jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chile under Panamerikanske leker 1963

Chile under Panamerikanske leker 1963. Chile deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på niendeplass med to gull-, to sølv og seks bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Reinickendorf (ortsteil)

Reinickendorf er en ortsteil i bydelen med samme navn Reinickendorf i Berlin.


== Historie ==
Den nedersachsiske bonden Reinhardt grunnla i 1280 en landsby kalt Reinhardts Dorf, på plattysk kalt Renekentorp. Dette dannet utgangspunkt for stedet (ortschaft) Reinickendorf, første gang nevnt i skriftlige kilder i 1345.
Bydelen opplevde et industrielt oppsving mot slutten av 1800-tallet under utbyggingen av det tyske jernbanenettet. 
I 1920-årene ble Weisse Stadt oppført, et funksjonalistisk boligområde som fra 2008 er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv under overskriften Modernistiske boligområder i Berlin.


== Bildegalleri ==
Mexico under Panamerikanske leker 1963

Mexico under Panamerikanske leker 1963. Mexico deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på åttemnde plass med to gull-, åtte sølv og femten bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Du betyr meg

Du betyr meg er et musikkalbum med Lars Vaular. Albumet ble utgitt den 31. oktober 2011. Den første singelen fra albumet, Som i en siste dans, ble utgitt den 23. oktober.


== Sporliste ==
«Aldri for pen for pønk»
«Tåken»
«Supernaiv» med Thea Hjelmeland
«Hundre sanger» med Wang (Fjorden Baby!)
«Nedi byen»
«I disse dager»
«Når eg kommer hem» med Store P og Vågard fra A-Laget
«Ninja»
«I min leilighet» med OnklP, Vågard fra A-Laget og Flex fra Muren
«Som i en siste dans» med John Olav Nilsen
«Frykten» med L.O.C.


== Eksterne lenker ==
(en) Du betyr meg på Discogs 
(en) Du betyr meg på MusicBrainz
Venezuela under Panamerikanske leker 1963

Venezuela under Panamerikanske leker 1963. Venezuela deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på sjuendeplass med tre gull-, fem sølv og ni bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
10. etappe av Giro d’Italia 2011

10. etappe av Giro d'Italia 2011 ble kjørt den 17. mai 2011 og gikk mellom Termoli og Teramo.


== Manglende ryttere ==
132  Adam Blythe (OLO) brøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
11. etappe av Giro d’Italia 2011

11. etappe av Giro d'Italia 2011 ble kjørt den 18. mai 2011 og gikk mellom Tortoreto Lido og Castelfidardo.


== Manglende ryttere ==
007  Danilo Napolitano (ASA) brøt.
222  Borut Božič (VCD) brøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
12. etappe av Giro d’Italia 2011

12. etappe av Giro d'Italia 2011 ble kjørt den 19. mai 2011 og gikk mellom Castelfidardo og Ravenna.


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
Politikk som idékamp

Politikk som idékamp: Et intellektuelt gruppeportrett av Minerva-kretsen 1957–1972 er en bok fra 2007 som omhandler kretsen rundt Minervas Kvartalsskrift. Pax Forlag publiserte boken sammen med Lars Roar Langslets artikkelsamling titulert Fra den annen front. Boken fikk stort sett positive anmeldelser.


== Anmeldelser ==
Skirbekk, Tarjei. «Politikk som idékamp». Nrk.no, 12. november 2007.
Midttun, Lasse. «Ungdom datildags». Morgenbladet, 9. november 2007.
Hagtvet, Bernt. «Konservativ balanseakt». Stavanger Aftenblad, 19. desember 2007, s. 3.
Uruguay under Panamerikanske leker 1963

Uruguay under Panamerikanske leker 1963. Uruguay deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på sjetteplass med fire gull-, en sølv og åtte bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Argentina under Panamerikanske leker 1963

Argentina under Panamerikanske leker 1963. Argentina deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De ble fjerde beste nasjon med åtte gull-, femten sølv og seksten bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Canada under Panamerikanske leker 1963

