jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phyxelididae

Phyxelididae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.


== Utseende ==
Små til middelsstore (3,5–15 mm), brunlige, langbeinte edderkopper. De har åtte øyne som omtrent er ordnet i to tverr-rader.


== Levevis ==
Disse artene spinner litt uregelmessige matte- eller traktformede fangstnett av såkalt cribellat silke, som er fintrådet og bølgete. I motsetning til mange andre edderkoppers cribellate silke er den produsert av denne familien også klebrig. Familien finnes særlig i høytliggende skoger.


== Utbredelse ==
De aller fleste artene lever i den østlige delen av Afrika inkludert Madagaskar. Dessuten er familien kjent fra det østlige middelhavsområdet (Tyrkia og Kypros) og fra Borneo og Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Klasse edderkoppdyr, Arachnida
Orden edderkopper, Araneae
Underorden Opisthothelae
Gruppe araneomorfe edderkopper, Araneomorphae
Gruppe Neocribellata
Gruppe Entelegynae
Overfamilie Titanoecoidea
Familie Phyxelididae Lehtinen, 1967
Slekten Ambohima Griswold, 1990 (Madagaskar)
Slekten Kulalania Griswold, 1990 (Kenya)
Slekten Lamaika Griswold, 1990 (Sør-Afrika)
Slekten Malaika Lehtinen, 1967 (Sør-Afrika)
Slekten Matundua Lehtinen, 1967 (Sør-Afrika)
Slekten Namaquarachne Griswold, 1990 (Sør-Afrika)
Slekten Phyxelida Simon, 1894 (Afrika, Madagaskar, Kypros, Tyrkia)
Phyxelida anatolica Griswold, 1990 – Kypros og Tyrkia
Slekten Pongolania Griswold, 1990 (Sør-Afrika)
Slekten Themacrys Simon, 1906 (Sør-Afrika)
Slekten Vidole Lehtinen, 1967 (Sør-Afrika)
Slekten Vytfutia Deeleman-Reinhold, 1986 (Sumatra, Borneo)
Slekten Xevioso Lehtinen, 1967 (Afrika)


== Kilder ==
Griswold, C.E. (2000) "Afromontane" spiders in Madagascar (Araneae, Araneomorphae, Cyatholipidae, Phyxelididae, Zorocratidae). Side 345-453 i: Lourenco, W.R. og Goodman, S.M. (red.): Diversité et Endemisme á Madagascar. Mémoires de la Société de Biogéographie, Paris. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Phyxelididae i Encyclopedia of Life 
(en) Phyxelididae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phyxelididae hos Fauna Europaea 
(en) Phyxelididae hos ITIS 
(en) Phyxelididae hos NCBI 
(en) Kategori:Phyxelididae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyxelididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av en art fra Sør-Afrika
Mjölnarens Iréne

«Mjölnarens Iréne» er en svensk skilingtrykkpastisje, hvor Leon Landgren i 1953 skrev melodien samt et vers og hvor Åke Gerhard kompletterte med refreng og ytterligere vers.
Sangteksten handler om gamle dager, hvor to gutter er uenige om en pike og nevner daler, som riksdaler ble kalt i Sverige, noe som røper at handlingen utspiller seg før myntreformen i Sverige i 1873.
Den første berømte innspillingen ble gjort av sangeren Thory Bernhards i 1954. Samtidige versjoner ble gjort på svensk av Lily Berglund, Britt-Inger Dreilick, Eric Jonsson, Elsy Lindgren, Ann Siever, Marion Sundh og Solveig Winberg. Bernhards gjorde i 1989 en nyinnspilling. Den ble utgitt på albumet Kärlek genom åren.Sangen, med dansebandet Wizex, lå på Svensktoppen 11. september 1988- 8. januar 1989, hvor den havnet som nummer én.
«Mjölnarens Iréne» har også blitt spilt inn på plate av Schytts på albumet Dans Hålligång 13. Også Matz Bladhs og hardrockgruppen Black Ingvars har spilt inn sangen.
Gøsta Berg har skrevet en dansk tekst, som har blitt spilt inn på plate av Gry Holdorf og av Lørdagspigerne under tittelen «Møllerens Mari».
Harry Jensen har skrevet en annen dansk tekst som heter «Møllerens Marie». Den har blant annet blitt spilt inn på plate av gruppen The Kandys og utgitt på dens album De største af de første i 2001.Saukki Paavo Tiusanen har skrevet en finsk tekst «Myllärin Irene» og har blitt spilt inn på plate av Harry Thiel.


