jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Giuseppe Crivelli

Giuseppe Crivelli (født 5. oktober 1900 i Milano, død 17. november 1975) var en italiensk roer og bobkjører som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i St. Moritz. 
Crivelli vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av Cravelli, brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giuseppe Crivelli – Olympics.com 
(en) Giuseppe Crivelli – Olympics.com 
(en) Giuseppe Crivelli – Olympic.org 
(en) Giuseppe Crivelli – Olympic.org 
(en) Giuseppe Crivelli – Olympedia 
(en) Giuseppe Crivelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Giuseppe Crivelli – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Giuseppe Crivelli – Italias olympiske komité 
(en) Giuseppe Crivelli – FISA
Latino Galasso

Latino Galasso (født 1898 i Zadar, død 1949) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. 
Galasso vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av Galasso, brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Pietro Ivanov, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Latino Galasso – Olympedia 
(en) Latino Galasso – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Latino Galasso – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Latino Galasso – Italias olympiske komité 
(en) Latino Galasso – FISA
Pietro Ivanov

Pietro Ivanov (født 1894 i Zadar, død 1961) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. 
Ivanov vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av Ivanov, brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.  


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pietro Ivanov – Olympics.com 
(en) Pietro Ivanov – Olympic.org 
(en) Pietro Ivanov – Olympedia 
(en) Pietro Ivanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pietro Ivanov – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Pietro Ivanov – Italias olympiske komité 
(en) Pietro Ivanov – FISA
Stjerneskud

Stjerneskud er et dansk smørrebrød som består av ristet franskbrød, salat, panert rødspettfilet, (hvitvins)dampet rødspettfilet samt reker og som oftest limfjordskaviar. 
Et par salatblad legges på et stykke ristet franskbrød, hvorpå den stekte og den dampede fiskefilet anrettes. Crème fraîche smakes til med paprika og cayennepepper og fordeles over fisken sammen med kaviar, og ev. asparges. Det garneres med reker eller jomfruhummerhaler, kaviar og ev. dill og sitron. 


== Eksterne lenker ==
Stjerneskud hos gamledanskeopskrifter.dk
Bruno Sorich

Bruno Sorich (kroatisk: Bruno Sorić; født 16. mai 1904 i Zadar, død 13. juni 1942) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Sorich vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av Sorich, brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruno Sorich – Olympedia 
(en) Bruno Sorich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bruno Sorich – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Bruno Sorich – Italias olympiske komité 
(en) Bruno Sorich – FISA
Carlo Toniatti

Carlo Toniatti (født 1892 i Zadar, død 1968) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. 
Toniatti vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av Toniatti, brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Bruno Sorich, Pietro Ivanov og Vittorio Gliubich som var styrmann.  


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Toniatti – Olympics.com 
(en) Carlo Toniatti – Olympic.org 
(en) Carlo Toniatti – Olympedia 
(en) Carlo Toniatti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carlo Toniatti – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Carlo Toniatti – Italias olympiske komité 
(en) Carlo Toniatti – FISA
Vittorio Gliubich

Vittorio Gliubich (kroatisk: Viktor Ljubić; født 18. april 1902 i Zadar, død 1984) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Gliubich vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var styrmann på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Carlo Toniatti Bruno Sorich, i tillegg til Gliubich som var styrmann.  


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio Gliubich – Olympics.com 
(en) Vittorio Gliubich – Olympic.org 
(en) Vittorio Gliubich – Olympedia 
(en) Vittorio Gliubich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vittorio Gliubich – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Vittorio Gliubich – Italias olympiske komité 
(en) Vittorio Gliubich – FISA
Loretta Hamui

Loretta Hamui (født 5. august 1990 i Mexico by) er en meksikansk kunstløper. Hun har deltatt flere nasjonale og internasjonale mesterskap. I 2008 fikk hun bronsemedalje i det nasjonale seniormesterskapet i Mexico. Loretta har også 2 søstre som er aktive kunstløpere, Adriana og Reyna. Hamui deltok i junior VM i 2007 der hun kom på en 35.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Loretta Hamui – ISU
Hiskholmen

Hiskholmen, «Kremmerhiskjo» eller Hiskjo er et tidligere handelssted og gjestgiveri på Peraneset på nordspissen av Hiskholmen ved Hiskasundet i Bømlo kommune. En molo som er bygget i 1966 gjør stedet landfast med selve øyen Hiskjo.


