jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ljukman Adams

Ljukman Rasakovitsj Adams  (Люкман Расакович Адамс, født 24. september 1988 i Leningrad (St. Petersburg)) er en russisk friidrettsutøver, som konkurrerer i tresteg. Han ble junioreuropamester i 2007, og fikk bronse ved VM i friidrett innendørs 2012. Han er den første fargede som deltar på det russiske landslaget i friidrett. 


== Bakgrunn ==
Adams har nigeriansk far og russisk mor, og er født og oppvokst i St. Petersburg. Han spilte tidligere basketball, men i 12-årsalderen byttet han til friidrett. I starten konkurrerte han i sprintløp, men byttet senere til hoppøvelser. 18 år gammel flyttet han til Moskva, for å bli trent av Jevgenij Ter-Avanesov. Et halvt år etter flyttingen til Moskva deltok han i junior-EM 2007.


== Karriere ==
Ved junior-EM 2007 i Hengelo i Nederland vant han gull i tresteg. Han hadde bare 4. lengste hopp i kvalifiserinsrunden, med 16,03 meter, men nådde finalen med god margin. I finalen hoppet han 16,50, og slo med det både Ilja Jefremov og Dzmitry Platnitski med én cm. Vinteren 2008 satte han ny personlig rekord med 16,86 meter.Han deltok ved EM i friidrett 2010 i Barcelona, der han kom på sjetteplass med 16,78 i finalen. 
I 2012 deltok han ved VM i friidrett innendørs i Istanbul. Her fikk han tredje lengste hopp både i kvalifiseringen (17,04) og finalen (17,36), og fikk med det bronse. Lengden 17,36 var også ny personlig rekord innendørs. Will Claye vant gullet, med 17,70 i finalen.


== Dopingskandale ==
Adams ble utstengt i fire år fra friidrett etter å ha blitt funnet skyldig i doping av Den internasjonale voldgiftsretten for sport 31. januar 2019. Kjennelsen annulerer også alle resultater Adams oppnådd fra 16. juli 2012 til 14. september 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljukman Adams – Olympics.com 
(en) Ljukman Adams – Olympic.org 
(en) Ljukman Adams – Olympedia 
(en) Ljukman Adams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ljukman Adams – World Athletics 
(en) Ljukman Adams – Diamond League 
(en) Ljukman Adams – Track and Field Statistics
Sagaen om kjalnesingene

Sagaen om kjalnesingene (Kjalnesinga saga eller Búa saga Andríðarsonar – «Sagaen om Bue Andridson») er en islendingesaga fra tidlig på 1300-tallet. Historien foregår på det sørvestlige Island og i Norge i Harald Hårfagres regjeringstid (ca 860-930) og handler om Búi Andríðsson, hans kone Fríðr og sønnen Jökul Búasonar, som til sist blir farens banemann. Sagaen har blitt beskrevet som «a colourful and entertaining work reminiscent in many ways of legendary sagas».
Bui oppholder seg i Norge, hvor han bor hos «Kong Dovre» av Dovrefjell, og gifter seg med kongens datter Frid. De får sønnen Jøkull sammen, men faren anerkjenner ikke sønnen. Sagaen ender med en kamp mellom far og sønn hvor faren dør, mens sønnen flykter. Historien i sagaen videreføres i Tåtten om Jøkel Buesson, som forteller om Jökuls videre eventyr, «a tale whose events are even more improbable than those of the saga.»Oversatt til bokmål av Arnhild Mindrebø i 2014.


== Se også ==
Sagaen om Bård Snæfellsås, som også inneholder slektskap med troll


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjalnesinga Saga på norrønt hos heimskringla.no
Blyantkråkeboller

Blyantkråkeboller, slekten Cidaris, er en gruppe kråkeboller kjennetegnet av lange, tykke pigger. Slekten er best kjent fra sydlige strøk, men en av artene, Cidaris cidaris, finnes også på dypt vann i Norge.Piggene i blyantkråkeboller kommer i to størrelser. De har et stort antall små pigger slik som vanlige kråkeboller, i tillegg har de en serie lange, blyanttykke pigger (som har gitt gruppen navn). Fordi disse piggene er så store, har blyantkråkebollene bare noen får av dem. Hver pigg er festet til skroget med et lite kuleledd. Kuleleddene til de store piggene gir disse kråkebollene et meget karakteristisk utseende, selv uten pigger. Skrog og løse pigger av blyantkråkeboller er vanlige som fossiler. Slekten Cidaris er en relativt gammel slekt i familien Cidaridae.