== Norsk versjon ==
Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Møllerens Iréne», men i enkelte innspillinger blir hun også bare kalt for Iren. Den er gjort på en rekke plater, blant annet av Inger Jacobsen, De Syngende Husmødre, og Rita Engebretsen på Frem fra Glemselen kap.17.


=== Innspillinger ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Myggans nöjeslexikon
Norway Exports

Norway Exports er en engelskspråklig eksportpublikasjon som informerer og markedsfører norske næringsinteresser i utlandet. I løpet av et år produseres en rekke sektorpublikasjoner innenfor emnene norsk olje og gass, forskning og utvikling, energi og miljø, fiskeri og martimnæring.
Utgavene inneholder artikler som omhandler viktige utviklinger både nasjonalt og internasjonalt, samt bedriftspresentasjoner. De ulike utgavene distribueres til blant annet norske konsulater, en rekke internasjonale messer og gjennom samarbeidspartnere. Publikasjonene bærer det norske Utenriksdepartementet design og logo, og det har vært en kanal for norsk eksportindustri siden 1957. Norske bedrifter har muligheten til å vise hva de har å by på innen sin sektor, samt fremstilles i relasjon til oppdatert informasjon og trender innen området.


== Utgiver ==
Findexa forlag er nå utgiver av eksportpublikasjonen, som tidligere var en del av informasjonsavdelingen til Norges Eksportråd.


== Se også ==
Internasjonal handel
Norges Eksportråd


== Eksterne lenker ==
Norway Exports
Nortrade.com
Karl Bomansson

Karl August Bomansson (født 5. april 1827, Saltvik, død 7. februar 1906, Helsingfors) var en finsk historiker, statsarkivar 1870-83. Fra 1862 var han dosent i historie ved Helsingfors universitet.
Allerede i 1853 arbeidet han med å ordne og fortegne senatets arkiv, og var den drivende kraften bak arkivets omvandling til et moderne statsarkiv. Middelalderforskningens første glansperiode varte fra midten av 1800-tallets til 1900-tallets første tiår. Som vitenskapsmann var han først og fremst interessert i Ålands historie. Han skrev Kastelholm (1956), Om Ålands folkminnen (1859), som var den første egentlige avhandlingen i arkeologi i Finland. Bomansson deltok i utgravninger på Kökar i 1867. 
Bomanssons syttenårige assistent var Johan Reinhold Aspelin. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Bomansson, Karl August i Uppslagsverket Finland (webutgave, 2009)
Roy Buchanan

Roy Buchanan (født 23. september 1939 i Arkansas, USA, død 14. august 1988 i Fairfax, Virginia) var en amerikansk gitarist og blues-musiker. 
Som soloartist ga han ut to gullalbum tidlig i sin karriere. Til tross for at han aldri klarte å oppnå noen stjernestatus blir han fortsatt betraktet som en svært innflytelsesrik gitarist i USA. Han ble rangert som nummer 57 på Rolling Stone-lista over de «100 beste gitaristene gjennom tidene». 
Buchanan mangeårige problemer angående alkohol- og stoffmisbruk ble forverret ettersom tiden gikk, og det kulminerte den 14. august 1988, da Buchanan ble arrestert for offentlig beruselse. Noen få timer senere ble han funnet hengende etter sin egen skjorte i sin fengselscelle i Fairfax County, Virginia Jail. 
Ifølge politiets rapporter om hendelsen, hadde nestlederen i fengselet åpnet døra til cella hans tidlig om morgenen og funnet Roy Buchanan hengende med skjorten rundt halsen. Hans dødsårsak ble offisielt registrert som selvmord. 
Denne dødsårsaken ble senere bestridt på det sterkeste av Buchanans nære venner og familie. En av vennene hans, Marc Fisher, rapporterte blant annet om at Roys kropp og hode var full av blåmerker som angivelig ikke skulle ha vært der før Roy Buchanan ble satt på fengselscella.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roy Buchanan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roy Buchanan på Internet Movie Database 
(en) Roy Buchanan på Discogs 
(en) Roy Buchanan på MusicBrainz 
(en) Roy Buchanan på Songkick 
(en) Roy Buchanan på AllMusic
Hermann Tilke

Hermann Tilke (født 31. desember 1954 i Olpe i Nordrhein-Westfalen i Vest-Tyskland) er en tysk arkitekt, designer av Formel 1-baner og racerfører.


