jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ved Idas grav

«Ved Idas grav» eller vanligst kalt «Kors på Idas grav» er en av Nordens mest populære skillingsviser. Teksten er skrevet av Charlotte Berger, født Cronhielm (1784–1852) som var av adelsslekt. Da hun var 33 år giftet hun seg med Major Johan Göran Berger. Ekteskapet deres var ikke spesielt lykkelig, og han sløste bort mye av pengene hennes. Men han var en dyktig komponist, og satte melodi til flere av hennes dikt, blant andre dette. 
Charlotte Berger hadde en omfattende litterær produksjon. Allerede før hun giftet seg, hadde hun skrevet både moraliserende familieromaner og «røverromaner» under psevdonym. Hun skrev også noveller og teaterstykker som hun oversatte fra fransk. Hun hadde stoff på trykk i flere tidsskrifter og aviser, og «Kors på Idas grav», som den het opprinnelig, ble første gang publisert i Magazin för Kunst, Moder och Nyheder i 1826. Visa ble raskt populær og den har lånt melodien til en rekke andre viser, blant annet flere rallarviser. Den svenske versjonen har en del flere vers enn de fleste norske oversettelsene.


== Innspillinger ==
Rita Engebretsen på LP/CD Frem fra Glemselen kap. 1, Talent Produksjon 1974 – norsk versjon «Ved Idas grav»
Rita Engebretsen på LP Ur våra gömmor, RCA 1977, svensk versjon, «Kors på Idas grav»
Margarta Kjellberg på EP «Skillingsviser med Margareta Kjellberg», DECCCA 1950-tallet. Svensk versjon under tittelen «Mossbelupen hytta».


== Teksten ==
Teksten varierer en del både på grunn av forskjellige oversettelser og fordi den har vært muntlig tradert. Denne er hentet fra et skillingstrykk datert 1902, hvor også visene «Skön Cecilia» og «Den skjønne Ragna» medfølger. 

Mosbedekket hytte sto ved Heklas fotville graner svaiede ved fjellets rotMen der inne sorgfullt minne, stormen sakte rides avhist ved stranden står et kors på Idas grav.
Alfred skjønn, som våren dro til fremmed landblek med bitre tårer Ida gret på strandGå å stride, glem ei Ida, kjærlighetens sterke båndDe vil holde Gud oss leder ved sin hånd.
Året gikk sin bane tvende ganger omSavnet ble en vane ingen Alfred komStakkars Ida kvaler lider dølger smerten for sin farEnsom kraft å stride hennes hjerte bar
Ida gikk til stranden ensom med sitt savnOg i sanden skrev hun ofte Alfreds navnMorgenstunden middagstunden Ida venter ennu herMånens bleke stråler finner henne der
Skyhøy bølger farer over havets brynTorden heftig svarer lynet deler skynEt skip nu føres nødrop høres, vraket slynges i mot landog på bølger føres mange frelst til strand
Men det syn som Ida nu fikk sevar sin Alfred død på stranden hvit som snePå kne hun faller og hun roper: Alfred jeg vil gå med degInn i døden livet er ei mer for meg
Og sin hand hun lagde i sin faders handømt farvel hun sagde dro til dødens landDødens engel kaller henne, med sitt smertens hårde budSamme engel bringer Idas sjel til Gud


== Svensk tekst: Kors på Idas grav ==


== Referanser ==
Carl Friedrich Cramer

Carl Friedrich Cramer (1752–1807) var en tysk teolog, bokhandler og redaktør av musiktidsskrifter. Som bidragsyter i ulike tidsskrifter bidro han til å utbre sine opplysningsideer i Tyskland.


