jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Erta Ale

Erta Ale er en aktiv basaltisk vulkan i Afarregionen i nordøstre Etiopia, og er en av de mest aktive vulkaner i Etiopia. Vulkanen ligger i Danakilørkenen i Afar-riften som er en forsenkning i jordskorpen som strekker seg over grensen til Eritrea. Området rundt vulkanen ligger under havnivået og er et av de lavestliggende områder i verden. 
Vulkanen er 613 meter høy, og har av og til to aktive lavainnsjøer på toppen. Vulkanen er det kjent for å ha den lengst levende lavasjøen siden de første årene av det tjuende århundre. Vulkaner med lavainnsjøer er svært sjeldne. Erta Ale er 1 av 5 vulkaner i verden med lavasjø. Erta Ale betyr «Det rykende fjellet» på afarspråket.
Den 25. september 2005 var det et stort utbrudd som drepte 250 husdyr og tvang tusenvis av lokale innbyggere på flukt fra vulkanen. August 2007, tvang på nytt utbrudd hundrevis av folk på flukt.
Kåre Hovda

Kåre Hovda (født 24. januar 1944 i Veggli, død 13. februar 1999 i Rødberg) var en norsk skiskytter. Han var med på stafettlaget som tok bronse i VM i 1974, og deltok i vinter-OL for Norge i 1972 med 18.-plass på 20 km og 4.-plass i stafetten. Hovda representerte Rødberg Idrettsforening.


== Eksterne lenker ==
(en) Kåre Hovda – Olympedia 
(en) Kåre Hovda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Fyll

Fyll kan peke til

Begrep som brukes om stort alkoholinntak/overstadig rus
Fyll i mat slik som syltetøy i en berlinerbolle, fylt rødspette
Université de Lausanne

Université de Lausanne er et universitet i Lausanne i Sveits, grunnlagt i 1537 som en teologisk skole og ble etablert som universitet i 1890.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of Lausanne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Terje Hanssen

Terje Ludvik Hanssen (født 20. september 1948 i Kabelvåg) er en tidligere norsk skiskytter. Han var med på stafettlaget som tok bronse i VM i 1974, og deltok i vinter-OL for Norge i 1976 med 5.-plass på stafetten. Hanssen representerte Trondheims Politis Idrettslag.


== Eksterne lenker ==
(en) Terje Hanssen – Olympedia 
(en) Terje Hanssen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Terje Hanssen – TheSports.org
Lepturalia nigripes

Lepturalia nigripes er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den har ikke normert navn fra  Artsdatabanken, men bjørkeblomsterbukk er foreslått. I Norge er den funnet på Østlandet for over 100 år siden, men er trolig utdødd i dag.


== Utseende ==
En middelsstor (13–18 mm), slank trebukk, svart med gulbrune dekkvinger. Den kan ligne en del andre arter, men er større enn de fleste av dem. Antennene er mørke og vel halvparten så lange som kroppen. Hodet er ganske bredt, med rettvinklede bakhjørner og kraftig innsnørt hals. Pronotum er lengre enn bredt, matt svart, kledt med oppstående, lyse hår. Dekkvingene er ensfarget gulbrune, litt bredere enn pronotum ved roten, med avrundede skuldre. De dekker ikke bakkroppsspissen helt. Beina er lange og svarte.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i stående (gadd) bjørker som har vært døde i noen år. De bør ha hard yteved, men råtten kjerneved, og bør være soleksponerte. Trær som er drept av skogbranner ser ut til å være attraktive. Larven borer dypt inn i veden og utviklingen tar minst tre år. De voksne insektene er aktive i juni-juli. De besøker ikke blomster like hyppig som mange andre Lepturinae, men kan av og til finnes på åpne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det østre og sørøstre Europa fra Nord-Sverige i nord til Romania i sør. I Norge er det noen få, gamle funn fra Østlandet, men arten er trolig utdødd i landet i dag. Den forekommer også i det nordlige Asia øst til Stillehavet.