Canada under Panamerikanske leker 1963. Canada deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De ble tredje beste nasjon med elleve gull-, tjuesju sølv og tjueseks bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Brasil under Panamerikanske leker 1963

Brasil under Panamerikanske leker 1963. Brasil deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De ble nest beste nasjon med fjorten gull-, tjue sølv og atten bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Samuel Doe

Samuel Kanyon Doe (født 6. mai 1951 i Tuzon, død 9. september 1990 i Monrovia) var fra 1980 til 1990 president i Liberia. Samuel Doe tok i 1980 makten i Liberia gjennom et militærkupp. Doe var en krahn, og var den første liberiske presidenten som ikke kom fra den afroamerikanske eliten i landet. Han ble valgt som president for en midlertidig nasjonalforsamling i juli 1984 og valgt til president i 1985. Doe ble avsatt og myrdet under borgerkrigen i 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel Doe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
USA under Panamerikanske leker 1963

USA under Panamerikanske leker 1963. USA deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De ble beste nasjon med etthundreseks gull-, femtiseks sølv og trettisju bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Colombia under Panamerikanske leker 1963

Colombia under Panamerikanske leker 1963. Colombia deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
El Salvador under Panamerikanske leker 1963

El Salvador under Panamerikanske leker 1963. El Salvador deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Ecuador under Panamerikanske leker 1963

Ecuador under Panamerikanske leker 1963. Ecuador deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Haiti under Panamerikanske leker 1963

Haiti under Panamerikanske leker 1963. Haiti deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. Utøverne fra Haiti vant ingen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Den dominikanske republikk under Panamerikanske leker 1963

Den dominikanske republikken under Panamerikanske leker 1963. Den dominikanske republikk deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Bahamas under Panamerikanske leker 1963

Bahamas under Panamerikanske leker 1963. Bahamas deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Cuba under Panamerikanske leker 1963

Cuba under Panamerikanske leker 1963. Cuba deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på femteplass med fire gull-, seks sølv og fire bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Saggrenda stasjon

Saggrenda stasjon er en jernbanestasjon som ligger i Kongsberg kommune. Den ble åpnet da jernbanelinjen mellom Kongsberg og Hjuksebø ble tatt i bruk. I 1967 ble stasjonen fjernstyrt. Etter at persontrafikken ble nedlagt 28. mai 1989, brukes stasjonen som fjernstyrt kryssingsspor.


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 236–237. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1990). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Randsfjordbanen med sidelinjer. NSB Arkitektkontoret. s. 375–382. 


== Eksterne lenker ==
(no) Saggrenda stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen
Selevkia-Ktesifon bispedømme

Selevkia-Ktesifon bispedømme var det viktigste bispedømmet i Østens kirke. Kirkens katolikos-patriark er fremdeles titulærbiskop av Selevkia-Ktesifon. Den nåværende katolikos-patriarken Mar Dinkha IV regnes således som den 120. innehaveren av tittelen.
Selevkia-Ktesifon var hovedstaden i det partiske og sasanidiske Perserriket. Ifølge tradisjonen ble bispesetet i byen grunnlagt av apostlene Taddeus (arameisk Mar Addai), Tomas (Mar Toma) og Bartolomeus (Mar Bar Tulmay). Østens kirke betegner derfor både bispesetet og seg selv som apostolisk. Den første historisk sikrede biskopen av Selevkia-Ktesifon var imidlertid Papa bar Aggai (ca. 317–328).
Papa ble omtalt som «lederen» for biskopene i Perserriket, noe som betyr at Selevkia-Ktesifon må ha hatt rang som metropolitanbispedømme. På det meste omfattet Selevkia-Ktesifons kirkeprovins ca. 15 suffraganbispedømmer. Lederrollen ble senere fremhevet gjennom tittelen katolikos og – etter kirkens selvstendighet i 424 – patriark. Biskopen av Selevkia-Ktesifon var dermed også overordnet de andre metropolitansetene som kirken etter hvert opprettet over store deler av Asia.
Setet ble flyttet flere ganger (bl.a. 775 til Bagdad, 1265 til Tabriz). Katolikos-patriarkene fortsatte likevel med å føre tittelen biskop av Selevkia-Ktesifon frem til i dag, også etter at bispedømmet gikk under på grunn av Timur Lenks kristenforfølgelse på slutten av 1300-tallet.
Biskoper i flere andre kirker avleder også sine embeter fra Selevkia-Ktesifon bispedømme (dog uten å bruke denne tittelen). Dette gjelder eller gjaldt den syrisk-ortodokse mafrian og Østens katolikos, den malankarisk-ortodoks-syriske Østens katolikos og metropolitt av Malankara og den kaldeisk-katolske patriarken av Babylon. Alle disse kirkene anerkjenner bisperekken av Selevkia-Ktesifon inntil et visst tidspunkt (484 resp. 1552), da det oppstod et skisma mellom dem og Østens kirke.


