jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Máel Mórda mac Murchada

Máel Mórda mac Murchada (død 23. april 1014) var en irsk konge av Leinster.
Han var sønn av Murchad mac Finn og bror av Gormflaith. Han tilhørte Uí Fáeláin-ætten av Uí Dúnlainge, og deres landområder lå rundt Naas i de øvre delene av elven Liffey i dagens grevskap Kildare.
Máel Mórda er best kjent for å være fienden til Brian Bóruma (Brian Boru). Begge døde i det blodige slaget ved Clontarf som ble utkjempet langfredag i 1014. Máel Mórdas sønn Bran ble konge av Leinster fra 1016, men ble avsatt i 1018. Deretter, kanskje som et resultat etter de store tapene ved Clontarf, ble kongedømmet Uí Dúnlainge holdt av slekten Uí Muiredaig.


== Annet ==
Den irske undergangsmetallgruppa Mael Mórdha har tatt sitt navn etter Máel Mórda mac Murchada og mange av deres sanger er basert på hendelsene med slaget ved Clontarf.


== Litteratur ==
Byrne, Francis John (1973): Irish Kings and High-Kings. Batsford, London. ISBN 0-7134-5882-8
Det er makt i de fjollete hender

«Det er makt i de fjollete hender» er tradisjonell sang med norsk tekst som ble spilt inn med den norske humortrioen Prima Vera. De ga den ut 3. desember 1979 som første spor på Salmer og sanger vi gjerne hiver. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var musikere.Originaltittelen er «He's Got the Whole World in His Hands» og ble skrevet av en cherokeeindianer ved navn Obie Philpot. Teksten er religiøst preget. I 1958 ble den en hit med Laurie London. Prima Veras valg av sangtittel har kun et ord som skiller tittelen på salmen «Det er makt i de foldede hender». Tom Mathisen og Jahn Teigen synger og de har innspilt sine stemmer minst to ganger.
De første 30 sekundene kunne nok personer som ikke var fans av trioen ane fred og ingen fare. Mathisen/Teigen holder seg da som noenlunde til originaltekstens innhold, men så begynner de blant annet å ramse opp en del ølmerker. Mot slutten parodierer Mathisen en blanding av religiøs predikant (à la Aage Samuelsen) og hoppsport kommentator (sistnevnte à la Bjørge Lillelien).
Teigen fikk klar tale fra sin kristne far: «Jahn, dette er bare tull!»«Det er makt i de fjollete hender» er også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.


== Referanser ==
Kang Hee-chan

Kang Hee-chan (født 10. mai 1970), sørkoreansk bordtennisspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Hee-chan vant en olympisk bronsemedalje i bordtennis under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Sammen med Lee Chul-seung kom han på delt tredjeplass i doubleturneringen for menn bak Lu Lin / Wang Tao fra Kina og Steffen Fetzner / Jörg Roßkopf fra Tyskland.


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Bronse i bordtennis, double menn  Sør-Korea


== Eksterne lenker ==
(en) Kang Hee-chan – Olympedia 
(en) Kang Hee-chan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kang Hee-chan – databaseOlympics.com (arkivert)
Underworld (roman)

Underworld er en roman av den amerikanske forfatteren Don DeLillo. Romanen kom først ut i 1997 på Scribner forlag i New York, og kom ut første gang i Norge i 1999 på J. M. Stenersens forlag i Oslo. Den regnes som et postmoderne verk, og ble nominert til National Book Award. Boka var en bestseller og er kanskje det mest kjente verket av Don DeLillo.


== Handling ==
Romanen foregår i USA fra midten av 1950-tallet og frem til 1990-tallet, fortalt gjennom en rekke ulike narrative løp som møtes nå og da gjennom handlingen. Den mest sentrale skikkelsen er Nick Shay, en italienskættet mann som er svært merket av en hendelse knyttet til hans far i barndommen. Shay jobber i et firma som håndterer søppel, og avfall er et viktig underliggende tema gjennom mye av romanen. Underworld tar ellers opp religion, fattigdom, baseball, atomkraft, atomkrig, utroskap, sex, kunst, vold og den samfunnsmessige utviklingen i USA fra 50-tallet og fram til i dag.
Lee Chul-seung

Lee Chul-seung (født 29. juni 1972 i Gimcheon, Nord-Gyeongsang), er en sørkoreansk bordtennisspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.
Lee vant en olympisk bronsemedalje i bordtennis under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Sammen med Kang Hee-chan kom han på delt tredjeplass i doubleturneringen for menn bak Lu Lin / Wang Tao fra Kina og Steffen Fetzner / Jörg Roßkopf fra Tyskland.
Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant han en bronsemedalje i double sammen med Yoo Nam-kyu, de kom på tredjeplass bak de kinesiske doubleparene Kong Linghui / Liu Guoliang og Lu Lin / Wang Tao. 