== Løpskarriere ==
På 1980-tallet konkurrerte Tilke i standardbilløp, hovedsakelig på den gamle banen på Nürburgring (Nordschleife). Han konkurrerte også i VLN-langdistanseracing (Veranstaltergemeinschaft Langstreckenpokal Nürburgring) og i 24-timersløpet på Nürburgring. Han og Dirk Adorf vant en del VLN-løp i V8-Star-serien i 2003 og 2004. I 2008-sesongen startet han i VLN sammen med Dirk Adorf i en Lamborghini Gallardo bygget opp av Raeder Motorsport.


== Arkitektkarriere ==
Tilke startet i 1983 Tilke, Ingenieure für Umwelttechnik, hvor han med hell kombinerte kunnskaper innen vei- og byggeteknikk. Bedriften, som i dag kalles Tilke GmbH & Co. KG, har hovedkontor i Aachen med virksomheter i Olpe, Berlin og Bahrain.
Et av hans første, mindre oppgaver var en kort tilførselsvei på Nürburgring, som han sikret seg via kontakter han fikk gjennom sin løpskarriere der. Senere, i 2002, omdesignet han det første svingkomplekset på banen.
Som følge av store endringer i sikkerhetsbestemmelsene i Formel 1 måtte mange baner bygges om, og Tilke klarte å få kontrakten på mange av dem. Hans første større jobb var den dramatiske ombyggingen av den raske Österreichring til den mye kortere A1-Ring i Østerrike på 1990-tallet. Tilke var også involvert i de radikale ombyggingene på Hockenheimring i Tyskland, og senere Fuji Speedway i Japan. Endringene som ble foretatt på Hockenheimring har generelt sett ikke blitt spesielt godt mottatt blant mange F1-fans, som hevder han har «kastrert» en tidligere storslått bane.Etter å ha foretatt disse tildels kontroversielle endringene på etablerte F1-baner sikret Tilke seg også kontrakter på design av mange høyt profilerte nye baner, de fleste utenfor Europa. De mest kjente er:

1998 Sepang International Circuit, Malaysia
2004 Bahrain International Circuit, Bahrain
2004 Shanghai International Circuit, Kina
2005 Istanbul Park Racing Circuit, Tyrkia
2008 Marina Bay Street Circuit, Singapore (konsept-design)
2008 Valencia Street Circuit, Spania
2009 Yas Marina Circuit, Abu Dhabi, De forente arabiske emirater
2010 Korea International Circuit, Sør-Korea
2011 Jaypee International Race Circuit, India
2011 Rudskogen Motorpark, Norge
2012 Austin Formula One circuit, USATilkes «varemerke» innen banedesign er en blanding av lange rettstrekninger og trange hårnålsvinger, mest i begynnelsen på banene, noe som er ment å gjøre forbikjøring lettere.
Tilkes baner har blitt kritisert for å føre til kjedelige og uinteressante løp og han har blitt beskyldt for «sakte drap» av Formel 1-sporten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tilke GmbH & Co. KG
Ove Bergersen

Ove Bergersen (født 24. mai 1957) er en norsk biolog og naturfotograf fra Trondheim, bosatt i Ås.
Bergersen er utdannet biolog, og arbeider som seniorforsker på Bioforsk Jord og miljø. Han har deltatt i flere utstillinger og illustrert en rekke bøker. Han er spesielt kjent for sine bilder av insekter og planter. Bergersen er medlem i foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Bergersen står også for bildene i nettstedet og oppslagsverket Norges øyenstikkere, i regi av Norsk entomologisk forening og Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo.


== Bibliografi ==
Våre vanligste sommerfugler (sammen med Kirsten Winge), Landbruksforlaget (2005)ISBN 82-529-2850-1
Våre vanligste fjellblomster (sammen med Kirsten Winge), Landbruksforlaget (2005)ISBN 82-529-2849-8
Spiselige bær og planter (sammen med Kirsten Winge), Landbruksforlaget (2005) ISBN 82-529-2876-5
Norske bær fra natur og hage (sammen med Kirsten Winge), Tun Forlag (2009) ISBN 978-82-529-3231-7


== Eksterne lenker ==
Norges øyenstikkere
Samfoto Arkivert 20. januar 2012 hos Wayback Machine.
Olpe

Olpe  er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen har et areal på 85,88 kvadratkilometer og en befolkning som per 31. desember 2006 var på 25 612 innbyggere.Olpe ligger cirka 60 km øst for Köln og 20 km nordvest for Siegen. Like nord for byen ligger en av delstatens største kunstige innsjøer, Biggesee.


