jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norges Bondesamband

Norges Bondesamband var en sammenslutning tilknyttet Nasjonal Samling, som skulle tjene som landbrukssektorens representant i NS-statens korporative samfunnsmodell.

Ideen om en omorganisering av landbrukssektoren kom allerede fra Rikskommisariatet sommeren 1940. Gustav Richert, leder for avdelingen for ernæring og landbruk, reiste da rundt i Norge for å sondre stemningen blant ledelsen i bondebevegelsen. Han snakket med Jens Hundseid, Jon Leirfall, Trygve Dehli Laurantzon og Johan E. Mellbye, og tilbød blant annet Hundseid formannsvervet i et nytt Bondesamband som skulle erstatte Norges Bondelag.Overgangen fra Bondelag til Bondesamband gikk gradvis. Bondelagets formann Mellbye ble avsatt av tyskerne i mars 1941, og i et landsstyremøte senere på året ble NS-landbruksminister Thorstein Fretheim innsatt som ny formann. Det ble lagt planer for en tvangssammenslåing med Norsk Bonde- og Småbrukarlag, og det ble fra NS-ledelsen gjort klart at Bondelaget selv skulle gå i retning av å bli et Bondesamband. Gikk ikke Bondelagsledelsen med på dette skulle organisasjonen oppløses. Quisling forsøkte også tvinge landets fiskere inn i den nye sammenslutningen, men motstanden var så stor innad i Norges Fiskarlag at laget aldri ble nazifisert eller tvunget inn i Norges Bondesamband.Fretheim var på tross av toppstillingene i NS-staten relativt sett beskyttende ovenfor landbrukssektoren, og skjermet i stor grad landbruksinteressene fra tyskernes ønsker og mer ytterliggående krefter i Nasjonal Samling.Bondelaget ble formelt omdannet til Norges Bondesamband i mars 1942, men da hadde allerede generalsekretær Wilhelm Dietrichson og flere andre sentrale tillitsvalgte trukket seg i protest. I mai 1943 ble Bondesambandet sammen med andre nyordnede næringsorganisasjoner tatt opp i paraplyorganisasjonen Norges Næringssamband, under Alf Larsen Whists ledelse. Næringssambandet kom imidlertid til å få liten innflytelse over Bondesambandet.Norges Bondesambands organ var Norsk Jord, med Trygve Dehli Laurantzon som redaktør.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dahl, Hans Fredrik, Hjeltnes, Guri, Nøkleby, Berit, Ringdal, Nils Johan og Sørensen, Øystein, red. (1995). Norsk krigsleksikon 1940-45. Cappelen. ISBN 8202141389. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Wyller, Thomas Chr. (1953). Fra okkupasjonsårenes maktkamp : Nasjonal Samlings korporative nyordningsforsøk 9. april 1940 - 1. februar 1942. Tanum.
Jin Mudi

Jin Mudi (kinesisk: 晉穆帝/晉穆帝, pinyin: Jìn Mùdì, Wade-Giles: Chin Mu-ti; personlig navn: Sima Ran; født 343, død 361) var keiser av Kina fra 344 til 361 under Jin-dynastiet.
Han var sønn av keiser Kang. 
Jin Mudi var bare ett år gammel da han ble keiser (to år etter kinesisk tellemåte). Mens han var mindreårig var det hans mor, enkekeiserinne Chu, som var hans regent, frem til han overtok personlig i 357.


== Referanser ==
Erkebiskopenes myntverksted

Erkebiskopenes myntverksted, også kalt Mynten i Nidaros, var erkebiskopenes verksted i Erkebispegården for å prege mynter, sigiler og lignende. Mynten ble utgravd i 1991. Verkstedene med opprinnelse fra 1450-tallet, er ett av Norges eldste dokumenterte verksteder.