== Liv og virke ==
Cramer var sønn av den tysk-danske hoffpredikanten og opplysningsteologen Johan Andreas Cramer (1723–1788), og vokste opp i nærheten av København.
Cramer studerte i Göttingen og ble professor i filosofi i Kiel, som den gang tilhørte Danmark. I 1794 ble han avskjediget på grunn av sine sympatier for den franske revolusjonen. Han reiste da til Paris og etablerte en bokhandel, men måtte gi opp foretaket og konsentrerte seg deretter om forfattervirksomhet. Han gav ut et seks binds verk om Klopstock, oversatte Rousseau til tysk, Klopstock og Schiller til fransk og ble med det en viktig formidler mellom fransk og tysk kultur. Han redigerte også et par musikkmagasiner og publiserte i 1786 en oversikt over fransk musikkhistorie.
Cramer hjalp den unge Christoph Ernst Friedrich Weyse til København for at han skulle kunne bli musikus.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Opslag af redaktør C. Behrens i Salmonsen (Salmonsens konversationsleksikon, 2. udgave, bd. 5, s. 287)
Rüdiger Schütt (Hrsg.): Ein Mann von Feuer und Talenten: Leben und Werk von Carl Friedrich Cramer, Göttingen 2005, ISBN 3-89244-885-X
Petra Blödorn-Meyer / Michael Mahn / Rüdiger Schütt (Hrsg.): Carl Friedrich Cramer: Revolutionär, Professor und Buchhändler, Nordhausen 2002, ISBN 3-88309-111-1 – Katalog der Ausstellung „Von Kiel nach Europa: Carl Friedrich Cramer – Revolutionär, Professor und Buchhändler“ i  Universitätsbibliothek Kiel fra 14. februar til 18. april 2003


== Eksterne lenker ==
Side om Cramer fra Det Kongelige Bibliotek
(de) Verk av og om Carl Friedrich Cramer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Carl Friedrich Cramer – digitaliserte dokumenter fra universitetsbiblioteket i Kiel
Isabella av Aragón (1247–1271)

For andre personer med samme navn, se Isabella av Aragón.Isabella av Aragón (født 1247 i Cosenza, død 28. januar 1271 samme sted) var fransk dronning gjennom sitt ekteskap med Filip III av Frankrike. 
Dronning Isabella blir ansett for å ha utøvet en viss innflytelse over ektefellens politikk. Hun fulgte med han på det åttende korstoget mot Tunis, men døde i Cosenza i Calabria etter å ha falt av hesten på hjemveien. Hun var da  gravid med sitt femte barn. Hun ligger begravet i Klosterkirken Saint-Denis.


== Barn ==
Ludvig (1264–1276)
Filip IV den smukke (1268–1314)
Robert (1269–ca. 1276)
Karl av Valois (1270–1325)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elizabeth of Aragon, Queen of France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kort biografi–The Peerage
(sv) Nordisk familjebok
George Washington Gale Ferris jr.

George Washington Gale Ferris jr. (født 14. februar 1859, død 22. november 1896) var en amerikansk ingeniør, mest kjent som oppfinneren av pariserhjulet (Ferris Wheel) for Verdensutstillingen i Chicago 1893 Chicago.


== Biografi ==
George Washington Gale Ferris jr. var født i Galesburg, Illinois i 1859. Byen var grunnlagt av hans navnebror, George Washington Gale (1789-1861). Ferris jr.s foreldre drev en gård med melkeproduksjon, men i 1864 solgte de kvegfarmen og flyttet til Carson City i Nevada. Familien bodde to år i Carson City. I 1875 begynte Ferris jr. gikk på high school i Oakland i California. Han tok høyere teknisk utdannelse og ble uteksaminert fra Rensselaer Polytechnic Institute i 1881. Etter eksamen begynte han sin karriere i jernbaneindustrien og var interessert i brobygging. Han grunnla sitt eget firma G.W.G. Ferris & Co. i Pittsburgh, Pennsylvania, hvor han spesialiserte seg på å tilby tjenester i testing og inspeksjon av metaller brukt i jernbane- og brobygging.
Etter at det ble kjent at Chicago skulle arrangere verdensutstilling i 1893, den såkalte World's Columbian Exposition, besluttet  Ferris å flytte til Chicago. Arrangørene av utstillingen gikk i 1891 ut med en invitasjon til amerikanske ingeniører om å konstruere et monumentalbygg som kunne overgå Eiffeltårnet, som var blitt bygget til Verdensutstillingen i Paris i 1889. Arrangørene i Chicago ønsket noe «originalt, utfordrende og dristig». Ferris foreslo et hjul hvorfra de besøkende kunne se ut over hele utstillingsområdet.  Ferris' forslag ble forkastet fordi arrangørene fryktet at det ville representere en sikkerhetsrisiko.

