jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
MV «Far Solitaire»

MV «Far Solitaire» er et norsk forsyningsskip, kjent for sin spesielle konstruksjon som gir store besparelser på forbruk av brennstoff. Skipets skrog ble bygget ved STX OSV Tulcea, Romania, og «Far Solitaire» blir utrustet ved STX OSV Langsten i Norge for levering til Farstad Supply AS i oktober 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) MV «Far Solitaire» – DNVs skipsregister 
(en) MV «Far Solitaire» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(en) «A voyage of discovery», omtale av skipet i tidsskriftet The Economist
(en) «Farstad Shipping with innovative chemical tanker compliant Platform Supply Vessel – TBN Far Solitaire», artikkel fra Skipsrevyen
Arbeidermesterskapet i bandy

Arbeidermesterskapet i bandy var en norsk bandyturnering som ble arrangert av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF) i årene 1935 til 1940.
Bandyidretten hadde blitt drevet av enkeltklubber i forbundet siden 1927, og kretsmesterskap i Oslo ble arrangert fra 1932. Initiativet til arbeidermesterskapet i bandy kom i 1935, da flere klubber syntes det var for få kamper i kretsmesterskapene. Oslo arbeideridrettskrets arrangerte derfor en nasjonal turnering i siste del av sesongen. Senere samme år ble det opprettet landsutvalg for bandy i AIF, og det nasjonale utvalget videreførte turneringsformen.
Det var i Oslo bandyen i AIF sto sterkest. Hovedstadsklubbene dominerte derfor mesterskapet. Brage, Reidulf og Sterling fordelte mellom seg de seks titlene som ble utdelt.
AIF og Norges landsforbund for idrett slo seg høsten 1940 sammen til Norges Idrettsforbund. I 1945, da krigen var over og idretten kunne gjenopptas, ble alle bandyklubbene i AIF innmeldt i Norges Bandyforbund og begynte å delta i norgesmesterskapet.


== Finaler ==
*
Siden mesterskapet i 1935 ble arrangert før et nasjonalt utvalg for bandy var opprettet, er det uklart om mesterskapet regnes som offisielt. Petter Larsen, som skrev arbeideridrettens historie, har kun med mesterskapene fra 1936 til 1940 i sin framstilling, mens avisartikler i Arbeiderbladet fra perioden også teller med turneringen i 1935.


== Referanser ==


== Se også ==
NM i bandy for herrer
Arbeidermesterskapet i fotball
Nippon Karateklubb

Nippon Karateklubb er en karateklubb fra Drammen innen stilarten Shotokan. Klubben ble stiftet i 1978, og arrangerte NM i Karate i 2012. Klubbens leder (2016) er Arnt H Larsen-Yttergård.


== Stilart og organisasjoner ==
Nippon KK trener Shotokan Karate etter retningslinjer fra Richard Amos sensei, 8.dan WTKO. Klubben er tilsluttet WTKO gjennom Norges Shotokanforbund.
Klubben er også tilslutten Norges Kampsportforbund via Norges Idrettsforbund.
Klubben tilbyr også trening i Ryukyu Kobujutsu (tradisjonell våpentrening), som undervist av Julian Mead sensei, 7.dan.


== Trenere (2020) ==
Sensei Sven Dårflot, 4. dan
Sensei Arve Strøm, 2. dan
Sensei Sofie Hansen, 2. dan
Atle Sundbye, 1. dan
Torunn Fredriksen, 1.dan
Christian Svenningsen, 1.dan


== Referanser ==
Nippon Karateklubb hjemmeside
Nippon Karateklubb på Facebook
Norges Shotokanforbund
World Traditional Karate Association Arkivert 26. mai 2019 hos Wayback Machine.
Ryukyu Kobujutsu Association GB
Norges Kampsportforbund
Shotokan på Wikipedia
Ola-boka

