jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Don Cherry

Don Cherry (født 18. november 1936 i Oklahoma City, død 19. oktober 1995 i Málaga) var en amerikansk jazzmusiker (trompet, kornett).


== Liv og virke ==
Don Cherry fikk sitt gjennombrudd mot slutten av 1950-tallet da han og Ornette Coleman spilte frijazz og ga ut albumet The shape of jazz to come i 1959. De to opptrådte sist sammen på Moldejazz i 1987 da Coleman kalte prosjektet Prime Time og Cherry brukte pikkolo-trompet.Etter å ha flyttet til Sverige i 1967 i protest mot Richard Nixon dro Cherry første gang til Moldejazz i 1968 med New York Total Music, som bestod av Karlhanns Berger på vibrafon, Kent Carter på bass og Jacques Thollot på trommer. Den norske fjernsynsmannen Svein Erik Børja fra NRK, som var der med elektronkameraer, fikk ros av Don Cherry for «sensitivitet og artistisk sans».Den norske bassisten Arild Andersen deltok i Cherrys delvis svenske Ethernal Rhythm Orchestra på Berlin Jazz Days 9. november 1968. Konsertopptakene ble til platen Eternal Rhythm (MPS, 1969).
Han opptrådte så på Sandvika kino den 9. oktober 1969 i sekstett med Karin Krog på vokal, Sidsel Paasche på munnharpe, Arild Andersen på bass, Terje Rypdal på gitar og Jan Garbarek på saksofon. Ifølge Garbarek var Cherry «…en sort amerikaner som gikk i indianske klær og spilte indisk og tyrkisk musikk. Vi spilte world music lenge før begrepet eksisterte».Han deltok med en trio på Kongsberg Jazzfestival 1971. Med sitt The Organic Music Theatre gjestet Cherry jubileums-festene til Club 7 den 27. september 1973 og 24. oktober 1978. Imellom de to var han igjen på Kongsberg Jazzfestival i 1975 med Billy Higgins, Frank Low og Arild Andersen på bass. På Moldejazz både i 1979 og 1982 brakte han bandet Old and New Dreams Band med Dewey Redman på tenorsaksofon, Charlie Haden på bass og Ed Blackwell på trommer, mens han og Blackwell på Moldejazz i 1984 spilte med det norske Tamma, som bestod av Finn Sletten, Erik Balke, Per Jørgensen, Jon Balke og Sveinung Hovensjø. På Kongsberg Jazzfestival i 1986 måtte Cherry trekke en tann og Blackwell innlegges for nyreproblemer. Med Bobo Stenson var Cherry på Musikkflekken den 29. november 1991. Han spilte lommetrompet på Vossajazz i 1993, i kvartett med Bob Stewart tuba, Hamid Drake tromme og Carlos Ward saksofon. 
Cherry døde av leversvikt. Gjennom sitt ekteskap med svenske Maylen Bergström hadde han de svenskfødte stedøtre Neneh Cherry (1964-) og Titiyo (1967), begge  popstjerner, og hans to  sønner er låtskriveren Eagle-Eye Cherry (1971-) og jazzpianist David Ornette Cherry. Det var faren som skrev tittellåten til Eagle-Eye Cherrys skive Desireless, utgitt 1998.


== Utgivelser (utdrag) ==
Tamma med Don Cherry og Ed Blackwell, (Odin Records, Odin NJ 4014-2, 1984)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Don Cherry (jazz) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Don Cherry på Internet Movie Database 
(sv) Don Cherry i Svensk Filmdatabas 
(da) Don Cherry på Filmdatabasen 
(fr) Don Cherry på Allociné 
(en) Don Cherry på AllMovie 
(en) Don Cherry på Discogs 
(en) Don Cherry på MusicBrainz 
(en) Don Cherry på AllMusic
Håkon Øvreås

Se også filmprodusenten Håkon ØveråsHåkon Øvreås (født 5. april 1974) er en norsk forfatter. Han debuterte med diktsamlingen Avstanden mellom hus på Cappelen Damm i 2008. I 2011 kom diktsamlingen Grevlingvariasjonene. Han ga ut barneboka Brune sammen med illustratør Øyvind Torseter i 2013. Hans seneste bok er oppfølgeren av Brune, - Svartle.  