== Historie ==
Det har bodd folk på Hiskjo i flere hundrede år. Gjestgiveriet kan følges tilbake til 1700-tallet. Fra den tid og opp gjennom 1800-tallet var det slekten Olrich som eide stedet. Det gamle, privilegerte handelsstedet «Kremmerhiskjo» fikk senere en konkurrent på andre siden av sundet, «Bondehiskjo». «Kremmerhiskjo» ble også drevet som skjenkested og gjestgiveri.
Handelen på «Kremmerhiskjo» ble nedlagt i 1920.


== Bygninger ==
Stedet besto av hovedhus, sjøhus, salteri og røkeri, murhus – som muligens var vinkjeller, skykkje/vaskehus, hage  og en løe. I dag står sjøhuset, hovedhuset, steinhuset og vaskehuset. Hovedhuset er på etasjer og ligger med gavlen mot havnen og antas å være fra første halvpart av 1700-tallet. Det er godt vedlikehold og benyttes til ferie- og rekonvalesenssted. Steinhuset, som går under navnet vinkjelleren, er oppført i mur og med utmurt bindingsverk i gavlen. Sjøhuset er i bindingsverk og er 1/3 av det opprinnelige huset som ble bygget i 1880.


== Litteratur ==
Jan Henrik Munksgaard og Nils Georg Brekke: Gamle handels- og gjestgiversteder på Vestlandet Del 1 Ytre Hordaland. Fylkeskonservatoren i Hordaland, Historisk museum. Bergen 1972
Diverse forfattere: Kulturhistorisk veibok Hordaland. Redaktør Nils Georg Brekke.Hordaland fylkeskommune. Bergen 1993. ISBN 82-7326-026-7
Handelssteder på Vestlandskysten. Gåsungen nr. 3, Ålesunds Seilforening 1996.


== Eksterne lenker ==
Hiskjo
«Hiskholmen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Brennende blomster

Brennende blomster er en romantisk norsk spillefilm fra 1985, regissert av Eva Dahr og Eva Isaksen. Filmen bygger på romanen Beatles av Lars Saabye Christensen og Lise Fjeldstad spiller hovedrollen som Rosa Stern.


== Mottakelse ==
Filmen fikk god mottakelse og gode kritikker da den ble vist på kino.
Dagsavisen, Dagbladet, VG og Aftenposten ga alle filmen terningkast 4.


== I rollene ==
Torstein Hølmebakk – Hermann
Lise Fjeldstad – Rosa
Karoline Waal – Unni
Jan Petter Berglund – Willy
Nina Myhrvold – Britt
Anne Marit Jacobsen – Mor
Bjørn Sothberg – Far
Per Christensen – Florist (som Per Christensen d.e.)
Elisabeth Riseng – Ekspeditrise
Anne Stray – Ekpeditrise
Henrik Scheele – Anton, lærer
Ingolf Karinen – Gymlærer
Aamund Johannesen – Ekspiditør på Vinmonopolet
Lasse Lindtner – Plateekspeditør
Anitta Suikkari – Vaskekone


== Eksterne lenker ==
(en) Brennende blomster på Internet Movie Database 
(no) Brennende blomster i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Brennende blomster hos Filmfront 
(sv) Brennende blomster i Svensk Filmdatabas 
(da) Brennende blomster i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Brennende blomster på MovieMeter 
(en) Brennende blomster på AllMovie 
Brennende blomster hos Filmweb
MAB 1./513 Tana

MAB 1./513 Tana eller MKB 1/513, var et tysk marinekystfort på Smalfjordneset ved Tanafjorden i Tana, Finnmark. Fortet ble oppført i løpet av 1940 og 1941 og sto klart i april 1941. Fortet var utrustet med 3 stk 13 cm L/55(r) også kjent som «Nina-kanonene» etter det finske fraktskipet «Nina» hvor disse kanonene ble funnet 14. april i Bergen havn. Disse kanonene kom opprinnelig fra det russiske slagskipet «Imperator Aleksandr III» som ble hugget opp av franskmennene i 1936.
Fortet ble, i likhet med mange andre kystfort i Finnmark, sprengt av sin egen besetning under evakueringen i 1944. MAB Tana var underlagt artillerigruppe Tanafjord.


