jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cyllopsis

Cyllopsis er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. Undersiden er lysbrun bortsett fra noen små, svarte flekker ved bakvingens bakkant, og to-tre smale, rødbrune tverrbånd.


== Levevis ==
De voksne sommerfuglene flyr ikke langt. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige USA (fra Colorado, Utah og Alabama sørover) og i Mellom-Amerika sør til Panama.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Stammen Satyrini
Gruppen Euptychiina
Slekten Cyllopsis R. Felder, 1861
Cyllopsis argentella (Butler & Druce, 1872)
Cyllopsis caballeroi Beutelspacher, 1982
Cyllopsis clinas (Godman & Salvin, 1889)
Cyllopsis diazi Miller, 1974
Cyllopsis dospassosi Miller, 1969
Cyllopsis emilia Chacon & Nisihida, 2002
Cyllopsis gemma (Hübner, 1808)
Cyllopsis guatemalana Miller, 1974
Cyllopsis hedemanni R. Felder, 1869
Cyllopsis hilaria (Godman, 1901)
Cyllopsis jacquelinae Miller, 1974
Cyllopsis nayarit (Chermock, 1947)
Cyllopsis nelsoni (Godman & Salvin, 1881)
Cyllopsis pallens Miller, 1974
Cyllopsis parvimaculata Miller, 1974
Cyllopsis pephredo (Godman, 1901)
Cyllopsis perplexa Miller, 1974
Cyllopsis philodice (Godman & Salvin, 1878)
Cyllopsis pseudopephredo (Chermock, 1974)
Cyllopsis pyracmon (Butler, 1867)
Cyllopsis rogersi (Godman & Salvin, 1878)
Cyllopsis schausi Miller, 1974
Cyllopsis steinhauserorum Miller, 1974
Cyllopsis suivalenoides Miller, 1974
Cyllopsis suivalens Dyar, 1914
Cyllopsis wellingi Miller, 1978
Cyllopsis whiteorum Miller & Maza, 1984
Cyllopsis windi Miller, 1974


== Kilder ==
Lewis, H.L. (1974) Fjärilar från hela världen. Forum, Stockholm. ISBN 91-37-10100-5
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 11.1. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Cyllopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Cyllopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyllopsis hos ITIS 
(en) Cyllopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Cyllopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyllopsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cyllopsis på Tree of life
Bildegalleri over Euptychiina
Caeruleuptychia

Caeruleuptychia er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Middelsstore sommerfugler med avrundede vinger. Vingenes overside er skinnende blå med svarte vingespisser, slik skiller de seg fra de fleste andre ringvinger. Undersiden er, som vanlig i gruppen, lyst gråbrun med noen mørkere tverrstriper og noen små øyeflekker.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Panama i nord til det nordlige Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Stammen Satyrini
Gruppen Euptychiina
Slekten Caeruleuptychia Forster, 1964
Caeruleuptychia aegrota (Butler, 1867)
Caeruleuptychia brixius (Godart, 1824)
Caeruleuptychia caerulea (Butler, 1869)
Caeruleuptychia coelestis (Butler, 1867)
Caeruleuptychia coelica (Hewitson, 1869)
Caeruleuptychia cyanites (Butler, 1871)
Caeruleuptychia divina (Weymer, 1911)
Caeruleuptychia glauca (Weymer, 1911)
Caeruleuptychia helena (Anken, 1994)
Caeruleuptychia helios (Weymer, 1911)
Caeruleuptychia lobelia (Butler, 1870)
Caeruleuptychia mare (Butler, 1869)
Caeruleuptychia penicillata (Godman, 1905)
Caeruleuptychia pilata (Butler, 1867)
Caeruleuptychia scopulata (Godman, 1905)
Caeruleuptychia tenera (Weymer, 1911)
Caeruleuptychia umbrosa (Butler, 1870)
Caeruleuptychia urania (Butler, 1869)
Caeruleuptychia ziza (Butler, 1869)
6 kjente, men hittil ikke beskrevne arter fra Peru


== Kilder ==
Butterflies of Amazonia – Caeruleuptychia lobelia [1]
Lewis, H.L. (1974) Fjärilar från hela världen. Forum, Stockholm. ISBN 91-37-10100-5
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 11.1. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Caeruleuptychia i Encyclopedia of Life 
(en) Caeruleuptychia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Caeruleuptychia hos NCBI 
(en) Kategori:Caeruleuptychia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caeruleuptychia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, A.V.Z. (2006) Caeruleuptychia på Tree of life
Bildegalleri over Euptychiina
Mal:Wikspecies
Forsterinaria

