jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Line (roman)

Line er en roman av den norske forfatteren Axel Jensen.
Romanen utkom i 1959, og er en bok som skildrer noen hektiske måneder av Herman Jacob Waldemar Floeds liv – der Jacobs kamp for å overvinne sin egen mistilpasning i ungdomsmiljøet på Oslo vest, sitt vanskelige forhold til egen familie og sitt eget kreative, men samtidig høyravende, kunstnersinn – forhold som alle i sin tur skiller ham fra hans elskede Line – utfolder seg med dramatisk fylde, med et skjebnesvangert crescendo på Lines sommersted ved Oslofjorden. En historie om sterk lengsel og ungdommelig bravado – og kjærlighet.Boken vakte stor oppmerksomhet, særlig blant ungdommen, og ble også filmatisert (1961) med Toralv Maurstad og Margrete Robsahm i hovedrollene. Henki Kolstad spiller en viktig rolle i filmen – som Jacobs «venn» og mentor, Gabriel.


== Referanser ==
Richard Bancroft

Richard Bancroft (født 1544 i Lancashire, død 2. november 1610 i Lambeth Palace) var erkebiskop av Canterbury og ansvarlig for utgivelsen av King James Bible. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bancroft begynte sin utdannelse ved Farnworth grammar school, som hadde blitt grunnlagt av William Smyth, som også var født i byen. Han ble siden student i Cambridge, først ved Christ's College og deretter ved Jesus College. 


=== Prest ===
Etter sin prestevielse (omkring 1570) ble han kapellan hos Richard Cox, da biskop av Ely.
Etter å ha innehatt ulike posisjoner ble han i 1590 utnevnt til et prebende ved St. Pauls katedral. Han hadde vært kannik ved Westminster Abbey siden 1587. Han var kapellan først hos lordkansler Hatton og siden hos erkebiskop Whitgift. 


=== Biskop ===
I juni 1597 ble han viet til biskop av London. 
Senere fikk han, som følge av erkebiskopens høye alder, i praksis ledelsen over det kirkelige livet i England. Blant det han måtte ta hånd om var Marprelate-striden mot Thomas Cartwright og John Penry. Bancroft var tilstede ved dronning Elisabeths dødsleie. 


=== Erkebiskop ===

I november 1604 etterfulgte Bancroft Whitgift som erkebiskop av Canterbury. Han viste samme iver og myndighet som tidigere, og med så stor suksess at lord Clarendon uttrykte oppfattelsen at «om Bancroft hadde levd, skulle han rask ha slukket den ild i England som hadde blitt tent i Genève.»I 1608 ble han valgt til kansler ved University of Oxford. I de siste månedene av sitt liv deltok han i diskusjonene om vielsen av skotske biskoper og det var som følge av hans vedtak at de fikk dette av Den engelske kirke. Denne handlingen la grunn for Den skotske episkopale kirke.
Bancroft var «the chief overseer» over den autoriserte versjon av Bibelen (King James-versjonen). 
Han døde i Lambeth Palace den 2. november 1610.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Foster, Alan, A History of Farnworth Church, its Parish and Village, 1981.
Babbage, Stuart B. Puritanism and Richard Bancroft. Allenson-Breckinridge Books, 1962
Båtsportkart

Båtsportkart er en kartserie som dekker kysten fra Göteborg til Steinkjer. Kartene er i målestokk 1:50 000 og er påført tilleggsinformasjon spesielt beregnet på fritidsflåten. Dette gjelder for eksempel opplysninger om båthavner, lege, badeplasser, toaletter, friarealer, skjærgårdsparker og fuglereservater.
Kartene inneholder den samme eksakte informasjonen om dybdeforhold og farvannets oppmarkering/sjømerker som et normalt sjøkart, men er ikke offisielle utgivelser fra Sjøkartverket. Båtsportkart er for dagsturer, ferier, seilaser og konkurranser.
Kartmappene består av 7-12 kartblad pr mappe i størrelse 46 x 36 cm. Kartbladene leveres i en plastmappe som beskytter kartene mot regn og sjøsprøyt.
Båtsportkartene ble frem til 2005 utgitt av Statens kartverk, da Ugland IT Group overtok utgivelsen. I over 20 år har båtsportkartene vært revidert hvert annet år. I 2010 blir hele serien revidert og modernisert, der det vil være litt mer kartinformasjon for landområdene.