Ola-boka egentlig En Odelsmands Tanker om Norges nærværende Forfatning tillige med en Samtale indeholdende Veiledning for Bønder til en riktigere Fremgangsmaade ved Udkaarelsen av Valgmænd og Repræsentanter var et politisk agitasjonsskrift utgitt i Christiania i 1830. Forfattet var John Neergaard (1795 – 1885), stortingsmann og Lensmann i Øre herred, Nordmøre.
Ola-boka ble første gang trykt i ukeskriftet Nyeste Skilderie af Christiania og Stockholm, senere trykket av Johan Jørgen Krohn som bok på 32 sider. John Gundersen Neergaard dro som den første i landet rundt på politiske agitasjonsreiser der han blant annet delte ut «Ola-boka». Boka er formet som en samtale mellom bonden Ola, en bymann og en bergverksbetjent på den ene siden, og en klokker som forsvarer embetsstanden på den andre.Nergaard ble valgt til Stortinget i 1833, det såkalte «Bondestortinget» hvor det for første gang var valgt inn flere bønder enn embetsmenn.


== Referanser ==
Svanfjell-ulykken

Svanfjell-ulykken var en flyulykke som hendte natt til 20. mars 1966, da et amerikansk Hercules-fly styrtet i Svanfjell-området i Tranøy kommune på Senja. Hele mannskapet på 7 omkom.
Flyet, av typen C-130B Hercules, var bygd i 1961 og tilhørte det amerikanske luftforsvarets 313th Tactical Carrier Wing ved Forbes Air Force Base i Kansas. Det kom fra Évreux i Frankrike, og var etter en mellomlanding på Gardermoen på vei til Bardufoss for å hente italienske soldater som hadde deltatt i øvelsen «Winter Express 66». Under nedstigning til Bardufoss feiloppfattet mannskapet på flyet høydeklareringen fra flytårnet på Bardufoss, og flyet styrtet nær toppen av det 807 meter høye Første Svanfjell rundt klokka 01.30. Da ulykken skjedde, var det rundt 0 °C og snøbyger i området.
Det ble brukt skipatruljer og helikopter under letingen etter flyet. Dårlig vær gjorde at flyet først ble funnet ved helikoptersøk klokka 05.45 dagen etter styrten, etter 28 timers leting. Lederen for redningsaksjonen var daværende løytnant William Engseth, senere politiker og idrettspresident. Halen av flyet ble funnet like nedenfor toppen av Første Svanfjell, mens cockpiten og andre vrakrester ble funnet i skråningen ned mot et lite vann på den andre siden av fjellet.
De omkomne måtte graves ut av snøen i fjellet. Fem offiserer og to menige omkom i ulykken, alle amerikanske statsborgere. De største vrakdelene ble fjernet noen år etter ulykken, men mange mindre deler ligger fremdeles (pr. 2012) igjen i fjellet. I 2009 ble det på toppen av Første Svanfjell satt opp ei informasjonstavle om ulykken.
Flystyrten i Svanfjell har mange likhetstrekk med flyulykken på Kebnekaise i mars 2012.


== Se også ==
Liste over flyulykker i Norge


== Kilder ==
Troms Folkeblad: Hercules-styrt under øvelse (17. mars 2012, besøkt 22. august 2012)
NRK: – Da jeg hørte om flystyrten i mars, tenkte jeg umiddelbart på Svanfjell (22. august 2012, besøkt samme dag)
Troms Folkeblad: Styrtet på Senja (galleri med bilder av avisartikler om ulykken fra flere aviser, besøkt 22. august 2012)
Luftfartshistorie: C-130 havari Senja (besøkt 22. august 2012)
Franz Blücher

Franz Blücher (født 24. mars 1896 i Essen, død 26. mars 1959 i Bad Godesberg) var en tysk politiker, (FDP, FVP og DP).
Blücher var fra 1949 til 1953 minister for saker knyttet til Marshallplanen og beholdt embetet til 1957 med tittelen minister for økonomisk samarbeid. Han var i hele sin periode i regjeringen også visekansler.