== Systematisk inndeling ==
Arten er den eneste i slekten Lepturalia.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
Stammen Lepturini Latreille, 1802
bjørkeblomsterbukk, Lepturalia nigripes (De Geer, 1775) (synonymer Leptura nigripes, Strangalia nigripes)
Lepturalia nigripes nigripes (De Geer, 1775) - mest i Europa
Lepturalia nigripes rufipennis (Blessig, 1873) - Asia


== Referanser ==


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Lepturalia nigripes
Bjørkeblomsterbukk i Artsdatabanken. Besøkt 22. november 2018.


== Eksterne lenker ==
(en) Lepturalia nigripes i Encyclopedia of Life 
(en) Lepturalia nigripes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lepturalia nigripes hos Artsdatabanken 
(sv) Lepturalia nigripes hos Dyntaxa 
(en) Lepturalia nigripes hos Fauna Europaea 
(en) Lepturalia nigripes hos NCBI 
(en) Kategori:Lepturalia nigripes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lepturalia nigripes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Allan Hansen

Allan Hansen (født 21. april 1956) er en dansk tidligere profesjonell fotballspiller. Han fikk 16 A-landskamper for Danmark og scoret 3 mål. Han ble kåret til Årets fotballspiller i Danmark i 1977 og 1981.Allan Hansen livnærer seg i dag som drosjesjåfør i Ringe.


== Klubbkarriere ==
Dalum Idræts-Forening
OB
Tennis Borussia Berlin
Hamburger SV
OB
Næstved Idræts Forening
Odense Kammeraternes Sportsklub]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allan Hansen – UEFA 
(en) Allan Hansen – UEFA 
(en) Allan Hansen – Transfermarkt 
(en) Allan Hansen – national-football-teams.com 
(en) Allan Hansen – WorldFootball.net 
(de) Allan Hansen – fussballdaten.de 
(da) Allan Hansen – Dansk Boldspil-Union
Tidemands gate (Oslo)

Tidemands gate (1-43, 2-46) er en gate i Oslo. Den ligger på Frogner, og går fra Frognerveien til Professor Dahls gate (ved Amaldus Nielsens plass (Vestkanttorvet)).
Gaten fikk navnet sitt i 1897, og er oppkalt etter maleren Adolph Tidemand (1814-1876). Tidemands gate domineres av store villaer og frittliggende boligblokker.


== Bygninger ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bruun, Ole Daniel (1999). Arkitektur i Oslo. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 82-573-0948-6. 
Engh, Pål Henry og Gunnarsjaa, Arne (1984). Oslo : En arkitekturguide. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-05961-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Tvedt, Knut Are, red. (2000). Oslo byleksikon (4 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Tidemands gate, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Lars Sigurd Björkström

Lars Sigurd Björkström (født 19. november 1943 i Göteborg) er en brasiliansk seiler som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Björkström ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1980 i Moskva. Sammen med Alexandre Welter vant han Tornado-klassen foran Peter Due og Per Kjergard fra Danmark og  Göran Marström og Jörgen Ragnarsson fra Sverige. Seilasene ble gjennomført nær Tallinn i perioden 22. juli til 1. august.


== OL-medaljer ==
1980  Moskva -  Gull i seiling, Tornado  Brasil


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Sigurd Björkström – Olympedia 
(en) Lars Sigurd Björkström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Lars Sigurd Björkström – Brasils olympiske komité 
(en) Lars Sigurd Björkström – World Sailing
Regina Caeli

Regina Caeli (ev. Regina Cæli – Himmelens dronning) er en bønn som i Den katolske kirke tradisjonelt bes tre ganger om dagen; morgen, middag og kveld. Samtidig ringes det i kirkeklokkene, tre ganger tre enkeltslag. Den bes fra påskedag til lørdag før treenighetssøndag; mellom treenighetssøndag og skjærtorsdag bes i stedet Angelus. 
Klokkeslagene under angelusbønnen er bevart i Den norske kirkes tradisjon med å ringe tre ganger tre slag i klokkene etter hver gudstjeneste. 