== Referanser ==
Fylkesvei 624 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 624 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 624 (Sogn og Fjordane)
Fylkesvei 725 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 725 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 725 (Sogn og Fjordane)
Fylkesvei 725 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 814 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 814 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 814 (Nordland)
Kreis Dippoldiswalde

Kreis Dippoldiswalde var en Landkreis i Bezirk Dresden i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Kretsen eksisterte fra 1952 til 1990, og hadde sitt hovedsete i Dippoldiswalde. I vest grenset den mot Kreis Brand-Erbisdorf i Bezirk Karl-Marx-Stadt, i sør mot Tsjekkia, i øst mot Kreis Pirna, og i nord mot Dresden og Kreis Freiberg.
Kreis Dippoldiswalde hadde sin opprinnelse i Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde som ble opprettet i 1835 i kongeriket Sachsen. I 1939 ble denne omdøpt til Landkreis Dippoldiswalde. Under kretsreformen i DDR i 1952, ble kommunen Frauenstein overført fra den tidligere kretsen til den nye kretsen Kreis Brand-Erbisdorf. Videre ble de tre kommunene Kreischa, Oelsa og Possendorf overført til Kreis Freital. De resterende delene av den gamle Landkreis Dippoldiswalde ble reorganisert som den nye Kreis Dippoldiswalde. Kreis Dippoldiswalde hadde et areal på 458,41 km².
Kretsen hadde 43 538 innbyggere den 3. oktober 1990. Av disse bodde 8 990, eller 20,6 % av befolkningen, i byen Dippoldiswalde.
Etter Tysklands gjenforening den 3. oktober 1990, skiftet den navn til Landkreis Dippoldiswalde. Den 1. august 1994 ble kretsen slått sammen med Landkreis Freital til den nye kretsen Weißeritzkreis som eksisterte frem til 1. august 2008.


== Geografi ==
Kreis Dippoldiswalde omfattet i topografisk henseende høyfjellsområdet og dalene i det østlige Erzgebirge. De høye platåene som er i høyder på 300 til 800 meter over havet, består av mye dyrket mark og beiteområder, og skogkledde daler som i nord er brutt av elvene Bobritzsch, Wilde Weißeritz, Rote Weißeritz og Müglitz.
De viktigste landemerker av fjell er Wilisch (476 m), Luchberg (576 m) og Geisingberg (824 m). Den høyeste fjelltoppen i det østlige Erzgebirge er Kahleberg (905 m) ved Zinnwald-Georgenfeld nær grensen til Tsjekkia. Det finnes også  store skogkledde områder som Dippoldiswalder Heide, Hirschbacher Heide og skogen Schmiedeberg-Oberfrauendorfer. Også verdt å merke seg er Georgenfelder Hochmoor ved Zinnwald og den geologisk interessante Karsdorfer Verwerfung.
Talsperren Lehnmühle, Klingenberg og Talsperre Malter, som er de viktigste drikkevannsklidene til Dresden, lå hovedsakelig i Kreis Dippoldiswalde.
Restene av tinn-gruveindustrien er fortsatt å se i Altenberg.


== Byer og kommuner ==
Ved Tysklands gjenforening i 1990 bestod kretsen av 7 byer og 41 landkommuner (Gemeinde):


=== Byer ===
Altenberg
Bärenstein
Dippoldiswalde
Geising
Glashütte
Lauenstein
Schmiedeberg


=== Landkommuner ===
1 Innlemmet i Ulberndorf 1950. Innlemmet i Dippoldiswalde som en del av Ulberndorf i 19732 Innlemmet i Oberhäslich 1950. Innlemmet i Dippoldiswalde som en del av Oberhäslich i 1994
Kawagoe gasskraftverk

Kawagoe gasskraftverk er et varmekraftverk i byen Kawagoe i prefekturet Mie. Installert produksjonseffekt er 4802 MW. Brenselkilden er naturgass. 
Operatør er energiselskapet Chubu Electric Power.