== Se også ==
Adenauer I
Adenauer II


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franz Blücher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Padling under Sommer-OL 2012 – K-1 1000 meter menn

Herrenes K-1 1000 meter i padlekonkurransen i Sommer-OL 2012 fant sted på Eton Dorney i London den 6. og 8. august 2012. 
Deltakerne ble delt inn i tre forsøksheat der de fem beste fra hvert heat pluss én beste tid utenfor de fem, gikk videre til semifinalen. I semifinalen ble de fire beste fra hver av de to semifinalene kvalifisert for A-finalen (tilsammen åtte utøvere), mens de resterende åtte andre gikk til B-finale.


== Tidsskjema ==
Forsøksheat
6. august, 09:30Semfinaler
6. august, 10:58Finaler
8. august, 09:30


== Rekorder ==


== Resultater ==


=== Forsøksheat 1 ===


=== Forsøksheat 2 ===


=== Forsøksheat 3 ===


=== Semifinaleheat 1 ===


=== Semifinaleheat 2 ===


== Finaler ==


=== B-finale ===


=== A-finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Resultater på BBC Sport Olympics 2012.
Resultater på Sports.Yahoo.com 2012.
Resultater på NBCOlympics.com 2012.
Resultater Arkivert 10. november 2012 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com/Olympics.
Battleship

Battleship er et amerikansk sci-fi-actionfilm fra 2012. Filmen er regissert av Peter Berg, skrevet av Jon Hoeber og Erich Hoeber, og har Taylor Kitsch, Alexander Skarsgård, Rihanna, Brooklyn Decker og Liam Neeson i hovedrollene.


== Handling ==
Alex Hopper (Taylor Kitsch) er en ung, smart marinesoldat som sliter med disiplinen, og som alltid har blitt overstrålt av sin mer ansvarsfulle og seriøse eldre bror Stone (Alexander Skarsgård), som er over ham i rang. Alex planlegger å gifte seg med kjæresten Sam (Brooklyn Decker), men må først ut på oppdrag med marinen. Oppdraget er ledet av Sams far, admiral Shane (Liam Neeson), som langt ifra er Alex' største fan og ikke vil la ham gifte seg med datteren. De får imidlertid langt mer ut av oppdraget enn både ønskelig og antatt da romvesener begynner å angripe dem og områdene rundt dem. Alex må i løpet av timer lære seg det han har slitt med i hele sitt liv - å bli en lederskikkelse og dermed også ta ansvar.


== Rolleliste ==
Taylor Kitsch i rollen som Lieutenant Alex Hopper
Alexander Skarsgård i rollen som Commander Stone Hopper
Rihanna i rollen som Petty Officer Cora 'Weps' Raikes
Brooklyn Decker i rollen som Samantha 'Sam' Shane
Tadanobu Asano i rollen som Captain Yugi Nagata
Hamish Linklater i rollen som Cal Zapata
Liam Neeson i rollen som Admiral Shane
Peter MacNicol i rollen som Secretary of Defense
John Tui i rollen som Chief Petty Officer Walter 'The Beast' Lynch
Jesse Plemons i rollen som Boatswain Mate Seaman Jimmy 'Ordy' Ord
Gregory D. Gadson i rollen som Lieutenant Colonel Mick Canales
Jerry Ferrara i rollen som Sampson JOOD Strodell
Adam Godley i rollen som Dr. Nogrady
Rico McClinton i rollen som Captain Browley
Joji Yoshida i rollen som Chief Engineer Hiroki


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Battleship (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Battleship på Internet Movie Database 
(no) Battleship hos Filmfront 
(sv) Battleship i Svensk Filmdatabas 
(da) Battleship i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Battleship på Allociné 
(nl) Battleship på MovieMeter 
(en) Battleship på AllMovie 
(en) Battleship på Turner Classic Movies 
(en) Battleship på Rotten Tomatoes 
(en) Battleship på Metacritic
Svend Foyns arbeiderboliger

Svend Foyns arbeiderboliger er en bygård i Tønsberg i Vestfold. Bygningene ble oppført i etapper fra 1850-tallet. De ble reist av skipsrederen Svend Foyn for folk som var ansatt hos ham. Arbeiderboligene er et fredet kulturminne.