== Litteratur ==
Fjørtoft, Jan Egil (1983). Tyske kystfort i Norge. Arendal: Agder presse. s. 183. ISBN 8299087813. 


== Eksterne lenker ==
(en) MAB 1./513 Tana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MAB 1./507 Husøya

MAB 1./507 Husøya eller MKB 1/507 Husöen, var et tysk marinekystfort på Husøya i øygruppen Tarva i Ørland kommune på kysten av Sør-Trøndelag. Fortet var underlagt artillerigruppe Örlandet og var utrustet med 3 stk 28 cm SKL/45 kanoner med en rekkevidde på nesten 35 km. Batteriet var opprinnelig oppsatt på kysten av Østersjøen under navnet MKB Goeben, men ble i mars 1941 flyttet til Husøya. Selve fortet hadde vært under bygging siden sommeren 1940.I løpet av andre verdenskrig var det over 2000 tyske soldater stasjonert på den lille øya i tillegg til et stort antall krigsfanger som sto for byggingen av mye av fortet.
Etter krigens slutt tok det norske kystartilleriet over fortet og det var en stund planlagt at Husøya kystfort skulle inngå i kystartilleriets faste oppsetting. Etter en ulykke under prøveskyting ved kanon 3 der kanonen ble sprengt i fillebiter 21. november 1945, ble de videre planene for Husøya som kystfort i det norske kystartilleriet skrinlagt. Sprengningsulykken kostet de to norske soldatene, fenrik Sigurd A. K. Røssevold og våpensmed Junge livet. I tillegg mistet seks tyske soldater livet, inkludert overløytnant Heitmann. Tre ble hardt skadet.I dag er fremdeles de de tyske etterlatenskapene svært synlige i terrenget med en rekke større og mindre bunkere, kanonstillinger og brakkegrunnmurer. 

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fjørtoft, Jan Egil (1983). Tyske kystfort i Norge. Arendal: Agder presse. s. 62. ISBN 8299087813. 


== Eksterne lenker ==
(en) MAB 1./507 Husøya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
MKB 1./507 Husöen - Tarva, Bjugn
Martin Rinckart

Martin Rinckart (født 23. april 1586 i Eilenburg i Tyskland, død	8. desember 1649 samme sted) var en tysk salmedikter, prest og kantor.
Han kom fra små kår, men fikk stipend til å gå på skole, og havnet i 1602 på universitetet i Leipzig der han studerte teologi. Fra 1610 fikk han diverse stillinger som diakon, kantor og prest i menigheter i Eisleben og Erdeburg, og fra 1616 ble han erkediakon i Eilenburg. Han hadde denne stillingen under hele trettiårskrigen.
Han gav ut rundt 100 skrifter, blant dem Der Eislebische christliche Ritter, et drama om Martin Luther. Han skrev også rundt 600 salmer og komponerte en rekke verker. Hans mest kjente salme er «Nun danket alle Gott» som han skrev rundt 1636. Den er i bruk i en rekke salmebøker, og står i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 på både bokmål og nynorsk under titlene «Nå la oss takke Gud» (bokmål) og «No takka alle Gud» (nynorsk).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 37


== Eksterne lenker ==
(tysk) Oppslag i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon
(engelsk) Kort biografi på hymntime.com
(engelsk) Biografi på bach-cantatas.com
Åpen høring

Åpen høring er et virkemiddel stortingsrepresentanter har til å innhente informasjon. 


== Bakgrunn ==
Spørsmålet om å innføre åpne høringer ble reist av Tønnes Andenæs i 1973, men Carl I. Hagen ble raskt den store pådriveren. Likevel var det først i 1995 at det ble gjennomslag for en prøveordning. Dette skyldtes nye konstellasjoner, og demokratiske vurderinger av forslagsstillerne. Prøveordningen ble vedtatt med knappest mulig flertall i Stortinget, og skulle vare ut 1997. Inntil da hadde hovedprinsippet vært lukkede komitémøter, med mulighet for lukkede høringer ved saksforberedelser. Med lukket høring menes ikke bare at det var stengt for publikum og tilhørere, men det var heller ikke mulighet til å referere hva som hadde vært gjenstand for debatt


== Nå ==
Fra og med januar 2002 har åpne høringer blitt regulert av Stortingets forretningsorden § 21. Første ledd sier at komiteene selv ved vanlig flertall bestemmer om det skal holdes høringer, og hvem som skal innkalles. I femte ledd fastsettes det at høringene skal være åpne. Det vil si at medier og befolkningen generelt har adgang. Høringene kan bare lukkes om dette anses som hensiktsmessig, og om det er taushetsbelagte opplysninger som skal drøftes. Sjette ledd sier at antallet tilhørere kan begrenses av hensyn til plass.