== Himmelens Dronning (Regina Cæli) ==
På norsk er bønneteksten slik, når den bes vekselvis: 

(Forbeder:) Fryd deg, du himmeldronning. Halleluja.
(Svar:) For han som du ble verdig til å bære. Halleluja. (Forbeder:) Han er oppstanden som han sa. Halleluja.
(Svar:) Be for oss til Gud. Halleluja. (Forbeder:) Gled deg og juble, jomfru Maria. Halleluja.
(Svar:) For Herren er sannelig oppstanden. Halleluja. La oss be: Gud du som har verdiget deg ved din Sønns, vår Herres Jesu Kristi oppstandelse å fryde verden, gi oss den nåde, at vi ved hans jomfruelige Mor Marias forbønn må oppnå det evige livs gleder. Ved ham, Kristus, vår Herre

Amen.


== Se også ==
Angelusmeditasjon


== Eksterne lenker ==
Liten katolsk bønnebok
Alexandre Welter

Alexandre Welter (født 30. juni 1953) er en brasiliansk seiler som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Welter ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1980 i Moskva. Sammen med Lars Sigurd Björkström vant han Tornado-klassen foran Peter Due og Per Kjergard fra Danmark og  Göran Marström og Jörgen Ragnarsson Sverige. Seilasene ble gjennomført nær Tallinn i perioden 22. juli til 1. august.


== OL-medaljer ==
1980  Moskva -  Gull i seiling, Tornado  Brasil


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandre Welter – Olympics.com 
(en) Alexandre Welter – Olympedia 
(en) Alexandre Welter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Alexandre Welter – Brasils olympiske komité 
(en) Alexandre Welter – World Sailing
Karl Wimmer

Karl Johan Wimmer (født 12. september 1937) er en norsk kunstmaler, bosatt i Ringebu. 
Wimmer er utdannet i Tyskland (1960–61), og har hovedsakelig stilt ut regionalt: i Oppland, på Vestlandsutstillingen og på Nord-Norsk Kunstutstilling. Han henter ofte sine motiver fra Venabygdsfjellet. Han fikk Oppland fylkes kunstnerstipend i 1985.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
kik.no
Ivar Nordkild

Ivar Olaus Nordkild (født 14. mai 1941 i Vassdalen i Nordland) er en norsk tidligere skiskytter. Nordkild var med på Norges lag som ble verdensmestere på lagkonkurransen i 1965. Han var også med på stafettlagene som vant det uoffisielle VM i 1965 og den første offisielle stafetten i 1966, samt stafettlaget som tok sølv i 1971. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1972 med 4.-plass på stafetten. Nordkild representerte Bjerkvik Idrettsforening.


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Nordkild – Olympedia 
(en) Ivar Nordkild – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Peder Monrad

Peder Monrad (født 22. september 1781 på Vinje prestegård i Telemark, død 3. august 1850 på Rikshospitalet i Christiania) var en norsk prest. Han deltok på stortinget i 1833, og var far til filosofen Marcus Jacob Monrad.


== Liv ==
Peder Monrad ble cand. theol. i København i 1807, og deltok året etter i forsvaret av København. I de neste årene bodde han i Vinje, hvor lokalbefolkningen valgte ham til forlikskommissær i 1808. I 1810 vendte han tilbake til København for å søke prestekall, og levde av å gi undervisning. I 1814 giftet han seg med Severine Elisabeth Ambroe (1787–1848), datter av en parykkmaker i København. Etter at Danmark hadde avstått Norge til Sverige, vendte han tilbake til Norge, hvor han bodde hos presten Jakob Andreas Wille på Nøtterøy. Her ble sønnen Marcus Jacob Monrad født 19. januar 1816. Ble 4. mai 1816 utnevnt til sogneprest i Mo i Telemark, 6. juni 1822 utnevnt til prost i Øvre Telemark prosti, 26. mai 1825 utnevnt til sogneprest i Hitterdal, nå Heddal ved Notodden, 22. januar 1827 utnevnt til sogneprest i Søvde, nå Sauherad ved Nordagutu og på ny 29. januar 1828 til sogneprest i Heddal, 10. januar 1832 utnevnt til sogneprest i Holden, nå Holla ved Ulefoss og til slutt 10. november 1836 utnevnt til sogneprest i Moss.
Som prest var Peder Monrad opptatt av skolevesenet og måteholdssaken. Han ble innvalgt som opposisjonell til «bondestortinget» i 1833, hvor han gjorde seg gjeldende som medlem av lagtinget og formann i trykningskomitéen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Christophersen, H. O.: Marcus Jacob Monrad. Et blad av norsk dannelses historie i det 19. århundre. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag, 1959.