== Historikk ==

Den eldste bygningen mot gata, Nedre gård, ble oppført i 1857, den andre innenfor gårdsplassen, Øvre gård, seinest i 1865. Østre sidebygning (mot Gunnarsbøparken) antas å ha tilhørt første byggetrinn, mens den gule tverrbygningen mot Svend Foyns gate ble oppført noe etter 1870.Bygningene inneholdt opprinnelig 2- og 1-roms leiligheter. Her bodde på det meste om lag 300 mennesker. Det var enkelt, praktisk og billig. Her var også barnehage, eller «barneasyl» som det ble kalt den gang, slik at foreldre som var opptatt av å arbeide, hadde et trygt sted for barna.
Arbeiderboligene ble bygd fordi Svend Foyn (1809–1894), skipsreder og grunnlegger av den moderne hvalfangsten, var opptatt av at hans arbeidere og deres familier skulle ha akseptable boligforhold. Svend Foyn var pioner på området sosial boligbygging for sjøfolk.
Bygningene brukes stadig til boligformål og er i dag organisert som et borettslag med navn Svend Foyns arbeiderboliger. 
|}

		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Arne Odd Johnsen: Den moderne hvalfangstens historie. Bind I. Oslo 1959.


== Eksterne lenker ==
«Svend Foyns arbeiderboliger». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
www.vestviken24.no 30. oktober 2016: Svend Foyn var viktig for mer enn hvalfangsten
Halle mølle

Halle Mølle er et bygdemuseum og bygdetun som ligger ved utløpet fra Hallevannet i Vestfold.Adkomst til stedet fra Larvik skjer via fylkesvei 302 mot Helgeroa/Nevlunghavn. Området består av flere restaurerte bygninger, og man kan se spor av virksomhet mange hundre år tilbake.
Bygdetunet består av «Møllerstua», som er det gamle våningshuset fra 1749, møllebygningen fra 1880, smie fra 1850, sagmesterboligen og tre uthus. Følgende er hentet fra I.C. Rambergs Boken om Eidanger, del 2, og forteller litt om at det var gode forhold i Halle-Bergselva for mange hundre år siden:

I Stamland-Dalen, noget længere oppe i elven, ved et ypperlig naturlig fald, var ved samme tid en stampe og et møllebruk i gang. Tilhørte Anders Stamland. Endnu længere oppe stod ogsaa en stampe, der tilhørte Nils Stamland og var i drift til henimot slutningen av 50-aarene, da ogsaa den maatte bukke under i kampen for tilværelsen.Anm.: Jens Aakesen Røra fik ca. 1575 hjemmelsbrev av kong Fredrik II paa Halle kvern paa Brunlanæs mot en aarlig avgift av 10 daler. Jens opførte en ny kvern der paa stedet, og der blev forbudt andre mennesker at bygge kvernbruk i Hallefossen. Han drev ogsaa sagbruk.
Halle kvern og sag var den gang en god indtægtskilde, men vor Eidangermand skulde ikke længe komme til at nyte frugterne. Den gridske lensherre Knud Grubbe indgav klage over ham; men han fik sit kongebrev stadfæstet paany 1580. Lensherren klager da til kongen, at Jens er aarsak i, at Kronens skoge ødelegges. Dette hjalp, og adelsmanden fik befaling til at ta Sagfossen og kvernen tilbake eller, hvis kongen ingen fordel har derav, da at la dem nedbryte og ødelægge, og allerede 1584 var Jens færdig paa Halle. Dette hadde netop Grubbe ønsket, og herefter tok han selv indtægterne. Fin øvrighet! (Efter Lorens B.).

