiverte, sosialdemokratiske småborgere». Mange forfattere som J.M.G. Le Clézio og Annie Ernaux fordømte boken som motbydelig og fascistisk.


== Bibliografi ==
L'Invention du corps de saint Marc, POL (1983)
L'Innocence, POL (1984)
Sept passions singulières, POL (1985)
Le plus haut miroir, Fata Morgana (1986)
Le Sentiment de la langue I, Champ Vallon (1986)
Beyrouth, Champ Vallon (1987), repris dans Un Balcon à Beyrouth, suivi de Beyrouth ou la séparation, La Table Ronde (2005)
L'Angélus, POL (1988) en «Folio» (2001)
La Chambre d'ivoire, POL (1989) en «Folio» (2001)
Le Sentiment de la langue II, Champ Vallon (1990)
Laura Mendoza, POL (1991)
Accompagnement, POL (1991)
L'Ecrivain Sirieix, POL (1992), «Folio» (2001)
Le Chant des adolescentes, POL (1993)
Le Sentiment de la langue, I, II, III, La Table Ronde (1993 et 2003), «Petite Vermillon» (2003)
Un Balcon à Beyrouth, La Table Ronde (1994 et 2005)
Cœur blanc, POL (1994)
La Gloire des Pythre, POL (1995), «Folio» (1997)
L'Amour mendiant, POL (1996), «Petite Vermillon» (2007)
L'Amour des trois sœurs Piale, POL (1997), «Folio» (1999)
Cité perdue, Fata Morgana (1998)
Le Cavalier siomois, Editions François Janaud (1998), La Table Ronde (2004)
Autres jeunes filles (illustrations d'Ernest Pignon-Ernest), Editions François Janaud (2000)
Lauve le pur, POL (2000), «Folio» (2001)
La Voix d'alto, Gallimard (2001), «Folio» (2003)
Le Renard dans le nom, Gallimard (2003), "Folio" (2004)
Ma vie parmi les ombres, Gallimard (2003), «Folio» (2005)
Fenêtre au crépuscule. Conversation avec Chantal Lapeyre-Desmaison, La Table Ronde (2004)
Musique secrète, Gallimard (2004)
Pour la musique contemporaine, Fayard (2004)
Le Dernier écrivain, Fata Morgana (2005)
Harcèlement littéraire. Entretiens avec Delphine Descaves et Thierry Cecille, Gallimard (2005)
Le Goût des femmes laides, Gallimard (2005), «Folio» (2007)
Sacrifice, sur des photographies de Silvia Seova, L'Archange Minotaure (2006)
Dévorations, Gallimard (2006)
L'Art du bref, Gallimard, (2006)
Place des Pensées. Sur Maurice Blanchot, Gallimard (2007)
Petit éloge d'un solitaire, Gallimard, «Folio» (2007)
L'Orient désert, Mercure de France (2007)
Désenchantement de la littérature, Gallimard (2007)
L'Opprobre, Gallimard (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Richard Millets verker
Richard Millet fait le buzz (avec son Éloge littéraire d'Anders Breivik)
Liu Ling

Liu Ling (kinesisk: 劉伶, født 221, død 300) var en lærd kinesisk dikter. Lite sikker informasjon har overlevd om hans bakgrunn, men han kan ha vært kort og stygg med en forfyllet for forfallen fremtoning.
Han huskes som en av de syv vise i bambuslunden. Han var en taoist som trakk seg tilbake til landet fordi hans eksentriske og spontane manerer gjorde ham lite egnet for hofflivet. Han var notorisk for sin forkjærlighet for alkohol. De første avbildninger av ham finner man på graver i Nanjing, og da drikker han fra en kalabass med vin.
Hans mest kjente dikt er «Til vinens pris»Det fortelles gjerne at Liu Ling alltid hadde med seg en tjener som bar på en vinflaske og en spade. Slik kunne han få en slurk vin på øyeblikket, og straks begraves hvis han falt om død. 