Forsterinaria er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Middelsstore sommerfugler med avrundede vinger.
Undersiden er lyst gråaktig eller brun med to-tre smale, mørkere tverrstreker og noen små øyeflekker.
Forsterinaria-artene er forholdsvis store og ensfargede medlemmer av den meget formrike gruppen Euptychiina.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae), særlig bambus-arter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Andesfjellene og i det sørøstlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Stammen Satyrini
Gruppen Euptychiina
Slekten Forsterinaria Gray, 1973
Forsterinaria anophthalma (Felder & Felder, 1867)
Forsterinaria antje Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria boliviana (Godman, 1905)
Forsterinaria coipa Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria difficilis (Forster, 1964)
Forsterinaria enjuerma Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria falcata Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria guaniloi Peñas & Lamas, 2005
Forsterinaria inornata (Felder & Felder, 1867)
Forsterinaria itatiaia Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria necys (Godart, 1824)
Forsterinaria neonympha (Felder & Felder, 1867)
Forsterinaria pallida Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria pichita Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria pilosa Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria proxima (Hayward, 1957)
Forsterinaria pseudinornata (Forster, 1964)
Forsterinaria punctata Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria pyrczi Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria quantius (Godart, 1824)
Forsterinaria rotunda Peña & Lamas, 2005
Forsterinaria rustica (Butler, 1868)
Forsterinaria stella (Hayward, 1957)


== Kilder ==
Lewis, H.L. (1974) Fjärilar från hela världen. Forum, Stockholm. ISBN 91-37-10100-5
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 11.1. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Forsterinaria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Forsterinaria hos NCBI 
(en) Kategori:Forsterinaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Forsterinaria – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, A.V.Z. (2006) Forsterinaria på Tree of life
Bildegalleri over Euptychiina
Sultan Sahak

Sultan Sahak (persisk:سلطان سهاک  født 14. århundre, død 15. århundre) var en religiøs leder som grunnla den synkretiske religionen Ahl-e Haqq. Han regnes for å være manifestasjonen av den totale guddommelige essensen av Ahl-e Haqq. 
Sultan Sahak ble født i Barzanjeh som i dag ligger i provinsen Sulaymania som ligger i den kurdiske delen av Irak. I likhet med Jesus tror tilhengere av Ahl-e Haqq at han er en Gud som kom til jorden som et menneske. Noen tror også at han ble født gjennom en jomfrufødsel, mens andre tror at han var en arabisk sayyid. Hans lære ble registret av hans disipler og senere publisert på gurani i verket Kalam-e Saranjam.Han har blitt gitt ulike navn av hans tilhengere, blant annet: Shah-e Haqiqat (Sannhetens konge), Saheb-Karam, Saan Sahaak og Khwaavandekaar (Herre).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Syriac studies
Lawrence Block

Lawrence Block (født 24. juni 1938 i New York) er en amerikansk krimforfatter som er godt kjent for sine bøker om detektiven Matthew Scudder og innbruddstyven Bernie Rhodenbarr. Block ble utnevnt til stormester av Mystery Writers of America i 1993. 
Blocks mest berømte bøker handler om rollefiguren Matthew Scudder. Han ble introdusert i boken The Sins of the Fathers fra 1976 og er en alkoholisert eks-politimann som arbeider som privatetterforsker i Hell's Kitchen på Manhattan i New York. Foruten bøkene om Scudder og Rhodenbarr, har Block skrevet åtte romaner om Evan Tanner, en eventyrer og revolusjonær som, etter en skade påført under Koreakrigen, ikke får sove. Alle bøkene om ham bortsett fra den siste ble publisert på 1960- og tidlig på 1970-tallet. Block har også skrevet dusinvis av noveller gjennom årene, og han har flere ganger blitt tildelt den litterære utmerkelsen Edgar Award i kategorien Best Short Story. Block er en alumnus ved Ragdale Foundation.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Official website
(en) Lawrence Block på Internet Movie Database 
(sv) Lawrence Block i Svensk Filmdatabas 
(da) Lawrence Block på Scope 
(fr) Lawrence Block på Allociné 
(en) Lawrence Block på AllMovie 
(en) Lawrence Block hos The Movie Database
Irene Fernandez