== Arter ==
Slekten Cidaris er i dag en liten slekt med relativt få arter. Ifølge the World Register of Marine Species finnes det 8 nålevende arter i slekten. Disse er:

Cidaris abyssicola (A. Agassiz, 1869)
Cidaris annulata (Gray)
Cidaris baculosa (Lamk.)
Cidaris blakei (A. Agassiz, 1878)
Cidaris canaliculata
Cidaris cidaris (Linnaeus, 1758)
Cidaris rugosa (H. L. Clark, 1907)
Cidaris thouarsii (Val.)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blyantkråkeboller – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Blyantkråkeboller i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blyantkråkeboller hos Artsdatabanken 
(sv) Blyantkråkeboller hos Dyntaxa 
(en) Blyantkråkeboller hos Fossilworks 
(en) Blyantkråkeboller hos ITIS 
(en) Blyantkråkeboller hos NCBI 
(en) Kategori:Cidaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cidaris (Cidaridae) – detaljert informasjon på Wikispecies
Critérium du Dauphiné 2012

Critérium du Dauphiné 2012 var den 64. utgaven av sykkelrittet Critérium du Dauphiné og ble arrangert fra 3. til 10. juni 2012. Briten Bradley Wiggins forsvarte sin seier fra 2011 og ble første mann til å vinne Paris–Nice, Romandie rundt og Critérium du Dauphiné i én og samme sesong. Hans australske lagkamerat Michael Rogers ble nummer to foran en annen australier, Cadel Evans. 
De mest kjente passene man syklet over i 2012 var Le Grand Colombier, Col de la Colombière, Col de Joux Plane og Col du Corbier.
I tillegg til de 18 ProTeams var de profesjonelle kontinentallagene Argos-Shimano, Cofidis, Europcar og Saur-Sojasun invitert.


== Etapper ==


=== Søndag 3. juni - prolog: Grenoble, 5,7 km (ITT) ===


=== Mandag 4. juni - 1. etappe: Seyssins – Saint-Vallier, 187 km ===


=== Tirsdag 5. juni - 2. etappe: Lamastre – Saint-Félicien, 160 km ===


=== Onsdag 6. juni - 3. etappe: Givors – La Clayette, 167 km ===


=== Torsdag 7. juni - 4. etappe: Villié-Morgon – Bourg-en-Bresse, 53 km (ITT) ===


=== Fredag 8. juni - 5. etappe: Saint-Trivier-sur-Moignans – Rumilly, 186,5 km ===


=== Lørdag 9. juni - 6. etappe: Saint-Alban-Leysse – Morzine, 166,5 km ===


=== Søndag 10. juni - 7. etappe: Morzine – Châtel, 126 km ===


== Trøyene etappe for etappe ==


== Sluttresultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Poengtrøya ===


=== Klatretrøya ===


=== Ungdomstrøya ===


=== Lagkonkurransen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Critérium du Dauphiné 2012 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (fr)
Jimmy Armstrong (1901–1977)

James William Armstrong (født 6. september 1901 i Swalwell i Newcastle upon Tyne, død 1977) var en engelsk fotballspiller, som bl.a. spilte for Chelsea FC og Tottenham Hotspur FC. Han spilte i angrep. 


== Karriere ==
Armstrong gikk fra Spen Black and White til Chelsea i 1922. Der spilte han 29 kamper, og scoret 9 mål. Han gikk videre til Tottenham i 1927, der han scoret 5 mål på 28 kamper. Etter en kort karriere i Luton Town FC i 1930 avsluttet han sin karriere i Bristol Rovers FC, der han spilte 9 kamper og scoret to mål. 