== Eksterne lenker ==
Chubu – Data sets for Investors, november 2009, besøkt 10. februar 2010.
Sven Egil Omdal

Sven Egil Omdal (født 17. januar 1953 i Stavanger) er en norsk journalist, redaktør og organisasjonsleder. Han ble ansatt i Stavanger Aftenblad i 1971. I perioden 1975 til 1976 arbeidet han i Adresseavisen. Han ble redaktør i Kirkens informasjonstjeneste i 1976, denne jobben hadde han frem til 1979 da han ble ansatt som journalist og senere reportasjesjef  i Vårt Land. 
Formelt hadde han denne jobben frem til 1991, men i det fire siste årene hadde han permisjon for å lede Norsk Journalistlag. Etter at han gikk tilbake til Stavanger Aftenblad i 1991 har han vært nyhetsredaktør, kulturredaktør og multi-mediaredaktør. Han har vært stasjonert i Washington DC, Brussel og Berlin og bor nå i Stavanger. 
Han har også vært leder for Pressens Faglige Utvalg, styremedlem i International Federation of Journalists og medlem av Den norske nasjonalkommisjonen for Unesco. 
I 2009 ble han tildelt Gullpennen av Riksmålsforbundet. Juryleder Sverre Martin Gunnerud uttalte da han utdelte prisen: «Han er en uredd kommentator som har klare og til dels nådeløse meninger.»
I 2019 var Omdal leder for Kildeutvalget nedsatt av Norsk Presseforbund for å se på pressens forhold til sine kilder, etter Dansevideosaken, også kalt Sofie-saken, der VG senere ble felt på fem punkter i Vær Varsom-plakaten. Kildeutvalgets rapport lå til grunn da Vær Varsom-plakaten ble endret i 2021.I tillegg til journalistyrket har han også skrevet flere bøker. "Borgerlønn. Ideen som endrer spillet" (2018), som han skrev sammen med Ingeborg Eliassen, ble nominert til Brageprisen. 


== Priser ==
2009 Gullpennen


== Bibliografi ==
1974: The children of God, Sven Egil Omdal ISBN 82-531-4061-4
1979: Jehovas vitner på offensiven, Sven Egil Omdal; med studie- og samtaleplan med Svein Rise. Sven Egil Omdal ISBN 82-531-7265-6,
2013: Paris. En veiviser, Sven Egil Omdal, Spartacus ISBN: 978-82-430-0804-5
2016: Noe innen media : har det klikket for pressen? Halvor Hegtun og Sven Egil Omdal, Cappelen Damm ISBN 978-82-02-52732-7
2016: Gestapokjelleren, Sven Egil Omdal, Kolofon ISBN 978-82-300-1533-9
2018: Skandinavisk uro. Norske, danske og svenske tilstander. (Red.) Sven Egil Omdal, Forlaget Press ISBN 978-82-328-0195-4
2018: Borgerlønn. Ideen som endrer spillet. Ingeborg Eliassen og Sven Egil Omdal, Spartacus ISBN 978-82-822-606-88
2018: Stavanger - slik du var. Sven Egil Omdal, bilder Olaf A. Ellingsen, Jæren forlag ISBN 978-82-93351-57-3
2020: Byen som formet Norge. Den overraskende historien om alt vi kan takke Stavanger for. Sven Egil Omdal, Kagge ISBN 978-82-489-2631-3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sven Egil Omdal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Omdals kommentarer i Adresseavisen
www.vl.no Sven Egil Omdal vant årets gullpenn
Chita kraftverk

Chita kraftverk er et varmekraftverk i byen Chita i prefekturet Aichi i det sentrale Japan, ikke langt fra millionbyen Nagoya. Installert produksjonseffekt er 3 966 MW. Brenselkilden er LNG og råolje. 
Operatør er energiselskapet Chubu Electric Power.


== Eksterne lenker ==
Chubu – Data sets for Investors, november 2009, besøkt 10. februar 2010.
Futtsu kraftverk

Futtsu kraftverk er et varmekraftverk i byen Futtsu i den sørlige delen av det japanske prefekturet Chiba, på et nes på halvøya Boso som strekker seg sørover på østsiden av Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 3520 MW. Brenselkilden er naturgass, som importeres med skip fra en rekek kilder i Asia.  
Operatør er energiselskapet Tepco.


== Eksterne lenker ==
(en) Futtsu Thermal Power Plant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Anegasaki kraftverk

Anagesaki kraftverk er et varmekraftverk i Ichikara i prefekturet Chiba i Japan, på østbredden av Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 3600 MW. Brenselkilden er naturgass og råolje, hvorav LNG og LPG står for om lag 10% av energikilden, og de resterende 90% av kraftproduksjonen stammer fra fyringen med rå- og fyringsolje. 
Operatør er energiselskapet Tepco.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
På en stein neddi fjæra

På en stein neddi fjæra er et musikkalbum utgitt av Holmsve i 2007. 