== Bibliografi ==
Avstanden mellom hus, dikt (2008)
Grevlingvariasjonene, dikt (2011)
Brune, barnebok (2013)
Kjærlighet er den Ting, dikt (2014)
Svartle, barnebok (2015)
Blåse, barnebok, Gyldendal (2018)


== Priser ==
Kulturdepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 2013, for Brune
NBUs debutantpris Trollkrittet 2013, for Brune
Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris 2014 for Brune


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Håkon Øvreås i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Forfatterprofil på Cappelen Damm forlags vevsider
Håkon Øvreås' hjemmeside
Sein Und Webzeit – Håkon Øvreås' infoblogg
Håkon Øvreås leser dikt på YouTube
Rekombinasjon (genetisk algoritme)

Rekombinasjon er i genetiske algoritmer brukt for å generere nye individer/tilstander fra en generasjon til den neste. Det er analogt til reproduksjon og biologisk rekombinasjon, som genetiske algoritmer er basert på.


== Teknikker ==


=== Ett punkts rekombinasjon ===
Ett punkt i begge foreldrenes tekststrenger er valg og all data bak dette punktet blir kombinert på ny og danner på denne måte avkom.


=== To punkts rekombinasjon ===
Svært lik som ett punkts rekombinasjon, men her blir genene mellom de to valgte punktene kombinert.


== Se også ==
Mutasjon
Black Veil Brides

Black Veil Brides er et amerikansk (glam rock i tidligere tider med albumet Set the World on Fire) rocke-band som ble dannet i 2006 av vokalisten Andrew Dennis Biersack. Medlemmene i bandet er Andy "Sixx" Biersack (vokalist), Ashley Purdy (bass), Jake Pitts (el-gitar), Jeremy «Jinxx» Ferguson (fiolin, gitar) og Christian «CC» Coma (trommer). 
Den første EP-en de ga ut var Sex & Hollywood. Debutalbumet We Stitch These Wounds ble gitt ut 20. juli 2010. Black Veil Brides ga 14. juni 2011 ut albumet Set the World on Fire. Sangen «Set the World on Fire» ble brukt i filmen Transformers: Dark of the Moon. Sangen var også den offisielle temasangen til WWEs  Hell in a Cell 2011. En av sangene på albumet Fallen Angels ble gitt ut 3. mai 2011. Bandets tredje album, Wretched and Divine: The Story of the Wild Ones, ble utgitt 8. januar 2013.


== Nåværende medlemmer ==
Andy «Six» Biersack – Vokal, tekst skriver(leder)
Jake Pitts – Gitar
Jeremy «Jinxx» Ferguson – Gitar, fiolin
Ashley Purdy – Bass, backup vokal
Christian «CC» Coma – Trommer


== Tidligere medlemmer ==
Sandra Alvarenga – Trommer (2008–2010)
Chris «Hollywood» Bluser – Gitar, bakgrunnsvokalist (2008–2009)
David «Pan» Burton – Gitar (2008–2009)
Johnny Herold – Gitar (2006–2008)
Nate Shipp – Gitar, bakgrunnsvokalist (2007–2008)
Phil «Catalyst» Cenedella – Bass, bakgrunnsvokalist (2006–2008)
Chris «Craven» Riesenberg – Trommer (2007–2008)