Ferris aksepterte ikke avslaget. Få uker etter la han på bordet anbefalinger fra velrenommerte ingeniører, og arrangørene besluttet da å realisere planene hans. En sterkt medvirkende årsak til arrangørenes omslag var antagelig det faktum at Ferris hadde fått lokale investorer til å dekke byggekostnadene på  $400 000.
Hjulet var 75 meter i diameter og hadde 36 gondoler, hver med 40 dreibare seter og plass til opptil 60 mennesker. Når hjulet var fullsatt kunne det følgelig romme hele 2160 personer. Hjulet gjorde en full omdreining tre ganger i timen. 
Pariserhjulet ble en øyeblikkelig suksess da utstillingen åpnet. Hver passasjer betalte 50 cent for en 20-minutters tur. Da utstillingen stengte, hevdet Ferris at arrangørene skyldte ham og investorene en andel av de nesten $750 000 som pariserhjulet totalt hadde innbragt. Han brukte de neste to årene på søksmål mot utstillingens arrangører. 
Ferris døde av tyfoidfeber i 1896, 37 år gammel. Pariserhjulet i Chicago ble revet i 1906, og hadde da gitt 2,5 millioner passasjerer utsikt over byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Inventor of the Week Arkivert 2. mars 2003 hos Wayback Machine.
Ferris on the RPI Hall of Fame
Hunt Museum

Hunt Museum ligger i byen Limerick i Irland. Det rommer en stor samling av gjenstander over tre etasjer i det tidligere tollbygget, der samlingen flyttet inn da tollerne flyttet ut i 1993.
Samlingene er i hovedsak donert av ekteparet Gertrude og John Hunt, som samlet og kjøpte opp arkeologiske funn, kunstgjenstander og religiøs kunst og brukskunst fra de tidligste tider og fram til opplysningstiden. Donasjonen ble gitt til det irske folket, og det ble ettertrykkelig klausulert at den skulle befinne seg fysisk i Limerickregionen.
Utstillingene er sortert slik at de aller eldste sakene, fra Egypt, Hellas og Roma, er i øverste etasje sammen med en samling eldre smykker. Dekorativ kunst fra middelalderen og opp er i midten, mens kjelleren rommer religiøse bilder og gjenstander. Mange av gjenstandene er unike, slik som kongesigneter og «en av de tredve sølvmyntene som Judas Iskariot mottok». Den katolske kirken i Limerick har dessuten en del sentrale gjenstander til utstilling.
Huset er delvis påbygd med nytt inngangsparti, men i store trekk intakt slik det var da det sto ferdig i 1769. Det er regnet for arkitektonisk utsøkt, og er tegnet av den italienske arkitekten Davis Duckart i en stil kalt Palladium. Beliggenheten er ved elven Shannon, med egen forhage (park) og bryggetilknytning. Foruten å romme tolladministrasjonen for regionen, var det også residens for overtollinnsamleren (the Collector).
Hermannstraße stasjon

Hermannstraße stasjon er en S-Bahn stasjon og en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk  i distriktet Neukölln. Stasjonen ble åpnet som ordinær jernbanestasjon i 1899 og i 1928 ble den en del av S-Bahn på Berlin Ringbahn. Undergrunnsstasjonen ligger på U8 og ble tatt i bruk 13. juli 1996 og er linjens sørlige endestasjon.


== Referanser ==
Kongsfjellet

Kongsfjellet er et fjell i Austevoll kommune i Vestland. Det har en høyde på 185 meter over havet, og er det høyeste punktet på øya Selbjørn. Nordsjøløypa går over Kongsfjellet.


