jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skjøtningberg kirke

Skjøtningberg kirke var en kirke som stod i Skjøtningberg i Lebesby kommune i Finnmark.Skjøtningberg var et større fiskevær så tidlig som på 1400-tallet, med over 200 innbyggere, men har i dag ingen fastboende. Skjøtningberg kirke var hovedkirke i 1589, men i 1694 bodde det kun 7 mennesker her. Kirken forfalt, og ble i 1717 omtalt som forfallen: «Kircken ganske udøgtig at være, meriterer ingen Reparation, men maa fra Grunden af opbyggis». Den ble, sammen med Sværholt kirke, revet rundt 1735 for å brukes til reparasjoner av andre kirker.Man vet ikke nøyaktig hvor kirken stod oppført, men den har trolig stått inne på kirkegården.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Skjøtningberg kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
KV51

Gravkammeret KV51 befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt. Den inneholder graven til tre aper, en bavian, en ibis og tre ender, og er sannsynligvis på samme måte som KV50 knyttet til det nærliggende gravkammeret til Amenhotep II (KV35).
Vinteren 2009/10) ble det gjort utgravninger i dette området for å finne igjen gravkamrene KV50, KV51, KV52 og KV53. Dette arbeidet avslørte blåmalte keramikk, verktøy og hieratiske og figurative ostrakon (potteskår) fra det 18. dynastiet som innbefattet:

en skisse av en sittende dronning som byr fram en ofring
avbildninger av seksuelle scener med kvinner og dyr
kartusjer av Ramses II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV51 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Kelkoo

Kelkoo er en europeisk søkemotor for shopping og prissammenligning. Tjenesten gir brukerne mulighet til å finne informasjon om produkter de ønsker å kjøpe, deriblant pris og butikkinformasjon. Selskapet opererer i Norge, Storbritannia, Frankrike, Spania, Italia, Sverige, Tyskland, Danmark, Nederland, Belgia, Canada og USA.


== Historikk ==
Selskapet ble grunnlagt i Frankrike i 1999 av Pierre Chappaz och Mauricio Lopez. I år 2000 ble Kelkoo slått sammen med tre andre shoppingportaler; Dondecomprar.com  fra Spania, ShopGenie fra Storbritannia  og Zoomit fra Norge. I april 2004 ble Kelkoo kjøpt av Yahoo!, som senere solgte Kelkoo til det private investeringsselskapet Jamplant Ltd i november 2008.


== Navnets opphav ==
Navnet Kelkoo er en fonetisk staving av den franske setningen «Quel coût?» som betyr «Hvor mye koster det?» Det kan også tolkes som «Quel coup» som betyr «For et kupp».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kelkoo Norge
Jordskjelvet i Canterbury 2010

Jordskjelvet i Canterbury (også kjent som Christchurch jordskjelv eller Darfield jordskjelv) var en 7,1 magnitude jordskjelv, som rammet Sørøya på New Zealand klokken 04:35 den 4. september 2010 lokal tid (16:35 3 september UTC).
Skjelvet forårsaket omfattende skader og flere strømbrudd, spesielt i byen Christchurch, som er New Zealands nest største by. To beboere ble alvorlig skadet, en som følge av en sammenrast pipe og en annen av flygende glass. En person døde av hjerteinfarkt under skjelvet, selv om dette ikke kunne være direkte knyttet til jordskjelvet. Antallet omkomne var lite på grunn av god jordskjelvssikring i større deler av bygningsmassen og at skjelvet inntraff midt på natten, da de fleste var borte fra gatene.
Jordskjelvets episenter var 40 kilometer vest for Christchurch, i nærheten av byen Darfield. Hypocenter var på grunt dyp på 10 km. Et forskjelv av magnitude 5,8 inntraff fem sekunder før den største skjelvet, og sterke etterskjelv har blitt rapportert, opp til magnitude 5.4. Den første skjelvet varte ca 40 sekunder, og ble følt mye over Sørøya, og i Nord-Island så langt nord som New Plymouth.
The National Crisis Management Centre i kjelleren av Beehive i Wellington ble satt i stand og sivilforsvaret erklærte unntakstilstand for Christchurch, Selwyn District, og Waimakariri District, mens Selwyn District, Waimakariri og Timaru satte i stand nøddriftssentre. I utgangspunktet ble portforbud etablert for deler av Christchurch sentrum fra 7:00 til 7:00 i respons til jordskjelvet. Den newzealandske hæren ble sendt til de hardest rammede områdene i Canterbury.
Etterskjelv har fortsatt inn i 2011, noen forårsaker betydelige skader. Det sterkeste til nå skjedde den 22. februar 2011 som er så langt anslått til størrelsesorden 6.3 som ble følt fra Invercargill til Wellington. 98 personer er bekreftet døde så langt. Økonomiske skader fra jordskjelvet ble bekreftet ved å være mellom $ 2,75 og $ 3500000000 NZD.
Urban Agnas

Urban Agnas (født 20. september 1961) er en svensk trompetist.
Agnas har studert med Harry Kvebæk, innehatt posisjoner som solotrompetist i Göteborg Symfoniorkester og Stockholmsfilharmonien, og har vunnet flere internasjonale priser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
urbanagnas.com
George W. Archibald

George W. Archibald (født 13. juli 1946 i New Glasgow, Nova Scotia, Canada) er en canadisk-amerikansk ornitolog som i 1973 var  med-grunnlegger av non-profit organisasjonen International Crane Foundation.
Dr. Archibald fikk sin bachelor-grad fra Dalhousie University i 1968 og han tok doktorgraden i 1975 fra Cornell University. Han giftet seg med Kyoko Matsumoto den 15. august 1981. Han ble i 2006 den første personen som ble tildelt en Indianapolis Prize for hans arbeider med forskjellige dyrearter. I 1984 ble Archibald tildelt et stipend fra The MacArthur Fellows Program for hans omfattende arbeider med fuglearten traner. I 1987 ble han lagt til FNs Global 500-Roll of Honour.
For å beskytte nedbørsfeltet og gresslettene hvor fuglearten traner oppholder seg har Archibald flere ganger besøkt noen av verdens mest avsidesliggende områder, noe som også inkludert noen av verdens mest fiendtlige territorier, som f.eks. Afghanistan, Cuba, India, Russland og den koreanske demilitariserte sonen.


== Referanser ==
KV52

Gravkammeret KV52 befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt. Den inneholder graven til en mumifisert ape og er sannsynligvis knyttet til nærliggende gravkammeret til Amenhotep II (KV35).
Vinteren 2009/10) ble det gjennomført utgravninger i dette området for å finne igjen gravkamrene KV50, KV51, KV52 og KV53. Dette arbeidet avslørte blåmalt keramikk, verktøy og hieratiske og figurative ostrakon (potteskår) fra det 18. dynastiet som innbefattet:

en skisse av en sittende dronning som byr fram en ofring
avbildninger av seksuelle scener med kvinner og dyr
kartusjer av Ramses II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV52 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Arnaldo Momigliano

Arnaldo Dante Momigliano (født 5. september 1908 i Caraglio i Piemonte, død 1. september 1987 i London i Storbritannia) var en italiensk historiker og forfatter kjent for sitt arbeid innen historiografi.


== Liv ==
I 1935 ble han professor i romersk historie ved Universitetet i Torino, men fordi han var jøde mistet han snart sin stilling på grunn av en rekke radikale anti-jødiske lover som var blitt vedtatt av det fascistiske regimet i 1938. Derfor flyttet han til England, der han forble resten av livet.
Etter en tid som professor ved Oxford University, reiste han til University College London, der han var professor mellom 1951 og 1975. Momigliano opptrådte jevnlig som gjesteforeleser ved University of Chicago hvor han ble utnevnt professor ved humaniora, og senere ved Scuola Normale Superiore di Pisa. Han skrev boken The New York Review of Books.På 1930-tallet bidro Momigliano til en rekke biografier til serien Enciclopedia Italiana, på 1940-og 1950-tallet bidro han med biografier til Oxford Classical Dictionary og Encyclopædia Britannica.
I 1974 ble han utnevnt til kommandørridder (KBE) av Order of the British Empire.
En rekke av hans litterære verker og essays ble samlet inn i bind og utgitt etter hans død.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riccardo Di Donato: «MOMIGLIANO, Arnaldo Dante», i Dizionario Biografico degli Italiani, bind 75 (2011)
KV53

Gravkammeret KV53 befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt. Det har ikke blitt fullført, men består av et kammer ved enden av en sjakt.
Vinteren 2009/10) ble det gjort utgravninger i dette området for å finne igjen gravkamrene KV50, KV51, KV52 og KV53. Dette arbeidet avslørte blåmalte keramikk, verktøy og hieratiske og figurative ostrakon (potteskår) fra det 18. dynastiet som innbefattet:

en skisse av en sittende dronning som byr fram en ofring
avbildninger av seksuelle scener med kvinner og dyr
kartusjer av Ramses II.


== Referanser ==

Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV53 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
Forvaltningsfellesskapet Freiberg

Forvaltningsfellesskapet Freiberg er et forvaltningsfellesskap i Landkreis Mittelsachsen i Fristaten Sachsen. Det befinner seg 34 km øst for Chemnitz og 30 km vest for Dresden. Forvaltningsfellesskapet befinner seg i den nordlige delen av Erzgebirge i dalen til elven Freiberger Mulde og dens omliggende høyderygger. Bundesstraße 173 og Bundesstraße 101 går gjennom forvalningsfellesskapet. Nord for fellesskapet møtes Bundesautobahn 4 av den 19 km lange Siebenlehn. Freiberg ligger også på banestrekningen Chemnitz-Dresden.
Fellesskapet består av kommunen Freiberg, med kretsene Freiberg (byen), Kreuzermark, Rosine, Langenrinne, Zug, Halsbach (Freiberg), Kleinwaltersdorf, Lossnitz og Steinberg (Freiberg), og kommunen Hilbersdorf med stedsnavnet Muldenhütten.
Fellesskapet har 23 242 innbyggere (31.12.2008)
Biopeis

Biopeiser eller miljøpeiser (populært kalt «pipeløse peiser») er peiser som brenner bioetanol. Biopeiser har eksistert på det amerikanske og europeiske markedet i en årrekke. I Norge har produktet eksistert siden 2005. Biopeiser varmer fra 2-4 kW, avhengig av størrelsen på peisen.


== Brennstoff ==
Bioetanol er etanol (96% sprit) produsert på matavfall. Når man brenner bioetanol slippes det ut CO2 og vanndamp, d.v.s. avgasser som ikke er skadelige, og dermed trenger man ikke pipe.
Bioetanol til biopeiser må ikke forveksles med bioetanol til biler, E85. E85 kan ikke brukes til brennstoff til biopeiser.


== Regelverk ==
Det svenske regelverket SP 4160 (Svensk Provning) er innført i Norge. Det betyr at peiser testes og godkjennes i forhold til krav om varme, utslipp, materialvalg, kvalitet, etc. I tillegg må det ligge ved brukerveiledning og monteringsanvisning. Peiser testet i henhold til SP 4160 kan omsettes i Norden. I Norge er det Direktoratet for byggkvalitet og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB) som håndhever regelverket.


== Sikkerhet ==
Det har vært noen ulykker med biopeiser, ca 1-2 registrerte ulykker årlig. Derfor er det viktig å sette seg inn brukermanualen. Den vanligste feilen er å fylle på bioetanol mens det fortsatt er fyr på peisen.
Åsvær

Åsvær er en øygruppe i Dønna kommune på ytre Helgeland i Nordland. Øygruppen ligger vest for den nordvestlige spissen av øya Dønna, og består av omkring 365 større og mindre øyer og holmer. Det samlede arealet er 65 489 dekar, herav 56 197 dekar sjøareal og 9 382 dekar fastland. Åsvær er fra gammelt av et fiskevær, som hadde sin storhetstid på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Åsvær fyr ble bygd i 1876, og automatisert i 1980. Åsvær hørte fra gammelt av under Dønnes hovedgård, men etter godseier Isach Jørgen Coldevins konkurs i 1911 ble været særskilt skyldsatt som bruksnummer 2 og med ei skyld på 13,00 skyldmark. Handelsmannen Hans Rue Døsen, Husby, kjøpte i april 1913 fiskeværet for 17000 kroner. Det ble drevet fiskemottak på Åsvær til utpå 1960-tallet. Da dette ble lagt ned, ble øygruppen fraflyttet.  
Åsvær ble definert som et naturvernområde – Åsvær landskapsvernområde, i 2002.Åsvær er i dag i privat eie. Den 6. mars 2007 ble øygruppen lagt ut for salg på markedsplassen Finn.no gjennom Johnsen Eiendomsmegling. Selgerne var gullsmed Ragnar Andresen jr fra Vestre Aker i Oslo og hans to søsken, som hadde overtatt øygruppen gjennom et arveoppgjør. Den 24. april 2007 ble øygruppen oppkjøpt av gründeren Ståle Lønnum fra Mo i Rana for 11 millioner kroner.


== Geografi ==
Åsvær er i nord adskilt fra Lovund og tilgrensende øyer gjennom Nordre Åsværfjorden. I øst danner Søndre Åsværfjorden en grense mot øya Dønna og andre mindre øyer, deriblant Lille Vandve; i sør danner samme fjorden en grense mot øykommunen Herøy.
I nord og øst er holmene høye med avrundete koller, men også med brattere nordvestvendte små berghamre. De sørvestlige øyene er lavere og mer avslipte. Vegetasjonen består i hovedsak av fattig kystlynghei, men noe svært rike og verdifulle forekomster finnes også. På en del av øyene er det større og mindre ferskvannsdammer. 
Den «indre delen» av Åsvær, som bærer navnet «Åsværgården», hadde i lange tider fastboende som drev gårdsbruk og fiske. I dag er det bare «turister» som besøker stedet, og husene brukes som fritidsboliger.
Den «ytre» delen av Åsvær, har gjort øygruppen til et fiskevær. Her var det bygd opp et helt lite samfunn omkring fisket som foregikk ikke langt fra disse øyene. De rike fiskeforekomstene utenfor Åsvær – spesielt skrei – gjorde området svært attraktivt. Her var det i lengre tid fiskemottak, butikk med bolig for butikkeier/væreier, og flere rorbuer som ble utleid til fiskere fra kommunen – hovedsakelig fra øyene Vandve og Havstein – som valgte å bo der ute gjennom sesongen, spesielt vinterfisket. Verdt å nevne er også at Åsvær i lengre tid hadde eget postnummer og post- og vareleveranse med lokalbåt fra Helgelandske. I dag (2011) står fortsatt mye av bygningsmassen der og minner om en svunnen storhetstid, men mye er i dårlig forfatning vedlikeholdsmessig. Rorbuene er imidlertid vedlikeholdt for turistformål av folk som i den senere tid har kjøpt opp rettighetene til dette gamle fiskeværet.


== Referanser ==
Distriktssenteret

Distriktssenteret (offisielt: Kompetansesenter for distriktsutvikling) er et faglig uavhengig forvaltningsorgan opprettet i september 2008 og tilknyttet Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Distriktssenteret forvalter også Merkur-programmet som er et utviklings- og kompetanseprogram for butikker i Distrikts-Norge.
Distriktssenteret arbeider hovedsakelig med å hente inn, systematisere og formidle kunnskap og erfaringer om lokale utviklingstiltak. Disse formidles gjennom senterets hjemmeside og i møte med lokale og regionale utviklingsaktører. Senteret bygger opp et samarbeid med fylkeskommunene og andre aktører som også er aktører og støttespillere for lokal samfunnsutvikling.
Senteret har også ei rolle som kompetanseorgan, rådgiver og bidragsyter overfor nasjonale, regionale og lokale myndigheter. Dette gjøres ved å formidle kunnskap basert på erfaringer og forskning fra utviklingsaktører, ildsjeler, styresmakter og kunnskapsmiljø. Distriktssenteret bestiller utredninger fra en rekke forskningsmiljø for å dokumentere effekten av distriktspolitiske tiltak eller skape kunnskapsgrunnlag for de som skal forme framtidas distriktspolitikk.
Distriktssenteret ledes av direktør Marit Lofnes Mellingen. Finansieringa av Distriktssenteret skjer ved bevilgninger over statsbudsjettet, og rammene for drifta er fastsatt i vedtekter, strategiske dokument og årlige tildelingsbrev fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Vedtektene legger vekt på at Distriktssenteret er et forvaltningsorgan med faglig uavhengighet.
Senteret har 27 ansatte fordelt på avdelingskontorer i Steinkjer, Alstahaug og Sogndal. Senteret med Merkur-Programmet har i 2021 en bevilgning på 94,259 millioner kroner over kapittel 554 på statsbudsjettet. Senteret støtter og rettleder lokale initiativ, Distrikts-butikker og aktører i kommunene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Distriktssenterets hjemmeside
Regjeringens samleside om bakgrunnen for Distriktssenteret
Regjeringens pressemelding ved vedtak om lokalisering av Distriktssenteret
Regjeringens pressemelding om Distriktssenterets vedtekter
Edward V. Roberts

Edward V. Roberts (født 23. januar 1939, død 14. mars 1995) var en borgerettsleder og den første personen med alvorlige funksjonshemminger som studerte ved University of California, Berkeley. 
Han var en banebrytende leder for en bevegelse for funksjonshemmedes grunnleggende rettigheter. Roberts ble diagnostisert med polio i en alder av fjorten år i 1953. Han tilbrakte halvannet år på sykehus i 1953 og returnerte hjem, lam fra halsen og ned med unntak av to fingre på den ene hånden og noen få tær. 
Han sov liggende i en jernlunge om natten og han hvilte ofte der i løpet av dagen. Han gikk på skolen med telefon oppkobling til hans mor Zona som insisterte på at han gikk på skolen en gang i uken for noen få timer. På skolen møtte han sin dype frykt for å bli stirret på, som forvandlet hans følelse av personlig identitet. Han krediterte sin mor får å ha undervist ham med eksempler på hvordan de skulle kjempe med nebb og klør for det han trengte når ledelsen ved skolene han gikk på protesterte mot at han skulle ta eksamen sin fra videregående skole l fordi han ikke hadde fullført kravene til kroppsøving og diverse andre krav til nødvendig utdanning. 
Etter å ha studert ved College of San Mateo ble han innskrevet på University of California i Berkeley. Han måtte kjempe for den støtten han trengte fra departementet for yrkesrettet attføring i California for å kunne gå college fordi hans rådgiver innen rehabilitering mente at han var for sterkt funksjonshemmet til å noen gang få noen som helst jobb. Roberts fikk sin Bachelorgrad i 1964 og en mastergrad i 1966 i statsvitenskap fra University of California. Han ble i 1984 tildelt et stipend og en pengesum fra MacArthur Fellows Program. Han døde i 1995, i en alder av 56 år.


== Referanser ==
Tadeusz Bór-Komorowski

Tadeusz Bór-Komorowski (født 1. juni 1895 i Chorobrów i den polskspråklige del av Østerrike-Ungarn, død 24. august 1966 i London, Storbritannia) var en polsk militær leder, som deltok både i første verdenskrig og andre verdenskrig.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Komorowski ble født ikke langt fra Lwow, og kom fra en kjent adelsslekt. Under den første verdenskrig tjenestegjorde han som offiser i den østerriksk-ungarske hæren, og etter krigen ble han  høyere offiser i den polske hæren.


=== Andre verdenskrig ===

Etter å ha deltatt i kampene under den tyske invasjonen av Polen i begynnelsen av den andre verdenskrig i 1939, begynte Komorowski å organisere den polske undergrunnsbevegelsen i Kraków-området. I mars 1943, fikk han rang som brigadegeneral.
I midten av 1944, da sovjetiske styrker rykket inn i det sentrale Polen, gikk den polske regjeringen til eksil i London etter at de instruerte Komorowski om å forberede en væpnet oppstand i hovedstaden Warszawa. Regjeringen i eksil ønsket å gå reise til en hovedstad frigjort av polakker, som ikke var beslaglagt av sovjetiske styrker, og for å hindre en kommunistisk overtakelse av Polen som Josef Stalin så tydelig hadde igangsatt.I september 1944 ble Komorowski forfremmet til øverstkommanderende av de militære styrkene. Etter to måneder med harde kamper overgav Komorowski seg til tyskerne den 2. oktober 1944, på betingelse av at det nasjonalsosialistiske Tyskland behandlet de polske fangene som krigsfanger, hvilket tyskerne gjorde.
Komorowski ble deretter internert i Tyskland (ved Oflag IV-C). Til tross for kraftig press fra tyskerne, nektet han å gi pålegg om overgivelse til de gjenværende polske militærenhetene i det tysk-kontrollerte Polen som fremdeles fortsatte de harde kampene. Komorowski ble frigjort på slutten av krigen, og han tilbrakte resten av livet sitt i London, der han spilte en aktiv rolle hos de polske flyktningene.
Han skrev selvbiografien sin om sine opplevelser under den andre verdenskrigen i boken The Secret Army som ble publisert i 1951. Han døde i Storbritannia i en alder av 71 år høsten 1966.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tadeusz Bór-Komorowski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(de) Verk av og om Tadeusz Bór-Komorowski i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biografie auf der Homepage der Regierungskanzlei (polnisch)
(en) Tadeusz Bór-Komorowski – Olympedia 
(en) Tadeusz Bór-Komorowski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Tadeusz Bór-Komorowski – Polens olympiske komité
Thor Einar Andersen

Thor Einar Andersen (født 13. januar 1960) er professor ved Norges Idrettshøyskole og lege, spesialist i fysikalsk medisin og rehabilitering, medisinsk leder Norges fotballforbund  og Idrettens helsesenter  og tidligere fotballspiller fra Kristiansand og Start. 
Andersen er utdannet lege fra Universitetet i Oslo og fysioterapeut fra Berlin og tok i 2005 doktorgraden i medisin på temaet "How do football injuries occur? - Video analysis of injury situations and mechanisms in elite football". Han var lege for det norske landslaget i fotball fra 2002-2014, i tillegg til forsker ved Senter for idrettsskadeforskning ved Norges idrettshøgskole og styremedlem i Norsk idrettsmedisinsk forening.
Andersen spilte på Start i 1977-80 og 83-84 og ble seriemester i 1978 og 1980. Han har også spilt på Lærdal, KFUM Oslo og U-landslaget og har vært engasjert i Nordstrand som leder i fotballgruppen siden 2012 og trener for aldersbestemte lag. Andersen er gift med Anne Kjersti Kværner og er far til tidligere Stabæk-spiller Torstein Andersen Aase og David Kværner-Andersen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thor Einar Andersen – Transfermarkt 
(en) Thor Einar Andersen – WorldFootball.net 
(no) Thor Einar Andersen – Norges Fotballforbund 

(no) Publikasjoner av Thor Einar Andersen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Thor Einar Andersen i BIBSYS
Bleivikfunnet

Bleivikfunnet er et funn av menneske fra eldre steinalder ved Bleivik nord for Haugesund i Rogaland.
I 1952 ble det funnet beinrester av menneske ved Bleivik, det dreier seg om ett enkelt individ, og det er radiologisk datert til ca. 8000 BP. Det er altså et av de aller eldste av slike funn i Norge, bare overgått av Søgnekvinnen. Skjelettet er mangelfullt bevart, og det har ikke latt seg gjøre å bestemme sikkert hvilket kjønn det er. Man kan imidlertid fastslå at det dreier seg om et eldre individ, ca. 60 år gammel. Kraniet er forholdsvis robust og med arkaiske trekk, typisk for den europeiske Cro-Magnon-typen fra paleolitikum. Stedet der skjelettet ble funnet må ha ligget under vann ved den aktuelle dateringen, og det antas at vedkommende har druknet. 


== Litteratur ==
Rolf W. Lie: «Ældste Nordmand», Skalks Gæstebog. Wormanium 1985. ISBN 87-8516-088-1 s.47-50