== Referanser ==
Renate Josefsen

Renate Josefsen (født 20. mai 1974) er en norsk forfatter fra Narvik i Nordland. Hun er utdannet helsefagarbeider, og har tidligere jobbet som økonomimedarbeider.
Josefsen debuterte som forfatter i februar 2012 med romanserien Stina Saga. Serien hentet sin handling fra 1600-tallet, og utspiller seg i området rundt Ballangen utenfor Narvik. Det ble gitt ut tjue bøker i serien.
Josefsens bøker utgis av NorskeSerier og forlaget Cappelen Damm. 


== Eksterne lenker ==
Forlagets forfatterside
Forlagets side om romanserien Stina Saga

(no) Publikasjoner av Renate Josefsen i BIBSYS
1840 i Danmark

Begivenheter i året 1840 i Danmark.


== Statsledere ==
Monark – Christian VIII
Geheimestatsminister – Otto Joachim Moltke


== Hendelser ==
1. februar – folketelling i kongeriket Danmark, Hertugdømmene samt på Grønland og Færøyene.
Folketellingen viser at København har 120 819 innbyggere
28. juni – Christian VIII salves i Frederiksborg slottskirke
Det utstedes en forordning om at dansk skal være offisielt språk i Slesvig.
Avstraffelse med brennemerking avskaffes.


== Kunst og kultur ==
8. oktober – vittighetsbladet Corsaren kommer ut for første gang.
Historisk Tidsskrift etableres av Christian Molbech.
		
		


== Fødsler ==
28. januar – Georg E.W. Møller, arkitekt (d.1897)
30. mars – Christian Danielsen, gravør  (d.1914)
10. juni – Theodor Philipsen, maler  (d.1920)
23. juli – Louis Hornbeck, komponist (d.1906)
5. september – Troels Troels-Lund, historiker og forfatter (d.1921)
17. desember – Christian Frederik Emil Horneman, komponist (d.1906)


== Dødsfall ==
30. juni – Hermann Ernst Freund, billedhugger (f. 1786)
13. juli – Charlotte Frederikke, Christian VIIIs første ektefelle og mor til Frederik VII (f. 1784)
23. november – Christian Waagepetersen, handelsmann og mesén  (f. 1787)


== Referanser ==
Pianolærerinnen

Pianolærerinnen (fransk: La Pianiste) er en dramafilm fra 2001, regissert av Michael Haneke. Haneke skrev også filmmanuset, basert på romanen Die Klavierspielerin («Pianospillersken») av den østerrikske Nobelprisvinneren Elfriede Jelinek. Hovedrollene spilles av Isabelle Huppert, Annie Girardot og Benoît Magimel. Den ble belønnet med Grand Prix under Filmfestivalen i Cannes.
Filmen er en fransk og østerriksk samproduksjon. 


== Synopsis ==
Erika (Isabelle Huppert) er en pianolærer på en prestisjefylt musikkskole i Wien, og bor fortsatt med sin overbeskyttende og kontrollerende mor (Annie Girardot). Ensom og fremmedgjort, finner Erika trøst ved å besøke sex-butikker og ved å eksperimentere med masochisme.
Under en konsert ble hun kjent med Walter (Benoît Magimel), en kjekk ung mann som hun forfører og innleder et ulovlig forhold til. Etter hvert som Erika langsomt driver i retning av et følelsesmessig sammenbrudd, bruker hun den forelskede Walter til å utforske sine mørkeste sado-masochistiske fantasier. Dette er imidlertid frastøtende for Walter, men i filmens klimaks angriper han henne i hennes leilighet, slik hun ønsker, slår og voldtar henne, men hun oppdager da at hennes begjær i virkeligheten ikke stemmer med hennes fantasier knyttet til dem.


