jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arkitekturåret 1710

Arkitekturåret 1710 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1710.


== Hendelser ==
5. juni : Innvielse av det nye kapellet i Versailles, tegnet av Robert de Cotte.


== Bygninger ==

St. Pauls katedral i London, tegnet av Christopher Wren fullføres.
1709→1716: I Praha pågår arbeidet med Hradec Králové, biskopens residens, som er en av de mest forseggjorte barokkbygninger i byen.
1705→1724: Byggingen av Blenheim Palace i Woodstock, tegnet av John Vanbrugh pågår.
1700→1725: Oppdelingen av rue du Bac i Paris
1699→1712: Byggingen av Castle Howard av John Vanbrugh og Nicholas Hawksmoor pågår.
1696→1713: Byggingen av palasset Schönbrunn i Wien av Johann Bernhard Fischer von Erlach pågår.


== Fødsler ==
7. februar – François II Franque, fransk arkitekt (død 1793)
1. juli – Esprit-Joseph Brun, fransk arkitekt (død 1802)
10. desember – Johan Christian Wentzinger, tysk billedhugger, maler og arkitekt (død 1797)
Antonio Rinaldi, italiensk arkitekt og interiørarkitekt (død 1794)


== Dødsfall ==
William Bruce, skotsk arkitekt (født 1630)
Robert Mylne, skotsk arkitekt (født 1633


== Referanser ==


== Se også ==
Pionerbosetningen

Pionerbosetningen er en term som brukes om den aller første bølgen av bosetning på Den skandinaviske halvøy i begynnelsen av eldre steinalder. 
En regner nå med at de aller tidligste spor av mennesker i Norge dateres til ca. 10 400 år før nåtid (BP). Lenge mente man at boplassene på Høgnipen i Rakkestad, Østfold var de eldste, men det er i løpet av de siste 20 år funnet og undersøkt et stort antall lokaliteter langs hele norskekysten, fra Østfold til Varanger. Boplassen Galta 3 på Rennesøy i Ryfylke har vært bebodd i flere faser gjennom en lang årrekke, den eldste bosetningen kan være så tidlig som 10 500 BP, men dateringsmetoden kan være noe usikker. Like gammel må boplassen Pauler 1 være; den ble lokalisert i traseen for ny E18 mellom Larvik og Telemark grense, og ble undersøkt i 2008. Her synes bare å ha vært én kort bosetningsfase ca. 10 400 BP. Denne boplassen regnes til nå som den hittil eldste kjente boplass i det nåværende Norge. 
Man ser noen ganger at beinfunnene fra Blomvåg i Hordaland og Skjonghelleren i Møre og Romsdal blir benevnt som de eldste spor etter menneskelig aktivitet i Norge. Disse funnene er imidlertid sterkt omdiskutert, og konklusjonen imøtegås fra arkeologisk hold.
Gjenstandsmaterialet fra de tidligste boplassene viser entydig kontakt med Ahrensburgkulturen på kontinentet, og man regner med det er herfra de første mennesker på Den skandinaviske halvøy kom. De kan ha tatt seg over Norskerenna fra Nordsjøfastlandet («Doggerland»), eller via det som nå er den svenske vestkysten. Hvilken vei er nå vanskelig å fastslå. Mobile jeger-sankere flytter seg raskt, og det later til at hele kysten og et stykke inn i landet har vært besøkt i løpet av relativt kort tid; så kort at det kan være vanskelig å skille med de dateringsmetoder som står til rådighet.


== Litteratur ==
Ingrid Fuglestvedt: Phenomenology and the Pioneer Settlement on the Western Scandinavian Peninsula. Bricoleur forlag, Göteborg 2009
Craig Goldy

Craig Goldy (født 6. november 1961 i La Mesa, California) er en amerikansk gitarist, mest kjent som medlem av heavy metal-bandet Dio. 
Goldy hadde tre perioder i Dio, 1986–1988, 1999–2002 og fra 2004 til bandet ble oppløst ved Ronnie James Dios død i mai 2010. Han spilte i bandene Vengeance, Rough Cutt og Giuffria før han ble gitarist i Dio. Han har også turnert som konsertgitarist for det britiske bandet Budgie.


