jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Urbaltoslavisk

Urbaltoslavisk eller protobaltoslavisk er et rekonstruert urspråk som nedstammer fra urindoeuropeisk. Urbaltoslavisk er antatt å være moderspråket til alle senere baltoslaviske språk, representert ved de to språkgrenene baltiske språk og slaviske språk. Dette urspråket er ikke direkte påvist i noen overleverte tekster, men er blitt rekonstruert med den komparative metode. Baltiske og slaviske språk deler flere isoglosser som har en felles fonologi, morfologi og aksentologi. Disse isoglossene representerer en felles utviklingsstrøm fra urindoeuropeiske tider som kan bli ordnet kronologisk. 


== Litteratur ==
Kortland, Frederik (1983). From Proto-Indo-European to Slavic (PDF). Department of comparative linguistics, Leiden University. 
Stang, Christian Schweigaard (1957). Slavonic accentuation. I kommisjon hos H. Aschehoug (W. Nygaard), Oslo; nytt opplag, Universitetsforlaget, Oslo, desember 1965. ISBN 978-8200060789. 
Matasović, Ranko; Pranjković, Ivo (2008). Poredbenopovijesna gramatika hrvatskoga jezika,. Zagreb: Matica hrvatska. ISBN 978-953-150-840-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Dan Bentley

Daniel Bentley (født 15. august 1984 i Chelmsford i Essex) er en engelsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 
Bentley er født med cerebral parese, bruker rullestol, og begynte med boccia da han var 16 år gammel, ved Treloar College. Han debuterte internasjonalt i 2004. 


== Karriere ==
Ved EM i boccia i 2005 kom han på 18.-plass individuelt.Han deltok ikke ved de store mesterskapene i 2006 og 2007, men etter bl.a. seier ved det britiske mesterskapet i 2008, der han slo Nigel Murray i finalen, ble han tatt ut til Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Der fikk det britiske laget gull i lagkonkurransen, der Bentley deltok sammen David Smith, Nigel Murray og Zoe Robinson. Individuelt ble han slått ut i gruppespillet, med 2.-plass i sin gruppe, bak Fernando Ferreira. 
Ved EM i boccia 2009 i Portugal kom han på 14.-plass individuelt og fikk sølv i lagkonkurransen (BC1/BC2).I 2011 fikk han gull individuelt ved Europa Cup på Hamar, og bronse i lagkonkurransen ved World Cup i Belfast, der han også kom på 37.-plass individuelt. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nr. 15 i verden i klassen BC2.Han fikk bronse i lagkonkurransen ved London Boccia Invitational 2012. Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London var han med på Storbritannias lag som fikk bronse i klassen BC1-2, her spilte Bentley sammen Nigel Murray, Zoe Robinson og David Smith. Storbritannia slo her Portugal 7-5 i bronsefinalen. Individuelt ble han slått ut i 1/16-delsfinalen, der han tapte 1-4 for Cristina Goncalves.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
GB Boccia - BC2 Dan Bentley
British Paralympic Association - Daniel Bentley
London 2012 - Daniel Bentley
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
Tour de France 1905

Tour de France 1905 var det tredje utgaven av Tour de France og ble avholdt fra 9. til 30. juli. Rittet ble organisert av L'Auti. Rittet ble vunnet av franskmannen Louis Trousselier, han vant første etappe og beholdt ledelsen derifra og inn til finalen i Paris. Han vant i tillegg 5 etappeseiere. Hippolyte Aucouturier (3) og Jean-Baptiste Dortignacq (3) vant de resterende etappene. Det var 24/60 startende som fullførte noe som var en økning på 9 ryttere siden 1904. 