== Rolleliste (utvalg) ==
Isabelle Huppert som Erika Kohut
Annie Girardot som moren
Benoît Magimel som Walter Klemmer
Susanne Lothar som fru Schober
Udo Samel som dr. Blonskij


== Priser ==
Filmfestivalen i Cannes, 2001

Grand Prix
Beste mannlige skuespiller - Benoît Magimel
Beste kvinnelige skuespiller - Isabelle HuppertCésar-prisen, 2002

Beste kvinnelige birolle - Annie GirardotDeutscher Filmpreis, 2002

Beste utenlandske filmDet europeiske filmakademiet, 2001

Beste europeiske kvinnelige skuespiller - Isabelle HuppertFranske filmakademi, 2001

Beste kvinnelige birolle - Annie GirardotLos Angeles filmkritikerforening, 2002

Beste skuespiller - Isabelle HuppertNational Society of Film Critics, 2002

Beste kvinnelige skuespiller - Isabelle HuppertDet russiske filmkritikerlaget, 2001

Beste utenlandske skuespiller - Isabelle Huppert
Beste utenlandske film


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pianolærerinnen på Internet Movie Database 
(no) Pianolærerinnen hos Filmfront 
(sv) Pianolærerinnen i Svensk Filmdatabas 
(da) Pianolærerinnen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Pianolærerinnen på Allociné 
(nl) Pianolærerinnen på MovieMeter 
(en) Pianolærerinnen på AllMovie 
(en) Pianolærerinnen på Turner Classic Movies 
(en) Pianolærerinnen på Rotten Tomatoes 
(en) Pianolærerinnen på Metacritic
Veit Heiduschka

Veit Heiduschka (født 20. mai 1938) er en østerriksk filmprodusent. Han har siden 1985 produsent rundt 50 filmer. Han er særlig kjent for samarbeidet med Michael Haneke.


== Filmer (utvalg) ==
Det syvende kontinent (Der siebente Kontinent) (1989)
Bennys video (1992)
Pianolærerinnen (La Pianiste) (2001)
Jedermanns Fest (2002)
Ulvetid (Le Temps du Loup) (2003)
Caché (2005)
Et øyeblikks frihet (Ein Augenblick Freiheit) (2008)
Det hvite båndet (Das weiße Band – Eine deutsche Kindergeschichte) (2009)
Amour (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Veit Heiduschka på Internet Movie Database 
(sv) Veit Heiduschka i Svensk Filmdatabas 
(da) Veit Heiduschka på Filmdatabasen 
(da) Veit Heiduschka på Scope 
(fr) Veit Heiduschka på Allociné 
(en) Veit Heiduschka på AllMovie 
(en) Veit Heiduschka hos The Movie Database
Horisontal integrasjon

Horisontal integrasjon er et uttrykk innenfor mikroøkonomien, som beskriver en type eierskap. Det er en strategi som blir brukt av virksomheter og bedrifter som vil selge sitt produkt i flere markeder. Horisontal integrasjon i markedsføring er mye vanligere enn vertikal integrasjon er i produksjon.
Horisontal integrasjon skjer når et selskap blir kjøpt eller fusjonert med et annet selskap som er i samme bransje og på samme produksjonsnivå som det andre selskapet. Et eksempel på dette er at en bilfabrikk fusjoneres med en annen bilfabrikk. I dette tilfellet er begge selskapene på samme nivå og i samme bransje. Prosessen er også kjent som «å kjøpe ut» eller «overtakelse». Målet med horisontal integrasjon er å konsolidere selskaper og monopolisere en bransje.
Et monopol skapt igjennom horisontal integrasjon kalles horisontalt monopol.
Vegtilsynet