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Monrad hos Norsk senter for forskningsdata
Liste over Indias visepresidenter

Følgende liste over Indias visepresidenter er en komplett oversikt over personer som har vært visepresident i India, etter Den indiske konstitusjonen av 1950.


== Se også ==
Indias visepresident
Indias president
Liste over Indias presidenter
Liste over nåværende visepresidenter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den indiske visepresidentens offisielle nettside Arkivert 21. januar 2008 hos Wayback Machine.
Å, var jeg en sangfugl (sang)

«Å, var jeg en sangfugl» er en kjent barnesang skrevet av Robert Reineck (tekst) og Johann Rudolf Weber (melodi). Teksten ble oversatt til norsk av komponist, kordirigent og sangpedagog Johan Diederich Behrens (1820 – 1890). Det er også han som har tilpasset teksten til Webers melodi.
Å, var jeg en sangfugl (album)

Å var jeg en sangfugl er den norske popartisten Lars Lillo-Stenbergs første soloalbum som kom i 1996. Det er samtidig tittelsporet. Her har han samlet en rekke kjente norske barnesanger, og gitt disse en akustisk, men moderne drakt. Blant musikerne som deltar på albumet finner en Baard Slagsvold på kontrabass og Paolo Vinaccia på perkusjon. Omslaget på albumet inneholder bilder fra Foss videregående skole, hvor Lillo-Stenberg var elev. I etterkant av albumutgivelsen, som solgte bra, har Lillo-Steenberg holdt en rekke solo-konserter.


== Sporliste ==
«Vi vandrer med freidig mot» (Henrik Ibsen/J.U. Wehrli), (2:26)
«Kom mai du skjønne, milde» (D. Jæger/Wolfgang Amadeus Mozart), (2:29)
«Jeg gikk en tur på stien» (Trad. arr. Lars Lillo-Stenberg), (3:48)
«Jeg plukker fløylsgræs» (Sigfred Pedersen/Knud Vad Thomsen), (2:41)
«Løft ditt hode» (Bjørnstjerne Bjørnson/Peter Jerndorff), (2:14)
«Å, var jeg en sangfugl» (Robert Reineck/Johann Rudolf Weber), (2:49)
«Det lå en pjokk og lukte» (Rudolf Nilsen/Thoralf Borg), (2:34)
«Aftensang om våren» (Nordahl Grieg/Thoralf Borg), (2:17)
«Alle fugler» (Johan Nicolaisen/Marie Nathusius), (2:26)
«Sønner av Norge» (Henrik Anker Bjerregaard/Christian Blom), (2:36)
«Vi er en nasjon» (Henrik Wergeland), (4:19)
«Og reven lå under birkerot» (Bjørnstjerne Bjørnson/Halfdan Kjerulf), (3:50)
«Jeg aldri mer vil hunden slå» (Henrik Ibsen/Trad.), (1:08)
«En villand svømmer stille» (Johan Sebastian Welhaven/Joseph Haydn), (2:00)
«Ingrid Sletten» (Bjørnstjerne Bjørnson/Rikard Nordraak), (3:04)
«Mot i brystet» (Johan Nicolaisen), (3:12)
«Mors lille Ole» (Alice Tegnér), (2:02)
«Kvelden lister seg på tå» (Inger Hagerup/Per Lillo-Stenberg), (1:53)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Lars Lillo-Stenberg - sang, gitar, piano, bass, klokkespill, miksing, produsent, arrangement
Baard Slagsvold - kontrabass
Paolo Vinaccia - trommer, perkusjon
Rolf Malm - bassklarinett
Ingrid Uddu - obo