Irene Fernandez (født 18. april 1946 i Malaysia, død 31. mars 2014 i Sepang) var direktør og medgrunnlegger av den ikke-statlige organisasjonen Tenaganita, som tar opp rettighetene til migrantarbeidere og hjelper undertrykte og fattige mennesker i Malaysia. I 1995 publiserte Fernandez en rapport om levekårene til migrantarbeidere.
Fernandez ble arrestert i 1996 og siktet for å ha publisert falske nyheter som stilte myndighetene i Malaysia i et dårlig lys. Hun ble funnet skyldig i 2003 og dømt til ett års fengsel. Hun ble løslatt mot kausjon i påvente av appell. Fernandes ble utestengt fra å stille som kandidat ved valget i 2004. I 2005 ble hun tildelt Right Livelihood Award for sin enestående og modige jobb for å stoppe vold mot kvinner og misbruk av gjestearbeidere. Hennes anke til høyesterett ble tatt opp den 28. oktober 2008. Nesten en måned senere ble hun frikjent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Organization Tenaganita
Organization SUARAM
Oluyemi Adeniji

Oluyemi Adeniji (født 22. juli 1934 i Ijebu Ode, død 26. november 2017 i London) var en nigeriansk diplomat og politiker. Han ble innsatt som utenriksminister i Nigeria i juli 2003. Han satt i denne stillingen frem til juni 2006. Adeniji begynte i utenrikstjenesten i juli 1960. Han arbeidet ved de nigerianske ambassadene i Washington, DC i USA, Freetown i Sierra Leone og i Accra i Ghana. Han pensjonerte seg som ambassadør i 1991 etter å ha sittet som generaldirektør i utenriksdepartementet. I fem år var han Nigerias ambassadør til Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.operationspaix.net/ADENIJI-Oluyemi%7C
http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/africa/1352801.stm%7C
Ike Nwachukwu

Ike Omar Sanda Nwachukwu (født 1940) er en nigeriansk offiser og politiker. Han var utenriksminister i Nigeria i to perioder og han holdt flere andre ministerposter i Nigeria. 
Nwachukwu ble født av en ibo far og hausa-fulani mor.Han gikk inn i hæren 1963, fullførte en offisersutdanning, og var først sjef for Hærens infanteriskole i 1979 og deretter mellom 1979 og 1984 øverste sjef for militærpolitiet. I 1984 ble han utnevnt til militærguvernør i staten Imo og forble i denne stillingen til 1985. Han var deretter «Provost General» fra 1985 til 1986.I Ibrahim Babangidas presidentperiode fungerte Nwachukwu først som arbeidsminister mellom 1986 og 1987, og overtok deretter stillingen som utenriksminister etter Bolaji Akinyemi i desember 1987. Denne stillingen hadde til desember 1989, da han ble erstattet av Rilwanu Lukman. I løpet av sin periode i 1988 deltok han på utenriksministermøtet til Commonwealth of Nations i Lusaka. Deretter, mellom januar og september 1990, var han generaldirektør for 1. divisjon. I september 1990 overtok han igjen stillingen som utenriksminister fra Lukman og hadde denne stillingen til januar 1993, da han ved overgangen til sivilt styre ble avløst av Matthew Mbu.
I perioden mai 1999 til mai 2003 var Nwachukwu medlem av senatet, der han representerte Abia.Nwachukwu er gift med en joruba og har fire barn.


== Utmerkelser ==
Nwachukwu er tildelt flere utmerkelser. Fra Tyskland ble han tildelt storkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Fra presidenten i Brasil ble han tildelt storkors av Sydkorsordenen.


