jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kappa Centauri

Kappa Centauri (κ Cen, κ Centauri) er en binærstjerne i det sørlige stjernebildet Kentauren. Med en tilsynelatende størrelsesklasse på +3.14, kan den ses med det blotte øye ved mørke kvelder. Målinger av parallaksen plasserer den ved en estimert avstand på 380 lysår (120 parsec) fra jorden.Dette er et spektroskopisk binærsystem hvor tilstedeværelsen av en omløpende kompanjong er avslørt av endringer i absorpsjonslinjer forårsaket av Doppler-effekten. Hovedkomponenten er en stor stjerne, med omtrent syv ganger solens masse og fire ganger solens radius. Den har en stjerneklassifisering på B2 IV, noe som indikerer at den er i subkjempefasen av stjerneutviklingen. En effektiv temperatur på 19 800 K i den ytre kappen er det som gir den det blå-hvite utseende til en B-type-stjerne.Primærlegemet er en kandidat som Beta Cephei-variabel sov viser variasjoner i linjeprofilene i spektrum. Opphavet til variabiliteten forblir imidlertid uviss på grunn av binæropphavet til systemet. Per 2007 ble den andre komponenten skilt fra primærlegemet med 0,128 buesekunder ved en vinkelposisjon på 156°. Den har ca. 68 % av massen til primærlegemet.


== Referanser ==
Norges Banks pris til beste doktoravhandling i makroøkonomi

Norges Banks pris til beste doktoravhandling i makroøkonomi er en forskningspris som utdeles hvert tredje år. Prisvinner bestemmes av en jury av to utenlandske økonomiprofessorer og doktoravhandlingen være levert inn ved et norsk universitet eller høyskole, eller av en norsk statsborger ved et utenlandsk lærested.  


== Prisvinnere ==
2020 Martin Blomhoff Holm: Consumption. Norwegian Business School (BI)
2017 Vegard Høghaug Larsen: Drivers of the Business Cycle: Oil, News and Uncertainty. Norwegian Business School (BI)
2014 André K. Anundsen: Housing market and financial stability. Universitetet i Oslo.
2011 Ingvild Almås: Essays on Economic Inequality. NHH
2008 Erik Ø. Sørensen: Essays on the Production of Human Capital. NHH
2005 Espen Villanger: Fighting Poverty: Company Interests and Foreign Aid Policy, and an Impact Analysis of Natural Disasters. NHH
2002 Qaisar Farooq Akram: State dependent effects in labour and foreign exchange markets. Universitetet i Oslo
2002 Kai Leitemo: Inflation targeting and monetary policy. Universitetet i Oslo
1999 Dag A. Lønning: Some Implikcations and Tests of the Permanent-Income Hypothesis and Rational Consumer Behaviour. NHH
1999 Fredrik Wulfsberg: Panel Data Evidence on Wage Setting and Labour Demand from Norwegian Manufacturing Firms. Universitetet i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges Bank Pris for beste doktoravhandling i makroøkonomi
Ørjan (album)

Ørjan er et musikkalbum med Ørjan. Det ble utgitt i 1995. Platens betegnelse er dB Records DBCD017
Den ble innspilt i dansebandet Intervalls Studio.


== Personale ==
Jan Øyvind Hanevik – keyboards, akustiske gitarer, trommeprogrammering, arrangør og produsent
Reinhardt Døskeland – el. gitarer
Jan Sævik – bass
Knut Skønsberg – korstemmer
Fredrik Fotland – basstemme på «Mariann»
Trine Siversen – korstemme på «Din vår»