== Diskografi ==
Rough CuttTry A Little Harder (1983)GiuffriaGiuffria (1984)Dio«Time To Burn» på Intermission (konsert-EP) (1986)
Dream Evil (1987)
Magica (2000)
Master of the Moon (2004)Craig Goldy's RitualHidden In Plain Sight (1991)SoloInsufficient Therapy (1993)
Better Late Than Never (1995)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Craig Goldy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Craig Goldy på Discogs 
(en) Craig Goldy på MusicBrainz 
(en) Craig Goldy på Encyclopaedia Metallum 
(en) Craig Goldy på AllMusic 
(en) Craig Goldy på Facebook
Arkitekturåret 1801

Arkitekturåret 1801 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1801.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

New London Havnefyrhus i New London, Connecticut fullføres.


== Priser ==
Prix de Rome, ukjent


== Fødsler ==
21. januar - Christian H. Grosch, norsk arkitekt (død 1865)
17. februar - August von Voit, tysk arkitekt (død 1870)
24. mars - Immanuel Nobel d.y., svensk ingeniør, arkitekt, oppfinner og industrimann (1872)
11. mai – Henri Labrouste, fransk arkitekt (død 1875)
4. juni – James Pennethorne, engelsk arkitekt (død 1871)
15. juli - Giuseppe Segusini, italiensk arkitekt og byplanlegger (død 1876)
25. september - Eduard Knoblauch, tysk arkitekt (død 1865)
20. oktober - Melchior Berri, sveitsisk arkitekt (død 1854)
Giuseppe Balzaretto, italiensk arkitekt (død 1874)
Hother Bøttger, norsk arkitekt (død 1857)
Ferdinando Magagnini, italiensk møbelsnekker og arkitekt (død 1874)
Giacomo Paronuzzi, italiensk billedhugger, arkitekt og restaurerer (død 1839)


== Dødsfall ==
8. august - Michael Stapleton, irsk arkitekt (født 1747)
Ennemond Alexandre Petitot, fransk arkitekt (født 1727)
Giuseppe Salvetti, italiensk ingeniør og arkitekt (født 1734)
Leonardo de Vegni, italiensk arkitekt (født 1731)
Chartreuse

Chartreuse (uttales: [ʃaʀtʀøz]) er en fransk urtelikør laget av munker fra Karteuserordenen, populært siden 1740-tallet. Likøren består av destillert alkohol foredlet med 130 urteekstrakter. I dag blir likøren produsert i en fabrikk i den nærliggende byen Voiron (Isère) under oppsyn av munkene fra klosteret. Ordenen (og likøren) er oppkalt etter hovedklosteret i Grande Chartreuse, noe nord for byen Grenoble, Frankrike.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chartreuse (liqueur) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sopho Nizharadze

Sopo Nizjaradze (Georgisk: სოფო ნიჟარაძე; IPA: [sɔpʰɔ niʒɑrɑdzɛ]; engelsk: Sopho Nizharadze; født 6. februar 1986 i Tbilisi) er en georgisk sanger som representerte Georgia i Eurovision Song Contest i 2010 med låten «Shine». Hun er også kjent som Sofia Nizharadze.


