Øystein Fodstad

Øystein Fodstad (født 14. januar 1943) er en prisbelønnet norsk kreftforsker, kjent for sin forskning på mekanismene som gjør at kreft sprer seg.
Han er fra Skreia, Østre Toten, gikk på Eidsvoll landsgymnas, ble cand.med. i 1967 og dr.med. i 1980 ved Universitetet i Oslo. Han var turnuskandidat ved Bærum sykehus og i Vanylven kommune på Sunnmøre. Militærtjenesten avtjente han som lege og fallskjermjeger-instruktør ved Hærens jegerskole på Trandum. I perioden 1970-74 var han assistentlege i kirurgi på Bærum sykehus, med 4 mndr permisjon høsten 1970 da han arbeidet som kirurg i Røde Kors' hjelpeteam i Anua, Nigeria.

I sine doktorgradsstudier jobbet han med Sjur Olsnes og Alexander Pihl  ved Norsk Hydros Institutt for Kreftforskning på Radiumhospitalet. for å påvise effekten av cellegiftene abrin og ricin og ble Dr. med. i 1980. I 1981-1982 var han Visiting Scientist ved National Cancer Institute, National Institutes of Health, Bethesda, Maryland, USA, der han etterpå  var med på å modernisere screeningen av nye kreftmedisiner. 
Fra 1987 ble han forskningssjef i den nyopprettede Avdeling for tumorbiologi, Institutt for kreftforskning, Radiumhospitalet som han ledet til 2009. Han ble i 1989 professor II i eksperimentell kreft kjemoterapi, UiO. I perioden 2003-2007 var han Scientific Director ved Mitchell Cancer Institute, og Professor of Medicine and Pharmacology, University of South Alabama i Mobile der han var med på å etablere og bygge opp et nytt kreftsenter. 
Fra 2009 til februar 2013 var han leder av Institutt for kreftforskning, Oslo universitetssykehus Radiumhospitalet med over 320 ansatte. Han har vært medlem av styret for Medisin og Helse i Norges forskningsråd, medlem av en rekke komiteer ved det Medisinske fakultet, UiO, medlem av en av Kreftforeningens evalueringskomiteer, styret for Onkologisk Forum, og har evaluert en rekke professorat og grant-søknader i USA, Nederland, Italia, og Norge.  
Fodstads forskning har vært konsentrert om studier av kreftspredning, metastaser, med hensyn til påvisning, behandling og mekanismer for slik spredning, og identifisert flere gener og deres roller i kreftutvikling og spredning. Han var blant de første som etablerte og utviklet modeller for human kreft i immundefekte mus og rotter, modeller som i stor utstrekning benyttes til å teste effekt av nye medikamenter og til å studere spredning av kreft. Helt siden 1992 benyttet hans gruppe magnetiske kuler som fester seg til kreftceller i biologiske væsker som blod og benmargsprøver. Ved å se hvor kulene er, vet man om det finnes kreftceller i prøven og dermed om faren for klinisk tilbakefall er stor. Han har ledet forskningen på  immuntoksiner, antistoff mot kreftceller bundet til et toksin, fra midten av 1980 tallet. Det omfatter immuntoksinenes potensiale for behandling av flere typer kreft og deres virkningmekanismer. Arbeidet har ledet til produksjon av egenutviklede immuntoksiner godkjent til klinisk bruk, og disse er undersøkt i tre kliniske studier med lovende effekt, og en ny studie er planlagt for 2020. I tillegg til oversiktsartikler og bokkapitler har han publisert mer enn 315 artikler i internasjonale peer-reviewed tidskrifter og er sitert mer enn 13.000 ganger. H-indeks 58. Han har veiledet nærmere 20 stipendiater fram til doktorgrad.. Han har 9 godkjente internasjonale patenter og to under vurdering.
Fra 2013 er han professor emeritus ved UiO og Institutt for kreftforskning OUS Radiumhospitalet, og fra samme tid leder av Forskningsutvalget ved Sykehuset Østfold


== Utmerkelser ==
Han han har mottatt Nordisk Kreftunions pris for yngre forskere, og i 2006 ble han tildelt Kong Olav Vs Kreftforskningspris.


== Referanser ==