== Endringer fra 1904 ==
Etter mange diskvalifiseringer (inkludert de 4 første i mål) ble det gjort flere større endringer. Fjorårsvinneren Maurice Garin, hadde blitt bortvist fra rittet i to år, og deltok aldri igjen. Etter utfordringer med å se rytterne på lange etapper hadde mange ryttere jukset. Derfor ble det gjort noen  store endringer fra 1904-1905:

Etappene ble kortere, og det var ingen behov for å sykle som natten.
Antall etapper ble økt fra 6 til 11.
Vinneren skulle kåres etter poeng, ikke tid:Første rytter til å passere mållingen mottok 1 poeng. De andre syklistene fikk et poeng mer enn rytteren foran fikk + ett ekstra poeng for hvert 5 minutt som gikk til rytteren foran, men med et maksimum på 10 poeng ut av tid. På denne måten kunne det maksimalt bli mer enn 11 poeng til rytteren som passerte foran. 
Det ble også introdusert fjell med i etappene. Rytterne passerte på det høyeste Col Bayard (1 246 moh.) som ligger i Dauphiné-Alpene. Det var også to typer ryttere i feltet: coureurs de vitesse og coureurs sur machines poinçonnées. Ryttere som hadde lov til å bytte sylker når de kom inn i fjellene, og ryttere som brukte de samme syklene gjennom hele rittet. 


== Deltagere ==
Det var 78 påmeldte deltagere. 60 ryttere sto på startstreken i Paris. Rytterne kjørte ikke for lag, men de fleste av dem hadde individuelle sponsorer. Det var to belgiske syklister, mens de 58 resterende kom i fra Frankrike. 


== Etappe-resultater ==


== Resultater sammenlagt ==
Philippe Pautrat vant konkurransen om å bruke samme sykkel gjennom hel rittet. René Pottier vant kampen om "klatretrøya" som på denne tiden ikke var en offisiell konkurranse. 


== Eksterne lenker ==
Letour.fr Historie
CyclingArchives resultater
Peder Sæther

Peder Sæther, også kjent som Peder Sather, (født 25. september 1810 i Nordstun Nedre Sæter i Disenå i Odalen i Hedmark, død 28. desember 1886 i California) var en norskfødt amerikansk bankmann.
Sæthers foreldre var bonden Peder Larsen og Mari Kristoffsdatter, begge døde før gutten var elleve år. Sæther livnærte seg dels som fisker og gikk også i banklære i Christiania før han utvandret til New York i oktober 1832. 
Han var i tjeneste hos Drexel & Co i Philadelphia før han sammen med Edward W. Church flyttet til San Francisco og etablerte banken «Sather and Church». Sather and Church ble senere integrert i Bank of California. Sæther ble en velstående mann og var blant grunnleggerne av College of California, forløperen for University of California, Berkeley.Av hans fem barn overlevde bare en sønn faren, og denne sønnen omkom på sjøen under første verdenskrig. Enken Jane K. Sather donerte penger til oppføring av klokketårn og port ved Berkeley, samt til professorat i klassisk litteratur. Tre professorater på University of California, Berkeley bærer hans navn. «Sather Gate» på University of California, Berkeley har innskriften «in memory of Peder Sather 1810-1886» på den ene stolpen.I 2012 ble det opprettet et «Peder Sather Center for Advanced Study» som et samarbeid mellom University of California, Berkeley og norsk universiteter. Senteret ledes av Trond Petersen.


== Referanser ==


== Kilder og litteratur ==
Sveen, Karin (2011): Mannen i Montgomery Street. Portrett av en norsk emigrant. Biografi. Oslo: Oktober
NRKs anmeldelse av Mannen i Montgomery Street
Gazipaşa

Gazipaşa er en by og et distrikt i 180 km øst for byen Antalya i Antalya-provinsen i Middelhavs-regionen sør i Tyrkia. Gazipaşa er et rolig, landlig distrikt, kjent for bananer, appelsiner og en internasjonal lufthavn. Gazipaşa grenser til Alanya i vest, Sarıveliler i nord og Anamur i øst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gazipaşa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Matkroken

Matkroken er en norsk dagligvarekjede som er en del av Coop Norge, tidligere en del av ICA Norge. Navnet har sin bakgrunn i en kjede som ble startet av Stein Erik Hagens far Odd Hagen. ICA gjenopplivet navnet «Matkroken» i 2010 som navn på sine nærbutikker, ved en omprofilering av franchisebutikkene i de tidligere kjedene Livi og Servicemat.I 2012 ble Matkroken ett av de tre formatene til ICA i Norge, sammen med Rimi og ICA Supermarked. Butikkene ble drevet både som franchise og som filialer eid og drevet direkte av ICA-konsernet.
I oktober 2014 ble ICA Norge kjøpt opp av Coop Norge, og av alle kjedekonsptene i ICA Norge (Rimi, ICA Supermarked (ICA), og Matkroken) ble Matkroken det eneste kjedekonseptet fra ICA Norge som fortsatte som vanlig, med unntak av et nytt varesortiment fra Coop Norge og Coop Handel som erstattet ICA Norges egne varemerker. ICA Supermarked (ICA) og Rimikonseptet ble lagt ned, og alle tidligere ICA Supermarked (ICA) og Rimibutikkene ble omprofilert til Extra, Coop Prix og Coop Mega.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Lara’s Theme