== Referanser ==
Rock-Olga

Rock-Olga (pikenavn Birgit Jacobsson, gift Magnusson) (født 16. mars 1940 i Gävle, død 10. juni 2010 i Borås), var én av Sveriges første rockartister på 1950-tallet. Hennes store hit var coverversjonen av Micki Marlos og Paul Ankas «What You've Done to Me». Den fremførte Rock-Olga første gang offentlig da hun vant en ungdomskonkurranse i Uppsala i 1958. På denne tiden fantes det en annen artist som ble kalt Rock-Olga, men Birgit Jacobsson fikk overta navnet etter å ha slått den andre artisten i en konkurranse.
På 1970- og 1980-tallet inngikk hun i gammaldansgruppen Hafvsbandet. Både før og etter tiden med Hafvsbandet opptrådte Rock-Olga med Rockfolket. I 1972 spilte hun inn en plate med Benny Andersson ved piano samt Agnetha Fältskog og Anni-Frid Lyngstad fra popgruppen ABBA i koret.
Rock-Olga døde av blodforgiftning 10. juni 2010.


== Diskografi ==
Studioalbum

1972 - Rock-Olga Today
1989 - Team ToppenSingler

1959 - «Danny Boy» / «Makin' Love»
1959 - «My Dixieland Doll» / «Baby Daddy - O»
1960 - «Red Sails In The Sunset» / «My Dixieland Doll‎»
1961 - «Gör Vad Du Vill» / «Barnvaktsboogie»
1974 - «Still» / «Rock-Medley»EP

1959 - Red Sails In The Sunset
1959 - My Dixieland Doll (Rock-Olga and her Rocking Fellows)Samlingsalbum

2001 - Blandade Favoriter Med Rock-Olga
2011 - Sveriges Rockdrottning
2012 - 20 Önskefavoriter!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Helsingborgs Dagblad  16. mars 2005, Rock-Olga fyller 65 år
SVT Kanal 1 (Youtube) Rock-Olga uppträder på Allsång på Skansen 2008
Dagens Nyheter - Rock-Olga död
Boris Lindqvist

Boris Karl Lennart Lindqvist (født 22. desember 1940 i Solna, Stockholms län, død 20. oktober 2017 på Kypros)  var en svensk rocksanger som slo igjennom i 1957 under navnet Rock-Boris. Han var frontfigur i gruppen Boris Jazz ’n’ Roll Band, og tidligere spilte han mye med Rockfolket. Der inngikk blant annet Rock-Olga, Burken og Little Gerhard.  Senere har han spilt og sunget mer jazzinspirert musikk.


== Karriere ==
Boris ble i 1957 pianist i Rock-Ragges band The Four Comets. Noen måneder senere etablerte han sitt eget band, The Jailers. På begynnelsen av 1960-tallet ble interessen for jazz vekket. Han spilte med Staffan Abeléns kvintett og var 1962-1964 medlem av Carl-Henrik Norins orkester. Fra 1964 hadde Boris et eget band, som spilte rhythm & blues og Georgie Fame. I 1966 ble Boris & Telstars dannet.


== Diskografi (utvalg) ==
«Håll dej till höger, Svensson» (med The Telstars) (1967)
«En liten snobb» (sang på samlingsalbumet Gamla Vänner - Nya Sånger Go' Musik För Alla 40+ med diverse artister) - (1998)
«Bommat Och Stängt (Shutters And Boards)» (sang på samlingsalbumet Blågul Pop! Metronomes Svensktoppar 1951-1973 med diverse artister) - (1999)
«Hey, hey Paula» (duett med Ann-Louise Hanson på hennes album Är Du Ensam I Kväll Och Andra Guldkorn) (2000)
«Du Und Ich» og «Manhattan Moon» på albumet til Ann-Louise Hansons samlingsalbum album Mehr Als Ein Augenblick - (2002)
«Fröken Sunny Girl», «Dandy», «Jag Är Knäpp», «Håll Dej Till Höger, Svensson» på samlingsalbumet Dansbandsparty - Sveriges 52 bästa orkestrar spelar upp!! med diverse artister


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Lindqvist på Discogs 
(en) Boris Lindqvist på MusicBrainz 
(sv) Artikel om Rock-Boris
(sv) Boris Jazz ’n’ Roll Band hemsida
Pont Street