Vegtilsynet er et norsk statlig tilsyn opprettet 20. juni 2012. Vegtilsynets oppgave er å føre tilsyn med at Statens vegvesen og Nye Veier ivaretar sikkerheten på riksvegnettet. Vegtilsynet overtok oppgaven med å følge opp sikkerhetstilrådninger på VEI den 01.09.2021, sikkerhetstilrådningene blir gitt av Statens Havarikommisjonen. Vegtilsynet har hovedkontor på Voss.
Vegtilsynet fører tilsyn med at eierne av riksvegene, Statens vegvesen og Nye Veier, har og benytter tilstrekkelige og effektive styringssystemer for å ivareta sikkerheten i veginfrastrukturen for transport på riksveg. Styringssystemene omfatter systemer for planlegging, bygging, drift, vedlikehold, beredskap og annen forvalting av riksveginfrastrukturen.
Da Vegtilsynet ble opprettet var det underlagt vegdirektøren, med et organisatorisk og styringsmessig skille fra resten av Statens vegvesens virksomhet. I 2017 ble Vegtilsynet et selvstendig forvaltningsorgan direkte underlagt Samferdselsdepartementet.Ifølge instruksen fra Samferdselsdepartementet skal Vegtilsynet føre et risikobasert systemtilsyn. At tilsynet er risikobasert vil si at tilsynssakene er valgt ut etter en vurdering av risiko i forhold til konsekvenser for trafikksikkerheten.
Trude Tronerud Andersen er den første direktør for Vegtilsynet.


== Referanser ==
Kykuit

Kykuit, også kjent som «John D. Rockefeller residens», er et 40-roms verneverdig hus i Westchester County, New York, bygget av forretningsmannen, filantropen og stamfaren i den prominente Rockefeller-familien, John D. Rockefeller og hans sønn, John D. Rockefeller jr.. Huset er utsmykket med kunst innkjøpt av guvernør i New York og visepresident i USA, Nelson A. Rockefeller. Huset har vært hjem til fire generasjoner av familien.
Kykuit betyr utkikk på nederlandsk - «kikkut». Huset ligger i Pocantico Hills, på det høyeste punktet nær Tarrytown og Sleepy Hollow, en times kjøring nord for New York City. Det har utsikt over Hudson River ved Tappan Zee, og i det fjerne, New Yorks skyline.
Eiendommen er oppført på National Register of Historic Places.


== Eksterne lenker ==
Om stedet Kykuit (engelsk)
Henry Clay Frick

Henry Clay Frick (19. desember 1849 – 2. desember 1919) var en amerikansk industrimann, finansmann og kunstvelgjører. Han grunnla koks-fabrikken HC Frick & Company og var formann i Carnegie Steel Company og spilte en viktig rolle i dannelsen av det gigantiske US Steel. Han finansierte også byggingen av Pennsylvania Railroad og Reading Company, og eide store mengder eiendom i Pittsburgh og i delstaten Pennsylvania. Han bygget senere historiske neoklassiske Frick Mansion (nå et landemerke i Manhattan) og ved sin død donerte han en omfattende samling av malerier og fine møbler for å skape den berømte Frick Collection og kunstmuseum. Han var kjent av hans kritikere som "den mest forhatte mannen i Amerika,” — Portfolio.com kalt Frick en av "De verste amerikanske direktørene igjennom historien".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Clay Frick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Official Frick Collection Website
The Frick Art & Historical Center and Clayton
Helen Clay Frick Foundation Archives
The Greatest Game Ever Played

The Greatest Game Ever Played er en amerikansk biografisk dramafilm som kom ut i 2005. Filmen har Shia LaBeouf i hovedrollen som golfspilleren Francis Ouimet.


== Handling ==
Tar for seg den sanne historien om golfspilleren Francis Ouimets (Shia LaBeouf) oppvekst og tidlige liv, hans legendariske kamp mot Harry Vardon (Stephen Dillane) om US Open-tittelen i 1913, samt hans vennskap med sin yngre caddie, Eddie Lowery (Josh Flitter).


== Rolleliste ==
Shia LaBeouf i rollen som Francis Ouimet
Stephen Dillane i rollen som Harry Vardon
Josh Flitter i rollen som Eddie Lowery
Elias Koteas i rollen som Arthur Ouimet
Marnie McPhail i rollen som Mary Ouimet
Peyton List i rollen som Sarah Wallis
Stephen Marcus i rollen som Ted Ray
Peter Firth i rollen som Lord Northcliffe
Michael Sinelnikoff i rollen som Lord Bullock
Len Cariou i rollen som Stedman Comstock
Justin Ashforth i rollen som Ted Hastings
Michael Weaver i rollen som John McDermott
Max Kasch i rollen som Freddie Wallis
Nicholas Wright i rollen som Phillip Wainwright
Matthew Knight i rollen som Young Francis Ouimet