== Myntrett ==
Erkebispestolen fikk myntrett av kong Håkon Håkonsson i 1222 og beholdt dette myntprivilegiet fram til reformasjonen med visse unntak.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bakke, Erling: Erkebispegården. Nordens eldste profane bygning, Trondheim 1977.
Fischer, Dorothea og Fischer, Gerhard: Erkebispegård – Kongsgård. Arkeologisk oppdagerarbeid 1952–72 i Fortidsminneforeningens Årbok 1975, s. 3–40.
Gjone, Erling: Restaurering av Erkebispegården i Fortidsminneforeningens Årbok 1975, s. 41–54.
Hegard, Tonte: Erkebispegården og Kongsgårdens militære bygninger, i Fredede hus og anlegg 4 – Sør-Trøndelag, s. 39–43, Universitetsforlaget 1986, ISBN 82-00-07134-0
Nordeide, Sæbjørg Walaker: Erkebiskopenes myntverksted  Trondheim 1992. Nidaros domkirkes restaureringsarbeider.
Nordeide, Sæbjørg Walaker: Erkebispegården i Trondheim. Beste tomta i by'n. Trondheim 2003, 379s. ISBN 82-8101-001-0


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Erkebispegården – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Liturgisk senter
Haugsholmen

Haugsholmen er et handelssted og ei øy i Vanylvsgapet og Vanylvsfjorden nord for Stad, i Sande kommune på Sunnmøre. Med sin sentrale beliggelse midt i skiplsleia rett nord for Stadt har stedet vært et handelssted helt til det ble fraflyttet. Det har vært registrert bergensborgerne med handelsrettigheter på holmene helt siden 1675. Slekten Frimanslund var den siste som drev handel. På den lille øya Frekøy rett ved ligger Haugsholmen fyr


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
«Norsk fyrliste 2008 - side 292» (PDF). Kystverket. Arkivert fra originalen (PDF - 15 mb) 24. juli 2011.
Filosofiåret 1927

Filosofiåret 1927 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1927.


== Hendelser ==
Henri Bergson ble tildelt nobelprisen i litteratur for 1927 «som anerkjennelse av hans rike og vitaliserende ideer og glimrende måter som de har blitt presentert på».


== Publiseringer ==
Bertrand Russell, Why I Am Not a Christian (1927)
George Sarton, Introduction to the History of Science (1927-1948)
Carl Schmitt, Der Begriff des Politischen (1927)
Martin Heidegger, Sein und Zeit (Væren og tid) (1927)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Johannes Andreas Henschien

Johannes Andreas Henschien (født 28. november 1836 i Fjære i Aust-Agder, død 28. august 1895) var en norsk skipsreder og konservativ politiker.
Han var sønn av fogd og stortingsmann Jørgen Henschien, og dro tidlig til sjøs og ble skipsfører i 1858. Deretter slo han seg ned i Moland, hvor han anla et skipsverft.Han var medlem av Moland herredsstyre i en årrekke, herunder 12 år som ordfører. Han var også sparebankdirektør, forlikskommissær og valgmann. Henschien var innvalgt på Stortinget fra Nedenes amt 1892–1897, i sin første periode for Moderate Venstre, deretter for Centrum. Disse konservative utbrytergruppene fra Venstre skulle omkring 1900 gå inn i partiet Høyre. Henschien var medlem av Stortingets næringskomité, og ble valgt til sekretær i komiteen og medlem av Lagtinget i 1895, men døde senere samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johannes Andreas Henschien hos Norsk senter for forskningsdata
Jørgen Henschien

Jørgen Henschien (født 6. mars 1789 i Øvre Eiker, død 13. september 1864 i Kristiania) var en norsk fogd og politiker.
Han ble exam.jur. i 1815 og overrettsprokurator i 1818, og var fogd i Nedenes 1833–1843 og Nedre Romerike 1843–1858.Henschien var innvalgt på Stortinget fra Kongsberg 1827–1829, visesekretær i Lagtinget i 1827 og medlem av Lagtinget i 1828. Han var medlem av Stortingets gasje- og pensjonskomité, og deltok ellers i de forberedende komitébehandlingene av loven om kjøpstadsskatt.Han var far til skipsreder og stortingsmann Johannes Andreas Henschien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jørgen Henschien hos Norsk senter for forskningsdata
Solfrid Rui Slettebakken

Solfrid Rui Slettebakken (født 10. september 1950) er en norsk lokalpolitiker. Hun representerer Venstre og var i perioden 2007–11 varaordfører i Kragerø kommune.
Slettebakken er adjunkt og arbeider ved Kragerø ungdomsskole. Hun er en ivrig badmintonspiller med flere norgesmesterskap for veteraner.