== Referanser ==
Matthew Mbu

Matthew Mbu (født 20. november 1929, død 6. februar 2012 i London) var en advokat, politiker og diplomat fra Nigeria. Han var i over 50 år engasjert i nigeriansk politikk. 
Mbu studerte ved University College i London fra 1955 til 1959.  Hans politiske karriere begynte da han ble valgt til parlamentet I Nigeria. I 1952 Han beholdt setet i parlamentet frem til 1955. Mbu er den yngste nigerianeren som noensinne har sittet i det føderale kabinettet. Mellom 1960 og 1966 satt han igjen i parlamentet. Mbu satt som utenriksminister i Nigeria fra januar til november 1993. 
Mbu var gift og hadde seks barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Interview with Matthew Mbu
Detail on Mbu at the Alex Ekwueme Foundation web site
Charles Guiteau

Charles Guiteau (født 8. september 1841 i Freeport i Stephenson County i Illinois, død 30. juni 1882 i Washington DC) var en amerikansk jurist som myrdet USAs president James A. Garfield. Han ble henrettet ved henging. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, omvekslende liv ===
Guiteau planla å studere ved University of Michigan, men fordi han ikke bestod opptaksprøvene kom han ikke inn på universitetet.Han brukte mye penger på å starte et advokatfirma i Chicago, men han hadde bare én sak i retten, og de fleste av hans tilfeller resulterte i rasende klienter og mye kritikk.Han begynte deretter med teologi og publiserte en bok om emnet kalt The Truth, som var nesten helt plagiert fra arbeidet til John Humphrey Noyes.


=== Drapsmann ===
Deretter begynte han å interessere seg for politikk. Den 2. juli 1881 skjøt  han president James A. Garfield med to skudd bakfra. Etter en lang og smertefull kamp mot infeksjoner, som muligens kom som følge av kirurgenes uvaskede hender og ikke-steriliserte instrumenter, døde Garfield den 19. september, 11 uker etter å ha blitt skutt. De fleste moderne leger i USA er kjent med saken og mener at president Garfield lett kunne overlevd med sterilt medisinsk behandling, som var vanlig praksis i USA bare ti år senere.Da Garfield døde ble Guiteau anklaget for drap. Rettssaken mot ham startet 14. november 1881 i Washington, DC. Han dikterte sin selvbiografi til New York Herald. Han var uvitende om folkets hat mot ham, selv etter at han nesten ble drept to ganger. Han smilte og vinket til journalister og tilskuere på vei inn og ut av rettssalen, tilsynelatende glad for å være i sentrum for oppmerksomhet.På et tidspunkt hevdet Guiteau at president Garfield ikke ble drept av hans skudd, men av legenes dårlige hygiene. Imidlertid hadde ikke argumentet hans noe juridisk støtte. Han ble funnet skyldig i mord på presidenten den 25. januar 1882. Da dommen ble lest opp ropte Guiteau en rekke forbannelser og uanstendigheter til juryen før han ble ført bort av vakter til sin celle for å avvente henrettelse. 
Han ble hengt den 30. juni 1882 i District of Columbia. Av de fire morderne på USAs presidenter levde Guiteau lengre enn noen etter offerets død. I hans tilfelle levde han i ni måneder etter presidentens død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
History House's account of Guiteau's life and the assassination of Garfield, part 1, 2 and 3.
The Truth and the Removal.
Kulturkontakt Nord

Kulturkontakt Nord er en av Nordisk ministerråds institusjoner og ble opprettet i 2012. Kulturkontakt Nord har som hovedoppgaver å øke interessen for Norden og nordisk samarbeid i Finland, og å administrere to nordiske støtteordninger: Kultur- og kunstprogrammet og Nordisk-baltisk mobilitetsprogram for kultur. Organisasjonen er også et kontaktpunkt for nordisk kulturelt samarbeid og for informasjon om dette samarbeidet i Norden.
Organisasjonen ble til den 1. januar 2012 gjennom en sammenslåing av Nordens Institut i Finland (Nifin) og det tidligere Kulturkontakt Nord. Sammenslåingen ble gjennomført slik at det tidligere Kulturkontakt Nord ble overført til Nifin, som skiftet navn til Kulturkontakt Nord. Virksomheten til begge institusjonene fortsettes uavbrutt under en felles paraply.
Organisasjonen har som mål å spre kunnskap om, og interesse for Norden i Finland innen flere forskjellige områder, og å være et samlingspunkt for nordisk kultursamarbeid og informasjon om dette samarbeidet i Norden. Organisasjonen har Finland med det øvrige Norden med nærområder som arbeidsfelt.