Fra 1982 har bygningene vært eiet av Brunlanes Historielag, og det er samlet gjenstander fra gamle Brunlanes kommune (nå Larvik kommune), som er utstilt på museet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brunlanes historielags hjemmesider
Dilber

Dilber Yunus (uigursk: دىلبەر يۇنۇس, kinesisk: 迪里拜尔·尤努斯, pinyin: Dílǐbàiěr Yóunǔsī; født i 1958 i Kashgar i Xinjiang i Kina) er en lyrisk sopran med koloraturteknikk. 
Hun har studert ved Det sentrale musikkonservatorium i Beijing og har etter studsiene virket ved den finske nasjonalopera og ved Malmøoperaen.
Pingju

Pingju (kinesisk: 评剧, pinyin: Píngjù) er en form for kinesisk opera i det nordlige Kina. Den oppstod i Tangshan i provinsen Hebei. 
Uttrykket Píngjù (平劇, stavet litt annerledes men uttalt likt) er også blitt benyttet om pekingopera.


== Eksterne lenker ==
Pingju
NM i rock

NM i rock var en talentkonkurranse for norske artister og band, arrangert av impresario Tore Lande fra 1979.


== Historie ==
Tore Lande hadde fra 1973 arrangert Trøndersk Mesterskap men så etter hvert for seg en større og mer moden konkurranse. Han var primus motor for NM i rock i årevis og sto også bak 2000-tallets GBOB - Global Battle Of the Bands.


== Organisering ==
NM i rock ble organisert gjennom en rekke distriktsfinaler rundt om i Norge. Vinnerne av disse møttes til en finale. Kjente band som har slått gjennom på NM i rock er Vazelina Bilopphøggers og The Kids. Begge var i finalen i 1980.


=== Finaler ===


==== 1979 ====
Konkurransen fikk stor mediedekning 30. juli 1979, på Jordal amfi i Oslo. Den TV-sendte landsfinalen ble vunnet av Broadway News fra Oslo, som like før hadde gitt ut singelen «I Really Want To Love You». Andreplassen gikk til Tornerose fra Bergen, som blant annet hadde eks-Saft trommeslager Magne Lunde og black metal-produsent Eirik Pytten Hundvin som medlemmer. Tredjeplassen gikk til bandet Subway Suck fra Trondheim med Dag Ingebrigtsen som vokalist, som tidligere hadde gitt ut singelen «NRK/Æ spyr». Fjerdeplassen gikk til bandet Black Morning fra Bodø, som hadde June Korneliussen som vokalist. Femteplassen gikk til Småtroll fra Fredrikstad.
På de urangerte plassene finnes blant andre Baiage fra Østre Toten, som etter et mannskapsbytte senere ble til Vazelina bilopphøggers.
Lydopptak fra finalen kom senere samme år ut som LP-en NM for rockeband LIVE (Continental Records CCLP 101).. Kombinasjonen av denne samleplaten og at finalen gikk på NRK TV, har nok gjort at denne finalen i ettertid har blitt stående som den mest kjente. Innslag fra andre års finaler har også vært sendt på NRK TV.


==== 1980 ====
Finalen gikk av stabelen i Trondheim. Flere deltakere fra 1979 kvalifiserte seg igjen til finalen, men nå i nye band. Dag Ingebrigtsen og Eldar Vågan stilte med respektive The Kids og Vazelina Bilopphøggers. Bandet Catrix (forløper til The Mods) kom også til finalen. Vinnere av NM i rock 1980 ble Allison fra Bergen.


== Referanser ==
Ferdinand Laub

Ferdinand Laub (1832–1875) var en tsjekkisk fiolinist og komponist.