== Referanser ==
Köpmannebro

Köpmannebro er et tettsted i Mellerud kommune i Västra Götalands län i landskapet Dalsland i Sverige. Det ligger ved E45 og Norge/Vänerbanan. Dalslands kanal starter ved Köpmannebro, som ligger ved ei vik i Vänern. Köpmannebro ligger vakkert mellom flere sjøer. Innbyggertallet var 76 i 2005.
Under andre verdenskrig, 7. -9. mai 1943, ble det holdt et viktig, hemmelig møte i fuglekonservator Kihléns tidligere atelier i Hökeliden i Köpmannebro mellom Milorg, den norske regjeringen i London og den norske legasjonen i Stockholm for å forbedre samarbeidet mot den tyske okkupasjonen. Den svenske forsvarsstabens etterretningsvesen hadde sin Dalslandsbase i dette huset, som de lånte ut til nordmennene.


== Referanser ==
Deutscher Taschenbuch Verlag

Deutscher Taschenbuch Verlag GmbH & Co. KG (dtv) er et forlag i Tyskland. dtv ble grunnlagt i 1960 av elleve forlag og har hovedkontor i München. Forlaget utgir pocketbøker (pocketbok, tysk: Taschenbuch).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Deutscher Taschenbuch Verlag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fisker-pikens sang

«Fisker-pikens sang» er en skillingsvise som opprinnelig kommer fra Jæren. Da den ble ikledd riksmålsdrakt, ble den kjent over hele Norge. I skolens lesebøker fra 1920 til 1940 var den svært ofte å se. Visa er meget gammel, og skrevet rundt 1770. I 1958 laget Jacob Hjelte en alternativ slutt til visa (den endte lykkelig i motsetning til originalen) til en plateinnspilling med Åse Wentzel og Thor Raymond. Visa er også innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 1 med Rita Engebretsen


== Teksten ==
Der bølger bryter og der stormen bruserder står en stue på en øde strandblant nakne klipper ved en vindblåst furuder er mitt hjem, der er mitt barndomsland
Jeg var så ung, så glad og livet lekteen munter sjømann ble min hjertevennHan seilte ut til andre hav og havnermen lovet meg å komme snart igjen.
Det kom et brev med noen korte linjersendt av en venn han hadde hatt ombordhva hjalp da vel de trøstens ord han sendtehan jeg holdt av var ikke mer på jord.
Det var en stormfull natt da Nordsjøens bølgermot skipet slo i mektig raserida stormen stilnet og da dagen gryddeda var han borte, da var alt forbi.
Nå synger vinden over dype bølgeren sang om han som aldri kom igjenmen i mitt hjerte vil han alltid leveså lenge vinden synger om min venn.
Kandahar-Herat-hovedveien

Kandahar-Herat-hovedveien (engelsk: Kandahar-Herat Highway) er en 557 km lang vei som forbinder byene Kandahar og Herat i Afghanistan. Denne hovedveien er en del av et større veinett, «Ringveien», og ble bygget av sovjeterne på 1960-tallet.I oktober 2004 begynte gjenoppbyggingen av veien og den var ventet å bli fullført innen utgangen av 2006. USA var ansvarlig for å finansiere en strekning på 326 km av veien, Saudi-Arabia finansierte en strekning på 115 km og Japan bidro med penger til gjenoppbygging av en strekning på 116 km. Den strekningen av hovedveien som USA står for, har redusert reisetiden mellom disse to store byene fra 10 til 4,3 timer.


== Se også ==
Kabul-Kandahar-hovedveien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salih, Salih Muhammad (23. oktober 2008). «Death stalks the highway to hell». Asia Times Online. Radio Free Europe/Radio Liberty. Arkivert fra originalen . Besøkt 23. oktober 2008.
Dodo (prins Yu)

Dodo, prins Yu (kinesisk: 多鐸, pinyin: Duōduó, født 2. april 1614, død 29. april 1649), var en mandsjuisk prins og general.