== Sporliste ==
«På en stein neddi fjæra» 3:40
«Slæpp mæ laus» 3:15
«Brev til mor» 3:37
«Ta det du behøver» 3:12
«Så triveli å sjå dæ» 4:06
«Klø mæ litt på ryggen» 3:37
«Sånn no og da» 3:59
«Diamanta ut av gråstein» 3:15
«Klassefesten» 3:02
«Så kom det rægn» 3:26
«Hilmars fiolin» 2:37
«Stjærna på himmeln i natt» 4:15
Chiba kraftverk

Chiba kraftverk er et varmekraftverk utenfor storbyen Chiba i prefekturet Chiba i Japan, helt øst i Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 2880 MW fordelt på 8 like store blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG.
Operatør er energiselskapet Tepco. Utbyggingen startet omkring 1995, og anlegget stod ferdig i 2000.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «CCGT Plants in Japan», besøkt 15. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Sodegaura kraftverk

Sodeguara kraftverk er et varmekraftverk i Sodeguara i prefekturet Chiba i Japan, på østbredden av Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 3 600 MW fordelt på 1 x 600 MW og 3 x 1000 MW. Brenselkilden er naturgass i form av LNG. 
Operatør er energiselskapet Tepco.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Yokosuka oljekraftverk

Dette anlegget må ikke forveksles med Yokosuka Power kraftverk, som er på 230 MW og ligger i samme by. Yokosuka kraftverk er et varmekraftverk i Yokosuka i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 2100 – 2274 MW fordelt på 6 x 350 mw og 1 x 30 mw. Brenselkilden er råolje i form av fyringsolje og tungolje, samt gassolje. 
Operatør er energiselskapet Tepco.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 15. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Yokohama gasskraftverk

Yokohama gasskraftverk er et varmekraftverk i Yokohama i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 2800 – 3325 MW fordelt på 10 blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og subsidiært noe tungolje.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget ble ferdig i 1998 men er siden utvidet noe.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Minami Yokohama gasskraftverk

Minami Yokohama gasskraftverk er et varmekraftverk i Yokohama i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Det ligger ved NEgishi gassterminal. Installert produksjonseffekt er 1150 MW fordelt på 1 x 450 mw og 2 x 350 mw. Brenselkilden er naturgass i form av LNG. 
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1973.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 15. februar 2010.
Higashi Ogishima gasskraftverk

Higashi Ohgishima gasskraftverk er et varmekraftverk i Kawasaki i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 2000 MW fordelt på 1 x 1000 mw. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, som importeres med skip fra et utall kilder i Asia.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1991.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 14. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Margit Kalocsai

Margit Kalocsai (født 27. desember 1909 i Budapest) er en tidligere ungarsk turner. Hun har medaljer fra et OL og et turn-VM.
Hun deltok i OL var i 1936, her fikk Ungarn bronse i lagkonkurransen. Tyskland vant denne konkurransen. Kvinnene konkurrerte individuelt i OL-sammenheng først under OL i 1952. Poengoversikten tilsier likevel at hun kom på 33.-plass i hopp, 61.-plass i bom og 5.-plass i skranke, som var de tre apparatene kvinnene turnet i under lagkonkurransen, noe som plasserte henne på 41.-plass sammenlagt individuelt.
I VM-sammenheng fikk to sølv under verdensmesterskapet i 1934, som var det første der kvinner fikk delta. Ungarn fikk sølv i lagkonkurransen, med Kalocsai på laget, og hun fikk sølv sammenlagt, bak Vlasta Děkanová. VM 1938 var det første der kvinnene ble premiert i enkeltapparater.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Margit Kalocsai – Olympedia 
(en) Margit Kalocsai – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Margit Kalocsai – databaseOlympics.com (arkivert) 
(hu) Margit Kalocsai – Ungarns olympiske komité 
Profil på DatabaseOlympics.com
Goi gasskraftverk

Goi gasskraftverk er et varmekraftverk i Ishikara i prefekturet Chiba i Japan, øst for Tokyo og på østbredden av Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 1455 – 1886 MW fordelt på 1 x 1000 mw, 1 x 476 MW, og en ny blokk på 350 MW. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og subsidiært noe råolje.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1968, med senere utvidelser. Den variable effekten som oppgis skyldes at enhet nr 2 tidvis har vært ute av drift.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 14. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Oi oljekraftverk