=== Øvrige medvirkende ===
Erik Hillestad - produsent, miksing
Jan Erik Kongshaug - tekniker, miksing
Tom Carlsen - tekniker
Pål Rødahl - fotograf


== Eksterne lenker ==
Å, var jeg en sangfugl
Cerro Negro (vulkan)

Cerro Negro er en vulkan av typen sinderkjegle som ligger i fjellkjeden Cordillera de Maribios i Nicaragua. Den er 728 meter høy og oppsto så sent som i 1850. Dette gjør den til den yngste vulkanen i Mellom-Amerika. Vulkanen er svært aktiv, og har hatt ca. 23 utbrudd siden den ble dannet. Det siste utbruddet var i august 1999.
I mai 2002 satte syklisten Éric Barone verdensrekord på sykkel, da han oppnådde en fart på 172 km/t på vei ned fra Cerro Negro.


== Referanser ==
Decennier – Sånger från en annan tid (album)

Decennier – Sånger från en annan tid er et musikkalbum utgitt av den svenske artisten Björn Skifs i 2005. Albumet er en samling med gamle svenske sanger innspilt i en moderne musikkform.


== Eksterne lenker ==
(en) Decennier – Sånger från en annan tid (album) på Discogs
Frei Hornmusikk

Frei Hornmusikk er et musikkorps med base på Frei i Kristiansund. Korpset ble stiftet i 1902 under navnet Frei Hornsekstett og er i dag et amatørkorps med brassbandbesetning. Frei Hornmusikk er tilsluttet Norges Musikkorps Forbund og har flere ganger deltatt i Norgesmesterskapet for brassband.


== NM-resultater ==
NM 2020 14.-plass i 4.divisjon (83 poeng); The King of Kings (Eric Ball)
NM 2019 11.-plass i 4.divisjon (84 poeng); Evolution - Five States of Change (Philip Sparke)
NM 2018 2.-plass i 5.divisjon (92 poeng); Three Saints (Goff Richards)
NM 2017 12.-plass i 4.divisjon (82,5 poeng); Saint-Saëns Variations (Philip Sparke)
NM 2016 9.-plass i 4.divisjon (88 poeng); The Graces of Love (Oliver Waespi)
NM 2015 5.-plass i 4.divisjon (88 poeng); The Saga of Haakon the Good (Philip Sparke)
NM 2014 7.-plass i 4.divisjon (88 poeng); Penlee (Simon Dobson)
NM 2013 9.-plass i 4.divisjon (88,5 poeng); The Present Age (Leslie Condon)
NM 2012 7.-plass i 4.divisjon (89 poeng); Labour and Love (Percy Fletcher)
NM 2011 13.-plass i 3.divisjon (87 poeng); The Plantagenets (Edward Gregson)
NM 2010 11.-plass i 2.divisjon (86 poeng); My Strength, My Tower (Dean Goffin)
NM 2009 2.-plass i 3.divisjon (93 poeng); Tone Poem – Song of the Eternal (Leslie Condon)
NM 2008 4.-plass i 4.divisjon (93 poeng); The Saga of Haakon the Good (Philip Sparke)
NM 2007 14.-plass i 3.divisjon (84 poeng); Variations on Laudate Dominum (Edward Gregson)
NM 2006 4.-plass i 4. divisjon (89 poeng); Inspiration (Jan de Haan)
NM 2005 Deltok ikke
NM 2004 7.-plass i 4. divisjon (89 poeng); Symphony for Brass (Victor Ewald)
NM 2003 13.-plass i 3. divisjon (82,5 poeng); Rhapsody on American Gospel Songs (Eric Ball)
NM 2002 10.-plass 2. divisjon (85 poeng); Resurgam (Eric Ball)
NM 2001 1.-plass 3. divisjon (94 poeng); Labour and Love (Percy Fletcher)
NM 2000 18.-plass i 3.divisjon (80 poeng); Three Miniatures for Brass (Philip Sparke)
NM 1999 5.-plass i 3.divisjon (88,5 poeng); An Epic Symphony (Percy Fletcher)
NM 1998 7.-plass i 3.divisjon (88 poeng); Blazon (Peter Graham)
NM 1997 13.-plass i 3.divisjon (84 poeng); Brass Dynamics (Franco Cesarini) og Pastorale (Goff Richards)
NM 1996 9.-plass i 3.divisjon (84 poeng); Chorale and Variations (Leighton Lucas)
NM 1995 5.-plass i 3.divisjon (92 poeng); Rhapsody in Brass (Dean Goffin)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Korpsets hjemmeside
Siden jeg ikke kan tale om min kjærlighet