== Kjente personer fra Olpe ==
Hermann Tilke – arkitekt
Rebekka Borsch - politiker for Venstre


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Olpe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Olpe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Prikkete steinedderkopper

Prikkete steinedderkopper (Titanoecidae) er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, brunlige, fløyelsaktig hårete edderkopper.


== Levevis ==
De lever på tørre og solrike steder, mest i fjellområder. De bygger fangstnett av cribellat (fintrådet, krusete) silke på bakken og under steiner.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Holarktis, i Sør-Amerika, Sørøst-Asia og på Ny-Guinea, dessuten på Marquesasøyene.
To arter forekommer i Sverige. En art, toprikket ullspinnedderkopp, er registrert i Norge, men er sjelden.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==
Denne familien er ikke godt utredet, og det forekommer sannsynligvis en god del ubeskrevne arter i tillegg til de 54 som hittil er beskrevet.

Klasse edderkoppdyr, Arachnida
Orden edderkopper, Araneae
Underorden Opisthothelae
Gruppe araneomorfe edderkopper, Araneomorphae
Gruppe Neocribellata
Gruppe Entelegynae
Overfamilie Titanoecoidea
Familie prikkete steinedderkopper, Titanoecidae Lehtinen, 1967
Slekten Anuvinda Lehtinen, 1967 — India
Slekten  Goeldia Keyserling, 1891 — Mexico, Sør-Amerika
Slekten  Nurscia Simon, 1874 — Europa til Asia. I Europa:
Nurscia albomaculata (Lucas, 1846) — Europa til Sentral-Asia
Nurscia albosignata Simon, 1874 — Bulgaria, Kypros til Sentral_Asia
Nurscia sequerai (Simon, 1892) — Portugal til Frankrike
Slekten  Pandava Lehtinen, 1967 — Sri Lanka til Kina, Ny-Guinea, Marquesasøyene. I Europa:
Pandava laminata (Thorell, 1878) — innført til Tyskland
Slekten  Titanoeca Thorell, 1870 — Holarktis
Titanoeca flavicoma L. Koch, 1872 — den palearktiske sone
Titanoeca hispanica Wunderlich, 1995 — Spania, Frankrike
Titanoeca incerta (Nosek, 1905) — Bulgaria, Tyrkia
Titanoeca monticola (Simon, 1870) — Portugal, Spania, Frankrike
Toprikket ullspinnedderkopp, Titanoeca nivalis Simon, 1874 — Holarktis, finnes i Sverige, registrt også i Norge, men er sjelden
Titanoeca praefica (Simon, 1870) — Spania, Frankrike, Algerie, Russland
Titanoeca psammophila Wunderlich, 1993 — Sverige, Mellom-Europa
Titanoeca quadriguttata (Hahn, 1833) — den palearktiske sone
Titanoeca schineri L. Koch, 1872 — den palearktiske sone
Titanoeca tristis L. Koch, 1872 — Europa til Sentral-Asia
Titanoeca ukrainica Guryanova, 1992 — Ukraina, Russland
Titanoeca veteranica Herman, 1879 — Øst-Europa til Sentral-Asia


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roberts, M.J. (1995) Spiders of Britain & Northern Europe. Harper Collins. ISBN 0-00-219981-5


== Eksterne lenker ==
(en) prikkete steinedderkopper i Encyclopedia of Life 
(en) prikkete steinedderkopper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) prikkete steinedderkopper hos Artsdatabanken 
(sv) prikkete steinedderkopper hos Dyntaxa 
(en) prikkete steinedderkopper hos Fauna Europaea 
(en) prikkete steinedderkopper hos Fossilworks 
(en) prikkete steinedderkopper hos ITIS 
(en) prikkete steinedderkopper hos NCBI 
(en) Kategori:Titanoecidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Titanoecidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr
Elias Brenner

Elias Brenner (født 18. april 1647 i Storkyro prestegård i Österbotten, Finland, død 16. januar 1717 i Stockholm) var en kunstner, numismatiker, arkeolog. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Foreldrene var presten Isaacus Henrici Brennerus og Susanna Werenberg.
Den første skolegangen fikk han i Nykarleby og Björneborg. I Uppsala, der Brenner i 1663 ved seksten års alder ble innskrevet som student, vakte hans innsikt innen arkeologi og store dyktighet innen tegning oppmerksomhet.