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisiell hjemmeside
Yphthimoides

Yphthimoides er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Middelsstore sommerfugler med avrundede vinger.
Vingenes underside er mer eller mindre ensfarget brun bortsett fra to smale, mørkere tverrstreker og noen små øyeflekker langs bakvingens ytterkant og i spissen av forvingen. Hos noen arter finnes det også en hvit tverrstripe langs ytterkanten av den ytterste brune.
Oversiden er gjerne ensfarget brun bortsett fra en liten øyeflekk ved bakvingens bakhjørne.


== Levevis ==
Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog i lavlandet. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae).


== Utbredelse ==
De aller fleste av artene lever i Brasil, mens slekten forekommer også i Peru, Bolivia og det nordlige Argentina. Yphthimoides renata avviker fra slektens øvrige utbredelse ved at den er utbredt i Mellom-Amerika nord til Mexico og det nordlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae
Stammen Satyrini
Gruppen Euptychiina
Slekten Yphthimoides Forster, 1964
Yphthimoides acnemis (Hübner, 1823)
Yphthimoides affinis (Butler, 1867)
Yphthimoides angularis (Butler, 1867)
Yphthimoides argyrospila (Butler, 1867)
Yphthimoides austera (Butler, 1867)
Yphthimoides borasta (Schaus, 1902)
Yphthimoides celmis (Godart, 1824)
Yphthimoides cipoensis Freitas, 2004
Yphthimoides eriphule (Butler, 1867)
Yphthimoides leguialimai (Dyar, 1913)
Yphthimoides maepius (Godart, 1824)
Yphthimoides manasses (Felder & Felder, 1867)
Yphthimoides mimula (Hayward, 1954)
Yphthimoides mythra (Weymer, 1911)
Yphthimoides neomaenas (Hayward, 1967)
Yphthimoides ochracea (Butler, 1867)
Yphthimoides pacta (Weymer, 1911)
Yphthimoides patricia (Hayward, 1957)
Yphthimoides punctata (Weymer, 1911)
Yphthimoides renata (Stoll, 1780)
Yphthimoides straminea (Butler, 1867)
Yphthimoides viriana (Romieux, 1927)
Yphthimoides yphthima (Felder & Felder, 1861)


== Kilder ==
Lewis, H.L. (1974) Fjärilar från hela världen. Forum, Stockholm. ISBN 91-37-10100-5
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 11.1. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Yphthimoides i Encyclopedia of Life 
(en) Yphthimoides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Yphthimoides hos NCBI 
(en) Kategori:Yphthimoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Yphthimoides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, A.V.Z. (2006) Yphthimoides på Tree of life
Bildegalleri over Euptychiina
Bilder av Yphthimoides renata
Mattias Andersson

Mattias Andersson er navnet til flere personer:

Mattias Andersson (racerfører) – født 1973
Mattias Andersson (håndballspiller) – født 1978
Mattias Andersson (fotballspiller) – født 1981
Mattias Andersson (hockeyspiller) - født 1968
Han Hedi

Keiser Hé av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢和帝; forenklet kinesisk: 汉和帝; hanyu pinyin: Hàn Hédì; født 79, død 13. februar 106), født Líu Zhào (劉肇), tempelnavn Mùzōng (穆宗), posthumt navn Xiàohé (孝和), var den fjerde keiseren av det senere kinesiske Han-dynastiet, kjent som det senere Han eller Det østlige Han-dynasti, fra 88 til 106.


== Liv og virke ==


=== Barndom, keiser i skyggen av Dou-slekten ===
Han var sønnen til den forrige keiseren Han Zhangdi. Hédì besteg tronen da han var ni år gammel, og han kom til å regjere i sytten år. Det var i hans regjeringstid at Det østlige Hàn gikk inn i sin nedgangstid.


=== Regjeringen i egne hender ===
I 92 klarte keiser Hé å ordne opp situasjonen ved å fjerne enkeiserinnas bror ved hjelp av evnukken Zheng Zhong og sin egen bror Liu Qing, Prinsen av Qinghe. Statskuppets forløp er uklart.
Enda en trend som begynte under keiser Hé var mangelen på keiserlige arvtagere; keiser Hé mistet sine sønner mens de ennå var unge, og da han døde hadde han bare etterlatt seg to levende sønner, hvorav ingen levde stort lengre enn ham selv.


== Æranavn ==
Yŏngyúan (永元) 89–105
Yúanxīng (元興) 106


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josef Guter: Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick. Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.