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Bronse i bordtennis, double menn  Sør-Korea
 1996  Atlanta -  Bronse i bordtennis, double menn  Sør-Korea


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Chul-seung – Olympedia 
(en) Lee Chul-seung – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee Chul-seung – databaseOlympics.com (arkivert)
Deng Yaping

Deng Yaping (født 5. februar 1973), kinesisk bordtennisspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Deng Yaping ble olympiske mester i bordtennis to ganger under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Hun vant singleturneringen for damer foran sin landsmann Qiao Hong og de begge tapende semifinalistene som begge fikk bronsemedalje Li Bun Hui fra Nord-Korea og Hyun Jung-hwa Sør-Korea. Sammen med Qiao Hong vant hun doublefinalen over sine landsmenn Chen Zihe / Gao Jun. 
Fire år senere, under sommer-OL 1996 i Atlanta, vant hun også både single- og doubleturneringen i bordtennis for damer.
Deng Yaping har blitt verdensmester i bordtennis hele ni ganger, tre i single, fire i lag og to i double.


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Gull i bordtennis, single damer  Kina
 1992  Barcelona -  Gull i bordtennis, double damer  Kina
 1996  Atlanta -  Gull i bordtennis, single damer  Kina
 1996  Atlanta -  Gull i bordtennis, double damer  Kina


== VM-medaljer ==
 1989  Dortmund - Gull i damedouble sammen med Qiao Hong
 1991  Chiba - Gull i damesingle
 1993  Göteborg - Gull i lag damer
 1995  Tianjin - Gull i lag damesingle
 1995  Tianjin - Gull i lag damer
 1997  Barcelona - Gull i lag damesingle
 1995  Tianjin - Gull i damedouble sammen med Qiao Hong
 1997  Manchester - Gull i lag damer
 1997  Manchester - Sølv i damedouble sammen med Yang Ying
 1991  Chiba - Sølv i damesingle sammen med Qiao Hong
 1991  Chiba - Sølv i lag damer
 1993  Göteborg - Sølv i damesingle sammen med Qiao Hong
 1995  Tianjin - Sølv i mixeddouble sammen med Kong Linghui
 1997  Manchester - Sølv i mixeddouble sammen med Kong Linghui


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Deng Yaping – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Deng Yaping – Olympics.com 
(en) Deng Yaping – Olympic.org 
(en) Deng Yaping – Olympedia 
(en) Deng Yaping – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Teateråret 1929

Teateråret 1929 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1929.


== Hendelser ==
Björn Hodell blir sjef og kunstnerisk leder for Södra teatern i Stockholm
Det Nye Teater i Oslo åpner


== Nye drama ==
Amphitryon 38 av Jean Giraudoux
The Apple Cart av George Bernard Shaw
The Baden-Baden Lesson on Consent av Bertolt Brecht
Bør Børson Jr.  av Johan Falkberget blir dramatisert.
The Danton Case av Stanisława Przybyszewska
I Brændingen av Kaj Munk
Mélo av Henri Bernstein
Rope av Patrick Hamilton
Street Scene av Elmer Rice


== Årets oppsettinger ==


=== Frankrike ===
Charles-Anatole Le Querrecs teaterstykke Un trou dans le mur ble uroppført på Michodiére i Paris


=== Norge ===
29. januar – Den nye hushjelpi var en teateroppsetting basert på komedien Windows av John Galsworthy, som ble satt opp på Det Norske Teatret med Ingjald Haaland som regissør.
28. februar – Aftenrøde basert på Knut Hamsuns skuespill med samme tittel, ble satt opp på Det Nye Teater.
12. mai – Flukten var en teateroppsetting basert på skuespillet Escape av John Galsworthy, som hadde norgespremiere på Det Nye Teater med Gyda Christensen som regissør.