== Se også ==
Liste over biskoper av Selevkia-Ktesifon
Dinkha IV

Dinkha IV Khananya (født 15. september 1935 i Darbandokeh, Irak, død 26. mars 2015 i Rochester i Minnesota i USA ) var katolikos-patriarken av Østens assyriske kirke og den 120. biskopen av Selevkia-Ktesifon.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mar Dinkha IV (døpenavn Khananya) var sønn av Andreas Soro (1907–1999) og hans hustru Panna (født 1968), nedstammet fra en familie som ved arv (onkel – nevø) hadde gitt sin kirke 17 av dens biskoper, sist hans bestefars bror biskopen i Urmia, martyrbiskop Mar Dinkha av Tis (død 23. februar 1915 ved Urmia). Han tilhørte den assyriske stammen nochiya.


=== Virke som biskop og patriark ===
Dinkha ble i 1968 utnevnt til biskop av Iran med sete i Teheran, der han hadde tjent som prest siden 1957. Vervet hadde vært vakant siden 1915.
Etter drapet på katolikos-patriark Shimun XXIII (1975) deltok han på kirkens bispemøte i London i 1976. Der ble han av de andre biskopene valgt til ny katolikos-patriark. Han var dermed den første katolikos-patriarken på 376 år som ikke arvet denne tittelen etter en nær slektning. 1980 flyttet han fra Teheran til Chicago (USA), der en av kirkens største eksilmenigheter befinner seg, og der han så tok sete.
Fordi Dinkha IV hadde en motkatolikos i Bagdad, Addai II, som leder Østens gamle kirke, arbeidet Dinkha intenst med å forbedre forholdene innad i kirken.
Ved besøk i Sovjetunionen i 1981 og 1988 kunne Mar Dinkha IV brtinge til opphør den isolasjon fra moderkirken som siden 1920 hadde rammet den derværende assyriske fellesskap.
I 1995 fikk han til en forsoning med den indiske grenen av Østens kirke, hvis metropolitt Aprem Mooken fra 1968 til 1995 var tilhenger av Addai II.
Også mellomkirkelige og økumeniske relasjoner ble prioritert høyt av Dinkha. Han hadde gode forbindelser til den katolske kirke og møtte flere ganger paven og den kaldeisk-katolske patriark av Babylon. Etter samtaler med den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia Ignatius Zakka I Iwas opphevet de to patriarkene i 1997 de gjensidige bannlysingene, som deres kirker hadde uttalt 1500 år tidligere.
Dinkha møtte i 2005 og 2006 Iraks president Jalal Talabini, statsminister Nouri al-Maliki og irakisk Kurdistans president Massoud Barzani til samtaler for å forbedre assyrernes kår i Irak. Han skal ha vurdert å flytte tilbake til Irak og legge patriarkatssete til Ankawa (ved Erbil).