== Liv og virke ==
Dodo var Nurhacis femtende sønn, og en av Dorgons to fullbrødre. Han gjorde seg bemerket for sitt lederskap ved siden av Dorgon ved den mandsjuiske erobring av Kina.
Dodo er også blitt beryktet for å ha muliggjort Yangzhoumassakren, et blodbad da angivelig så mange som 800 000 menn, kvinner og barn ble drept av mandsjuiske soldater. (Massakren krevde neppe fullt så mange liv.) Denne massakren begynte da Dodo gav sine menn fullmakt til å gjøre hva de ville med Yangzhous innbyggere i fem dager.
Dodo ble utnevnt til prins Yu av første rang (和碩豫親王) i 1644. I 1646 ledet han et seierrikt militært felttog inn i Mongolia.  Han ble så gjort til medregent av sin bror prinseregenten Dorgon, til fordel for deres eldre fetter, Jirgalang prins Zheng (鄭親王).
Dodo døde av kopper i 1649, i en alder av 36 år.  Etter Dorgons død frakjente Shunzhi-keiseren ham posthumt Dodo hans titler.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ebrey, Patricia (1993). Chinese Civilization: A Sourcebook. Simon and Schuster.
Voices from the Ming-Qing Cataclysm: China in Tigers' Jaws, Struve, Lynn A. Publisher：Yale University Press, 1998 ISBN 978-0-300-07553-3. 312 pages
Struve, Lynn A. "Voices from the Ming-Qing Cataclysm: China in Tiger's Jaws. London: Yale University Press, 1993.
Liu Xiaomeng.  "Twelve Princes of the Qing Dynasty" 正說清朝十二王.  Zhonghua Publishers, 2006.
Wu (De ti kongedømmer)

Wu (kinesisk: 吳) eller Huainan (淮南) var i perioden 907 til 937 ett av Kinas ti kongeriker. Rikets territorium tilsvarer dagens Jiangsu og Anhui og dessuten tilgrensende deler av Jiangxi og Hubei.
Dets hovedstad var først Guangling (dagens Yangzhou) og senere Jinling (dagens Nanjing). 
Wu-rikets siste konge, Xu Zhigao, erklærte seg som rettelig etterfølger av Tang og utropte det sørlige Tang-rike.


== Konger ==
904–905: Yáng Xíngmì 楊行密 (kinesisk: 太祖孝武皇帝; pinyin: Tài Zǔ Xiàowǔ Huángdì)
905–908: Yáng Wò 楊渥 (kinesisk: 烈宗景皇帝; pinyin: Liè Zōng Jǐng Huángdì)
908–921: Yáng Lóngyǎn 楊隆演 (kinesisk: 高祖宣皇帝; pinyin: Gāo Zǔ Xuān Huángdì)
921–937: Yáng Pǔ 楊溥 (kinesisk: 睿皇帝; pinyin: Ruì Huángdì)


== Litteratur ==
Frederick W. Mote: Imperial China 900–1800. Harvard University Press, Cambridge (Mass.) 1999, ISBN 0-674-44515-5.
Huangguoshufossen

Huangguoshufossen (forenklet kinesisk: 黄果树瀑布, tradisjonell kinesisk: 黃果樹瀑布, pinyin: Huánguǒshù pùbù) ligger i Folkerepublikken Kinas provins Guizhou og er den største fossen i Kina og Asia.
Huangguoshufossen har en høyde på 74 meter og en bredde på 101 meter. Den befinner seg 45 kilometer sørvest for bykjernen i byprefekturet Anshun. Bak fossevannet er det et hulesystem som muliggjør besøkende å betrakte fossen fra innsiden og til å krysse til motsatt bredd. 
Huangguoshufossen er en del av et stort antall fosser og stryk langs elven Baishui, som er en sideelv til elven Wujiang.


== Eksterne lenker ==
(en) Huangguoshu Waterfall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Beschreibung und Fotos zum Wasserfall und zur Umgebung
China Internet Information Center
Elle (magasin)

Elle er et internasjonalt kvinneblad som fokuserer på kvinners mote, skjønnhet, helse og underholdning. Elle er også verdens største moteblad. Det ble grunnlagt av Pierre Lazareff og hans kone Hélène Gordon i 1945. Bladets tittel betyr «henne» på fransk. Robbie Myers er ansvarlig redaktør. 
Det er også en norsk utgave. Under Elle-navnet kom også det norske boligmagasinet Elle Decoration.
Elle ble grunnlagt i Frankrike i 1945. I 1981 kjøpte Daniel Filipacchi og Jean-Luc Lagardère Hachette Filipacchi Médias, som inkluderte Elle som slet. Elle ble deretter lansert i USA (News Corporation eide en del av USA-utgaven inntil 1988), etterfulgt av 25 andre fremmedspråklige utgivelser. 
Det ble verdens største moteblad, med 39 internasjonale utgivelser i over 60 land.