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Greatest Game Ever Played på Internet Movie Database 
(no) The Greatest Game Ever Played hos Filmfront 
(sv) The Greatest Game Ever Played i Svensk Filmdatabas 
(da) The Greatest Game Ever Played i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Greatest Game Ever Played på Allociné 
(nl) The Greatest Game Ever Played på MovieMeter 
(en) The Greatest Game Ever Played på AllMovie 
(en) The Greatest Game Ever Played på Rotten Tomatoes 
(en) The Greatest Game Ever Played på Metacritic 
(en) The Greatest Game Ever Played på Box Office Mojo
Benoît Magimel

Benoît Magimel (født 11. mai 1974 i Paris) er en fransk skuespiller. 
Han debuterte allerede som 14 åring og har rukket å bli en profilert skuespiller innen fransk film hvor han har deltatt i rundt 40 filmer.
Han fikk prisen for beste mannlige skuespiller i rollen som Walter i Pianolærerinnen fra 2001 på Cannes filmfestival.
Han var i en årrekke samboer med det franske skuespilleren Juliette Binoche, som han spilte mot i filmen Les Enfants du Siècle fra 1999 hvor Magimal spiller Alfred de Musset. Paret har datteren  Hannah, født 1999 sammen, men forholdet opphørte i 2003.


== Filmografi i utvalg ==
1988 – Livet er en lang rolig elv
1996 – Tyvene
2001 – Pianolærerinnen
2004 – De røde elvene 2
2004 – I fiendens nærhet
2010 – Små hvite løgner
2014 – Den franske forbindelsen
2016 – Kvinnen fra Brest - Kampen mot legemiddelindustrien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benoît Magimel på Internet Movie Database 
(sv) Benoît Magimel i Svensk Filmdatabas 
(da) Benoît Magimel på Filmdatabasen 
(da) Benoît Magimel på Scope 
(fr) Benoît Magimel på Allociné 
(en) Benoît Magimel på AllMovie 
(en) Benoît Magimel hos Turner Classic Movies 
(en) Benoît Magimel hos Rotten Tomatoes 
(en) Benoît Magimel hos The Movie Database
Innherredsbåt

Innherredsbåten er en lokal båttype som ble bygget i indre del av Trondheimsfjorden, særlig i Verran, Framverran og Beitstad. Innherredsbåten er en versjon av den "moderne" (etter 1800) Trøndelagsbåten, der undertypen Åfjordsbåt er mye bedre kjent. 
Det er uvisst hvor store Innherredsbåter som ble bygd.  Innherredsbåten har kun fire bordganger, fordi den ikke har kjølrennebord som Åfjordsbåten, men breie bunnbord som er festet rett på kjølen. Båten er derfor svært gruntgående, og dette gjør at man lett kommer seg inntil støa og fjæra med den.Båttypen er også lettrodd. Den har et kort vaterbord som keipene står på, slik som på Åfjordsbåten. Som Åfjordsbåten mangler den indre esing, og banda går helt opp til ripbordets overkant (slik at vaterbordet hviler på bandtoppene),