== Referanser ==


== Litteratur ==
J. Martin Beiley: Who Are the Christians in the Middle East?, 2003, Wm. B. Eerdmans Publishing, ISBN 0-8028-1020-9
Willhelm Baum, Dietmar W. Winkler: The Church of the East: A Concise History, 2003, RoutledgeCurzon, London, ISBN 0-415-29770-2
Christoph Baumer: The Church of the East: An Illustrated History of Assyrian Christianity,  2006, I.B. Tauris, London, ISBN 1-84511-115-X
John Joseph: «The Modern Assyrians of the Middle East: Encounters with Western Christian Missions, Archaeologists, and Colonial Powers», Studies in Christian Mission,  26, 2000, Brill Publishers, ISBN90-04-11641-9
MF «Solbakk» (1978)

MF «Solbakk», nå MF «Stallovarre», er en åpen pendelferge bygd av Rosenberg Verft i Stavanger i 1978 og overlevert Det Stavangerske Dampskibsselskab for trafikk på sambandet mellom Stavanger og Tau.
I juli 2000 ble «Solbakk» solgt til Bjørklids Ferjerederi i Troms hvor den har gått i trafikk over Lyngen mellom Lyngseidet og Olderdalen under det nye navnet «Stallovarre». I 2011 ble hun erstattet av MF «Goalsevarre» og brukes, per 2013, som rederiets reserveferge.


== Sambandshistorikk ==
Juli 1978-1982: Stavanger-Tau
1982-1983: Stavanger-Nedstrand
1983-1985: Stavanger-Nedstrand / Stavanger–Tau
1985-1991: Stavanger-Nedstrand
1991-1999: Hanasand og Jelsa
1999: Opplag
2000-2011: Lyngseidet-Olderdalen
2011- > : Opplag/reserve


== Kilder ==
Den tyske fergesiden Fjordfähren in Norwegen - Solbakk Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine.
Søk i Skipsregistrene Arkivert 15. november 2011 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7727413 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Solbakk» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Forbundsrådet (Det tyske keiserrike)

Forbundsrådet (tysk: Bundesrat) under Det tyske rike 1871–1918 var en representasjon for forbundsstatenes regjeringer. Forbundsrådet var ikke noen parlamentarisk forsamling og heller ikke statsoverhoders råd. Det var selv en del av regjeringsmakten, ved siden av riksdag og keiser.


== Sammensetning av Forbundsrådet ==


== Se også ==
Forbundsrådet (Tyskland)


== Referanser ==
Addai II

Mar Addai II Shleemon Ghervargeese (født 1. august [JD 19. juli] 1950 i Mosul i Irak, død 11. februar 2022 i Phoenix, Arizona) var katolikos-patriark av Østens gamle kirke med sete i Bagdad (Irak).Han ble ordinert til biskop av Bagdad av metropolitt Thoma Darmo i 1968 og var etterpå med på å velge Thomas Darmo til katolikos-patriark for Østens gamle kirke. Dette valget førte til en skismatisk splittelse av Østens kirke i uttalt motstand mot dennes katolikos-patriark Shimun XXIII. Da Thoma Darmo døde året etter, ble Addai i 1970 valgt til hans etterfølger som katolikos-patriark av Østens gamle kirke. Av politiske årsaker kunne han ikke ordineres før i 1972.Siden 1976 var Dinkha IV Addais motkatolikos. Dinkha har lyktes med å forsones med deler av Østens gamle kirke, blant annet med dens indiske gren under Aprem Mooken. Mar Addai var dermed overhode for ikke mer enn ca. 54 000 tilhengere (per 1995), hovedsakelig i Irak.