== Sporliste ==
«Er det deg jeg ser?» («Hepsi Senin mi») (Sesen Aksu/Jon Rune Karlsen)
«Barndommens minner» (Ørjan Vatne)
«Jeg er ikke forelsket» («I'm Not in Love») (Graham Gouldman-Eric Stewart/Jon Rune Karlsen)
«Min venn» (Rudolph Hansen/Jon Rune Karlsen)
«Bare nok en gutt» («Just Another Guy») (Neil Diamond/Jon Rune Karlsen)
«Spørsmål» («Questions») (Manfred Mann/Jon Rune Karlsen)
«Din vår» (Ørjan Vatne)
«Dagen før» (Kim Larsen/Jon Rune Karlsen)
«Mariann» («Desiree») (Neil Diamond-Gilbert Becaud/Jon Rune Karlsen)
«Lyset» («Ljuset») (Björn Afzelius/Jon Rune Karlsen)
«Den jeg er» (Tor Arne Johnsen)


== Eksterne lenker ==
Ørjan Vatnes nettsted
(en) Ørjan på Discogs 
(no) Ørjan på Rockipedia
Nummertetthet

Nummertetthet (symbol: n) er iInnen fysikk, astronomi og kjemi en intensiv egenskap brukt for å beskrive graden av konsentrasjon av tellbare objekter (partikler, molekyler, fononer, galakser osv.) i det tredimensjonale fysiske rom. Areal-nummertetthet (antall enheter per enhet areal) og lineær nummertetthet (antall enheter per enhet lengde) defineres analogt. Begrepet nummerkonsentrasjon (symbol: C) brukes noen ganger i kjemi for den samme mengden, spesielt når man sammenligner med andre konsentrasjoner.
Teriocolias

Teriocolias er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger. Slekten omfatter bare én kjent art, Teriocolias zelia.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i den Neotropiske økosonen, der den er utbredt fra Peru i nord til Chile og Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje. Arten blir ofte regnet til slekten Eurema.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie hvitvinger (Pieridae)
delgruppe Coliadinae
slekt Teriocolias Röber, 1909
Teriocolias zelia (Lucas, 1852)


== Kilder ==
Tree of life – Teriocolias


== Eksterne lenker ==
(en) Teriocolias i Encyclopedia of Life 
(en) Teriocolias i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Teriocolias hos NCBI 
Eurema – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Even Arntzen

Even Arntzen (født 16. desember 1962 fra Lødingen) er en norsk litteraturforsker med Knut Hamsuns forfatterskap som spesialitet. Han er professor i allmenn litteraturvitenskap ved Universitetet i Tromsø. 
Arntzen skrev en hovedfagsoppgave om Knut Hamsun i 1988 med tittel - Se, Natten er Livet og Kvinden dets Hærsker.' Ein intertekstuell analyse av Knut Hamsuns dramatikk. Han tok doktorgraden om Hans E. Kincks forfatterskap (Vraal og hans litterære søsken. Intertekstualitet i Hans E. Kincks Driftekaren og Paa Rindalslægret i 1995. Han har dessuten utgitt en roman, Veien mot Ngàje Ngài i 2002. Siste utgivelse: Hamsuns verden. Opprør, skapelse og sirkulasjon. Fra Ibsen til Knausgård. (2019) 
Arntzen var styreleder i Hamsun-Selskapet fra 2000 til 2012.


== Bibliografi (utvalg) ==
Veien mot Ngàje Ngài, roman, (2002)
Veier til Hamsun, (2006)
Makt og moral, (2008)
Knut Hamsun – nordlending, nobelprisvinner og nazist, (2009)
Uro. Knut Hamsun og det rastløse menneske, (2010)
Hamsuns verden. Opprør, skapelse og sirkulasjon. Fra Ibsen til Knausgård. (2019)


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Even Arntzen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Even Arntzen i BIBSYS
Ansatteside ved UiT
Meteorologiåret 2012

Meteorologiåret 2012 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 2012.


== Hendelser ==


=== Januar ===
Den amerikanske værtjensten NOAA rapporter at 2011 var det 11. varmeste året noensinne globalt sett.