Pont Street er en gate i Knightsbridge og Belgravia i det sentrale London, med beliggenhet kjøpesenteret Harrods nært beliggende, i nordøstlig retning. Gaten krysses av Sloane Street, med Beauchamp Place mot vest, og Cadogan Place og Chesham Place mot øst, før den ender i Belgrave Square.
Huset hvor skuespilleren Lillie Langtry bodde i 21 Pont Street fra 1892 til 1897, er anmerket med en blå plakett. Bygningen ble en del av Cadogan Hotell i 1895, men hun ble boende her en tid etter dette. Oscar Wilde ble arrestert i rom 118 ved hotellet 6. april 1895.
St Columba's Church i Pont Street ble tegnet i 1950 av arkitekten Edward Maufe, som også tegnet Guildfordkatedralen. Kirken er en av Londons to menigheter tilhørende den skotske kirke. Kirken som opprinnelig sto her, var fra 1884, men ble ødelagt under Blitzen i andre verdenskrig 10. mai 1941.

		
		


== Eksterne lenker ==
London Online information
Raphael Vieira De Oliveira

Raphael Vieira De Oliveira (født 14. juni 1979) er en brasiliansk volleyballspiller som spiller for det italienske laget Trentino. Han er mest kjent under navnet Raphael, og spiller i posisjonen opplegger.


== Karriere ==
Raphael forble hjemme i Brasil til 2004, da han gikk til det russiske laget Zenit Kazan. I 2006 flyttet Raphael til Italia, og spilte så for Calipo Valentia, før han i 2009 meldte overgang til Trentino, som da var ferske italienske seriemestre. Allerede den første sesongen kunne han juble over gull i Champions League sammen med resten av laget.


== Eksterne lenker ==
(en) Raphael Vieira De Oliveira – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Raphael Vieira De Oliveira – European Volleyball Confederation 
(en) Raphael Vieira De Oliveira – World of Volley 
(it) Raphael Vieira De Oliveira – Lega Pallavolo Serie A (menn)
Xu Zhi

Xu Zhi (tradisjonell kinesisk: 徐質, forenklet kinesisk: 徐质; død 254) var en militær general for Cao Wei i de tre rikers tid i Kina. Han deltok i et slag mot invasjonsstyrker fra Shu Han, ledet av Jiang Wei.
Trondhjems Kajakklubb

Trondhjems Kajakklubb (stiftet 27. april 1932) er en padleklubb fra Trondheim, som i 2016 hadde ca. 600 medlemmer. Klubben har eget klubblokale på Skansen og driver med havpadling, elvepadling og kajakkpolo.
Klubben er medlem av Norges Padleforbund og vant norgesmesterskapet i kajakkpolo i 2016.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Robert Fisk

Robert Fisk (født 12. juli 1946 i Maidstone i Kent, død 30. oktober 2020 i Dublin) var en britisk journalist og forfatter med Midtøsten-kunnskap som sitt spesialområde. I starten av sin karriere arbeidet han  med konflikten i Nord-Irland som ansvarsområde. Fisk var en ledende utenriksjournalist i Storbritannia i sin generasjon.


== Biografi ==
Fisk var Belfast-korrespondent for The Times 1971–1975, Midtøsten-korrespondent for samme avis 1976–1986 og ble deretter Midtøsten-korrespondent for The Independent. Han var da bosatt i Beirut. Fisk rapporterte blant annet fra de israelske og syriske invasjonene av Libanon, den afghansk-sovjetiske krig, Bosnia-krigen, Algerie, den iranske revolusjonen, Iran–Irak-krigen, Gulfkrigen, Kosovokrigen, Irak-krigen  og den palestinske intifadaen. Han traff og intervjuet Osama bin Laden tre ganger. Han var tilstede da syriske styrker drepte tusenvis i byen Hama i 1982.I tillegg til sin journalistkarriere var Fisk også forfatter. Han skrev blant annet boken Pity the Nation om Libanons moderne historie. Verket The Great War for Civilization (2005) på 1000 sider sammenfattet hans observasjoner og satte dem inn i en historisk kontekst.Hans artikler fra Midtøsten ble ofte oversatt og brukt i den norske avisa Klassekampen. Odd Karsten Tveit arbeidet sammen med Fisk og regnet ham som en venn. Fisk og Tveit var blant de første som kom inn i flyktningeleirene Sabra og Shatila etter massakren i 1982. Fisk ville alltid se med egne øyne og stolte ikke på maktapparatet, ifølge Tveit. Fisk arbeidet for The Times til 1989 og skrev deretter for The Independent. Under borgerkrigen i Syria i 2018 ble han beskyldt for å løpe det syriske regimets ærend. Hans ferdigheter i arabisk ble også satt spørsmålstegn ved av andre journalister i Midtøsten, som hevdet at han brukte utilfredsstillende oversettelser og tolker i sitt arbeid.