== Eurovision Song Contest 2010 ==
Sopo Nizjaradze ble internt valgt som Georgias representant av den georgiske rikskringkasteren. Over hundre sanger ble sendt inn, og seks av disse, skrevet av kjente låtskrivere, ble valgt ut til finalen. Den nasjonale finalen ble avholdt i Tbilisi 27. februar. Etter at juryen og folket hadde stemt, sto «Shine» igjen som vinner. Låten kom på niendeplass i den internasjonale finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofia Nizharadze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
World of Sofia
Kuchi-folket

Kuchi-folket (fra det persiske ordet koch som betyr «migrasjon») er et pashtunsk nomadefolk i Afghanistan som i hovedsak tilhører stammene Ghilzai, Kakar, Lodi, Ahmadzai samt Durrani, men av og til kan det også være noen balutsjere blant dem. I det lokale morsmålet pashto brukes begrepet kochian om denne etniske gruppen. 
Det er tre millioner kuchier i Afghanistan, hvorav minst 60 % fremdeles er fullt nomadiske og mer enn 100 000 har vært fordrevet på grunn av naturkatastrofer som flom og tørke de siste årene.


== Historie ==

Historisk sett avstod kuchi-folket fra politikk fordi de er nomader, men den afghanske konstitusjonen har likevel gitt dem ti seter i parlamentet. Hashmat Ghani Ahmadzai er en av de kjente personene som tilhører denne etniske gruppen. Bestemmelsene er skrevet inn i Afghanistans grunnlov (artikkel 14) og har som mål å forbedre velferden til kuchi-folket, herunder bestemmelser om bolig, representasjon og utdanning. Ifølge FNs høykommissær for flyktninger eide kuchi-folket 30 % av landets geiter og sauer, og de fleste kamelene i flere år før den 30 år lange krigsperioden, og de var i hovedsak også ansvarlig for å bidra med slaktedyr, ull, ghee og quroot til den nasjonale økonomien.Kuchi-folket ble også favorisert av de afghanske kongene, som selv var av pashtunsk opprinnelse, siden slutten av 1880-årene. De ble tildelt firman, eller kongelige proklamasjoner, som ga dem tillatelse til å bruke sommerbeitene over hele Afghanistan i en langvarig «pashtuniseringsprosess». Under Taliban-regimet var kuchi-folket en viktig faktor og tilhenger av Taliban og deres leder Muhammed Omar. Følgelig har de etniske gruppene i nord (hazarere, tadsjikere, usbekere og turkmenere) en langvarig mistro til kuchi-folket. 


== Sårbarhet ==

Kuchi-folket har blitt identifisert av FN Assistance Mission in Afghanistan som en av de mest sårbare befolkningsgruppene i landet. I takt med Afghanistans befolkningsvekst har motstridende krav over sommerbeiter, både for kultivering og fast husdyrhold, skapt konflikter over landområder i sentrale og nordlige Afghanistan. Kuchi-folkets økonomi og livskvalitet rammes hardt av avgiftene de må betale for hvert husdyr som går over i en annens eiendom, i tillegg til de stadig tilbakevendende tørkeperiodene som nå forekommer med økende hyppighet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vogelsang, Willem. 2002. The Afghans. Blackwell Publishers, Oxford. ISBN 0-631-19841-5


== Eksterne lenker ==
(en) Kuchi people – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Afghanistan: Threat of ethnic clashes over grazing land
Arkitekturåret 1802

Arkitekturåret 1802 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1802.


== Bygninger ==
St. Philip Neri-tempelet i Guadalajara, Jalisco, Mexico blir fullført.
Four Courts i Dublin, tegnet av James Gandon, fullføres.


== Priser ==

Prix de Rome, ukjent.


== Fødsler ==
14. februar - Francesco Ronzani, italiensk arkitekt (død 1869)
28. februar – Ernst Friedrich Zwirner, tysk arkitekt (død 1861)
29. august – Charles Texier, fransk arkitekt og arkeolog (død 1871)
Giovanni Santini, italiensk arkitekt (død 1868)


== Dødsfall ==
3. februar - Francesco Maria Ciaraffoni, italiensk arkitekt og maler (født 1720)
16. september – Christian Joseph Zuber, dansk arkitekt (født 1736)
Carlo Bianconi, italiensk maler, billedhugger og arkitekt (født 1732)
Gaspare Turbini, italiensk arkitekt (født 1728)
Johann Heinrich Bartholomäus Walter, tysk arkitekt (født 1734)
Kamkata-viri