== Informasjonshøringer ==
Det kan skilles mellom kontroll- og informasjonshøringer. En informasjonshøring skjer i forbindelse med saksforberedelse. En kontrollhøring skjer med den hensikt at Stortinget skal ivareta sin kontrollfunksjon. Typisk er det som skjer i kontroll- og konstitusjonskomiteen kontrollhøringer. I informasjonshøringer er fokuset innhenting av informasjon fra eksterne aktører. Skillene mellom de to høringstypene er ikke vanntette. Informasjonshøringer kan for eksempel brukes som en del av kontrollfunksjonen.


== Antall høringer ==
Fra 1995 til 2000 ble det totalt avholdt fem informasjonshøringer. Det første skillet ser vi mellom 2001 og 2002. Her går antallet høringer fra 1, til 110. Forklaringen er antageligvis at åpne høringer ble innført som hovedregel fra og med januar 2002. Etter dette har antallet høringer variert mellom 80 og 115. Det settes spørsmålstegn ved hvorfor Stortinget valgte å videreføre en ordning som i praksis ikke hadde blitt brukt. 


== Referanser ==
Kommunestyrevalget 1975

Kommunestyrevalget 1975 var et riksdekkende lokalvalg i Norge som fant sted 14. og 15. september 1975. Det ble samtidig avholdt direkte valg til fylkestinget for første gang. Det ble holdt omvalg i Ballangen kommune 15. desember 1975.
Ved valget ble det valgt 13 545 representanter og 18 264 vararepresentanter til landets 445 kommuner.  Av representantene var 2 088 kvinner, en liten økning fra forrige kommunestyrevalg.Stemmerettsalderen var 20 år. 2 723 328 personer hadde stemmerett ved valget. 1 944 473 personer avga stemme tilsvarende 70,8% valgoppslutning, en nedgang fra forrige kommunestyrevalg. De fleste kommunestyrevalgene ble gjennomført som forholdstallsvalg. Der det var bare ett eller ingen godkjente forslag til valgliste, var det anledning til å avholde flertallsvalg. Flertallsvalg ble benyttet i de to kommunene Modalen og Træna.
Arbeiderpartiet ble største parti ved valget, og fikk 38,0 % av stemmene. Dette ga partiet totalt 5 232 representanter, en reduksjon fra 5 648 representanter ved forrige valg. Andelen representanter gikk også ned. Flere nystartede partier oppnådde representasjon ved valget: Anders Langes Parti, Det Nye Folkepartiet, Rød Valgallianse og Sosialistisk Venstreparti.


== Resultat av forholdstallsvalgene ==


== Resultat av ordførervalgene ==

£ BF = Felleslister
$Lok = Lokale lister


== Referanser ==
Bartholomäus Ringwaldt

Bartholomäus Ringwaldt (født ca. 1530 i Frankfurt an der Oder, død 9. mai 1599 i Langenfeld) var en tysk forfatter, prest og salmedikter. Han ble ordinert i 1557, og var prest to steder før han i 1566 ble prest i Langenfeld i Brandenburg. Han var en av de viktigste salmedikterne i Tyskland på 1500-tallet, og en samling med 59 av hans salmer ble utgitt i Halle så sent som i 1858. Salmer av ham er fremdeles i bruk, og han er blant annet representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 26


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Biografi på bach-cantatas.com
Microscydmus

Microscydmus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet to arter i Norge.


== Utseende ==
Bittesmå (0,7-0,9 millimeter), rødlige, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere enn resten og danner en løs klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det har markerte, omtrent rettvinklede bakhjørner. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med kraftig rundede sider, ved roten med en grop i midten. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er litt kølleformede, beina ellers slanke og forholdsvis lange.