== Diskografi ==


=== Album/EP ===


=== Singler ===


=== Musikkvideoer ===


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Black Veil Brides – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Black Veil Brides – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Black Veil Brides på Internet Movie Database 
(en) Black Veil Brides på Apple Music 
(en) Black Veil Brides på Discogs 
(en) Black Veil Brides på MusicBrainz 
(en) Black Veil Brides på SoundCloud 
(en) Black Veil Brides på Spotify 
(en) Black Veil Brides på Songkick 
(en) Black Veil Brides på Last.fm 
(en) Black Veil Brides på AllMusic 
Black Veil Brides på Twitter 
Black Veil Brides på Twitter 
Black Veil Brides på Facebook 
Black Veil Brides på Instagram 
Black Veil Brides på YouTube 
Black Veil Brides på Myspace 
Black Veil Brides på TikTok
KV56

Gravkammeret KV56 som befinner seg i Kongenes dal i Egypt er kjent som Gullgraven, og ble oppdaget av Edward R. Ayrton i januar 1908. Det inneholder hva man tror er en intakt grav for et kongelig barn fra seint i det 19. dynastiet. Innholdet i gravkammeret og sarkofagen har forvitret og restene var dekket med et 1 cm tykt lagt av bladgull og stukk. Det ble også funnet et par sølvhansker og et par sølvarmbånd med navnene Seti II og Twosret innrisset, og ett sett med øreringer av gull også merket med navnet Seti II. Hvem som opprinnelig lå i graven er ukjent.


== Referanser ==

Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV56 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Ruthin

Ruthin (walisisk: Rhuthun) er en by og administrativt senter i Denbighshire i nord-Wales. Byen ligger rundt en høyde i den sørlige delen av Vale of Clwyd. Den eldste delen av byen, slottet og torget ligger på toppen av høyden, mens mange nyere deler av byen ligger på elvasletta til elva Clwyd, noe som ble helt åpenbart under flommene på slutten av 1990-tallet. Nye flomkontroll-utbygginger til en pris av £3 millioner ble innviet høsten 2003.Ved folketellingen i 2001 hadde byen 5 218 innbyggere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Visit Ruthin, infoside for turister og besøkende
Ordnance Survey Geograph - flere titalls bilder fra Ruthin
Movement for the Survival of the Ogoni People

Movement for the Survival of the Ogoni People (MOSOP) er en organisasjonen som representerer Ogonifolket i Niger Delta i Nigeria og deres etniske og miljømessige rettigheter til deres etniske nasjonalitet.
Organisasjonens mandat er en kampanje om å fremme demokratisk bevissthet, beskytte miljøet som Ogoni-folket lever i, øke den sosiale, økonomiske og fysiske utvikling for deres region, beskytte kulturelle rettigheter og praksisen til Ogoni-folket, og finne egnede rettigheter av selvtillit -bestemmelse for Ogoni folket. 
MOSOP startet deres arbeide i 1990 med Ogoni Bill of Rights, som var adressert til den føderale regjeringen i Nigeria. Dette vedtaket lister opp deres største bekymringer: de oljerelaterte lidelsene for deres folk, statlig forsømmelse av Ogoni-folket, mangel på sosiale tjenester, og politisk marginalisering av befolkningen. Disse bekymringene ble satt i sammenheng med at de ville ha større kontroll over en rettferdig andel av inntektene fra deres ressurser, og kulturelle rettigheter, slik som bruk av deres eget lokale språk. 
Den 10. november 1995 ble ni aktivister fra bevegelsen, blant dem dramatikeren Ken Saro-Wiwa arrestert og hengt av den nigerianske regjeringen etter anklager om "oppfordring til drap". De var ikke de eneste medlemmene av MOSOP som måtte bøte med livet på grunn av det myndighetene regnet som opprørsvirksomhet.
The Kulta Beats

The Kulta Beats er en norsk musikkgruppe som ble dannet i Trondheim. I 2004 ga de ut EP-en Loose Fit og samme år kom debutalbumet Civilize the Brutes og i 2006 kom albumet Replication Bomb.