== Referanser ==
Slaget ved Pisagua

Slaget ved Pisagua (spansk: Desembarco y combate de Pisagua) var en chilensk operasjon for å sette chilenske tropper i land på peruansk territorium under salpeterkrigen. Slaget ble utkjempet den 2. november 1879 mellom chilenske soldater, som fikk støtte av den chilenske marinen, mot peruanske og bolivianske styrker. Den chilenske hæren var under ledelse av General Erasmo Escala samt diverse chilenske marine-offiserer. Den chilenske flåten innledet slaget ved å bombardere den peruanske havnebyen Pisagua. Bombingen av byen førte til at de peruanske og bolivianske styrkene forlot sine stillinger for å flykte fra bombardementet. De bolivianske og peruanske styrkene var under ledelse av den peruanske generalen Juan. Etter at de boliviansk-peruanske styrkene trakk seg ut av byen, klarte de å sette opp enkle forsvarstillinger på to steder.Disse forsvarstillingene ble raskt overmannet av chilenske tropper som ble satt i land i Pisagua kort tid etter den boliviansk-peruanske retretten. Chilenerne angrep stillingene to ganger før de resterende troppene fra Bolivia og Peru overga seg.
Slaget ved Pisagua var det innledende slaget i den såkalte Tarapacá-kampanjen under salpeterkrigen som resulterte i at chilenerne fikk full kontroll over den peruanske regionen Tarapacá og eksporten av mineralene i denne regionen. Tarapacá-regionen ble aldri returnert til Peru og er idag en chilensk provins. Den endelige Ancon-traktaten som sikret chilensk suverenitet i regionen ble underskrevet i 1884.


== Referanser ==


== Anbefalt litteratur (spansk) ==
Gómez Ehrmann, Sergio; Reyno Gutiérrez, Manuel (1985). Historia del Ejército de Chile, Vol. V. Estado Mayor General del Ejército de Chile.
Pelayo, Mauricio; Mellafe, Rafael (2004). La Guerra del Pacífico en imágenes, relatos, testimonios. Centro de Estudios Bicentenario.
Cluny, Claude (2008). Atacama, Ensayo sobre la Guerra del Pacífico 1879 - 1883. Fondo de Cultura Económica.
Robles Diez, Enrique (2009). La Guerra del Pacífico, Partes oficiales - La Campaña de Tarapacá 1879. Editorial Estudios Americanos.
Kolonat

Kolonat (latin: colonus, leilending, av colo, «jeg dyrker») var en betegnelse på et leilendingsforhold i den romerske keisertiden. Leilendingene (coloni, agricolae, rustici) var ikke slaver, men bundet til jorden (glebae adscripti); de kunne gifte seg og erverve formue, men denne hørte liksom dem selv og deres familie uoppløselig til den jord de hadde i feste.
Stringfellow Hawke

Stringfellow Hawke (portrettert av skuespiller Jan-Michael Vincent) er en fiktiv figur i den amerikanske TV-serien Airwolf (1984-1987). Hawke er en freelance-agent for CIA, og pilot på en prototype av et supersonisk helikopter.
Stringfellow Hawke ble født i 1950. Da Hawke var tolv år, var han og hans foreldre i en båtulykke på en innsjø. Han ble reddet av sin bror, men foreldrene druknet. Fra og med denne hendelsen, vokser Hawke opp i den tro at de han elsker er forutbestemt til å dø en tragisk død, en tro som bare har blitt forsterket av senere hendelser. De foreldreløse Hawke-brødrene vokste opp hos en militær flyger og venn av faren deres. Både Stringfellow og broren Saint John vervet seg til den amerikanske hæren og ble sendt til frontlinjen under Vietnamkrigen. Begge brødrene beviser der sin tapperhet og flygerferdigheter. 
I 1969 inntreffer igjen en tragedie da Saint John blir skilt fra broren og resten av enheten under et oppdrag. Stringfellow ble innlagt på sykehus og mistet kontakten med sin vietnamesiske kjæreste, Nhi Huong. Saint John er oppført som Missing in action i Sørøst-Asia, og det forårsaket at Stringfellow trakk seg mer vekk fra samfunnet. Da Hawke returnerer hjem etter krigen tar han en mastergrad i fysikk, og slår seg ned i en avsidesliggende tømmerhytte ved en innsjø i California. Han lever et ensomt liv i fjellet. Hawke er en ivrig fisker, og har en stor kunstsamling. 
Broren hans, Saint John Hawke, (portrettert av Barry Van Dyke), har jobbet i all hemmelighet for en annen etat innen USAs etterretning. Saint John og Stringfellow gjenforenes i USA, og Saint John erstatter hans sårede bror som pilot av Airwolf. I den siste episoden ligger Hawke skadd på sykehus, men han vil ikke dø der, så hans bror bærer ham vekk. Hans videre skjebne er ikke angitt.