=== Sverige ===
Bertolt Brecht og Kurt Weills opera Tolvskillingsoperaen (Die Dreigroschenoper) hadde svensk premiere på Komediteatern i Stockholm
Vilhelm Mobergs teaterstykke Marknadsafton ble uroppført i Sveriges Radio


== Priser ==
Pulitzerprisen for drama for Street Scene til Elmer Rice


== Fødsler ==
10. april – Max von Sydow, svensk skuespiller (90) (død 2020)
18. april – Lena Brogren, svensk skuespiller (død 2005)
24. desember – Sverre Wilberg, norsk skuespiller (død 1996)


== Dødsfall ==
19. august - Sergej Djagilev, russisk ballettsjef og impresario (født 1872)
14. september - Jesse Lynch Williams, amerikansk forfatter og dramatiker (født 1871)
1. november - Ernst Bach, tysk dramatiker (født 1876)
		
		


== Referanser ==
Niall mac Eochada

Niall mac Eochada (død 1063) var konge av Ulaid fra 1016 og antagelig fram til sin død. Ulaid var et folk i nordlige Irland i tidlig middelalder. De detaljer som man kan lese ut av hans liv er i tilknytning til ulike slag mot hans nabokongedømmer.
Hans far, Eochada mac Ardgair, døde i 1004. Niall mac Eochadas militære aktivitet var rettet mot medlemmer av sin egen slekt, Dál Fiatach. Han ble beseiret av en fetter i 1012 i «slaget på høydene». I 1020 beseiret han og stakk øynene ut på Flaithbertach Ua Eochada.I 1022 møtte han til sjøs de norrøne fra Dublin i et slag han selv gikk seirende ut av. Han beseiret deretter Cenél nEógain fra klientkongedømmet Airgialla, et område som nå er den sentrale og sørlige delen av provinsen Ulster. I 1024 invaderte han Dublin og tok gisler, en suksess han gjentok to år senere.I 1044 herjet han det sørlige Uí Néill-kongedømmet Brega, men møtte såpass motstand at han ble slått tilbake og mistet rundt 200 mann i prosessen. I 1047 gikk han inn i en allianse med Diarmait mac Maíl na mBó og med dennes hjelp kunne han å lettere stå imot presset fra både nord og sør fra kongedømmene Mide, Brega og Dublin.I 1056 dro folk fra sørlige Uí Néill på et herjing- og plyndringstokt og tok etter sigende 3000 kyr og 60 fanger fra Niall mac Eochadas klientkongedømme Dál nAraidi. I 1059 ble det samme området herjet av Cenél nEógain.Niall mac Eochadas sønn Eochaid (død 1062) ble betraktet som en medkonge av Ulaid sammen med sin far. Eochaids sønn Donn Sléibe Ua hEochada (død 1091) ble også betraktet som en konge av Ulaid, og det var også tilfelle med mange av hans etterkommere.


== Referanser ==
Kontoret för särskild inhämtning

Kontoret för särskild inhämtning (KSI, tidligere Sektionen för särskild inhämtning (SSI)) er en avdeling i den svenske Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST). KSI arbeider med menneskelig etterretning, et område som blant annet innbefatter anvendelse av infiltratører. Eventuelle ledere og ansatte hos KSI er anonyme.
I mange år på 1980- og 1990-tallet ble KSI (da kalt SSI) ledet av Bertil Lundin.


== Se også ==
Informationsbyrån
E 14


== Referanser ==
SSI

SSI kan bety:

Sektionen for Särskild Inhämtning
Statens Serum Institut
Naboen (Prima Vera)

«Naboen» er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt som åpningsspor 12. oktober 1981 på albumet Den 5te. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere.Originalen heter «Drivin' My Life Away» og ble skrevet av Eddie Rabbitt, Even Stevens og David Malloy. Den ble utgitt på singel med Eddie Rabbitt i juni 1980. Originalteksten handler om livet til en lastebilsjåfør og de lange stundene tekstens jeg er i fra hjemmet sitt. Prima Veras tekst handler om et naboforhold kun sett i fra tekstens jeg sitt ståsted.

Frank Vakt har en nabo. Som alle andre hater han naboen sin, spesielt fordi denne bygger hus i Vakts leilighet.

Jahn Teigen synger og harmoniserer seg selv i refrengene. Prima Vera lagde en musikkvideo til «Naboen» som de brukte i VHS-videoen Uten en rød tråd (1981). Teigen har på seg svart krøllete parykk der han skjærer grimaser og mimer etter sangen mens han spiller mandolin. Tom Mathisen har rollen som naboen som eier en Mercedes.
Da Prima Vera fremførte «Naboen» på ABC-teateret i 1983, spilte Teigen gitar mens han sang. Ellers høres tamburin, bass og stortromme. Mathisen spilte sikkert bass mens han muligens samtidig tråkket på pedalen til stortromma. Herodes Falsk spilte trolig på tamburinen.
Maria Haukaas Mittet fremførte sangen i TV 2-programmet Hver gang vi møtes (sendt 9. februar 2019). Mathisen sa i samme program at inspirasjonen til Prima Veras tekst, skyldtes at Falsk/Mathisen hadde lest om en eller annen nabokrangel i en avis.