== Referanser ==
Shimun XXIII

Shimun XXIII (XXI) Eshuyow (Simon Jesaja; født 28. februar 1908 i Qudshanis i dagens Tyrkia, død 6. november 1975 i San Jose i USA) var katolikos-patriarken av Østens kirke og den 119. biskopen av Selevkia-Ktesifon. Ifølge den tradisjonelle nummereringen var han Shimun XXI, men han endret tellemåten ved å tilføye to tvilsomme forgjengere (en patriark på 1500-tallet samt Simon [I] Peter som angivelig første biskop av Selevkia-Ktesifon), slik at han offisielt ble omtalt som Shimun XXIII.
Mar Shimun XXIII var nevøen til sine to forgjengere Shimun XXI og XXII (ifølge den nye nummereringen). Etter sin yngste onkels død i 1920 ble han som 12-åring utnevnt til katolikos-patriark i en flytkningleir i Baquba i Irak, og var dermed sitt folks åndelige og politiske overhode. Til å begynne med fungerte metropolittene av Rustaqa (Khnanisho X) og Malabar (Abimalek Timotheus) som åndelige stedfortredere, og hans far og tante som politiske stedfortredere.
Etter studier i England returnerte han i 1927 til Irak og begynte å jobbe for en territoriell løsning for de kristne assyrerne. Forhandlingene med Folkeforbundet førte imidlertid ikke frem, og da det britiske mesopotamiamandatet løp ut i 1932, ble assyrerne igjen utsatt for blodige forfølgelser. Shimun XXIII ble i 1933 arrestert og utvist til Kypros. I 1940 utvandret han til USA og bodde først i Chicago, fra 1954 i San Francisco.
Da Shimun XXIII i 1964 innførte den julianske kalender og andre reformer, førte dette til motstand blant deler av de troende i Irak og India, som blant annet også var skuffet over at katolikos-patriarken ikke flyttet tilbake til Irak. Motstanden ble fremfor alt målbåret av kirkens metropolitt av Malabar, Thoma Darmo, som grunnla Østens gamle kirke. Han lot seg utrope til dens leder, altså som Shimuns motkatolikos, i 1968 og ble i 1970 etterfulgt av Addai II.
Mot kirkens tradisjoner giftet Shimun XXIII seg i 1973. De andre biskopene innkalte til et bispemøte i 1975 for å avgjøre om katolikos-patriarken skulle avsettes. To uker for møtet ble Shimun skutt og drept av en trosfelle.
Thoma Darmo

Thoma Darmo (født ca. 1904 i dagens Irak, død 7. september [JD 25. august] 1969 i Bagdad) var katolikos-patriarken av Østens gamle kirke med sete i Bagdad (Irak).
Mar Thoma Darmo ble i 1952 innsatt som metropolitt av Malabar og hele India av katolikos-patriarken av Østens kirke, Shimun XXIII. Som sådan var han overhodet for de indiske medlemmene av Østens kirke.
I 1964 nektet Thoma Darmo blant annet å godta kalenderreformen som Shimun hadde gjennomført og ble derfor avsatt. Han godtok heller ikke avsettelsen og grunnla Østens gamle kirke som en motkirke til Østens assyriske kirke. I 1968 returnerte han fra India til Bagdad og ordinerte fem biskoper for Østens gamle kirke, hhv. for Bagdad (Addai II), India (Aprem Mooken), Mosul, Kirkuk og Nord-Amerika. Disse igjen valgte ham til motkatolikos. Han døde allerede året etter.


== Referanser ==
Aprem Mooken

Aprem Mooken (født som George Mooken den 13. juni 1940 i Thrissur, India) er den assyriske kirkes metropolitt av Malabar og hele India.
Mar Mooken ble av sin forgjenger Thoma Darmo bispeviet og innsatt som metropolitt av India under en seremoni i Bagdad i 1968. Han tok i denne sammenheng sitt bispenavn etter Efraim Syreren. Etterpå var han med på å velge Thoma Darmo til katolikos-patriarken av Østens gamle kirke. Thoma Darmo var dermed blitt motkatolikos til Shimun XXIII, som ledet Østens assyriske kirke. Aprem returnerte til India, der han virket som metropolitt for Østens gamle kirke i Malabar med sete i Thrissur.
Shimun innsatte i 1972 mar Timotheus som (mot)metropolitt av Malabar og representant for Østens assyriske kirke i India. Aprem forsonte seg i 1995 med Shimuns etterfølger, katolikos-patriark Dinkha IV, og opphevet dermed splittelsen mellom Østens assyriske kirke og Østens gamle kirke i India.