=== Februar ===
1. februar – Et kraftig høytrykk har noen dager i slutten av januar og begynnelsen av februar sitt sentrum over Finland. I Haparanda måles et lufttrykk på 1058,0 hPa, som er det høyeste lufttrykket i Sverige siden 1972.Samme høytrykkssentrum ligger bak det uvanlig kjølige værlaget med kalde luftmasser fra øst.


=== Mars ===
22. mars – 19,0 °C måles i Uppsala noe som er en ny varmerekord for måneden.


=== September ===
13. september – Organisasjonen WMO har kommet fram til at den 90 år gamle varmerekorden i Libya er uriktig. Årsaken var blant annet at observatøren var uerfaren. Den nye varmerekorden i verden er +56,8 grader i Death Valley, USA.


=== Oktober ===
Orkanen Sandy raste over Jamaica, Cuba, Bahamas, Haiti, Den dominikanske republikk og det sørøstre USA, og som traff østkysten av USA igjen den 29. oktober 2012, da med betydelig sterkere kraft enn tidligere i sitt forløp. Orkanen ble også en periode kalt «Frankenstorm» fordi man antok at den ville treffe nordøstlige USAs storbyer på halloween.


=== November ===


=== Desember ===


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Lafitte

Lafitte har flere betydninger:

Jean Lafitte, fransk sjørøver
Lafitte, Tarn-et-Garonne, fransk kommune
Lafitte, Louisiana, amerikansk tettsted
Château Lafite Rothschild, fransk vinprodusent
Aepus marinus

Aepus marinus  er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Aepus marinus er en liten, vanligvis lyst farget, løpebille. Den har sterkt reduserte øyne. 
Den lever på havstrender, et sted der svært få insekter lever. De skjuler seg i bergsprekker eller under steiner når sjøen flør og kommer fram igjen ved fjære sjø. 


== Litteratur ==
Bertram G. Rye. 1908. Biller I. Løpebiller. Danmarks Fauna Bind 3. G.E.C. GAD, København.


== Eksterne lenker ==
(en) Aepus marinus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aepus marinus i Encyclopedia of Life 
(en) Aepus marinus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Aepus marinus hos Artsdatabanken 
(sv) Aepus marinus hos Dyntaxa 
(en) Kategori:Aepus marinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aepus marinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lycksele lufthavn

Lycksele lufthavn (Lycksele flygplats) (IATA: LYC, ICAO: ESNL) er en regional flyplass i Lycksele kommune i Västernorrlands län i Sverige. Avstanden til Lycksele by er 5 kilometer


== Ruter og flyselskap ==
Pr 2012 er det 2-3 daglige ruteflyvninger til Stockholm Arlanda og til Arvidsjaur. Ruten er en anbudsrute med støtte fra Trafikverket og har siden 2008 vært operert av NextJet. Flyplassen hadde 24822 passasjerer i 2011, samtlige var innenrikspassasjerer.


== Historie ==
Flyplassen åpna for trafikkflygning i 1968 og hadde opprinnelig en rullebane på 1100 x 30 meter. Rullebanen har blitt utvida i 1994 og i 2004 til dagens dimensjoner på 2000 x 45 meter. I 2007 ble nytt terminalbygg åpna.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flyplassens hjemmesider
Hjemmesidene til NextJet
Desiree (sang)

«Desiree» er en amerikansk sang, skrevet og innspilt av Neil Diamond. Hans versjon ble utgitt på singlen Columbia 3-10657 i 1977. Den ble arrangert og dirigert av Alan Lindgren. Produsent var Bob Gaudio. B-siden var «Once In A While» 
«Desiree» var hentet fra LP-platen I'm Glad You're Here with Me Tonight (Columbia PC 34990)
Den ble brukt i den første såkalte Long Distance Dedication på American Top 40 i programmet, som ble vist 26. august 1978.


== Norsk verjon ==
Jon Roger Karlsen har skrevet en norsk tekst. Den norske versjonen bærer tittelen «Mariann».


=== Innspilling ===
Ørjan. Utgitt på CD-platen Ørjan (dB Records DBCD017) i 1995.