== Bibliografi (utvalg) ==
1975 The point of no return : the strike which broke the British in Ulster
1983 In time of war : Ireland, Ulster and the price of neutrality 1939-45
1990 Pity the nation : Lebanon at war (første utgave)
2005 The Great War for civilisation : the conquest of the Middle East (utgitt på svensk i 2007 som Det stora kriget för mänskligheten : kampen om mellanöstern)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Robert Fisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Fisk på Internet Movie Database 
(en) Robert Fisk hos The Movie Database 
(en) Robert Fisk på Discogs 
(en) Robert Fisk på MusicBrainz 
(en) Robert Fisk på Last.fm 
(en) Verker i bibliotek
(en) Robert Fisk hos Journalisted Arkivert 17. januar 2013 hos Wayback Machine.
Dashiwo

Dashiwo (forenklet kinesisk: 大石窝镇) er en storkommune i bydistriktet Fangshan (房山区) i Beijing i Kina, ca 75 km sørvest for Beijings bykjerne og tett ved grensen til provinsen Hebei. 


== Kulturminner ==
Det buddhistiske Yunjutempelet (tradisjonell kinesisk: 雲居寺; pinyin: Yunju si) er oppført for Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Marmor ==
Dashiwo er kjent for sin marmor. Den berømte steinblokken med de ni drager bak Baohe dian i Den forbudte by i Beijing stammer fra et steinbrudd i Dashiwo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dashiwo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fangshan qu Dashiwo zhen zhengfu (kart)
Kart 
Administrative enheter
Dashiwo, marble
China Beijing Yishui stone carving factory
Beijing Shiwo Exquisie Marble Engraving Co., Ltd.
Chinese Royal White Marble (Fangshan hanbaiyu)
Tutechan – Dawoshi hanbaiyu
Guiyu

Guiyu (kinesisk: 贵屿镇; pinyin: Gùiyǔ zhèn) er en storkommune i Chaoyang i bydistriktet Shantou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Guiyu ligger sørvest for Shantous sentrum.
Befolkningen var på 133.727 innbyggere i 2003.
Guiyu har (2006) Kinas største gjenvinningsanlegg for elektronikkavfall.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berliner Zeitung: Die Computerschrott-Hölle von Guiyu. 20. April 2006
Vice Magazin: CTRL+ALT+Müllhalde – Chinas heimlicher Computerfriedhof. 22. September 2007
FOCUS online: Giftiges Geschäft. 27. April 2009
Cosmopolis

Cosmopolis er en canadisk drama-thriller fra 2012 regissert av David Cronenberg. Den er basert på romanen med samme navn av Don DeLillo. Hovedrollen spilles av Robert Pattinson.
I 2012 var filmen med i konkurransen om Palme d'Or på filmfestivalen i Cannes, og mottok blandede reaksjoner fra kritikerne.
Filmen handler om en milliardær som bare skal ha en hårklipp, men som i løpet av turen dit i sin limousin gradvis ser sin egen verden falle sammen.
Den fikk ikke ordinære visning på kino i Norge, men ble utgitt på DVD i 2013. VGs anmelder gav de terningkast to.