=== Karriere ===
Oppmerksomheten gjorde at han ble ansatt som tegner ved det da nylige opprettede Antikvitetskollegium. Siden foretok han flere reiser i Sverige for å avtegne fortidslevninger og minnesmerker, var en av tre som oppdaget Sparlösasteinen i 1669, tok han avskjed fra tegnetjenesten i 1672 og viet seg for sin kunst som miniatyrmaler. I så måte var han så talentfull, at han ble utnevnt til miniatyrmaler ved hoffet. Samtidig sysselsatte han seg med heraldikk og myntkunnskap. 

Av de våpenskjold som pryder salene i ridderhusene, er omkring 500 fra Brenners hand. Etter flere år med studier og forskning hadde han omsider kommet dit, at han i 1691 kunne utgi sitt store numismatiske verk: Thesaurus Nummorum Sueco-Gothicorum, som ble mottatt med det bifall, også i utlandet, slik at det ble ansett som en passende kongelige presang til fremmende monarker.
Brenner ble i 1693 utnevnt til rådgiver i Antikvitetskollegium, Brenner skulle sammen med N. Keder utarbeide forslag til minnemynter over Karl XII:s heltebedrifter og at sammen med Elias Palmskiöld besørge graveringen av plansjene til Erik Dahlberghs kjente Suecia antiqua et hodierna. – i 1712 ble han adlet.
Gift 1: 1676 med Ehrengerd Stamm; 2: 1680 med Sophia Elisabet Weber.


== Referanser ==


== Kilder ==
Brenner, Elias i Herman Hofberg, Svenskt biografiskt handlexikon (2. utgave, 1906)


== Eksterne lenker ==
«Elias Brenner». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4509-1416928957115.
Anders Binde

Anders Binde (1928–2010) var en norsk bank- og forsikringsmann og politiker (H).
Han tok artium ved Steinkjer landsgymnas i 1947 og juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1953. Han arbeidet i Sigyn og Norske Alliance i Oslo før han i 1965 kom til Trondheim som viseadministrerende direktør i Trondhjems Forsikringsselskab (senere Forenede Skadeforsikring, fusjonert med Gjensidige). I 1971 ble han administrerende direktør i Nordkap Kreditt- og Garantiforsikring, og i 1975 viseadministerende direktør i Forretningsbanken (senere Fokus Bank) i Trondheim.I perioden 1985–1987 hadde han permisjon for å være kommunalråd og ordførerkandidat for Høyre i Trondheim kommune. Binde var formann i Trondheim Høyre 1982–1983 og i Sør-Trøndelag Høyre 1986–1987.I 1987 gikk Binde tilbake til Nordkap Kreditt- og Garantiforsikring, som i mellomtiden hadde blitt kjøpt av Forretningsbanken/Fokus Bank og tatt navnet Fokus Kredittforsikring, som administrerende direktør. Han avgikk med pensjon i 1993.Han var aktiv fotballspiller som ung, og påtok seg senere administrative verv innen kultur og idrett.


== Referanser ==
Baklofen

Baklofen er et legemiddelet som er et derivat av gammaaminosmørsyre som benyttes primært til å behandle spastisitet, per år 2010. Det antas at legemiddelet virker som en agonist ved å binde seg til det ortostatiske setet til GABA-B reseptorer. 


== Litteratur ==
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Moore, P. K. (2003). Pharmacology (5 utg.). Edinburgh New York: Elsevier Limited. ISBN 0-443-07145-4. 
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Flower, R. J.; Henderson, G. (2012). Rang and Dale's pharmacology (7 utg.). Edinburgh New York: Elsevier/Churchill Livingstone. ISBN 978-0-7020-3471-8.
Cherie Booth