Oi oljekraftverk, tidvis også transkibert Ohi, er et varmekraftverk like vest for Shinagawa i Tokyo i Japan, helt nordvest i Tokyobukta. 
Installert produksjonseffekt er 1050 MW fordelt på 3 like store blokker. Brenselkilden er råolje. 
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1973.
Anlegget må ikke forveksles med Ōi kjernekraftverk.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Steam-Electric Plants in Japan – other regions», besøkt 15. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Shinagawa gasskraftverk

Shinagawa kraftverk er et varmekraftverk i Shinagawa i Tokyo, Japan, helt nord i Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 1140 MW fordelt på 3 like store blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG. 
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 2002.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «CCGT Plants in Japan», besøkt 15. februar 2010.
Fuels 2008-2009 – TEPCO.
Kashima oljekraftverk

Kashima oljekraftverk, er et varmekraftverk i Kashima ved kysten i prefekturet Ibaraki i Japan, øst for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 4 400 MW fordelt på 6 blokker, herav 4 x 600 MW og 2 x 1 000 MW. Brenselkilden er tungolje og råolje. 
Operatør er energiselskapet Tepco.


== Eksterne lenker ==
Tepco Thermal Stations, besøkt 10. februar 2010.
Shin-Nagoya gasskraftverk

Shin Nagoya kraftverk er et varmekraftverk i byen Nagoya i Japan. Installert produksjonseffekt er 2 992  – 3 058 MW, med blant annet 4 x 400 MW gassturbinblokker i det nyeste anlegget (Shin Nagoya 8). Brenselkilden er naturgass form av LNG. 
Operatør er energiselskapet Chubu Electric Power. Anlegget sto ferdig i 1999, men ble utvidet fra 2008 med enhetene 7-8. Enhet 8 er bare halvparten så NOx-intensiv som enhet 7.


== Eksterne lenker ==
Chubu – Data sets for Investors, november 2009, besøkt 10. februar 2010.
IndustCards – «CCGT Plants in Japan», besøkt 15. februar 2010.
Hans Clifton

Hans Bruu Clifton (født 3. november 1915 på Gjøvik, død 20. september 2003 i Vancouver) var en norsk fenrik og radioagent for  Secret Intelligence Service (SIS) i Vestfold og Buskerud under andre verdenskrig.


== Bakgrunn ==
Clifton flyttet fra Gjøvik til Teie på Nøtterøy med familien som ung, og han tok radioskolen i Tønsberg, og fikk etter hvert jobb som telegrafist på en båt. Etter dette arbeidet han i en radioforretning i Oslo.
Hans Clifton var sønn til stortingsmann og kaptein August Clifton.


== Andre verdenskrig ==
Etter krigsutbruddet satt han opp en radiosender og hadde jevnlig kontakt med London. Han flyktet til England via Sverige tidlig i 1943, og fikk militær opplæring innen etterretningstjenesten. Han ble så sluppet i fallskjerm over Norge, og fikk som oppdrag å overvåke skipstrafikken i Oslofjorden samt motta meldinger til hjemmefronten. Han fungerte også som radioagent for XU.

Clifton satt opp den illegale radiosenderen «Njord» på høsten 1943. Den var først stasjonert på Kibbnebb på Slagentangen i en hytte som han leide. Han satt opp refleksantenner for å lure de tyske peile-mottakerne, og han klarte flere ganger å lure tyskerne på snedig vis. De slo blant annet av strømmen i forskjellige områder under sendingene, for å prøve å lokalisere senderen. Dette var fånyttes da senderen hadde batteribackup i tilfelle strømbrudd.
På våren 1944 ble flere Milorg-medlemmer arrestert, og Clifton flyttet senderen til en hytte mellom Ringshaug og Skallevold. Navnet hans ble så oppgitt til tyskerne av en arrestert nordmann, så Clifton flyttet senderen igjen høsten 1944, denne gang til Hurumlandet, hvor den sto og var operativ ut krigen. Tilsammen sendte han rundt 700 meldinger til London.


== Canada ==
Clifton emigrerte til Vancouver i Canada med sin kone Barbro i 1957. Fra 1963 og frem til han pensjonerte seg drev han selskapet Clifco Electronics.