== Medlemmer ==
Einar Haave – gitarist
Svein Inge Sæther – bassist
Christopher Glass – vokal, orgel
Hogne Galåen – gitarist
Jørgen Brennvall – diverse instrumenter
Per Andreas Gulbrandsen – trommer
Mark Verheiden

Mark Verheiden (født 26. mars 1956) er en amerikansk forfatter av tegneserier og manus til film og fjernsyn. Han debuterte som tegneserieforfatter med den satiriske The American (med Chris Warner) i 1987. I 1989-1990 skrev han The Phantom  (tegnet av Luke McDonnell) for DC Comics. I samarbeid med medforfatter Jan Strnad og tegner Mark Texeira laget han science fiction-serien Stalkers i 1990.Han har også skrevet en rekke tegneserier basert på Aliens- og Predator-filmene for Dark Horse Comics. På 2000-tallet har han gjort seg mest bemerket med sitt arbeid med Superman for DC Comics.
Verheiden har også arbeidet med manus for filmer som Timecop, The Mask og My Name is Bruce, samt for TV-serier som Smallville, Battlestar Galactica og Heroes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Verheiden på Internet Movie Database 
(sv) Mark Verheiden i Svensk Filmdatabas 
(da) Mark Verheiden på Filmdatabasen 
(da) Mark Verheiden på Scope 
(fr) Mark Verheiden på Allociné 
(en) Mark Verheiden på AllMovie 
(en) Mark Verheiden hos The Movie Database
Ripples

Ripples er debutalbumet til Above Symmetry, utgitt første gang i januar 2010 under bandnavnet «Aspera».
Musikkalbumet ble utgitt på nytt etter at bandets har skiftet navn til Above Symmetry, i Europa 25. april 2011, og i USA digitalt dagen etter. 2011-utgaven har fire ekstra spor. Albumomslaget er laget av Nils K. Rue, vokalist i Pagan's Mind.


== Sporliste ==
«Intro»
«Ripples»
«Do I Dare?»
«Remorse»
«Between Black & White»
«Catatonic Coma»
«Torn Apart»
«Traces Inside»
«Reflections»
«The Purpose»
«Trails of Clarity» (bonus)
«Traces Inside» (edit – bonus)
«Ripples» (edit – bonus)
«Video Track» (edit – bonus)
Brisbane Road

Brisbane Road er banen der fotballaget Leyton Orient spiller sine hjemmekamper. Laget spiller forøvrig i den tredje øverste divisjonen i England; League One.


== Eksterne lenker ==
(en) Brisbane Road – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oslo Vikings

Oslo Vikings er en amerikansk fotballklubb i Oslo som spiller hjemmekampene sine på Frogner Stadion. 
Klubben ble stiftet etter sammenslåingen av tre programmer fra Oslo handelsgymnasium, Ris gymnas og Ulleren videregående skole i 1986 under navnet Westside Vikings, før klubben endret navn til til Oslo Vikings i 1992. Laget er en del av Norges Amerikanske Idretters Forbund, hvor de spiller i Eliteserien, U19 og U15. Laget deltar også i Northern European Football League.
Vikings har flest NM-seire i Norge med sine 13 gull i nasjonale mesterskap.