== Liv og virke ==
Faren, fiolinisten og musikklæreren Erasmus Laub, gav den første musikkundervisningen. Den første egne offentlige konserten arrangerte Ferdinand Laub 27. februar 1842. I årene 1843–1846 studerte han ved konservatoriet i Praha, og 29. mars 1846 spilte han sammen med andre eksaminander for Hector Berlioz og Franz Liszt. Berlioz inviterte ham til Paris og deretter holdt Laub konserter i Wien, blant annet for keiser Ferdinand I av Østerrike. I 1851 deltok han i likhet med  Charles-Auguste de Bériot, Henri Vieuxtemps og andre ved den første verdensutstillingen der han ble feiret som en av verdens største virtuoser.  
Fra 1853 til 1855 fikk han på oppfordring av Franz Liszt posten som konsertmester i Weimar og ble utnevnt til kammervirtuos og æresborger av Sachsen-Weimar. Senere ble han konsertmester ved den prøyssiske hoffoperaen og utnevnt til prøyssisk kammervirtuos. De følgende årene, fra 1857 til 1865, reiste han, til dels sammen med den spanske sopranen Adelina Patti, på konsertreiser til Praha, Danmark, St. Petersburg, Tyskland, Belgia, Frankrike, Nederland, Norge og Sverige. I Göteborg 1860 traff han Bedřich Smetana og arrangerte to konserter sammen med ham.
Laub etterfulgte Josef Mayseder som østerriksk kammervirtuos i 1863. Tre år senere ble han utnevnt til professor ved konservatoriet i Moskva. Pjotr Tsjajkovskij kalte ham den største fiolinisten i verden og Laub var førstefiolinist ved premieren på Tsjajkovskijs første og andre strykekvartett. Den tredje strykekvartetten (1876) dediserte Tsjajkovskij ham posthumt.

Sykdom tvang Laub til å oppgi vervene i Moskva. Etter en mislykket kur i Karlovy Vary, begav han seg til  Merano men døde underveis. Han er gravlagt på Vyšehrad gravlund i Praha.
Laub skapte seg en navn også som konsertmester og musikkpedagog. Til elevene hørte blant andre Adolf Brodský, Jan Hřímal og sønnen Váša Laub.  I tillegg skrev han noen dikt.


== Noen verk ==
Polonéza (Polonaise de concert) i g-dur for fiolin og piano, op. 8 (1861) eller fiolin og orkester (1862)
Kvartett i ciss-moll for strykere
Romance et Improptu for fiolin og piano, op. 7
České písně (tsjekkiske sanger), op. 2 (1857)
Élégie for fiolin og piano, op. 3 (1857)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Antonicek: «Laub Ferdinand». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 5, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1972, s. 44.


== Eksterne lenker ==
(en) Ferdinand Laub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferdinand Laub på Discogs 
(en) Ferdinand Laub på MusicBrainz 
Biografi på tchaikovsky-research.com
(en) Fritt tilgjengelige noter av Ferdinand Laub i International Music Score Library Project
Vyšehrad gravlund

Vyšehrad gravlund (tsjekkisk: Vyšehradský hřbitov) er den mest kjente gravplassen i Praha og rommer mange betydelige personer av tsjekkisk avstamming, først og fremst innen kulturlivet; komponister, kunstnere og skuespillere, men også vitenskapsmenn og politikere.
Sentralt plassert står Antonín Wiehls monument Slavín som tjener som mausoleum og siste hvilested for spesielt fortjente tsjekkiske personligheter.


== Kjente personer gravlagt på Vyšehrad ==
Karel Čapek (1890–1938), forfatter
Antonín Dvořák (1841–1904), komponist
Jaroslav Heyrovský (1890–1967), Nobelprisen i kjemi 1959
Milada Horáková (1901–1950), motstandskjemper og kvinnerettsforkjemper
Rafael Kubelík (1914–1996), dirigent og komponist
Ferdinand Laub (1832–1875), fiolinist og komponist
Karel Hynek Mácha (1810–1836), poet
Hana Mašková (1949–1972), kunstløper
Alfons Mucha (1860–1939), maler
Božena Němcová (1820–1862), forfatter
Bedřich Smetana (1824–1884), komponist
Josef Suk (1929–2011), fiolinist


== Litteratur ==
Umělecké památky Prahy 1. Nové Město, Vyšehrad, Vinohrady (Praha 1). Praha 1998, ISBN 8020006273.