== Listeplassering ==
Diamonds versjon lå som # 16 på Billboard Hot 100-listen og nådde førsteplassen på Billboard Easy Listening-listen. Den ble hans femte nummer én-sang på den listen.


== Referanser ==
I’ll Never Find Another You (sang)

«I'll Never Find Another You»  var The Seekers' første single (Columbia DB 7431), som ble utgitt i Storbritannia (i desember 1964), og var den bestselgende singlen i Storbritannia i 1965. B-siden var «Open Up Them Pearly Gates». 
«I'll Never Find Another You» ble også meget populær i USA.
Sporet ble skrevet og produsert av Tom Springfield, som også var ansvarlig for flesteparten av gruppas påfølgende hits.


== Ulike innspillinger ==
Låten fikk nytt liv i USA i 1967 i en countryversjon (# 1) med Sonny James. Den ble utgitt på singlen Capitol 5914 i mai 1967. Produsent var Kelso Herston. B-siden var «Goodbye Maggie Goodbye».
«I'll Never Find Another You» var hentet fra James' LP-plate med samme tittel (Capitol ST 2788). 
I 2004 gjorde den kristne vokalgruppen Frisk luft en innspilling som var åpningsspor på albumet I'll Never Find Another You.I 2006 fikk den nok en gang nytt liv i en rask folkrock-coverversjon med gitaristen Les Fradkin på hans CD-album, Jangleholic (RRO).
I 2010 ble sangen fremført på en veldedighetskonsert for hjemløses ungdomsorganisasjon, Teen Feed, av frontmannen i Death Cab for Cutie, Ben Gibbard, og hans hustru, sanger/skuespiller Zooey Deschanel.Sangen ble lagt til the National Film and Sound Archive i Australias Sounds of Australia-register i 2011.


== Norsk versjon ==
Britt Viberg har skrevet en norsk tekst. Hennes norske versjon bærer tittelen «Jeg finner ingen annen du».


=== Innspilling ===
Kate Gulbrandsen. Utgitt på CD-platen Vi to (United Music UMCD 0512) i 2005.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Calathus mollis

Calathus mollis er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Calathus mollis finnes i Europa, Nord-Afrika, litt østover i Asia. Også i Norge.


== Utseende ==
Calathus mollis er 6-8 mm lang og en generelt litt smale løpebiller med lange slanke bein. Oversiden er ganske flat, mens buksiden er mer rund. Den er svart på farge. Antenner og bein er brun-røde. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Kloen (kloleddet) ytterst på beina har fine tenner på innsiden. Dekkvingene to børstepunkt i det tredje rillemellomrom. Brystskjoldets bakhjørner litt nedtrykt, med tydelige bakhjørnevinkler, ikke avrundet.


== Levevis ==
Larvene lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1974. Coleoptera: Carabidae. Handbooks ident. Br. Insects 4 (2). side 1-146. British Entomological Society, London.
Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232
Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Calathus mollis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Calathus mollis i Encyclopedia of Life 
(en) Calathus mollis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Calathus mollis hos Artsdatabanken 
(sv) Calathus mollis hos Dyntaxa 
(en) Calathus mollis hos Fauna Europaea 
(en) Calathus mollis hos NCBI 
(en) Kategori:Calathus mollis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calathus mollis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Calathus mollis – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Calathus mollis - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Calathus rotundicollis

Calathus rotundicollis er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.


== Utbredelse ==
Calathus rotundicollis finnes i Europa. Ikke i Norge.


== Utseende ==
Calathus rotundicollis er nær 1 cm lang og en generelt litt smale løpebiller med lange slanke bein. Oversiden er ganske flat, mens buksiden er mer rund. Den er brunlig svart på farge. Antenner og bein er ganske mørke brun-røde. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Kloen (kloleddet) ytterst på beina har fine tenner på innsiden. Dekkvingene to børstepunkt i det tredje rillemellomrom. Brystskjoldets bakhjørner litt nedtrykt, med tydelige bakhjørnevinkler, ikke avrundet.