Kamkata-viri er det største nuristanispråket og omfatter hoveddialektene kata-vari, kamviri og mumviri. Kata-vari og kamviri defineres ofte som to separate språk, men ifølge språkforskeren Richard Strand utgjør de ett språk. Språket tilhører den indoiranske gren i den indoeuropeiske språkfamilien. 
Kamkata-viri snakkes av stammene kata, Kom, mumo, ksto og noen mindre, tidligere nuristanistammer i deler av Afghanistan og Pakistan. Det er dialektale forskjeller blant brukerne av kamkata-viri i Pakistan. De mest brukte alternative navnene er bashgali eller kati, som er avledet fra khowar. 
Kamkata-viri snakkes av 18 700 kata-folk (15 000 i Afghanistan, drøyt 3 700 i Pakistan) og rundt 5 500 (eller opp i mot 10 000) kom. Lesekyndigheten er lav: under 1 % for mennesker som har det som morsmål, og mellom 15 % og 25 % for mennesker som har det som andrespråk. Kativiri-dialekten kan høres på radio i Afghanistan.


== Eksterne lenker ==
(en) Kati på ethnologue.com
(en) The Kamkata. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush.
(en) The Kâta. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush.
(en) The Kom. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush.
(en) The Mumo. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush.
Arkitekturåret 1803

Arkitekturåret 1803 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1803.


== Bygninger ==
Raj Bhavan i Kolkata, Vest-Bengal, India blir fullført.


== Priser ==

Prix de Rome, ukjent.


== Fødsler ==
15. februar - Ludwig Persius, prøyssisk arkitekt (død 1845)
25. april - Ignazio Gardella, italiensk arkitekt (død 1867)
27. april - Pietro Selvatico, italiensk arkitekt, kunstkritiker og kunsthistoriker (død 1880)
3. august – Joseph Paxton, engelsk arkitekt (død 1865)
29. november – Gottfried Semper, tysk arkitekt (død 1879)
David Bryce, skotsk arkitekt (død 1876)


== Dødsfall ==
…
Tregami

Tregami, trigami eller gambiri er et nuristanispråk som snakkes av tregami-folket i landsbyene Gambir og Katar i distriktet Watapur i den afghanske provinsen Konar. Språket tilhører den indoiranske gren i den indoeuropeiske språkfamilien. 
Ethnologue anslår dets brukerantall til å være 1 000 (per 1994). Brukerne av tregami er i hovedsak muslimer, og lesekyndigheten blant brukerne er lav: mindre enn 1 % for mennesker som har det som morsmål, og 5 % til 15 % for mennesker som har det som andrespråk.
Tregami har en leksikalsk likhet på rundt 76-80 % med språket kalasha-ala, som snakkes i den nærliggende Waygaldalen i vest og i Ghaziabad-distriktet i øst. 


== Eksterne lenker ==
(en) The Tregâmi. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush
(en) Tregami på ethnologue.com
Bugok gasskraftverk

Bugok gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Nord-Chungcheong, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 990 MW fordelt på 2 like store blokker med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er GS EPS Co. Utbyggingen skjedde omkring 1996–2008.
Teknologien er delvis levert av Siemens og Doosan. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Bundang kraftverk

Bundang kraftverk er et varmekraftverk i provinsen Gyeonggi, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på en blokk med 5+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG og fyringsolje. Operatør er Korean South-East Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1990–1993.
Teknologien er delvis levert av ABB og Mitsui. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Daesan kraftverk

Daesan kraftverk er et varmekraftverk i provinsen Nord-Chungcheong, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 507 MW fordelt på en blokk med 5+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG og restolje. Operatør er Marubeni Co. Utbyggingen skjedde omkring 1995–1998.
Teknologien er delvis levert av Hyundai. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Gwangyang gasskraftverk