Siden jeg ikke kan tale om min kjærlighet er en diktsamling av den greske dikteren Konstantinos P. Kavafis, utvalgt og gjendiktet til norsk av Kjell Arild Pollestad, som også skrev et forord til samlingen. Den ble utgitt på norsk av forlaget Cappelen i 2002. Det er den første utgivelsen av Kavafis, en av Hellas' viktigste lyrikere i det 20. århundre, på norsk. Diktene behandler homofil kjærlighet, og er uttrykk for «en postkristen livsfølelse, der sanseligheten er det som gjør mennesket i stand til, for en stakket stund, å bryte med eksistensens ensformighet».


== Referanser ==
Kolportør

En kolportør er en omreisende selger. Betegnelsen er tradisjonelt brukt mest om en som driver med dørsalg av bøker. I overført betydning kan ordet også bety en person som viderebringer sladder og rykter.
Ordet er dannet av franske col, «hals», og porter, «bære», og kan tolkes som «bære på halsen».


== Eksterne lenker ==
Kolportasje; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Per Digerud

Per Digerud (født 25. juli 1933 i Oslo, død 13. august 1988 i Oslo) var en norsk syklist, i sin tid Norges beste.
Som ung gikk han i rørlegger-lære hos syklist Arne Reidar Nilsen (1920 - 1999), som også ble hans manager som syklist, en karriere som startet da han i 1950, etter en tid til sjøs, mønstret av i Italia og syklet heim til Gjelleråsen. Vel hjemme, som medlem i Sportsklubben av 1909, vant han junior-NM i boksing klassemellomvekt i 1950. I 1955 vant han da NM i seniorklassen i klasse lett mellomvekt.Etter to sesonger som aktiv syklist for SK Rye fikk han sitt gjennombrudd da han som C-rytter ble nummer to i 10-milsløpet under NM i 1953. Han vant flere NM i landeveissykling i perioden
1955-64, hadde ti individuelle norgesmesterskap, femten lag-mesterskap, og fem ganger mottok han kongepokalen. Bronse i nordisk fikk han i 1961 og 62.
Ved sykling under Sommer-OL 1960 ble han nummer 71 i 175-km landevei, etter å ha ligget 8 runder i hovedfeltet og endatil ledet. Men, "på en matstasjon ble han stoppet av en annen rytter som hadde mistet sin matpakke og stanset helt opp.  Det kostet Digernes mye krefter å ta igjen hovedfeltet, han ble liggende bak og hadde en ganske sjenerende motvind."Etter å ha lagt opp i 1964, ble han kasserer og formann i SK Rye samt opptatt i styre og stell for Norges Cykleforbund. I 1967 var han med på å starte Styrkeprøven mellom Trondheim og Oslo, rittet der han allerede i 1962 satte rekorden på 16.23.65 som holdt i 22 år. Digerud drev også butikken Sykkelskreddern i Idrettens Hus i St. Olavs gate (Oslo), senere også Digerud Sport. Han var far til Geir Digerud som vant like mange mesterskap.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Digerud – Olympedia 
(en) Per Digerud – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Per Digerud – ProCyclingStats
Hạ Long-bukten