== Levevis ==
Larvene lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1974. Coleoptera: Carabidae. Handbooks ident. Br. Insects 4 (2). side 1-146. British Entomological Society, London.
Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232
Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Calathus rotundicollis i Encyclopedia of Life 
(en) Calathus rotundicollis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Calathus rotundicollis hos Artsdatabanken 
(sv) Calathus rotundicollis hos Dyntaxa 
(en) Calathus rotundicollis hos Fauna Europaea 
(en) Calathus rotundicollis hos NCBI 
(en) Kategori:Calathus rotundicollis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calathus rotundicollis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Calathus rotundicollis – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
Calathus rotundicollis - Fauna Europaea - engelskspråklig
Norsk entomologisk forening
Arwal (distrikt)

Arwal (bihari: अरवल जिला) er et distrikt i den indiske delstaten Bihar. Distriktets hovedstad er Arwal. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 699 563 innbyggere i distriktet, mot 589 476 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 7.36 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,68 % i 2011 mot 19,45 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011 mot 920 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Quiet Exit

Quiet Exit er Elvira Nikolaisens debutalbum utgitt i 2006. Albumet solgte over 50 000 eksemplarer første år og det ble dermed det 14. mest solgte albumet i Norge.


== Produksjon ==
Albumet ble produsert av Knut Schreiner, bedre kjent som Euroboy, gitarist i Turbonegro og vokalist/gitarist i Euroboys. Han fikk med Euroboys gitarist Trond Mjøen på gitar, mens Tom Rudi Torjussen fra Jim Stärk spiller trommer/perkusjon. Ole Kristian Wetten spiller bass. Nikolaisens eldre bror, Emil Nikolaisen fra Serena Maneesh bidro også med bakgrunnsvokal på tre av låtene. Alle tekster og melodier ble skrevet av Nikolaisen. Innspillingen fant sted i Athletic Sound Studio i Halden og var ferdig i september 2005.
Flere anmeldere var positive til albumets produksjon. En anmelder roste Schreiner og backingbandet for de "mange spennende detaljer i lydbildet [som] åpenbarer ... noe nytt hver gang man hører låtene". Thorstein Krogedahl fikk også ros for sin rolle på saksofon i refrenget av Egypt Song.


== Sanger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quiet Exit på MusicBrainz 
(no) Quiet Exit på Rockipedia
Let Me Be There

«Let Me Be There» er en populær sang, skrevet av John Rostill. Den ble først innspilt på plate av Olivia Newton-John i 1973 og utgitt på singlen MCA MCA-40101 i juli 1973. Let Me Be There ble arrangert og produsert av Bruce Welch og John Farrar. B-siden var «Then I'll Think of You»
«Let Me Be There» var hentet fra hennes LP-plate med samme tittel (MCA MCA-389).
Den countryinfluerte sangen var Newton-Johns første Top 10-single i USA og lå som # 6 på Billboard Hot 100-listen. Den gav henne også Grammy Award for Best Female Country Vocalist. Let Me Be There ble sertifisert til gull av the RIIA.
Singlen inneholder Mike Sammes på bassvokal, selv om det feilaktig har blitt antatt i årenes løp at Cat Stevens sang på sporet.


== Coverversjoner ==
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Sweet Rhode Island Red i 1974.
«Let Me Be There» ble fremført av Elvis Presley på mange konserter til hans død i 1977. Den ble innspilt live på en konsert i Memphis, Tennessee 20. mars 1974. Mesteparten av den konserten ble utgitt 7. juli 1974 på LP-platen, Elvis: As Recorded Live On Stage In Memphis (RCA Victor CPL1-606). Coverversjonen av «Let Me Be There» fra det showet ble også utgitt som spor fem på LP-platen, Moody Blue (RCA Victor AFL1-2438), 19. juli 1977.
Andre artister har gjort interessante versjoner.
Tanya Tucker har spilt inn sangen. Den ble utgitt på hennes LP-plate, Would You Lay with Me (In a Field of Stone) (Columbia KC-32744), i 1974, som ble sertifisert til gull. Den er også med på flere greatest hits-samlinger.