== Andre utgivelser ==
Hopp 78–83 – (samlealbum av Jahn Teigen utgitt 1983)
Absolute Prima Vera – (utgitt januar 1994)
The Prima Vera Show – (utgitt juni 1999 – konsertversjon 1 fra mars 1983)
Prima Vera (a)live – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – konsertversjon 2 fra høsten 2000)
Det beste fra Prima Vera – (utgitt 20. juni 2016)


== Referanser ==
Den europeiske universitetsforening

Den europeiske universitetsforening (engelsk: European University Association, EUA) er en europeisk sammenslutning av universiteter fra 47 land. I alt har organisasjonen over 850 medlemmer.
EUA arbeider for å harmonisere de videregående utdannelser samt forskning i Europa, blant annet gjennom Bologna-prosessen. Organisasjonen fungerer samtidig som forum for samarbeid og erfaringsutveksling.
Organisasjonen ble dannet i Salamanca i Spania i 2001 gjennom en sammenslåing av Association of European Universities og European Union Rectors' Conference. EUA har hovedkontor i Brussel.


== Se også ==
De europeiske studenters union


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Pantin

Pantin er en kommune i departementet Seine-Saint-Denis i regionen Île-de-France, og er en av de østlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 6,4 km fra sentrum av Paris, og er et av de tettest befolkede områdene i Europa.


== Historie ==
1. januar 1860 ble Paris utvidet ved at nabokommuner ble lagt til byen. Ved denne anledningen ble en mindre del av Pantin lagt til Paris.
24. juli 1867 ble en del av arealet til Pantin skilt ut og slått sammen med en del av Romainville og Bagnolet til den nye kommunen Les Lilas.
I 1875 ble byen delt i to deler, "le Village" og "les Quatre Chemins", av Ourcqkanalen og nye jernbanelinjer.


== Geografi ==

Pantin ligger ved den indre ringveien i Paris og blir gjennomskåret av hovedveiene N2 og N3, samt jernbanelinjen Paris-Strasbourg og Ourcqkanalen.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Pantin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pantin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Andreas Tanberg Gløersen

Hans Andreas Tanberg Gløersen (født 16. februar 1836 i Nord-Aurdal, død 1. september 1904 i Kristiania) var en norsk forstmester. 


== Tidlig liv og utdanning ==
Andreas Tanberg Gløersen ble født i Nord-Aurdal som en sønn av lege Jørgen Gustav Gløersen (1806–1884) og Gunda Sophie Cathrine Tanberg (1811–1899). Han tok examen artium i 1853, ble utdannet jurist fra Universitetet i Giessen i 1858, etterfulgt av en grad i skogbruket på Gießen i 1860. Han ble utnevnt som skogbruk assistent i Lesja i samme år. I 1864 ble han sendt til Vest-Norge for å vurdere skog, og 1866-1895 var han forstmester for hele Vest-Norge pluss Lister og Mandals Amt, men uten Romsdals Amt. Gløersen bodde på Voss fra midten av 1870-årene, i huset Grovendal. Han redigerte bladet Landbrugstidende for Vestlandet i perioden 1885-1891. 
Gløersen har blitt kreditert for å ha startet ideen om jernbanen Jærbanen på et offentlig møte i 1866, og Vossebanen gjennom et brev til redaktøren i Bergensposten i 1871. I begge tilfellene ga han detaljerte forslag til ruten, ideer som i stor grad ble fulgt da linjene ble bygget. Fra februar 1868 var han gift med Rachel Marie Carlsen (1846–1894). Etter hans kone døde, flyttet Gløersen til Kristiania. Han ble dekorert med Den Kongelige Norske St. Olavs Orden i 1895, og døde i Kristiania i september 1904. 


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Tanberg Gløersen i Norsk biografisk leksikon (Forfatter Lars Strand)
Gunnar Falkås

Gunnar Falkås (Døpenavn: Karl Gunnar Fridolf Gustavsson) (født 29. september 1903 i Barne-Åsaka, Skaraborgs län, død 14. november 1973 i Nossebro, Skaraborgs län) var en svensk forfatter.