== Opplag for norsk utgave ==

Bekreftede netto opplagstall for den norske utgaven før den ble stanset i 2016, fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 27 731
2012: 31 373
2013: 30 279
2014: 30 654
2015: 27 986
2016: 23 436


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted 
(en) Elle (magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kabul-Kandahar-hovedveien

Kabul-Kandahar-hovedveien er en 483 km lang vei som forbinder Afghanistans to største byer, Kabul og Kandahar. Denne hovedveien utgjør en viktig del av Afghanistans nasjonale veinettverk, «Ringveien». Om lag 35 % av Afghanistans befolkning lever nær denne strekningen av Ringveien, i en største avstand på 50 km fra veien.'
Kabul-Kandahar-hovedveien var tidligere i svært dårlig stand på grunn av over to tiår med krig og vanskjøtsel. USA finansierte reparasjon og gjenoppbygging av 389 km vei, mens Japan finansierte for en strekning på 50 km. 43 km av veien var allerede i brukbar stand før dette arbeidet tok til. Gjenoppbyggingsprosjektet ble fulgt opp av The Louis Berger Group, med hjelp av tyrkiske og indiske ingeniører til planlegging og utforming. Første fase av asfalteringen ble fullført i desember 2003 og hovedveien ble åpnet for trafikk. Reisen pleide tidligere å ta to dager, men tar nå ca. seks timer.


== Dødsfall ==
Per tidlig i 2004 fortsatte Taliban-opprørere å forfølge reisende gjennom korridoren. Afghanske vakter, soldater og arbeidere har også blitt drept langs ruten. I oktober 2003 kidnappet de en tyrkisk entreprenør, og desember samme år ble to indiske arbeidere kidnappet. I februar 2004 skjøt Taliban-opprørere ned et Louis Berger Group-helikopter, og tre mennesker omkom.
I mars 2004 myrdet opprørere en tyrkisk ingeniør og en afghansk vakt. En annen tyrkisk ingeniør og tolk ble kidnappet. Denne handlingen førte til at USA satte opp små sivilt-militære team på tre steder langs veien.


== Se også ==
Kandahar-Herat-hovedveien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salih, Salih Muhammad (23. oktober 2008). «Death stalks the highway to hell». Asia Times Online. Radio Free Europe/Radio Liberty. Arkivert fra originalen . Besøkt 23. oktober 2008.
Skallevold

Skallevold, tidligere også skrevet Skallevoll, er en strand og et område ved Oslofjorden på Tolvsrød i Slagen øst i Tønsberg kommune i Vestfold fylke. Stranda ligger mellom Karlsvik, med Karlsvika Friområde, i nord og Ringshaugstranda i sør, ca. 7 km fra Tønsberg sentrum. Den har for det meste sandgrunn, og er relativt langgrunn. En molo gjør det lettere å komme seg til dypere vann for bading. På Skallevold ligger også en campingplass og lekeplass.


== Eksterne lenker ==
Skallevold Camping om nærmiljøet rundt
Gårdshistorie for Skallevoll i Sem og Slagen - en bygdebok fra 1959
Zoofysiologi

Zoofysiologi (fra Klassisk gresk: ζῷον [zóon], "dyr" φύσις, physis, "natur, opprinnelse"; og -λογία, -logia, "studiet av") er læren om organismenes (dyrs) funksjoner. Faget er dermed en del av biologien og sidedisiplin til plantefysiologi.
Stronger Than Death

Stronger Than Death er det andre albumet fra heavy metal bandet Black Label Society, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«All for You»
«Phoney Smiles & Fake Hellos»
«13 Years of Grief»
«Rust»
«Superterrorizer»
«Counterfeit God»
«Ain't Life Grand»
«Just Killing Time»
«Stronger Than Death»
«Love Reign Down»«Bullet Inside Your Head» (Bonusspor på japansk utgivelse)