Gwangyang gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Sør-Jeolla, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Posco Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1999–2000.
Teknologien er delvis levert av General Electric.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Ilsan gasskraftverk

Ilsan gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Gyeonggi, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 MW fordelt på en blokk med 300 MW 2+1 gassturbiner, og en med 600 MW 4+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Korea East-West Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1992–1996.
Teknologien er delvis levert av Hanjung. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Incheon gasskraftverk

Incheon gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Incheon, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Korea Midland Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 2003–2006.
Teknologien er delvis levert av Siemens og Doosan. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
K-Power gasskraftverk

K-Power gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Sør-Jeolla, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.074 MW fordelt 2 like store blokker med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er K-Power Ltd. Utbyggingen skjedde omkring 2003–2006.
Teknologien er delvis levert av Nooter og General Electric.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Pusan gasskraftverk

Pusan gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Busan, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 800 MW fordelt 4 blokker a 450 MW med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Korean Southern Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 2000–2004.
Teknologien er delvis levert av General Electric og Doosan. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Waigali

Waigali, eller waigeli, er et nuristanispråk som snakkes av nuristanifolk i provinsen Nuristān og i noen landsbyer i den sentrale delen av Konar-provinsen i Afghanistan. Det opprinnelige navnet er kalasha-alâ eller bare kalasha. Språket tilhører den indoiranske gren i den indoeuropeiske språkfamilien. 
Ifølge Badshah Munir Bukhari er språkets brukere anslått til 1 500 (2000, Van Driem) og i overveiende grad muslimske. Lesekyndigheten blant brukerne er lav: mindre enn 1 % for mennesker som har det som morsmål, og mellom 15 % og 25 % for mennesker som har det som andrespråk.Waigali har en leksikalsk likhet på ca. 76-80 % med språket tregami. 
Det er ikke er noen nærmere tilknytning mellom kalasha-ala og kalasha-mun. Disse to språkene stammer fra forskjellige grener i den indoiranske språkgruppen. Ifølge språkforskeren Richard Strand innførte tilsynelatende kalash-folket i Chitral betegnelsen for det tidligere Kafiristan Kalash, som på et ukjent tidspunkt utvidet sin innflytelse til Chitral-regionen.


== Eksterne lenker ==
(en) Waigali på ethnologue.com
(en) The Kalasha. Richard F. Strand: Nuristan, Hidden Land of the Hindu-Kush.
Yulchon gasskraftverk

Yulchon gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Nord-Jeolla, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 – 677 MW fordelt blokk med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er naturgass. Operatør er Meiya Power Company Ltd. Utbyggingen skjedde omkring 2002–2005.
Stedet har også en tilknyttet brenselscelle (fuel cell) som produserer 2 x 2,4 MW effekt.
Teknologien er delvis levert av Siemens, Hyundai og Doosan. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in South Korea».
Meiya Power Company – Projects Arkivert 14. januar 2012 hos Wayback Machine.. Besøkt 27. desember 2011.
Wakhi

Wakhi  er et indoiransk språk i den østiranske språkfamilien. Det er nært beslektet med andre sørøstiranske språk (pamirspråk og pashto). Språket snakkes av wakhi-folket. Wakhi er i dag truet av utryddelse. 


== Eksterne lenker ==
(en) Wakhi på ethnologue.com
(en) Wakhi-folket
Samrangjin kraftverk

Samrangjin kraftverk er et pumpekraftverk i Miryang i Sør-Gyeongsangprovinsen i Sør-Korea, som utnytter vannkraft. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW basert på kunstig vannreservoar. Operatør er selskapet Korean Western Power Co.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
KoWePo.
Seoincheon kraftverk

Seoincheon kraftverk er et varmekraftverk ved Incheon i det nordvestlige Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.800 MW basert LNG og naturgass. Anlegget har kombinasjonssyklus gassturbiner. Operatør er selskapet Korean Western Power Co. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==
Pyeongtaek kraftverk