== Handlingsreferat ==
Eric Packer er en 28 år gammel valuta-spekulant og kapital-forvalter som reiser gjennom Manhattan midt i trafikkork til hans toppmoderne limousin. Packer er gift med sin kone, Elise, men har likevel sex med to andre kvinner i løpet av dagen. Når en dag med dårlige spekulasjoner på askje-markedet ødelegger en stor del av rikdommen hans, velger Elise å ta ut skilsmisse. Anti-kapitalistiske aktivister protesterer i gatene. De erklærer blant annet: "Et spøkelse hjemsøker verden: kapitalismens spøkelse" som var en linje fra Det kommunistiske manifest. De tegner graffiti på Packers limousin.
I tillegg får Packer vite at en leiemorder er ute etter å drepe ham, men han virker påfallende uinteressert i hvem som egentlig står bak. I bilen hans utfører en doktor sin daglige medisinske kontroll. Eric er bekymret for legens oppdagelse av at han har problemer med prostata.
Når videre valuta-spekulasjoner utsletter det meste av formuen hans, begynner hans verden å gå fullstendig i oppløsning. Til slutt dreper han livvakten sin, før han reiser til sin foretrukne frisør som gir Eric pistolen sin. Eric følger en vei mot ytterligere selv-ødeleggelse, og besøker sin potensielle morder, en tidligere ansatt i firmaet hans.


== Rolleliste ==

Robert Pattinson i rollen som Eric Parker
Juliette Binoche i rollen som Didi Fancher
Sarah Gadon i rollen som Elise Shifrin
Mathieu Amalric i rollen som Andre Petrescu
Jay Baruchel i rollen som Shiner
Kevin Durand i rollen som Torval
K'Naan i rollen som Brother Fez
Emily Hampshire i rollen som Jane Melman
Samantha Morton i rollen som Vija Kinsky
Paul Giamatti i rollen som Benno Levin
Philip Nozuka i rollen som Michael Chin
Abdul Ayoola i rollen som Ibrahim Hamadou
Gouchy Boy i rollen som Kosmo Thomas
Maria Juan Garcias i rollen som Nina Brooks
Zeljko Kecojevic i rollen som Danko
Patricia McKenzie i rollen som Kendra Hays
George Touliatos i rollen som Anthony
Jadyn Wong i rollen som Cathy Lee


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cosmopolis (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cosmopolis på Internet Movie Database 
(no) Cosmopolis hos Filmfront 
(sv) Cosmopolis i Svensk Filmdatabas 
(da) Cosmopolis i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Cosmopolis på Allociné 
(nl) Cosmopolis på MovieMeter 
(en) Cosmopolis på AllMovie 
(en) Cosmopolis på Rotten Tomatoes 
(en) Cosmopolis på Metacritic 
(en) Cosmopolis på Box Office Mojo
Lin Shusen

Lin Shusen (kinesisk: 林树森; født 1946 i Shantou i provinsen Guangdong i Kina) er en kommunistisk politiker i Folkerepublikken Kina. 
Lin studerte ved Guangdongs universitet for teknologi og ble i 1981 medlem av det kinesiske kommunistiske parti. Lin var så tekniker, planlegger og manager gor forskjellige organisasjoner i Heping. I 1983 ble han stedfortredende borgermester for Huizhou. Senere ble han direktør for Guangdongs plableggingskommisjon. Fra 1996 til 2002 var han borgermester for Guangzhou. Deretter var han frem til 2006 partisekretær i denne byen. 
Fra 2006 til 2010 var han guvernør for provinsen Guizhou. Hans etterfølger i det embedet ble Zhao Kezhi.
Fra 2010 har han vært stedfortredende formann for underutvalget for medborgere fra Hongkong, Macao og Taiwan, og oversjøiskew kinesere, i den politisk rådgivende konferanse for Folkerepublikken Kina.


== Eksterne lenker ==
(en) Lin Shusen hos China Vitae
Lars Jorde

Lars Jorde (født 22. juli 1865 i Vang, død 25. september 1939) var en norsk kunstmaler. 
Han studerte under Gerhard Munthe (1989), Alfred Philippe Roll i Paris (1893), Eilif Petersens og Harriet Backers malerskole (1894–1896) og endelig under Kristian Zahrtmann både i København og i Italia. Han besøkte Paris også i 1900, noe som ga avgjørende innflytelse på hans senere verker. Sommeren 1894 var han sammen med Halvdan Egedius, Kristen Holbø og Thorvald Erichsen i Vågå og malte. Stilen på den tid var nyromantisk, der paletten var stemt etter stemningen.
Jorde bosatte seg på Lillehammer og malte til å begynne med blålige vintermotiver. Etter pariserturen ble paletten varmere og preget av at han søkte stilarter som passet for ham og samtidig også for publikum. Nasjonalgalleriet eier åtte bilder av ham, og bilder er å finne også i Lillehammer Kunstmuseum. Han har dessuten malt alterbilder til flere kirker: Åsmarka (1901, kopi etter Eilif Peterssen), Vingrom (1908), Nes i Ådal (1915) og Sjøli (1925).