== Historie ==
Oslo Vikings fikk i 1987 besøk av St Olaf College og spiller for første gang en jevn kamp (12-12) mot erkerivalen Vålerenga Trolls.
I 1988 bestemmer klubben seg for å gjengi tjenesten og besøke St Olaf College i Northfield, Minnesota nær Minneapolis og St. Paul. I finalen taper Vikings for tredje år på rad mot Vålerenga Trolls. 
Klubben utvikler seg stadig og i 1989 kan Vikings for første gang vise sitt eget juniorprogram på banen. Samme år får de igjen besøk av et universitetslag fra USA, Bethune-Cookman College og taper vennskapskampen mot de. Samme år taper de igjen i NM-finalen mot Vålerenga Trolls.
Gjennombruddet til Oslo Vikings kom først i 1990 etter 4 år med sølv vinner de endelig sitt første av 12 gull i Eliteserien i NM-finalen mot Vålerenga Trolls. 
Gullrekken fortsetter i 1991 da de vinner sitt andre gull i NM-finalen mot Asker Lynx. I 1991 får de også besøk av Luther College (USA) til Oslo for en vennskapskamp. Runningback Nicolay Aslaksen blir draftet til NFL-sponsede World League Raleigh-Durham Skyhawks. 
Den siste sesongen Oslo Vikings går under navnet "Westside Vikings" i 1992 ender også med gull mot Vålerenga Trolls, og Vikings blir NM-mestere tre år på rad i Eliteserien. 
Seiersrekken til Vikings blir brutt med et tap mot Vålerenga Trolls i 1993, men klubben fortsetter å vokse aktivt med rekrutterings-aktiviteter og juniorleire.
I 1994 deltar klubben i sin første europeiske turnering, HydroTexaco Bowl, i Herlev, Danmark og kommer seirende ut. Allikevel taper de NM-finalen hjemme i Norge.
Vikings drar igjen utenlands i 1995, denne gangen til Finland for å spille mot Espoo Colts. Colts er storfavoritter i oppgjøret, men Vikings vinner. Hjemme i Norge går NM-gullet igjen til Vålerenga Trolls.
I 1996 hyrer klubben for første gang en amerikansk hovedtrener, Joe Murawa. Resultatet blir det samme med sølv mot Vålerenga, men klubben vinner Spring Bowl I i Oslo med juniorlaget.
Klubben vokser og legger til Viqueens Cheerleaders samt et reservelag (2 div) som ser dagens lys i 1997. Spring Bowl II arrangeres, og Vikings vinner igjen for andre året på rad, men taper NM-finalen igjen mot Trolls. 
Samme året entrer Oslo Vikings Eurocup for første gang.
Oslo Vikings sin storhetstid begynner i 1998, da hovedtrener Val Gunn leder Vikings til sitt første gull siden 1992 og dermed bryter den fem år lange seiersrekken til Vålerenga Trolls. 
Det samme året slår klubben Roskilde Kings i Eurocupen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hattifnattene

Hattifnattene (svensk hattifnattarna) er vesen i Tove Janssons bøker om Mummitrollet.
De er små, sylinderformede, og kan beskrives som «elektriske spøkelser som skremmer mange». De er tause vesner som alltid vandrer omkring hvileløst; døve og stumme, og uten behov for mat eller drikke. De opptrer alltid i oddetall. De holder til på Hattifnattøya, og når det er tordenvær samler de seg sammen ved kjempegranen, eller ved en stolpe med et barometer på. Etter tordenværet er de ladet, og farlige å berøre.

Hattifnattene er tilstede i mummiuniverset helt fra den første boka, Småtrollene og den store oversvømmelsen (1945). Mummipappa henviser ofte til hattifnattene som en del av sin ville og eventyrlige ungdom, uten at det gis detaljer. I novellesamlingen Det usynlige barnet (1962) forteller novellen «Hattifnattenes hemmelighet» om Mummipappas reise ut til Hattifnattøya, hvor han hilses med respekt.I tegneserien Mummitrollet opptrer hattifnattene fra første episode. Her er de masete og innspåslitne – og familiemedlemmer, mens de i bøkene framstår som hemmelighetsfulle og dragende.


== Referanser ==
Khione (datter av Boreas)

Khione (Χιόνη, Khionê, «snø»)  er i henhold til gresk mytologi en nymfe eller en mindre gudinne for snøen og den milde bris. Hun er datteren til Boreas, nordavinden og vinterens gud, og Oreithyia («fjellstorm»), en nymfe fra Athen som han bortførte. Blant hennes søsken er Zetes, Kalaides og Kleopatra, hustru av Fineus, en konge i Trakia.Hun var elsket av Poseidon og hun fødte ham en sønn, Eumolpos. I frykt for sin fars vrede kastet hun barnet i havet, men Poseidon berget barnet og ga ham tilliten til å ta seg av Benthesikyme, en datter av seg og Amfitrite. Eumolpidene som hadde ansvaret for de eleusinske mysterier hevdet å nedstamme fra henne, ved at hun er mor av Eumolpos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Khione», Wiktionary
Spekking (kjøtt)

Spekking er en prosess (kjøtting og spekking) der kjøtt og spekk skilles fra hverandre etter slakting, for å unngå at verdifullt kjøtt harskner. Dette var spesielt betydningsfullt under hval- og selfangst, siden hvaler og seler har et tykt spekklag mellom huden og kjøttet. På seldyr måtte spekket også fjernes fra undersiden av huden for best mulig å bevare det verdifulle selskinnet.