Cherie Blair (tidligere Booth; født 23. september 1954 i Bury, Lancashire) er en britisk advokat som arbeider i det juridiske systemet i England og Wales. Hun er gift med tidligere statsminister i Storbritannia, Tony Blair, som hun møtte i 1976, mens hun studerte juss ved London School of Economics. De giftet seg den 29. mars 1980, og sammen har de har fire barn: Euan Anthony (f. 19. januar 1984), Nicholas John (f. 6. desember 1985), Kathryn Hazel (f. 2. mars 1988) og Leo George (f. 20. mai 2000 ).
I juli 1999 ble Booth tildelt en æresgrad fra Open University, og hun ble tildelt Eleanor Roosevelt Val-Kill medaljen i 2007 som en anerkjennelse for hennes høye idealer og modige handlinger. Cherie Blair er en beskytter av Breast Cancer Care, som er et britisk organisasjon som arbeider med informasjon og veldedighet angående brystkreft. Blair utga sine memoarer på slutten av mai 2008, med tittelen: Speaking for Myself: The Autobiography of Cherie Blair.I dronningens nyttårsliste for 2013 ble hun utnevnt til kommandør (CBE) av Den britiske imperieordenen for innsats for kvinnesak og veldedighet.Hun stiftet Cherie Blair Foundation for Women i 2008.Cherie Blair er datter av skuespillerne Anthony Booth (1931 – 2017) og Gale Howard (født Smith; 1933 – 2016) og hun har en søster, Lindsay, og en halvsøster.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cherie Blair – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cherie Booth på Internet Movie Database 
(en) Cherie Booth hos The Movie Database 
(en) Cherie Booth hos The Peerage
Aleksandriakvartetten

Aleksandriakvartetten (engelsk The Alexandria Quartet) er en serie på fire romaner som ble skrevet av den britiske forfatteren Lawrence Durrell, og ble utgitt mellom 1957 og 1960. Bøkene ble en kritisk og kommersiell suksess. Bøkene presenterer fire perspektiver på et enkelt sett av hendelser og karakterer som er lagt til Alexandria, Egypt, før og under den andre verdenskrig.
Ifølge forfatteren er de fire romanene en utforskning av relativitetsteorien og forestillinger om kontinuiteten og subjekt-objektive forhold, med moderne kjærlighet som et gjennomgangstema. Kvartetten har den samme sekvensen av hendelser gjennom flere synspunkter, slik at individuelle perspektiver endrer seg over tid.
De fire romanene heter:

Justine (1957)
Balthazar (1958)
Mountolive (1958)
Clea (1960)
Per Asphaug

Per Odin Asphaug (født 5. juni 1940 i Oppdal) er en norsk tannlege og politiker (H).
Han er sønn av tannlege John Asphaug og hustru Inger Ruud. Han gikk Oppdal kommunale realskole og Eidsvoll landsgymnas. Han er cand.odont. fra Universitetet i Bergen fra 1965 og begynte i 1968 som privatpraktiserende tannlege ved tannklinikken som hans far hadde etablert i Oppdal i 1930. Per Asphaug har siden overlatt klinikken til sin sønn.Han var medlem av Oppdal kommunestyre og formannskap 1976–1991, ordfører i Oppdal 1984–1985 samt varaordfører i flere perioder. Asphaug ledet Sør-Trøndelag Høyre 1987–1989. Han var Høyres 1. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1985–1993 og møtte litt over 200 dager på tinget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Per Asphaug hos Stortinget 
(no) Per Asphaug hos Norsk senter for forskningsdata
Andy Weydahl

Andy Marie Weydahl (født 25. mai 1875, død 26. mars 1948) var lærerinne ved en skole i Kristiania og skolebokredaktør.Hun var med på å utarbeide opplegget for gymnastikkfaget og fikk gjennomført at sanglekene skulle være en del av gymnastikkfaget. ”Sanglekene har særlig til hensikt å fremme en god holdning og vakre bevegelser samt å vekke og utvikle elevenes sans for rytme” skrev hun.
Hun fikk utgitt to sanglekbøker som begge kom i flere opplag. Bøkene inneholdt en del gamle sangleker, men hun laget også enkle koreografier til andre gamle barnesanger, dessuten hentet hun stoff fra Margrethe Munthe, svensk stoff fra sanglekmiljøet på Nääs og noe fra Hulda Garborg.


== Bibliografi ==
Sangleker for småskolen Kristiania 1922, nye reviderte utgaver i  1942, 1949, 1955 og 1967
Sangleker for storskolen Kristiania 1924 nye reviderte utgaver i 1948 og 1962


== Referanser ==