== Eksterne lenker ==
(en) Vyšehrad Cemetery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vyšehrad Cemetery – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Plan over Vyšehrad og annet Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Fortegnelse over kjente personer som er gravlagt på Vyšehrad
Sætersjøen (Os)

Sætersjøen er en innsjø 807 meter over havet i Os kommune, Innlandet. En liten del av sjøen mellom Nordstubekken i nord og Galåa i øst ligger i Trøndelag fylke. Sjøen har størstedelen av nedbørfeltet i nord, og får tilsig gjennom flere bekker vesentlig fra området langs fylkesgrensa på nordsiden. Utløpet er på østsiden, der Galåa renner øst-sørøstover til Glåma.
Sjøen er regnet som et bra fiskevann, og er lett tilgjengelig via bilvei fra Os (østsiden) eller Dalsbygda (vestsiden).


== Referanser ==
Leafield

Leafield er en landsby og et verdslig sogn i distriktet West Oxfordshire i grevskapet West Oxfordshire i England. Den ligger 6,4 km nordvest for Witney. Sognet omfatter også grenden Langley, 1,6 km vest for selve landsbyen. I henhold til folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 945 innbyggere.


== Geografi ==
Leafield ligger i området Cotswolds, et høydedrag som 194 meter over havet. Det var det høyeste punktet i Oxfordshire fram til grensene ble utvidet i 1974. Sognet omfatter også Langley, 1,5 km vest for selve landsbyen. Leafield ligger innenfor de tidligere grensene til Wychwood-skogen. Skogsområdene sør for Langley ble ryddet i 1857–58, og etterlot seg rette, regelmessige eiendomsgrenser som er typiske for 1700- og 1800-tallet.


== Leafield Technical Centre ==
Like vest for landsbyen ligger Leafield Technical Centre, som er etablert på et område hvor det fra 1912 til 1986 lå en stor radiosender. British Telecom utviklet deretter området som et kurssenter, men dette ble nedlagt i 1993. Det ble deretter brukt av Tom Walkinshaw Racing (TWR) som et utviklingssenter for Formel 1-teamet Arrows, fram til teamet gikk konkurs i 2002. Fra 2006 til 2008 var Leafield Technical Centre hovedkvarter for det nå nedlagte Formel 1-teamet Super Aguri.
Leafield Technical Centre er nå hjemsted for Menard Competition Technologies, som siden 2009 har laget motorer for Norton Motorcycles Commando 961-modellerI januar 2012 kunngjorde Formel 1-teamet Caterham F1 at de skulle flytte til Leafield fra sin opprinnelige base i Hingham, Norfolk. Flyttingen ble gjennomført i august samme år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marples, B.J. (1973): «The Medieval Crosses of Oxfordshire» i: Oxoniensia. Oxfordshire Architectural and Historical Society. XXXVIII, s. 307.
Saint, Andrew (1970): «Three Oxford Architects» i: Oxoniensia. Oxford Architectural and Historical Society. XXXV, s. 98.
Sherwood, Jennifer; Pevsner, Nikolaus (1974): Oxfordshire. The Buildings of England. Harmondsworth: Penguin Books, ISBN 0-14-071045-0, s. 682.
Taylor, Christopher ([1975] 1982): Fields in the English Landscape. Archaeology in the Field Series. London: J.M. Dent & Sons Ltd., ISBN 0-460-02232-6, s. 145–146.


== Eksterne lenker ==
(en) Leafield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leafield Village
Veksen

Veksen er en innsjø 663 meter over havet øst for Storsjøen i Rendalen kommune, Innlandet. Sjøen har relativt lite nedbørfelt. Utløpet er på østsiden, gjennom Veksenbekken til Flena og deretter Storsjøen. Sjøen har bestand av ørret, røye og ørekyt, men ørretbestanden har vært vurdert som liten. Sjøen ble undersøkt i forbindelse med planer om regulering av Flenavassdraget på 1980-tallet. Det ble den gang antatt at en regulering, også med minstevannføring, ville føre til en relativ minking av en allerede liten ørretstamme til fordel for ørekyt.


== Referanser ==