== Norsk versjon ==
Britt Viberg har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «La meg bli der».


=== Innspillinger ===
Kate Gulbrandsen. Utgitt på CD-singlen United Music UMS – 013 og på CD-albumet Vi to (United Music UMCD 0512), begge i 2004.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
MF «Bilfergen»

MS «Bilfergen» er en bilferge som er fredet av Riksantikvaren. Hun ble bygd ved Nerhus verft i Ølve i Hardanger  i 1922 og er eldste bilferga i Norge.
Da kjølen ble strekt var det meningen at båten skulle bli en fiskekutter. Underveis i byggingen overtok A/S Aalesund Færgeselskap og bygde båten ferdig som bilferje. Lasterommet ble innredet som salong. Dekket ble lagt til rette for å ta fire biler som skulle tas om bord og settes på land tverrskips.  Rekke og skansekledning kunne tas ned og flyttes når ferga lå ved kai. I tillegg var det plass til en motorsykkel med sidevogn. Etter at «Bilfærgen», som hun opprinnelig het, hadde fått innsatt en tosylindret Bolindermotor fra 1916, ble hun satt inn på strekningen Vestnes – Åndalsnes sommeren 1922. Det økonomiske tapet på denne ruten ble imidlertid så stort at den ble innstilt samme år. Aalesund Færgeselskap leide ferga ut til Møre Fylkes Ruteselskap, som sette henne inn i sommertrafikk mellom Hellesylt og Geiranger.
I 1925 kjøpte dette rederlaget ferga. Hun ble satt i rute mellom Vestnes og Molde. Det ble bygd et større dekkshus med bedre forhold for de reisende. Bilkapasiteten ble redusert fra fire til tre. I 1931 ble navnet endret fra «Bilfærgen» til «Bilfergen».
I 1934 ble ferga ombygd. Dekket ble forlenget og fikk form som hangardekk. Bildekket ble gjennomgående fra for til akter og kapasiteten ble øket til fem biler.  Samtidig ble den lange kutterhekken endret for å bli bred nok til ombord- og ilandkjøring.
I november 1940 ble «Bilfergen» rekvirert av tyske okkupasjonsstyrker og brukt til transport langs Vestlandskysten. Etter krigen ble hun satt inn igjen på forskjellige ruter i Møre og Romsdal.
Flere og større biler gjorde at ferja måtte ombygges på nytt. Det var i 1954. Da fikk hun blant annet nytt rorhus. Møre og Romsdal Fylkesbåtar, som eierselskapet nå het, tok  «Bilfergen» ut av rutetrafikk i 1959. Hun ble solgt til Sund kommune i Hordaland i 1960, og overtatt av Øygarden & Sotra Rutelag i 1961. Etter omfattende reparasjoner ble hun satt inn i rute mellom Tofterøy og Steinsland, en strekning på omtrent 200 meter. Her gikk hun til 1972. Da ble hun ikke lenger godkjent av skipskontrollen. Istedenfor å bli senket ble hun i 1975 overtatt av Søndeled Veteranskibsklubb i Risør, en forening som ble dannet for å ta vare på ferga. De gav henne tilbake utseendet fra 1934. I 1999 kom «Bilfergen» tilbake til Møre og Romsdal Fylkesbåtar, som nå tok hand om henne. Fra 2006 til 2009 ble hun pusset opp ved Hardanger Fartøyvernsenter.
Fartøyet ble fredet av Riksantikvaren i 2012.


== Kilder ==
Tenfjord, Kåre Johan:«Hjem fra Hardanger som en nyslått toskilling» i Nostalgibølgen nr 3 2009
Norsk Forening for Fartøyvern


== Eksterne lenker ==
«MF «Bilfergen»». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.