== Kilder ==
TV2s velgerguide; besøkt 24. juni 2013.
«To gull og en sølv til Solfrid», Kragerø Blad Vestmar 15. mars 2010; besøkt 24. juni 2013.
Montebello della Battaglia

Montebello della Battaglia er en by i provinsen Pavia i regionen Lombardia i Italia, som ligger omtrent midt mellom Genova og Milano. 
Byen er særlig kjent for to større slag som sto ved byen på 1800-tallet, først et i 1800 under revolusjonskrigene, og deretter et slag i 1859 under den andre italienske frigjøringskrig. Som følge av disse slagene ble tilnavnet Battaglia (norsk: slag) føyd til bynavnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Montebello della Battaglia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Nordli

Robert Cornels Nordli (født 1. desember 1976) er ordfører i Arendal fra 23. oktober 2015. Han representerer Arbeiderpartiet og var ved kommunevalget 2011 partiets ordførerkandidat i Arendal kommune. Han er i 2011–15 i sin fjerde periode som kommunestyremedlem. Ved kommunestyrevalget 2019 ble han gjenvalgt som ordfører. Før han ble heltidspolitiker, jobbet Robert Cornelis Nordli som barne- og ungdomskonsulent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
TV2s velgerguide; besøkt 24. juni 2013.
«Arendals nye Ap-topper», Agderposten 15. januar 2011; besøkt 24. juni 2013.
San Fermo della Battaglia

San Fermo della Battaglia er en by i provinsen Como i regionen Lombardia i Italia. Byen ligger rundt40 km nord for Milano og rundt 3 km sørvest for Como.
Byen er kjent for et slag i 1859 under den andre italienske frigjøringskrig. Som følge av dette slaget ble tilnavnet Battaglia (norsk: slag) føyd til bynavnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) San Fermo della Battaglia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Konsvikosen

Konsvikosen er ei bygd i Lurøy kommune i Nordland. Bygda ligger på sørvestsida av Tonneshalvøya mellom Tonnes og Kvina, langs fylkesvei 439, en sidevei til fylkesvei 17. Her er blant annet kafé, bedehus, barnehage, barne- og ungdomsskole og aldersheimen Konsviktunet.
Sammen med bygdene Tonnes og Kvina med omland utgjør er Konsvikosen del av grunnkretsen Konsvik som har rundt 80 innbyggere.


== Referanser ==
Ferenc Gyulay

Ferenc Gyulay de Marosnémethi et Nádaska eller Franz von Gyulai, født 1. september 1798 i Pest, død 1. september 1868 i Wien, var en ungarsk adelsmann, østerriksk guvernør for Lombardia-Venetia og feltmarskalk under den andre italienske frigjøringskrig.


== Liv og virke ==
Gyulay ble øverstkommanderende for artilleriet i 1831, generalløytnant i 1847 og felttøymester i 1849. Gyulay var i 1848 øverstkommanderende i Trieste da krigene i 1848 brøt ut, hvor han under den ungarske revolusjonen i 1848 sto på habsburgernes side. Året etter ble han krigsminister for keiser Frans Josef I av Østerrike-Ungarn, og fra 1850 var han sjef for femte armékorps og i årene 1857 til 1859 guvernør for Kongedømmet Lombardia-Venetia med sete i Milano hvor han etterfulgte Josef Radetzky. 
Da den andre italienske frigjøringskrig brøt ut i 1859 ble han mot sin vilje utnevnt til øverstkommanderende for hele den østerrikske hæren med grad av feltmarskalk. Han led flere nederlag og trakk seg fra stillingen eller nederlaget i slaget ved Magenta 4. juni samme år. Han ble da kalt tilbake til Wien, mens keiser Frans Josef I tok personlig kommandoen over de østerrikske styrkene fram til det endelige nederlaget i slaget ved Solferino.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Constantin von Wurzbach: «Gyulay von Maros-Németh und Nadaska, Franz (VI.) Graf.» I Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 6. Del. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1860, s. 70–77 (Innscanning).
(de) von Hoffinger: «Gyulai, Franz Graf von». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 10, Duncker & Humblot, Leipzig 1879, s. 250–252.
«Gyulai von Maros-Németh und Nádaska Franz Graf». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 2, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1959, s. 114 f. (Direkte lenker: s. 114, s. 115)


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö, 1932.