		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Store norske leksikon
Katalogomtale fra Oseana/Grieg-samlingen.


== Eksterne lenker ==
Ole Rønning Johannesen (1995). Maleren Lars Jorde. Lillehammer: Thorsrud/Lokalhistorisk forlag. ISBN 82-7847-005-7.  [på Bokhylla.no]
Norsk kunstnerleksikon
Norsk biografisk leksikon
Verk av Lars Jorde hos fotoarkiv ovaering.no
Hawaii Five-0 (2010–2020)

Hawaii Five-0 er en amerikansk krim- og actionserie som gikk på CBS fra 2010 til 2020.
Serien handler om en spesialenhet innen delstatspolitiet på Hawaii. Denne enheten ble opprettet for å ta seg av spesielt vanskelige saker. De ledende rollene spilles av Alex O'Loughlin, Scott Caan, Daniel Dae Kim, Grace Park, Masi Oka og Lauren German. Serien er en ny utgave av Hawaii Five-O som gikk fra 1968 til 1980.


== Handling ==
TV-serien dekker handlingene til en liten, spesialisert styrke basert på Hawaii, ledet av Kommandørløytnant Steve McGarrett. Arbeidsgruppen svarer kun til guvernøren på Hawaii, og gis full immunitet og ubegrensede økonomiske midler. Arbeidsgruppen har ingen begrensninger, og støttes alltid av guvernøren. Teamet er i stand til å etterforske forbrytelser som spenner fra terrorisme til kidnapping, samt mord og ran.
McGarretts håndlanger er Danny «Danno» Williams, som er uoffisiell nestkommanderende for resten av teamet deres. Resten av teamet består av blant andre Chin Ho Kelly og Kono Kalakaua. Spesialagent Lori Weston, tidligere i Sikkerhetsdepartementet (USA) blir også ansatt i teamet på et senere tidspunkt. De får blant annet hjelp fra Dr. Max Bergman. Steve ansetter senere Lou Grover, en tidlgere SWAT-kommandør. Jerry Ortega, Chins klassekamerat fra videregående - og en konspirasjonsteoretiker.
I Norge har serien gått på TV 2.


== Rollebesetning ==
Alex O'Loughlin - Steve McGarret
Scott Caan - Danny "Danno" Williams
Daniel Dae Kim - Chin Ho Kelly
Grace Park - Kana "Kono" Kalakaua
Masi Oka - Dr. Max Bergman
Taylor Wily - Kamekona
Lauren German - Lori Weston
Michelle Borth - Catherine Rollins, Steves venninne
Terry O'Quinn - Joe White
Mark Dacascos - Wo Fat
Larisa Oleynik - Jenna Kaye
Ian Anthony Dale - Adam Noshimuri
Claire van der Boom - Rachel Edwards, Dannys eksfrue
Teilor Grubbs - Grace Williams, Dannys datter
Mark Deklin - Stan Edwards, Rachels nye mann
Jean Smart - Guvernør Pat Jameson
Kelly Hu - Laura Hills
Taryn Manning - Mary Ann McGarret
Will Yun Lee - Sang Min
James Marsters - Victor Hesse
Richard T.Jones - Sam Denning, guvernør etter Pat
Brian Yang - Charlie Fong
Reiko Aylesworth - Malia Waincroft
Tom Sizemore - Vince Fryer
William Sadler - "John McGarret"


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hawaii Five-0 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hawaii Five-0 på Internet Movie Database 
(no) Hawaii Five-0 hos Filmfront 
(en) Hawaii Five-0 på Rotten Tomatoes 
(en) Hawaii Five-0 på Metacritic