== Utmerkelser ==
Hans Clifton mottok Norges høyeste utmerkelse, Krigskorset, 9. april 1949 for «fremragende hemmelig militær innsats under krigen».


== Litteratur ==
Christophersen, Egil: Vestfold i krig, 1989 ISBN 8299199506
Lein, Magne: Spioner i eget land, 2003 ISBN 9788247602805
Cubase

Cubase er programvare for å lage musikk og lyd, utviklet av Steinberg Media Technologies i Tyskland. 
Første utgave kom for Atari i 1989 og støttet lydformatet MIDI. Lydteknikeren ser lydsporene grafisk.  Senere tilkom DSP for lydeffekter og VST (Virtual Studio Technology) for kobling til andre programvarer (plugins).
Cubase er fortsatt (i 2017) blant de dominerende lydprogram på markedet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Steinberg Cubase – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
20 Beste (PK & DanseFolket-album)

20 Beste er et samlealbum utgitt av PK & Dansefolket i 2008.


== Sporliste ==
«500 mil er langt og gå» 3:05
«Vår gamle jukebox» 3:45
«Eg hadde en gong en båt» 3:40
«Heng deg på» 3:18
«Besten» 2:25
«Vår lille venn» 4:08
«Bam bam bam» 3:10
«Minnene om deg» 3:40
«Samme tid samme sted» 3:26
«Lille vakre Anna» 3:15
«Mens du ligg og drøyme» 3:07
«Berre du» 3:37
«Tjuv ja tjuv» 3:48
«Takk gud for at dere finns» 3:54
«Når barna spør» 3:39
«Ei vakker attityd» 3:18
«Livet lar skjebna få rå» 3:37
«En konvolutt med nye bilde» 3:48
«I kjærlighet te deg» 3:10
«Du må ha det riktig godt» 2:54


== Kilder ==
Om albumet hos rockipedia.no
8 × 68 mm S

8x68mm S er en rilleløs flaskeformet riflepatron (S betyr at det er beregnet for kuler med en diameter på 8,2 mm). Denne og søsterpatronen på 6.5x68mm ble utviklet i 1930 av Hr. Schüler hos August Schüler Waffenfabrik, Suhl, Tyskland som magnum jaktpatroner som skulle passe i standard sylinderlås i Gewehr 98-rifler. Dette er et av de tidlige eksempler der en riflepatron ble utviklet av en børsemaker for å passe en bestemt populær og utbredt type rifle. Patronen ble produsert rett før andre verdenskrig i 1939. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 8 x 68 mm S – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En god venn

En god venn er et musikkalbum av PK & Dansefolket, utgitt i januar 2009.


== Sporliste ==
«Fint å vær i lag» 3:35
«Dansefolket» 3:11
«En god venn» 4:22
«Dans med meg» 3:02
«No vende eg heim» 3:21
«Når han snur og gjeng» 3:21
«Kvilelaus kriger» 3:20
«Boots og blåe jeans» 3:27
«Eg vil sove» 3:50
«500 mil e langt å gå» 3:05
«Sunn i dag» 3:14
«Rett ut om di dør» 3:29
Nico D

Nicolas Albert Holter (født 27. januar 1982), kjent under artistnavnet Nico D, er en norsk hiphop- og reggaemusiker.


== Bakgrunn ==
Han ble født i Sèvres i Paris, men vokste opp i Oslo.


== Musikalsk virke ==
Han har spilt med OnklP, Admiral P og Jah Mason, og har samarbeidet med reggaemusikeren Jah Ark Manifest.
Som første skandinav havnet Nico D (sammen med Jah Mason) på førsteplass på hitlistene på Jamaica med reggae-låta «Ruff Times» i 2009.Sammen med Admiral P vant han klassen årets hit under Spellemannprisen 2014 for låten «Engel».


== Diskografi (utvalg) ==
2009: To the World (album) – gitt ut sammen med Admiral P
2012: Coming in From the Cold (album)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nico D på Internet Movie Database 
(en) Nico D på Discogs 
(en) Nico D på MusicBrainz 
(no) Lydverket
(no) intervju
Stone Island

Stone Island er et italiensk klesmerke grunnlagt av designeren Massimo Osti i 1982. Hovedkvarteret til Stone Island ligger i Bologna i Italia. Plaggene har en logo formet som en kompassrose på venstre arm. Selskapet har siden 2020 vært heleid av klesfirmaet Moncler.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted