jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joseph Medlicott Scriven

Joseph Medlicott Scriven (født 10. september 1819 i Banbridge, død 10. august 1886 i Port Hope i Canada) var en irsk salmedikter kjent for salmen «What a Friend We Have in Jesus» (norsk: «Hvilken venn vi har i Jesus»).
Han flyttet til Canada etter at hans første forlovede druknet kvelden før bryllupet. I Canada traff han en ny kvinne, som også døde rett før de skulle gifte seg. Etter dette gikk Scriven inn i Plymouth Brethren og ble aktiv i diakonalt arbeid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Biografi i Dictionary of Canadian Biography Online
Kort biografi på cyberhymnal.org
Tanzan Ishibashi

Tanzan Ishibashi (født 25. september 1884 i Tokyo i Japan, død 25. april 1973) var en japansk journalist, statsmann og politiker. 
Ishibashi var den 55. statsministeren for Japan og han satt i dette embetet fra den 23. desember 1956 til 25. februar 1957, da han trakk seg av helsemessige årsaker.  På samme tid satt han som den andre presidenten i Det liberaldemokratiske parti (LDP), som nesten uavbrutt har vært det største politiske partiet i den japanske riksdagen helt siden midten av 1950-årene. 
Ishibashi var sønn av Nippu Sugita, som var den åttiførste overhode av det buddistiske Minobu-san Kuonji-templet i Yamanashi. Ishibashi er hans mors etternavn. Han studerte filosofi ved Wasedauniversitetets Litteraturdepartement, dr han ble uteksaminert i 1907. Han jobbet som journalist i Yokohama Mainichi Shimbun (ingen sammenheng med dagens Mainichi Shimbun) for en stund. Etter at han avsluttet den vernepliktige militærtjenesten, ble han ansatt i 1911 i Toyo Keizai Shimpo, der han etter hvert ble sjefredaktør og  administrerende direktør. Fra 1952 til 1968 var han også rektor av Risshō-universitetet.  
Ishibashi var en frimodig motstander av Japans militarisme før andre verdenskrig, men ble allikevel svartelistet i 1947 av de allierte okkupasjonsmyndighetene på grunn av innholdet i noen artikler han hadde skrevet i krigsårene (dette forbudet mot å inneha offentlige stillinger varte til 1951). Ishibashi ble valgt til finansminister i den første regjeringen til statsminister Shigeru Yoshida fra 1946 til 1947. 
Han vant en plass i nasjonalforsamlingen i 1947-valget, men ble ikke tilbudt noen ministerposter i den nye regjeringen, ettersom han var svartelistet. Så han bestemte seg å trekke seg tilbake både som politiker og som journalist. Han sluttet seg senere til Ichiro Hatoyama og bevegelsen mot Shigeru Yoshida og hans administrasjon. For dette ble han ekskludert fra partiet, sammen med Ichirō Kōno, i september 1952. Med Hatoyamas hjelp ble de to gjenopptatt i partiet i desember samme år. I 1953 ble Ishibashi utnevnt til minister for industri da Hatoyama ble valgt til statsminister. I 1955 ble Det liberaldemokratiske partiet grunnlagt og Ishibashi sluttet seg til dette. 
Da Hatoyama bestemte seg for å pensjonere seg i 1956 fra det politiske liv, allierte Ishibashi seg med Kojiro Ishii og de klarte å vinne det neste valget. Ishibashi ble utnevnt som president for partiet LDP, og han ble den neste statsministeren i Japan. Han ble syk og gikk av som statsminister to måneder senere. Etter at han trakk seg tilbake av helsemessige grunner, fortsatte Ishibashi å bestrebe seg på å etablere diplomatiske forbindelser med Folkerepublikken Kina. I 1959 reiste han til Folkerepublikken Kina, der han hadde samtaler med statsminister Zhou Enlai.  I 1964 besøkte han Sovjetunionen.


== Referanser ==
Badlif vid Mölle

Badlif vid Mölle er en svensk film fra 1911 regissert av John Bergqvist.
Fellesbadingen som var inspirert fra kontinentet, i Mölle og på noen andre badesteder ble i årene 1910 og 1911 mye omtalt. Denne oppmerksomheten ble utnyttet av flere filmere.
I filmen medvirker badegjester fra Mölle.


== Handling ==
Et mylder av badende damer og herrer i tidsriktige badedrakter viser seg for kameraet på Mölle-stranden og i vannet. De vinker til fotografen, klemmer og bader. Den siste og lengste delen av filmen utgjøres av bilder av brenningene ved den klippige Kullen-stranden.


== Om filmen ==
Filmen ble spilt inn i Mölle av John Bergqvist. Filmen ble forbudt for barn og klippet av filmsensuren. Filmen er bevart og har blitt vist flittig.


== Eksterne lenker ==
(en) Badlif vid Mölle på Internet Movie Database 
(sv) Badlif vid Mölle i Svensk Filmdatabas
Stockholmskonvensjonen om persistente organiske forurensninger

Stockholmskonvensjonen om persistente organiske forurensninger er en internasjonal miljøavtale som ble signert i Stockholm 23. mai 2001 og trådte i kraft 17. mai 2004. Avtalen er i dag undertegnet av 152 stater og har 169 tilknyttede parter. Avtalen er utarbeidet i regi av FN og administreres av et sekretariat i Genève. Formålet med konvensjonen er å avvikle eller begrense bruken av persistente organiske forurensninger i industri og jordbruk. Slike stoffer er i hovedsak menneskeskapte og kan ha betydelig negativ innvirkning på menneskehelsen og miljøet.


== Eksterne lenker ==
Stockholmskonvensjonens sekretariats hjemmeside
Tetsu Katayama

Tetsu Katayama (født 28. juli 1887 i Tanabe i Wakayama, død 30. mai 1978, Fujisawa i Kanagawa) var en japansk politiker og den 46. statsministeren i Japan fra 24. mai 1947 til 10. mars 1948.Katayama ble utdannet ved Det keiserlige universitet i Tokyo. Han var oppvokst i den kristne tro, og ble sterkt influert av den kristne sosialisme. Etter endt eksamen fra universitetet, åpnet han sitt eget advokatkontor hos den kristne organisasjonen KFUM, og han begynte å arbeide som advokat og jurist. Katayama sluttet seg til det japanske sosialistpartiet og han ble valgt inn i Representantenes hus, som representant for Kanagawa-prefekturet, i 1930. Han ble kjent som leder av den «sosialdemokratiske fløyen» innenfor partiet. I 1945 ble Katayama utnevnt til generalsekretær og formann for sosialistpartiet. 

Etter valget i 1947 ble Katayama utnevnt til ny statsminister og han dannet en koalisjonsregjering sammen med Det demokratiske partiet. Han ble tvunget av venstreorienterte sosialister som f.eks. Suzuki Mosaburō til å gå av tidlig i statsministerperioden. Etter avgangen som statsminister, ble Katayama medlem av Det demokratiske partiet der han blant annet tok til orde for vedlikehold av den pasifistiske grunnlov. Han var den første sosialistiske politikeren som også var som statsminister i Japan. 


== Referanser ==
Ismael, sønn av Netanja

Ismael, sønn av Netanja, er i henhold til Bibelens beretning den som ledet sammensvergelsen mot Gedalja. (2. Kongebok 25:22-25; Jeremias bok kapitlene 40 og 41)
Gedalja var blitt innsatt som styresmann for en liten rest av folket som skulle bli igjen etter at babylonerne hadde ødelagt Jerusalem. Ismael inngikk en sammensergelse som ble støttet av den ammonittiske kongen Ba'alis. Selv om en rekke personer forsøkte å advare Gedala, ville ikke Gedalja tro dem. Under et gjestebud ble så Gedalja og en rekke andre personer myrdet. Til sist klarte Ismael og åtte av hans menn å unslippe.
Eskimo

Eskimo er et tidligere navn på arktiske urbefolkninger, som fremdeles har en viss bruk som samlebetegnelse for flere av disse gruppene. 
Urbefolkningen på Grønland omtales i vår tid som inuitter, som tilsvarer ordet «menneskene» (entall: inuk) på grønlandsk.
Navnet eskimo var opprinnelig et kallenavn, muligens avledet av algonkin-ordet eskipot, som betyr «den som spiser rått kjøtt». Det kan også stamme fra et ojibwa-ord som betyr "to net snowshoes." Ettersom dette ble oppfattet som nedverdigende, ble det på The Inuit Circumpolar conference i Alaska 1977 vedtatt at navnet skulle erstattes med inuit.Når ordet eskimo fremdeles er i bruk, er det fordi noen av de arktiske urbefolkningsgruppene ikke regner seg selv som inuit, men foretrekker ordet eskimo. Eskimo i nåtidig betydning er dermed en samlebetegnelse som omfatter: 

inuit fra Grønland, Canada og Alaska
aleut og chukchi fra nordøst-Sibir
jupik eller yup'iit fra Sørøst-Alaska
inupiat fra Nordvest-Alaska


== Referanser ==


== Se også ==
Inuitter i Canada
Grønlands historie
Champagneruset

Champagneruset er en svensk stumfilm fra 1911 regissert av Poul Welander. Filmen hadde premiere 16. oktober 1911 på Stora Biografteatern i Malmö. Den ble spilt inn i København, Malmö og på badestedet Mölle. I løpet av 1911 ble det innført en sensurforordning, og etter at Statens Biografbyrå ble dannet seinhøstes 1911 ble filmen forbudt.


== Roller ==
Philippa Frederiksen – Marcella, varietésangerinne
Poul Welander – Ernst Lange, direktør
Arvid Ringheim – Raul Jones
Robert Schmidt – privatdetektiv


== Eksterne lenker ==
(en) Champagneruset på Internet Movie Database 
(sv) Champagneruset i Svensk Filmdatabas 
(da) Champagneruset i Danmark Nationale Filminstitut
Vulkanusasteroide

Vulkanusasteroidene er en hypotetisk asteroidepopulasjon mellom 0,08 og 0,21 AU fra solen, godt innenfor banen til Merkur. Navnet kommer fra den hypotetiske planeten Vulkanus.
Charles Dillon Perrine var den første til å foreslå at det fantes en vulkanuspopulasjon av asteroider. Til tross for mer enn 100 år med leting har man ennå ikke funnet noen vulkanusasteroider. NASA har gjennomført søk ved hjelp av F-18-fly og Black Brant-raketter. Letingen etter vulkanusasteroidene er svært vanskelig siden området ligger så nær sola. Dersom vulkanusasteroider eksisterer, kan de ikke være større enn 60 km i diameter siden tidligere søk ville ha funne større objekter.
Det er blitt spekulert i om vulkanasteroidene kan eksistere fordi området er gravitasjonelt stabilt, samt at den tungt kratrete overflaten til Merkur hinter til at det eksisterte en populasjon av vulkanusasteroider i det tidlige solsystemet.
Ifølge David Vokrouhlicky, Paolo Farinella og William F. Bottke, Jr. vil en eventuell populasjon etter som tiden har gått, enten ha slått ned i Merkur eller blitt dratt inn i solen på grunn av Jarkowski-effekten. De spekulerer likevel i at en mindre populasjon fremdeles kan eksistere.
Fremtidige søk etter vulkanusasteroider vil sannsynligvis bli gjort med små romteleskop som kan se svært nær solen. Indirekte bevis for vulkanusasteroider kan komme fra MESSENGER-sonden, som skal passere Merkur før den går inn i bane rundt planeten.


== Eksterne lenker ==
Vulkanoidesøk når nye høyder hos SPACE.com
Semino Rossi

Semino Rossi (født 29. mai 1962 i Rosario, Argentina) er en populær argentinsk-østerriksk sanger, kjent i Mellom-Europa for sine framførelser av slagere. Rossi har vunnet Amadeus Austrian Music Award tre ganger, først gang i 2006, så i 2007 og 2010.


== Biografi ==
Semino Rossi, som har Demis Roussos som sitt idol og selv også er tenor, er sønn av en argentinsk tango-sanger og hans kone som er pianistinne. Rossi kom til Europa (Spania) i mars 1985. Han flyttet til Østerrike i 1986 og livnærte seg der som gatemusikant den første tiden. Rossi tok også oppdrag ved ulike hoteller, både i Spania, Italia, Sveits og Østerrike. Om sommeren jobbet han i Spania og om vinteren i Østerrike, der han etter hvert fikk fulltidsjobb som musiker ved Worldmasters für Lateinamerikanische Tänze i Innsbruck. I 1991 giftet han seg med østerrikske Gabi, som han har to døtre med, Laura og Vanessa. Familien er nå bosatt i Mils, i Tyrol.
Semino Rossi ble utropt til Verdensmester i latinamerikansk musikk under verdensmesterskapet i Japan i 2001. Samme året fikk han kontrakt med Universal Music Group. Han framfører tysk- og latinoinspirerte slagere innenfor populærmusikken.


== Diskografi ==
Alles aus Liebe (debutalbum, lansert 9. februar 2004)
Tausend Rosen für Dich (lansert 17. mai 2005)
Du mein Gefühl (lansert 18. september 2005)
Feliz Navidad (lansert 18. november 2005)
Ich denk an Dich (lansert 14. juli 2006)
Ich denk an Dich – Special Edition (lansert 20. oktober 2006)
Feliz Navidad – Special Edition (lansert 27. oktober 2006)
Du mein Gefühl (lansert 2. november 2006)
Einmal Ja – Immer Ja (lansert 14. september 2007)
Rot, Rot, Rot, Rot sind die Rosen (1. singel lansert 18. juli 2008)
Einmal ja – immer ja (Tour-Edition) (lansert 19. september 2008)
Die Liebe bleibt (lansert 28. august 2009 )
Die Liebe bleibt (Tour-Edition) (lansert 17. september 2010)
Das Beste 2004-2008 (lansert 18. mars 2011)
Augenblicke (lansert 3. juni 2011)
Augenblicke (Tour Edition) (lansert 3. februar 2012)
Symphonie des Lebens (lansert 15. mars 2013)
Symphonie des Lebens (Tour Edition) (lansert  11. oktober 2013)
Best Of (lansert 7. mars 2014)
Amor – Die schönsten Liebeslieder aller Zeiten (lansert 9. oktober 2015)
Ein Teil von mir  (lansert 23. juni 2017)


== Priser ==
Amadeus Austrian Music Award 2006
Amadeus Austrian Music Award 2007
Krone der Volksmusik 2007
Krone der Volksmusik 2008
Amadeus Austrian Music Award 2010


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eva Mang: Semino Rossi - Die Stimme der Herzen (Vom Straßensänger zum Superstar). Edition Koch, Höfen 2009, ISBN 978-3-7081-0509-3


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Semino Rossi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Semino Rossi på Internet Movie Database 
(en) Semino Rossi hos The Movie Database 
(en) Semino Rossi på Discogs 
(en) Semino Rossi på MusicBrainz 
(en) Semino Rossi på Songkick 
(en) Semino Rossi på Genius — sangtekster
Terauchi Masatake

Terauchi Masatake (født 5. februar 1852 i Yamaguchi, død 3. november 1919) var en feltmarskalk i den keiserlige japanske militæret og den attende statsministeren i Japan, mellom 9. oktober 1916 og den 29. september 1918.


== Levnet ==

Som ung soldat kjempet Terauchi i Boshinkrigen (1868–1869) mot det føydale Tokugawa-shōgunatet, og senere begynte han som fenrik i den keiserlige japanske hæren. Han ble hardt skadet og mistet den høyre hånd i Satsuma-opprøret i 1877, men denne fysiske funksjonshemmingen vise seg å ikke være noe hindring for hans fremtidige militære eller politiske karriere.I 1882, etter å ha blitt sendt til Frankrike for å gjennomgå videre militære studier som militærattaché for Japan, ble Terauchi utnevnt til flere viktige militære stillinger. Han ble utnevnt til minister for hæren i 1901, i den første administrasjonen til statsminister Taro Katsura. Den japanske seieren i den russisk-japanske krigen fra 1904 til 1905 skjedde i hans tid som krigsminister. Etter denne krigen ble han adlet og kunne dermed legge til tittelen baron til navnet sitt.Terauchi ble utnevnt som den tredje og siste japanske generalresident av Korea etter attentatet på Japans første statsminister Itō Hirobumi i Harbin som var blitt gjennomført av An Jung-geun. Etter den japanske annekteringen av Korea ble han den første japanske generalguvernør av Korea. Den etterfølgende politikken som ble introdusert av den nye japanske regjeringen var svært upopulær blant store deler av den koreanske sivilbefolkningen, og Terauchi ble ansatt som militærmakt for å opprettholde den japanske kontrollen i området.Terauchi brukte dype historiske og kulturelle bånd mellom Korea og Japan som begrunnelse for det endelige målet om fullstendig japansk assimilering av Korea. For å oppnå dette, ble tusenvis av skoler bygd over hele Korea. Selv om dette bidro sterkt til en økning i utdannelse, kompetanse og pedagogisk standard i Korea, var pensumet hovedsakelig konsentrert rundt det japanske språket og deres historie og samfunn, med tanke på en fullstendig assimilering av den koreanske befolkningen og gjøre dem til lojale undersåtter i det japanske imperiet. 
Mye av Terauchi sin politikk og reformer hadde også flere edle mål, men disse fikk heller dårlige konsekvenser.Terauchis sønn, Terauchi Hisaichi, var sjef for den keiserlige japanske hæren sin sørlige armégruppe under den andre verdenskrig, og han ble også utnevnt til feltmarskalk i Japan, i likhet med faren. Tereauchi ble tildelt The Most Honourable Order of the Bath for sine militære prestasjoner for Japan.


== Referanser ==
Christian Knorr von Rosenroth

Christian Knorr von Rosenroth (født 15. juli 1636, død 4. mai 1689) var en tysk prest, forfatter, komponist, mystiker og forsker. Han er representert med en salme i Norsk Salmebok.
Han fordypte seg i orientalske språk, og da særlig hebraisk. Senere arbeidet han med kabbala, hvor han mente å finne beviser for kristendommens dogmer. Han gav blant annet ut verket Kabbala denudata i flere bind mellom 1677 og 1684 og diktsamlingen Neuer Helikon mit seinen neun Musen, das ist gestliche Sittenlieder i 1684. For diktningen sin ble han adlet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 43.


== Eksterne lenker ==
Biografi på bach-cantatas.com
Lullubi

Lullubi eller Lulubi var en gruppe av oldtidige stammer i et område kjent som Lulubum, som identifiseres med det som nå er sletten Sharazor i Zagros-fjellene. Deres by Lulubuna eller Luluban har av noen blitt identifisert med det moderne Halabja i den irakiske regionen Kurdistan.
Lullubum sies å ha vært et av landområdene som Sargon av Akkad hevdet herredømme over, sammen med naboprovinsen Gutium i sør. Sargons barnebarn Naram-Sin beseiret Lullubi og deres konge Satuni, og lot skrive om det på sin berømte seiersstele. Etter at det akkadiske rike falt for guteerne, gjorde lullubi opprør mot den guteiske kongen Erridupizir.
Johann Andreas Rothe

Johann Andreas Rothe (født 12. mai 1688, død 6. juli 1758) var en tysk prest og salmedikter. Rothe ble ansett som en stor taler i samtiden, og Nikolaus Ludwig von Zinzendorf ble så imponert da han hørte ham at han gav ham en stilling som snart etter ble ledig. Rothe på sin side var fascinert av Zinzendorfs menighet, Brødremenigheten i Herrnhut, at han ble med i menigheten. Han var blant annet med på å gi ut den første herrnhutiske salmeboken, og han utarbeidet den såkalte «Ebendorf-utgaven» av Bibelen sammen med Zinzendorf. Han gikk ut av brødremenigheten på grunn av læremessige uenigheter.
Han er representert med en salme i Norsk Salmebok.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 60.