== Bibliografi ==
1972: Den siste knallen (LT:s förlag)
1969: Knalle och vävare (LT:s förlag)
1967: Knallepåken (LT:s förlag)
1964: Turtelduvans röst (LT:s förlag)
1962: Välja väg (LT:s förlag)
1960: Gift och honung (LT:s förlag)
1957: Att köpa vätt (LT:s förlag)
1955: Het sommar (LT:s förlag)
1953: Karneval i Älvnäs (LT:s förlag)
1951: Regnbågsdalen (LT:s förlag)
1950: Kolchos Dalen (LT:s förlag)
1946: Resan till Gammelös (LT:s förlag)
1945: Erlandsson finner melodin (LT:s förlag)
1943: Vitormen (LT:s förlag)
1941: Gökhult (LT:s förlag)
1937: De fredlösa (Lars Hökerbergs förlag)
1929: Dødens dal (under navnet Gunnar G:son Ånne)


== Filmmanus ==
1955: Friarannonsen


== Hørespill og folkekomedier ==
Anders och valfisken (Oppført på NRK Radioteatret som Anders og hvalfisken, 1951)
Friarannonsen
Penningträdet
Frans på stenbacken


== Priser og utmerkelser ==
1966: Skaraborgs läns kulturstipendium
1965: Litteraturfrämjandet
1954: Boklottens (Litteraturfrämjandets) stipendia
1954: Landsbygdens författarstipendium
Gökhult vant andrepremien i LT:s förlags konkurranse om beste bonderoman


== Kilder ==
Holzhausen, Carl Johan: Gunnar Falkås Diktare och bonde (på LT:s förlag, 1976)
Thomas Gill

Thomas Gill (født 16. mai 1965 i Grimstad) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener for Arendal Fotball.Gill spilte blant annet for Brann, Vålerenga, Jerv, Aalborg, Sturm Graz, Duisburg, København, Ayr United, Fredrikstad, Start og Strømsgodset. Gjennom tiden i Duisburg fikk han kallenavnet "den norske Oliver Kahn", grunnet likheter både i spillestil og fremtoning med den daværende tyske landslagskeeperen. Han fikk fem landskamper for Norge. 19. november 2014 ble det meldt at Gill overtar treneransvaret i 3.-divisjonsklubben Lyngdal IL, etter å ha vært keepertrener i klubben i 2014. 3. september 2015 kom Gill og klubben til enighet om å avslutte samarbeidet, ifølge en pressemelding fra Lyngdal IL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Gill – Transfermarkt 
(en) Thomas Gill – national-football-teams.com 
(de) Thomas Gill – fussballdaten.de 
(en) Thomas Gill – EU-Football.info 
(no) Thomas Gill – Norges Fotballforbund 
(en) Thomas Gill – FBref 
National Football Teams
Bondy

Bondy er en kommune i departementet Seine-Saint-Denis i regionen Île-de-France, og er en av de nordøstlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 10,9 km fra sentrum av Paris.


== Navn ==
Navnet Bondy er første gang registrert ca. 600 (e.Kr.) som Bonitiacum, som betyr "eiendommen til Bonitius", som var en gallo-romersk landeier.


== Historie ==

I middelalderen var Bondy hovedsakelig skogkledt. Bondyskogen var beryktet som tilholdssted for kriminelle og røvere og var et svært farlig sted.
3. januar 1905, ble en tredjedel av arealet i Bondy skilt ut og ble til kommunen Les Pavillons-sous-Bois.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Bondy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bondy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Försvarsunderrättelsedomstolen

Försvarsunderrättelsedomstolen er en svensk domstol som prøver begjæringer om tillatelse til å innhente signaletterretning etter lov 2008:717 om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet, den såkalte FRA-loven. Domstolen har sete på Gullfossgatan 6 i Kista.


== Domstolens sammensetning ==
Försvarsunderrättelsedomstolen består av en leder, en eller to nestledere og to til seks medlemmer. Medlemmene må være svenske statsborgere. Lederen ansettes med fullmakt fra Sveriges regjering som dommer i domstolen. Nestleder(e) og medlemmene utnevnes av regjeringen for fire år.
Regjeringen utnevnte den 19. november 2009 Runar Viksten til dommer og leder i Försvarsunderrättelsedomstolen.


== Personvernombud ==
Et personvernombud skal ivareta enkeltpersoners personvern i saker for Försvarsunderrättelsedomstolen. Ombudet har rett til innsyn i det som fremgår av saken og til å uttale seg.