== Eksterne lenker ==
(en) Ferencz Jozsef Gyulai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jin Huidi

Keiser Huì av Jìn (tradisjonell kinesisk: 晉惠帝;forenklet kinesisk: 晋惠帝; pinyin: Jìn Huìdì; født 259, død av forgiftning 8. januar 307), personlig navn Sīmǎ Zhōng (司馬衷; 司马衷), stilnavn Zhèngdù (正度) var den andre keiseren av det kinesiske Jin-dynastiet. Keiser Huì var en mentalt tilbakestående hersker, og i hans regjeringstid var det hele tiden maktkamp mellom ulike regenter, keiserlige prinser (hans onkler og fettere) og hans keiserinne Jia Nanfeng over retten til å kontrollere ham og gjennom ham den keiserlige administrasjonen, noe som førte til store lidelser blant folket og til at Jìn-regimet mistet sin stabilitet, noe som førte til wu hu-opprørene som til slutt førte til Jìn-dynastiets tap av det nordlige og sentrale Kina og til opprettelsen av de stridende Sekstenkongerikene. I en kort periode i 301 ble han avsatt av sin grandonkel Sima Lun, som da selv besteg tronen, men siden ble han gjeninnsatt og hersket fram til han i 307 ble forgiftet, sannsynligvis av regenten Sima Yue. 


== Referanser ==
Bård Gram Økland

Bård Gram Økland (født 28. oktober 1970) er en norsk arkeolog og forfatter. Han er oppvokst på Stord og bosatt i Bergen. Konservator ved Bergens Sjøfartsmuseum. 
Bård Gram Økland er forfatter av bøker og artikler relatert til Sunnhordland og Hardanger fra steinalder til middelalder.  Noen utgivelser er: Arkeologi på Stord (2001), Stord frå steinalder til oljealder. Den eldste tida fram til 1720 (2005) sammen med Magne Njåstad. Han var også medredaktør og forfatter for Halsnøy kloster. Til Kongen og Augustins ære (2013) sammen med Ingvild Øye og Jane Jünger. Andre verk: Hardanger. Ei Regionshistorie. Bind 1. Før 1750. (2014) og Maritime Bergen (2014).
Josefine Klougart

Josefine Klougart (født 1985) på Mols i Jylland er en dansk forfatter. Hun vokste opp på Mols, studerte senere kunst- og litteraturhistorie på Aarhus Universitet, før hun var elev ved Forfatterskolen i København.


== Forfatterskap ==
Klougart debuterte i januar 2010 med romanen Stigninger og fall, som er en prosalyrisk skildring av en barndom, av landskapet og av møtet med språket. For denne boken ble hun nominert til Nordisk råds litteraturpris For samme bok ble hun også tildelt det danske kronprinsparets stjernedrysspris. I 2011 kom romanen Hallerne, og i 2012 kom hennes tredje roman, En av oss sover. For sine tre romaner har hun flere ganger blitt omtalt som en av Danmarks litterære stjerner. Klougart har også utgitt prosadiktet Bjergene er ligeglade.


== Bibliografi ==
Stigninger og fall, 2010 (Roman)
Den vind man manglede,  Forlaget Fingerprint, 2010 (prosa)
Hallerne, 2011 (Roman)
Bjergene Er Ligeglade,  Poetiske Korridorer, 2011 (prosa)
En av oss sover, 2012 (Roman)
Knive og Sakse, 2012 (Forord til Mrs Dalloway)
Requiem - Snow Falls As Snow, 2013 (Cd, tekstarbejde)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Josefine Klougart på bibliografi.dk
Jin Huaidi

Keiser Huai av Jìn (tradisjonell kinesisk: 晉懷帝;forenklet kinesisk: 晋怀帝; pinyin: Jìn Huáidì; født 284, død 14. mars 313), personlig navn Sīmǎ Chì (司馬熾; 司马炽), stilnavn Zhèngdù (豐度; 丰度), æranavn Yǒngjiā (永嘉), var den tredje keiseren av det kinesiske Jin-dynastiet, om man ikke regner med troneraneren Sima Lun. Han etterfulgte sin eldre bror, den tilbakestående Jin Huidi. I 311 ble han fanget og to år senere ble han henrettet av Liu Chong, herskeren av xiongnustaten Han-Zhao.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Otto Franke: Geschichte des chinesischen Reiches. Band 2. De Gruyter, Berlin/Leipzig 1936, S. 46 f.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London u. a. 2002, S. 49 f.
Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei

Es geht alles vorüber (egentlig navn: Auf Posten in einsamer Nacht) er en sang av operettekomponisten Fred Raymond (1900–1954). Den ble meget populær i Tyskland under den andre verdenskrig, og var en av de største slagere i årene fra 1942 og fremover.
Sangen, som henspilte på at «alt» ville gå over og ta slutt (krigen, andskillelsen av de to kjærester) ble oversatt til flere andre språk. Selv om sangen strengt tatt var ment upolitisk, munne den også synges som en  kritisk sang. Det ble laget en rekke en rekke parodier som spilte på dette.
Nøkkelstrofen i original:

Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei,auf jeden Dezember folgt wieder ein Mai.
.. og i en parodi:

Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei,erst geht der Führer, und dann die Partei. (først Føreren (Hitler), og deretter (Nazi-)Partiet.)
Fred Raymond skrev denne sangen i valsetakt tidlig i 1942 for et av Wehrmachts propagandakompani. Teksten var et samarbeid mellom ham og Max Wallner (1891–1951) og Kurt Feltz (1910–1982).
Sangen ble godt kjent ved hjelp av Soldatensender Belgrad, nesten på samme måte som «Lili Marleen». Men direkte oversettelser til allierte lands språk skjedde imidlertid ikke - bare til tyskallierte, tyskokkuperte eller nøytrale lands språk. Eksempler: «Tutto passa e si scorda» (italiensk), «Alting faar jo en Ende» (dansk), «Het gaat alles voorbij» (nederlandsk), og til kroatisk, flamsk, svensk, fransk og tsjekkisk.
Til engelsk ble sangen vesentlig omdiktet: «Roll On The Blue Funnel» (1943). Her fungerte ikke sangen til noen stabiliserende troppepleie, men ble benyttet i propagandaen for å uroe den engelsktalende tiende. Både den tyske originalversjon og den engelske skremselsversjon ble mest kjent med Lale Andersens innspillinger.
De etterhvert mange parodier (den ovennevnte, og for eksempel «Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei, zuerst Adolf Hitler, dann seine Partei»; «... im Herbst geht der Führer, und im Mai die Partei»; «... im Monat Dezember, gibt's wieder ein Ei»; «... rückwärts im Dezember und vorwärts im Mai»; «... mein Mann ist in Rußland, ein Bett ist noch frei») førte til at sangen ble kontroversiett i nazikretser. Men (original)sangen ble aldri forbudt.


== Litteratur ==
Eckhard John: «'Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei'. Geschichte eines "Durchhalteschlagers», i: Lied und populäre Kultur / Song and Popular Culture 50/51 (2005/06), d. 163–222.


== Eksterne lenker ==
Eckhard John: «Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei (2007)», i: Populäre und traditionelle Lieder. Historisch-kritisches Liederlexikon. [<https://web.archive.org/web/20130623121009/http://www.liederlexikon.de/lieder/es_geht_alles_vorueber>.]
Granit Xhaka

Granit Xhaka (født 27. september 1992) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Arsenal FC og det sveitsiske landslaget.
Han har også en eldre bror som heter Taulant Xhaka som spiller for den sveitsiske fotballklubben Basel.
Den 25. mai 2016 signerte Arsenal Granit Xhaka fra Borussia Mönchengladbach.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Sveits EM-tropp til EM i Frankrike 2016.Han ble tatt ut i Sveits' tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Sveits' EM-tropp til EM i fotball 2021.Han ble tatt ut i Sveits' tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Granit Xhaka – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Granit Xhaka – FIFA 
(en) Granit Xhaka – UEFA 
(fr) Granit Xhaka – LÉquipe 
(en) Granit Xhaka – Transfermarkt 
(en) Granit Xhaka – national-football-teams.com 
(en) Granit Xhaka – WorldFootball.net 
(en) Granit Xhaka – Soccerbase.com 
(en) Granit Xhaka – FootballDatabase.eu 
(de) Granit Xhaka – fussballdaten.de 
Profile at FC Basel
Profile at Swiss Football League
Jack Mew

John William «Jack» Mew (født 30. mars 1889 i Sunderland, død 16. januar 1963) var en engelsk fotballspiller som var målvakt for Manchester United mellom 1912 og 1926. Mew spilte en sesong i Barrow før han la opp i 1927.
Han kom til United i 1912, men spilte bare fire ligakamper før første verdenskrig brøt ut. Da krigen var over og fotballen var tilbake for fullt i sesongen 1919/20, spilte han 164 av 168 ligakamper mellom 1919/20 og 1922/23. Totalt spilte han 199 kamper i United; 133 i 1. divisjon, 53 i 2. divisjon og 13 kamper i FA-cupen.
I 1920 spilte han sin eneste landskamp for England.
Jack Mews eneste sønn, Allen Cyril, ble drept da han trente unge piloter for the Royal Air Force under andre verdenskrig.