== Spekking for steking ==
Spekking av kjøtt (ikke det samme som speking) var en fremgangsmåte for tilberedning av kjøtt i større stykker (stek), som idag er gått av moten. Metoden var aktuell for magert kjøtt som ble tilberedt i ovn, særlig i tiden før moderne ovner kunne stilles inn på en gitt temperatur, og før man hadde steketermometer til å overvåke stekingen. For å hindre at kjøttet (f.eks. vilt eller oksestek) skulle bli for tørt og smakløst, kunne man stikke hull gjennom kjøttet langsmed kjøttfibrene. Gjennom disse kunne man (med et verktøy som likner en stor heklenål) trekke igjennom strimler av svinespekk før kjøttet ble stekt. Man kunne også legge et tynt lag av spekk over og rundt steika.


== Referanser ==
Kommuner i departementet Cher

Dette er en liste over de 290 kommunene i departementet Cher i regionen Centre-Val de Loire i Frankrike. Per 1. januar 2021 er antall kommuner redusert til 287. 

(CAB) Communauté d'agglomération de Bourges, dannet i 2003.


== Referanser ==
Spekking

Spekking har flere betydninger:

Spekking (kjøtt) – en gammel metode for å hindre stekt kjøtt å bli for tørt.
Spekking (mur) – en murerteknikk for å fylle sprekker eller fuger.
Spekking (skinn) – prosedyre for å rengjøre f.eks. selskinn før garving/mykgjøring.
Kommuner i departementet Eure-et-Loir

Dette er en liste over de 391 kommunene i departementet Eure-et-Loir i regionen Centre-Val de Loire i Frankrike. Per 1. januar 2021 er antall kommuner redusert til 365. 

(CAC) Communauté d'agglomération de Chartres, dannet i 2000.
(CAD) Communauté d'agglomération du Drouais, dannet i 2003.


== Referanser ==
Kommuner i departementet Indre

Dette er en liste over de 243 kommunene i departementet Indre i regionen Centre-Val de Loire i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 241.

(CAC) Communauté d'agglomération Castelroussine, dannet i 2000.


== Referanser ==
Marte Wexelsen Goksøyr

Marte Wexelsen Goksøyr (født 1982) er en norsk scenekunstner og foredragsholder.
Hun hadde hovedrollen i teaterstykket Askepott ved Torshovteatret i 2006, og hadde en rolle i Riksteatret sin oppsetning av Folk og røvere i Kardemomme by på nasjonal turné  2008. Hun har også skapt en dokumentar om seg selv ved navn Bare Marte som ble vist i Faktor på NRK i 2007, hvor hun viser hvordan hun blir diskriminert fordi hun har Down syndrom, og hvordan andre bare ser syndromet og ikke mennesket. Hun spilte en av de sentrale rollene i Itonje Søimer Guttormsens dramafilm Gritt fra 2021. For rolle ble hun nominert til Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige birolle, og ble dermed den første skuespiller med Downs syndrom til å bli nominert til prisen.Marte Wexelsen Goksøyr har gitt foredrag i ulike sammenhenger. Hun ble en kjent debattant i forbindelse med Arbeiderpartiet sitt forslag om gratis ultralyd i uke 12. Marte Wexelsen Goksøyr møtte statsministeren i vandrehallen og stilte et enkelt spørsmål: «Har ikke jeg rett til å leve?». Hun stilte det fordi hun har Down syndrom og fordi regjeringen foreslår å gi gravide tilbud om ultralyd tidligere, blant annet for å finne ut om fostre har Down syndrom. 16. februar 2014 talte Goksøyr under åpningsseremonien for jubileumsåret for Grunnloven. Her omtalte hun personer med Downs syndroms status i samfunnet, og kritikken mot hennes referanser til abortstatistikkene utløste debatt om ytringsfrihetens grenser. Marte Wexelsen Goksøyr ble 1.9.2018 tildelt Sankt Hallvards Ordenens fortjenstkors for sitt arbeid for menneskeverd. Den 5. desember 2017 ble hun kåret til «årets ålreite dame» av Jo Nesbø og Harry Hole-stiftelsen.