== Förfarandet ==
Signalspaningsmyndigheten, for tiden Försvarets radioanstalt (FRA), må søke om tillatelse fra Försvarsunderrättelsedomstolen for signalspaning. 
Når en begjæring om tillatelse til signalspaning er kommet inn til Försvarsunderrättelsedomstolen, skal domstolen så snart som mulig utnevne et personvernombud i saken og holde et rettsmøte. Ved rettsmøtet skal begjærende myndighet og personvernombudet være til stede. Domstolen kan også beslutte at andre som kan ha opplysninger av betydning for saken, får være til stede under rettsmøtet.
Dersom en saken haster slik at formålet med begjæringen står i alvorlig fare, kan rettsmøte holdes og beslutning fattes uten at et personvernombud har vært til stede eller på annen måte fått uttale seg.
Domstolens avgjørelser kan ikke påkjæres.


== Referanser ==
Barbara Carrera

Barbara Carrera (født Barbara Kingsbury 31. desember 1945 i San Carlos i Río San Juan) er en nicaraguanskfødt amerikansk film- og TV-skuespiller og modell. Hun fikk et gjennombrudd i rollen som Arapahokvinnen Clay Basket i western dramaserien Centennial (1978). Ellers er hun best kjent for sine roller som Fatima Blush i James Bond-filmen Never Say Never Again (1983) og som Angelica Nero i TV-serien Dallas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barbara Carrera på Internet Movie Database 
(sv) Barbara Carrera i Svensk Filmdatabas 
(da) Barbara Carrera på Filmdatabasen 
(da) Barbara Carrera på Scope 
(fr) Barbara Carrera på Allociné 
(en) Barbara Carrera på AllMovie 
(en) Barbara Carrera hos Turner Classic Movies 
(en) Barbara Carrera hos Rotten Tomatoes 
(en) Barbara Carrera hos The Movie Database
Jacques Champion de Chambonnières

Jacques Champion de Chambonnières (ca. 1601 – 1672) var en fransk cembalist og barokkkomponist.


== Liv og virke ==
Både bestefaren og faren var organister ved det franske kongehoffet. Faren, Jacques Champion (ca 1555 – 1640), lærte ham opp i cembalospill. Senere ble han farens etterfølger som cembalist ved chambre du roi. Chambonnières regnes som en av grunnleggerne av den franske cembaloskole. Han oppdaget Louis Couperin og fikk ham til Paris hvor Couperin ble hans elev. 

Chambonnières' stjerne ved hoffet sank utover 1650-tallet, og i 1657 engasjerte kongen Etienne Richard som kongelig cembalolærer, noe som såret Chambonnières' stolthet og gjorde at posisjonen hans ved hoffet var mindre sikker. Mange årtier senere fortalte Évrard Titon du Tillet om hoffintriger som hadde til hensikt å fjerne Chambonnières fra hans post og erstatte ham med Louis Couperin, men at planen gikk i vasken fordi Couperin av lojalitet til sin venn og velgjører nektet å ta posten.Chambonnières falt tilslutt i unåde fordi han ikke ville spille generalbass i en av Lullys operaer. Da han ikke lyktes å få ansettelse i utlandet, trakk han seg tilbake til sitt hjemsted i 1662.
Han publiserte to bind Pièces de Clavecin, og disse fikk innflytelse på utviklingen av tidens klaviaturmusikk, særlig med hensyn på satsrekkefølgen i suiter.


== Elever ==
Jean-Henri d'Anglebert
Robert Cambert
Jaques Hardel
Guillaume Gabriel Nivers
Louis Couperin


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fuller, David. "Jacques Champion de Chambonnières", Grove Music Online, ed. L. Macy (besøkt 28. oktober 2006), grovemusic.com (tilgang for abonnenter).


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques Champion de Chambonnières – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jacques Champion de Chambonnières på Discogs 
(en) Jacques Champion de Chambonnières på MusicBrainz 
(en) Jacques Champion de Chambonnières på AllMusic 
(de) Verk av og om Jacques Champion de Chambonnières i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Jacques Champion de Chambonnières i International Music Score Library Project
Ionefelle

En ionefelle er en kombinasjon av elektriske eller magnetiske felt som fanger ioner i et område av et vakuumsystem eller rør. Ionefelle har en rekke vitenskapelige bruksområder, som massespektrometri og å fange ioner mens kvantetilstanden er manipulert. De to vanligste typene av ionefeller er penningfellen og paulfellen.