== Referanser ==
Shimun XX

Shimun XX Poulos (Simon Paul; født ca. 1887 i Qudshanis, dagens Tyrkia, død 9. mai [JD 27. april] 1920 i Baquba i Irak) var katolikos-patriarken av Østens kirke og den 118. biskopen av Selevkia-Ktesifon. Mar Shimun XX var broren til sin forgjenger Shimun XIX og ble utnevnt til katolikos-patriark få dager etter at broren hadde falt i 1918. Valget fant sted i Salamas og utnevnelsen i Urmias kirke, begge i de nordiranske fjellene.
Shimun XX fortsatte med ca. 50 000 trosfeller flukten fra kirkens stamområder i de kurdiske fjellene og søkte beskyttelse i Irak, som den gang lå under det britiske mesopotamiamandatet. Kort tid etter døde han av tuberkulose i en flyktningleir i Baquba, 50 km nord for Bagdad, og ble begravd på den armenske kirkegården i Bagdad.
L200

L200 kan referere til:

Mitsubishi L200, pickup
Hemiancistrus subviridis, harniskmalle
Baryancistrus demantoides, harniskmalle
Shimun XIX

Shimun XIX Benyamin (Simon Benjamin; født ca. 1885 i Qudshanis, dagens Tyrkia, død 16. mars [JD 3. mars] 1918 i Salamas i dagens Iran) var katolikos-patriarken av Østens kirke og den 117. biskopen av Selevkia-Ktesifon. Mar Shimun XIX, som var sønnen til halvbroren til sin forgjenger Shimun XVIII, ble utnevnt til katolikos-patriark som 15-åring etter sin onkels død i 1903.
Under første verdenskrig og folkemordet på de armenske og assyriske kristne ble assyrerne utsatt for overgrep fra ungtyrkerne. Katolikos-patriarken støttet derfor det russisk-armenske angrepet på Det osmanske rike. Dette førte på sin side til enda verre massakre på assyrerne da russerne trakk seg ut etter oktoberrevolusjonen. De overlevende assyrerne måtte forlate sine hjemområder i de kurdiske fjellene og flyktet til Salamas (dagens Nord-Iran). De fleste bispedømmer måtte bli gitt opp under flukten, og Shimun XIX ble skutt i et kurdisk bakholdsangrep 1918.
Johan Semp

Johan Semp (også Johan Sems) (født 1572 i Franeker (Friesland), død 1635 i Groningen (Groningen)) var festningsingeniør og byplanlegger. Semp var i Danmark i årene 1616–1620 og sto blant annet for Christian IVs prosjekter til utformingen av festningsbyen Christianshavn i renessansestil. I nyere tid har han her fått oppkalt Johan Semps Gade etter seg. 


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Johan Semp på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Sems – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nisibisskolen

Skolen i Nisibis (mellom 363 og 489 kjent som skolen i Edessa) var en senantikk forsknings- og utdanningsinstitusjon og det åndelige senteret for den arameiske kristendommen. Skolen underviste i teologi, filosofi og medisin og var sin tids viktigste kunnskapssenter ved siden av akademiet i Gundishapur.
Skolen ble grunnlagt av Jakob av Nisibis i 350 etter den antiokenske skolens forbilde. Nisibis (dagens Nusaybin) ble valgt som sete fordi byen lå midt i den arameiske kulturkretsen, men samtidig i Romerriket (som siden 313 tolererte kristendommen). Da Nisibis i 363 falt til det sasanidiske Perserriket, ble skolen flyttet til Edessa (dagens Şanlıurfa). På grunn av beskyldninger om nestoriansk vranglære ga keiser Zenon ordre om å stenge skolen i 489, men den flyttet tilbake til Nisibis, der den opplevde en ny blomstringstid. I begynnelsen av 600-tallet begynte skolens betydning å avta. Dens bibliotek ble brent under korstogene på 1100-tallet.
Skolens mest kjente lærer var Efraim Syreren. Teodor av Mopsvestias skrifter var viktige ved skolen, og også Nestorios' skrifter var pensum. Skolen hadde stor betydning spesielt for Østens kirke og Den syrisk-ortodokse kirke, men også for bevaringen av antikkens kunnskap generelt.