== Levevis ==
Microscydmus-artene lever i bolene til maur, særlig jordmaurslekten (Lasius spp.). De kan også finnes mellom løvstrø.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
Stammen Cyrtoscydmini Schaufuss, 1889
Slekten Microscydmus Saulcy & Croissandeau, 1893
Microscydmus nanus (Schaum, 1844)
Microscydmus minimus (Chaudoir, 1845)


== Kilder ==
Jałoszyński, P. (2009) First record of Microscydmus Saulcy & Croissandeau, 1893 from China, with descriptions of two new species (Coleoptera: Scydmaenidae). Zootaxa 2078: 63-68. [1]
Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Microscydmus i Encyclopedia of Life 
(en) Microscydmus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Microscydmus hos Artsdatabanken 
(sv) Microscydmus hos Dyntaxa 
(en) Microscydmus hos Fauna Europaea 
(en) Microscydmus hos NCBI 
Microscydmus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av de to artene som forekommer i Norge: [3]
Stanley Bruce

Stanley Bruce (født 15. april 1883 i Melbourne, Australia, død 25. august 1967) var en australsk politiker og diplomat, og var den åttende statsministeren for Australia. Han var den andre australske statsborgeren som ble gitt et arvelig adelskap i Storbritannia.
Bruce ble utdannet ved Glamorgan (nå en del av Geelong Grammar School), Melbourne Grammar School, og deretter ved Cambridge University i Storbritannia. Etter endt eksamen studerte han juss i London. Da den første verdenskrig brøt ut i 1914 sluttet han seg til den britiske hæren, og han begynte i Worcestershire Regiment. I 1917 ble han alvorlig såret i Frankrike og han ble tildelt medaljene  Military Cross og den franske Croix de guerre. 
Bruce ble invalidisert på hjem til Melbourne, og snart ble han involvert i forskjellige rekrutteringskampanjer for hæren. Hans mange offentlige taler på denne tiden tiltrakk seg oppmerksomheten til det politiske partiet Nationalist Party, og i 1918 ble han valgt inn i Representantenes hus og han ble valgt til finansminister i 1921. The Nationalist Party mistet sitt flertall ved valget i 1922, og han kunne bare beholde sin posisjon som finansminister med støtte fra den nye regjeringen under ledelse av statsministeren Billy Hughes. 
Bruce ble utnevnt til statsminister i Australia på 1920-tallet og denne utnevnelsen markerte et viktig vendepunkt i Australias politiske historie. Bruce var den første statsministeren som ikke hadde vært involvert i bevegelsen for den australske føderasjonen, som ikke hadde vært medlem av et kolonialt parlament, og som ikke hadde vært medlem av det opprinnelige føderale parlamentet fra 1901. Han var den første statsministeren som var leder i en regjering bestående utelukkende av australsk-fødte ministre. Hans kone døde den 16. mars 1967, bare noen få måneder før sin mann. I 1972 ble Bruce hedret med et frimerke som bærer hans portrett og som ble utstedt av Australia Post. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanley Bruce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stanley Bruce hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Stanley Bruce hos The Peerage
Gory Guerrero

Salvador Guerrero Quesada (født 11. januar 1921, død 18. april 1990), bedre kjent som Gory Guerrero, var en meksikans frybryter og faren til den kjente frybryteren Eduardo «Eddie» Gory Guerrero Yanez (1967-2005) som gikk under navnet Gory Guerrero Jr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gory Guerrero på Internet Movie Database 
(en) Gory Guerrero – Cagematch 
(en) Gory Guerrero – Online World of Wrestling 
(en) Gory Guerrero – Online World of Wrestling
Potter Cove

Potter Cove er en liten bukt på sørvestsiden av King George Island i den antarktiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Bukten ligger mellom Winship Point og Three Brothers Hill, øst for Barton Peninsula.
Potter Cove ble kartlagt av selfangere på begynnelsen av 1800-tallet og beskrevet som den beste havnen på øya. Den er sannsynligvis navngitt etter kaptein Samuel Potter, en britisk sjøfarer fra denne perioden.
Bukten ble besøkt av en tysk hvalfangstekspedisjon under ledelse av Eduard Dallmann den 1. mars 1874. Her satte han opp en plakett til minne om ekspedisjonen. Plaketten er oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
I januar 1948 ble en argentinsk felthytte oppført i Potter Cove. Den ble navngitt Jubany etter en argentinsk pilot som omkom i en ulykke nær Río Gallegos. Den ble benyttet uregelmessig frem til 1982, da den ble utvidet til en permanent forskningsstasjon.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 11521