== Eksterne lenker ==
Spillerprofil hos Englandstats.com
(en) Jack Mew – national-football-teams.com 
(en) Jack Mew – EU-Football.info
Cristián Zapata

Cristián Eduardo Zapata Valencia (født 30. september 1986) er en colombiansk fotballspiller som spiller for den argentinske klubben Club Atlético San Lorenzo de Almagro.Han har tidligere spilt for den colombianske klubben Deportivo Cali, den italienske klubben Udinese og den spanske klubben Villarreal.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Colombias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cristián Zapata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cristián Zapata – FIFA 
(en) Cristián Zapata – UEFA 
(en) Cristián Zapata – Transfermarkt 
(en) Cristián Zapata – national-football-teams.com 
(en) Cristián Zapata – WorldFootball.net 
(en) Cristián Zapata – Soccerbase.com 
(en) Cristián Zapata – FootballDatabase.eu 
(en) Cristián Zapata – Soccerway 
(en) Cristián Zapata – FBref 
(es) Cristián Zapata – as.com 
Villarreal official profile
Christian Pander

Christian Pander (født 28. august 1983 i Münster) er en tysk fotballspiller som spiller for den tyske fotballklubben Hannover 96, som venstreback. Han debuterte for det tyske landslaget den 22. august 2007 i en treningskamp mot England. Der han scoret vinner målet i en kamp som endte 2–1 til Tyskland. 


== Meritter ==
Schalke 04

DFB-Pokal (1): 2010–2011


== Eksterne lenker ==
(de) Christian Pander – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Christian Pander – UEFA 
(en) Christian Pander – Transfermarkt 
(en) Christian Pander – national-football-teams.com 
(en) Christian Pander – WorldFootball.net 
(en) Christian Pander – FootballDatabase.eu 
(de) Christian Pander – fussballdaten.de 
(en) Christian Pander – Soccerway 
(en) Christian Pander – EU-Football.info 
(de) Christian Pander – Tysklands fotballforbund
Team Sepura

Team Sepura er en konstellasjon av fulltidsarbeidende og godt voksne ryttere og støtteapparat på tvers av sykkelklubbene i Østfold. Laget ble etablert i 2011, med storlagskonkurranser og seier i Lillehammer-Oslo 2012 som mål. Prosjektet ble etter sesongslutt første år, utvidet til å løpe ut sesongen 2013.
I sin korte levetid vant laget i løpet av disse to årene Lillehammer-Oslo (løyperekord ny trasé), Landegrensen (løyperekord), Vestfold Rundt (løyperekord) og Smaalenene Rundt (løyperekord). I tillegg ble laget de første i Norge til å kjøre 50 km med vending under én time på landevei. Dette ble gjort på Braskereidfoss den 8. juni 2013, med arrangør fra Ottestad SK, og står som en uoffisiell notering. Det ble syklet på standard landeveissykler.
Team Sepura rakk også å etablere sitt eget lagtemporitt Sepura50, der de utfordret elite- og kontinentallag over 50 km.


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Alexander Blomqvist

Alexander Blomqvist (født 3. august 1994) er en svensk fotballspiller som spiller for GIF Sundsvall.


== Karriere ==
Blomqvist startet som junior i IFK Simrishamn, men gikk til Malmö FF som 12-åring.Blomqvist spilte første kamp i Allsvenskan hjemme mot Kalmar FF den 14. april 2013. Blomqvist kom innpå etter 73 minutter, men måtte av banen i samme kamp, på grunn av en kneskade.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Blomqvist – Transfermarkt 
(en) Alexander Blomqvist – Soccerway 
(en) Alexander Blomqvist – FBref 
(es) Alexander Blomqvist – as.com 
«Alexander Blomqvist», profil på Malmö FFs hjemmeside (sv)