Hạ Long-bukten (vietnamesisk: Vịnh Hạ Long) er en bukt i Quang Ninh-provinsen i det nordlige Vietnam, og er et av landets fremste turistmål. Bukten har 1960 øyer, hvorav de fleste er kalkstein, i en rekke ulike former og fasonger.
Mange av øyene er hule med enorme grotter, mens andre er støtte for flytende fiskebyer. Området har over 200 fiskearter. 
Bukten kom med på UNESCOs verdensarvliste i 1994. Bukten dekker 1553 km².
Hạ Long-byen ligger ved Hạ Long-bukten. Nord-Vietnams viktigste havneby Haiphong ligger bare 40 km sørvest for Hong Gai.


== Geografi ==

Bukten består av et tett nettverk med 1 969 monolittiske kalksteinsøyer, hver og en med en kompakt jungelvegetasjon på toppen. Kalksteinsøyene reiser seg på spektakulært vis fra havet. Flere av øyene er hule, med enorme grotter. 
«Hang Dau Go» («Tømmergrotten») er den største grotten i Hạ Long-området. Franske turister besøkte denne på slutten av 1800-tallet og ga den navnet «Grotte des Merveilles». Grottens tre store kamre består av store mengder stalaktitter og stalagmitter.
Mange av øyene har fått navn av sine spesielle formasjoner, blant dem «Voi» (elefant), «Ga Choi» (kjempende toppen) og «Mai Nha» (taket). Det er gitt navn til 989 av øyene. 
Blant faunaen finnes Bantan (høner), antiloper, aper og iguaner.
Noen av øyene har flytende fiskebyer som utnytter det grunne vannet med 200 fiskearter og 450 bløtdyrsarter. De fleste øyene er uberørt av mennesker.
Det arrangeres mange båtturer øyene slik at turistene kan krype inn i grottene.


== Historie ==
Hạ Long-bukten har vært plassen for lokale sjøslag mot Vietnams naboland. Ved tre tilfeller hindret den vietnamesiske arméen kineserne fra å ilandsette tropper i øylabyrinten. I året 1288 hindret general Trần Hưng Đạo mongolske fartøy å seile fra den nærliggende Bach Dang-elven gjennom å plassere spisse babmuspåler da det var høyvann, noe som senkte den mongolske flåten. 
Under Vietnamkrigen var mange av kanalene mellom øyene hardt belagt med miner fra den amerikanske flåten, og en del av disse minene utgjør fortsatt en trussel mot fartøy. 
Den 17. februar 2011 sank en båt i bukten og minst tolv personer omkom. De fleste var utenlandske turister, blant annet to svenske kvinner.


== Film ==
Bukten var en av innspillingsplassene for James Bond-filmen Tomorrow Never Dies fra 1997. Bukten vises også i filmen som gjemmested for et stealth-båt.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Mỹ Sơn

Mỹ Sơn (vietnamesisk: Thánh địa Mỹ Sơn) er et kompleks av hinduistiske templer i Quang Nam-provinsen i Vietnam. My Son kom med på UNESCOs verdensarvliste i 1999.
Templene ble bygget mellom det 4. og det 14. århundre e.Kr. av kongene i Champa (Chiêm Thành på vietnamesisk). Mỹ Sơn ligger nær landsbyen Duy Phú, i det administrative distriktet Duy Xuyen i Quang Nam-provinsen i det sentrale Vietnam, 69 km sørvest for Danang, og ca. 10 km fra den historiske Tra Kiệu-byen. Templene er i en dal som er omtrent to kilometer bred og omgitt av to fjellkjeder.


== Eksterne lenker ==
(en) My Son – kategori av bilder, video eller lyd på Commons