== Personell ==
Zakk Wylde – Vokal, gitar
Phil Ondich (kreditert som «Philth») – Trommer
Mike Piazza – gjestevokal («Growls Of Doom») på tittelsporetProdusert av Zakk Wylde & Lee DeCarlo


== Eksterne lenker ==
(en) Stronger Than Death på Discogs 
(en) Stronger Than Death på MusicBrainz 
(en) Stronger Than Death på Spotify 
(en) Stronger Than Death på AllMusic
EM i friidrett 2012

Det 21. EM i friidrett ble arrangert i perioden 27. juni til 1. juli 2012 i den finske byen Helsingfors. Også Nürnberg i Tyskland var interessert i å være vertsby for arrangementet, men Helsingfors var den ledende kandidaten gjennom hele utvelgelsen. Vertsby ble valgt 9. november 2009. Dette var tredje gang Helsingfors arrangerte EM i friidrett.
Fra 2010–2012 arrangeres EM i friidrett igjen hvert andre år (i likhet med perioden 1969–1971). 


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon 


== Deltakende nasjoner ==

 Albania (3)
 Andorra (4)
 Armenia (5)
 Aserbajdsjan (4)
 Belgia (22)
 Bosnia-Hercegovina (4)
 Bulgaria (26)
 Danmark (10)
 Estland (21)
 Finland (53) (vert)
 Frankrike (68)
 Georgia (5)
 Gibraltar (2)
 Hellas (24)
 Belarus (28)
 Irland (24)
 Island (5)
 Israel (12)
 Italia (61)
 Kroatia (11)
 Kypros (11)
 Latvia (22)
 Liechtenstein (1)
 Litauen (24)
 Luxembourg (4)
 Nord-Makedonia (2)
 Malta (2)
 Moldova (6)
 Monaco (1)
 Montenegro (4)
 Nederland (35)
 Norge (28)
 Polen (57)
 Portugal (37)
 Romania (28)
 Russland (69)
 San Marino (1)
 Serbia (11)
 Slovakia (12)
 Slovenia (19)
 Spania (70)
 Storbritannia (73)
 Sverige (41)
 Sveits (27)
 Tsjekkia (43)
 Tyrkia (44)
 Tyskland (88)
 Ukraina (70)
 Ungarn (21)
 Østerrike (9)I parentes: Antall utøvere


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2012 European Championships in Athletics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
EAAs kalender
Gula Gula

Gula Gula er et musikkalbum med Mari Boine, utgitt i 1989.


== Sporliste ==
«Gula Gula» (Hør hør)
«Vilges Suola» (Hvit tyv)
«Balu Badjel Go Vuoittán» (Når jeg overvinner frykten)
«Du Lahka» (Nær deg)
«It Ŝat Duolmma Mu» (Endelig fri)
«Eadnan Bakti» (Til kvinnen)
«Oppskrift fra herrefolk»
«Duinne» (Til deg)


== Medvirkende ==
Mari Boine – vokal, tromme 1,4,5, gitar 2
Eivind Aarset – gitar 3,8
Tellef Kvifte – klarinett 4, piano 4
Roger Ludvigsen – gitar 1, piano 2, tromme 4, saz 5
Gjermund Silseth – klokker 2, bass 4,5,6,7,8
Leiv Solberg – bass 3
Christer Bo Bothen – 5
Unni Shael Damslora – 1,2,3,4,7
Ale Møller – 1,2,5,7
Carloz Z Guispe – 1,7,8


== Kilder ==
CD RW 13, infohefte


== Eksterne lenker ==
(en) Gula Gula – Hør stammødrenes stemme på Discogs 
(en) Gula Gula – Hør stammødrenes stemme på MusicBrainz 
(en) Gula Gula – Hør stammødrenes stemme på Spotify 
(en) Gula Gula – Hør stammødrenes stemme på Spotify 
(en) Gula Gula – Hør stammødrenes stemme på Spotify