== Priser ==
Livsvernprisen 2012
Bjørnsonprisen i 2011 (sammen med Ola Didrik Saugstad).
SOR prisen 2015
Årets ålreite dame fra Harry Hole-stiftelsen i 2017
Nominert til Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige birolle for Gritt


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Marte Wexelsen Goksøyr i BIBSYS
Marte Wexelsen Goksøyr Jeg vil leve Oktober 2012 ISBN 978-82-495-0925-6
Knut Ødegård (red.) Mennesket i sorteringssamfunnet med bidrag av Marte Wexelsen Goksøyr Akademiets småskrifter nr. 7 Arneberg 2011 ISBN 978-82-8220-047-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marte Wexelsen Goksøyr på Internet Movie Database 
(no) Marte Wexelsen Goksøyr hos Nationaltheatret
Federazione Anarchica Informale

Federazione Anarchica Informale (FAI) (på italiensk: Federazione Anarchica Informale), må ikke forveksles med den italienske Anarchist Federation (også FAI) er en italiensk opprørsgruppe med flere anarkistiske tendenser. 
Deres ideologi er imot både den nåværende Europeiske Union som de regner som en  undertrykkende autoritet som søker verdensherredømme. I 2003 hevdet gruppen at de hadde ansvaret for en bombe som var rettet mot flere europeiske institusjoner. Organisasjonen står på EUs liste over terrororganisasjoner. 
I 2010, avskar Italias postgang et truende brev med en kule adressert til statsminister Silvio Berlusconi. Den 23. desember 2010, fikk FAI kreditten for flere eksploderende pakker som ble levert til den sveitsiske og chilenske ambassaden i Roma. Gjennom mange nyhetskilder ble det feilaktig rapportert at en annen ekstrem gruppe, den italienske Anarkistiske Føderasjon, hadde tatt på seg ansvaret for posten-bombene.
Erling Johnsen

Erling Johannes Johnsen (født 4. oktober 1892 på Ytterøy i Nord-Trøndelag, død 17. februar 1987) var en norsk redaktør, journalist og forfatter. Når han skrev i avisen signerte han iblant med pseudonymet Baris.Han vokste opp på Straumen på Inderøy. Han var journalist i Indherred, Østlendingen og Nidaros før han begynte i Nationen ved oppstarten i 1918. I 1945 ble han redaktør av nyhetsstoffet og kulturstoffet, og sluttet i 1963. Han hadde kunst og kultur som interesseområde, og ble ansett for å være en god ambassadør for norsk litteratur. Kristian Elster, Inge Deres, Peter Egge, Barbra Ring, Johan Bojer og Johan Falkberget tilhørte hans beste venner.Han anså språklig slurv og uryddighet som en journalistisk dødssynd.Hans første bok ble lansert i 1917. I 1940 kom Gutten på solsia ut. Han oppnådde stor suksess med denne boken.


== Bibliografi ==
1917 Somarnæter : Forteljingar, Erik Gunleiksons forlag, Risør
1940 Gutten på Solsia, Gyldendal Norsk Forlag
1941 Nordmannsguttene, Gyldendal Norsk Forlag
1945 Krig i Hov-Kleiva, Gyldendal Norsk Forlag
1958 Tore Fortenkt, Gyldendal Norsk Forlag


== Referanser ==