Pyeongtaek kraftverk er et varmekraftverk ved Incheon i det nordvestlige Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.400 MW basert fyringsolje og tungolje. Anlegget har kombinasjonssyklus gassturbiner. Operatør er selskapet Korean Western Power Co. 
Videre er Pyeongtaek 2 et nyere, kombinasjonssyklus-verk med gassturbiner, som brenner naturgass med en effekt av 480 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
KoWePo.
Norske Reklamefotografer

Norske Reklamefotografer (NRF) er en landsdekkende ideell forening med rundt 100 medlemmer. Foreningen er en faglig og sosial møteplass for fotografer som primært arbeider innenfor reklamefoto.
I sitt politiske arbeid fokuserer organisasjonen på opphavsrett og fotografutdanning.
Organisasjonen har fra 1994 arrangert den faglige konkurransen Gullsnitt.


== Eksterne lenker ==
Foreningens hjemmesider
Gunsan kraftverk

Gunsan kraftverk er et helt nybygd varmekraftverk ved Gunsan i Nord-Jeolla i det vestlige Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 718 MW basert LNG og naturgass. Anlegget har kombinasjonssyklus gassturbiner. Operatør er selskapet Korean Western Power Co. 


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==
Wulingyuan

Wulingyuan (kinesisk: 武陵源, pinyin: Wǔlíngyuán) er et område i provinsen Hunan i Kina, berømt for sine cirka 3100 store sandsteinspilarer i kvartsitt, noen av dem mer enn 200 meter høye. Området er en del av byprefekturet Zhangjiajie og ligger omkring 270 km fra provinshovedstaden Changsha.
I 1992 ble Wulingyuan oppført på UNESCOs verdensarvliste.


== Eksterne lenker ==
(en) Wulingyuan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Die teuersten Sehenswürdigkeiten Chinas
Incheon kraftverk

Incheon kraftverk er et varmekraftverk ved Incheon i det nordvestlige Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.150 MW basert på LNG og fyringsolje. Anlegget har kombinasjonssyklus gassturbiner med 2 x 250 MW og 2 x 235 MW. Operatør er selskapet Korea Midland Power Co. Det ble utbygd 1970–1978.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-fired Plants in China, South Korea & Taiwan»
Ulsan kraftverk

Ulsan kraftverk er et varmekraftverk ved Ulsan i det østlige Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 800 MW basert naturgass og tungolje. Anlegget har kombinasjonssyklus Siemens gassturbiner med 3 x 400 MW og 3 x 200 MW. Operatør er selskapet Korea East-West Power Co. Det ble utbygd 1970–1981.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-fired Plants in China, South Korea & Taiwan»
Cheongsong vannkraftverk

Cheongsong kraftverk er et pumpekraftverk som utnytter vannkraft i Cheongsong i Nord-Gyeongsangprovinsen i Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW basert på kunstig vannreservoar. Operatør er selskapet Korean Western Power Co.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
KoWePo.
Borgulfsens betasuppe

Borgulfsens betasuppe er et norsk underholdningsprogram med Knut Borge og Torkjell Berulfsen som gikk på NRK-TV fra 1992 til 1993. Programmet ble sendt på lørdagskveldene og var lagt opp som et magasinprogram med mange innslag fra norsk og utenlandsk TV. Innslagene var i all hovedsak komiske og ble valgt ut ifra seernes ønsker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Borgulfsens betasuppe på NRK TV
Endelig fredag (NRK)

Endelig fredag var et norsk direktesendt underholdningsprogram som gikk på NRK i 1993. Programmet gikk på fredagskveldene og var en blanding av underholdning og nyheter. Programmet ble ledet av Rolv Wesenlund, Anne Grosvold og Ole Kristen Harborg.Programmet ble dårlig mottatt av seerne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Endelig fredag på NRK TV