== Eksterne lenker ==
Biografi i cyberhymnal.org
Konstantin IV

Konstantin IV (gresk: Κωνσταντίνος Δ', Kōnstantinos IV; født i 652 i Konstantinopel, død september 685 samme sted) var østromersk (bysantinsk) keiser fra 668 til sin død. 
Han var eldste sønn av keiser Konstans II og far til den etterfølgende keiser Justinian II. Hans mor var Fausta, datter av patrisieren Valentinus.


== Keiser ==
Konstantin IV ble innsatt som medkeiser i 654 sammen med sin far og etterfulgte faren da denne ble myrdet i 668. Hans mor var Fausta, datter av den bysantinske general Valentius som var av armensk avstamning. Konstantin var gift med Anastasia og hadde sønnen Justinian (f. 667) og Heraclius (f. 683). Konstantin døde av dysenteri i 685.
I 674 sendte araberne ut en flåte og beleiret Konstantinopel samtidig som slavere angrep Thessaloniki. Beleiringen varte helt til 678 da den bysantinske flåte kunne beseire den arabiske i slaget ved Syllaeum, en av de første ganger det den nyoppfunne greske ild ble benyttet i kamp. Den arabiske flåte ble trukket tilbake samtidig som arabernes innfall i Lilleasia ble stanset.
I 680 sammenkalte Konstantin det sjette økumeniske konsil (også kalt det tredje konsil i Konstantinopel) som på nytt bekreftet konsilet i Chalcedons læresetninger, som løste den kontrovers som var blitt utløst av monoteletismen. Denne læres tilhengere var blitt marginalisert etter at kalifatet hadde erobret deres territorier.
Senere samme år led Konstantin et alvorlig nederlag mot bulgarerne ved Donau og ble året etter tviunget til å anerkjenne det bulgarske keiserdømme.
Konstantin lot lemleste sine brødre tillike medkeisere Herkleios og Tiberius i 684. 
Da Konstantin IV døde av dysenteri i 685 ble han etterfulgt av sin sønn Justinian II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
De Imperatoribus Romanis (nettleksikon om romerske keisere)
The Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-504652-6
Megasoma elephas

Elefantbille (Megasoma elephas) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne arten, som lever i Amerika, er en av verdens største biller.


== Utseende ==
En meget stor (7–12 centimeter) og tung bille. Kroppen er svart, tett kledt med fine, korte hår slik at den virker fløyelsaktig gul. Hannen har et kraftig, to-grenet horn (rettet framover) på hodet. På pronotum er det en framoverrettet pigg på hver side. Beina er lange og kraftige, leggene har to tenner på utsiden. Ytterst ender de i kraftige og skarpe klør som gjør at disse billene kan holde veldig hardt fast i det de griper.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg inne i døde trestammer. Utviklingen tar gjerne tre år. De voksne billene er glade i råtnende frukt og spiser også utflytende sevje fra sår i trær. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller om føderessurser.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika og det sørligste Nord-Amerika (nord til Texas).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Slekten Megasoma Kirby, 1825
elefantbille, Megasoma elephas (Fabricius, 1775)
Megasoma elephas elephas (Fabricius, 1775)
Megasoma elephas iijimai Nagai, 2003
Megasoma elephas occidentalis Bolívar, 1963 - gjerne regnet som en egen art
Megasoma svobodaorum Krajcik, 2009 - muligens små eksemplarer av M. elephas


== Eksterne lenker ==
(en) Megasoma elephas i Encyclopedia of Life 
(en) Megasoma elephas i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megasoma elephas hos NCBI 
(en) Kategori:Megasoma elephas – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Megasoma elephas – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megasoma elephas – detaljert informasjon på Wikispecies