«Lara's Theme» er navnet på ledemotivet til filmen Doctor Zhivago (1965), skrevet av komponist Maurice Jarre. Kort etterpå dannet den grunnlaget for sangen «Somewhere My Love».


== Originalkomposisjon ==
Mens han arbeidet med soundtracket til Doctor Zhivago ble Maurice Jarre spurt av regissør David Lean om å komme med tema til rollefiguren, Lara, spilt av Julie Christie. I begynnelsen hadde Lean ønsket å anvende en velkjent russisk sang, men kunne ikke oppspore rettighetene til den og delegerte ansvaret til Jarre. Etter flere mislykkede forsøk med å skrive den, foreslo Lean overfor Jarre at han skulle dra til fjellene med sin kjæreste og skrive et musikalsk stykke til henne. Jarre sa at resultatet ble «Lara's Theme». og Lean likte det godt nok for å anvende det på tallrike spor i filmen. Under redigeringen av Dr. Zhivago reduserte eller rent ut fjernet Lean og produsent Carlo Ponti flere av temaene, som var komponert av Jarre. Jarre ble sint, fordi han følte at en for stor tiltro til «Lara's Theme» ville ruinere soundtracket.
Jarres estetiske frykt viste seg imidlertid å være ubegrunnet kommersielt sett, ettersom temamelodien ble en umiddelbar suksess og fikk berømmelse over hele verden. Gjennom en spesiell anmodning fra Connie Francis tok Paul Francis Webster senere temaet, tilføyde tekst til det og skapte «Somewhere My Love». Francis trakk seg imidlertid ut fra prosjektet da teksten ble presentert for henne, fordi hun mente den var for «corny». Noen få uker senere endret Francis holdning og spilte likevel inn sangen, men da hadde Ray Conniff også spilt inn en versjon.
Ulike andre versjoner av den har siden blitt utgitt. Den italiensk-amerikanske tenoren Sergio Franchi gjorde en coverversjon, «Somewhere, My Love» på sitt album From Sergio - With Love (RCA Victor) i 1967.«Lara's Theme» fortsetter til denne dag å være én av de mest gjenkjennelige filmtemaene som noensinne har blitt komponert. En spilledåse spiller «Lara's Theme» i begynnelse nav filmen Spionen som elsket meg (The Spy Who Loved Me).


== Norsk versjon ==
C. C. Boyesen har skrevet en norsk tekst. Den norske versjonen heter «En gang, et sted».


=== Innspilling ===
Åse Thoresen. Utgitt på singlen Triola TN 454 i 1966.


== Listeplasseringer ==
Versjonen til Conniff lå på en niendeplass på Billboard Hot 100-listen i 1966. Conniffs versjon toppet også Easy Listening-listen i USA i fire uker. Til tross for Conniffs suksess hadde Connie Francis også sin versjon utgitt på single, og selv om den mislyktes i å komme på de amerikanske listene, ble den én av hennes største suksesser internasjonalt. I Italia ble hennes versjon, «Dove non so», hennes siste # 1-suksess.


== Referanser ==
Det russiske nasjonalbiblioteket

Det russiske nasjonalbiblioteket (russisk: Российская национальная библиотека, mellom 1932 og 1992 kjent som Det offentlige statsbiblioteket Saltykov-Schcedrin) i St. Petersburg er Russlands eldste offentlige bibliotek, grunnlagt i 1795 av Katarina den store og tegnet av arkitekten Jegor Sokolov, med utvidelser ved Carlo Rossi.


== Bygninger ==

Biblioteket består av til sammen seks ulike bygninger; Hovedbygningen, Krylov-huset, Plekhanov-huset, «den nye bygningen», «bygningen ved Fontankaelven» og bygningen i Litejnyj prospekt.


== Samlinger ==

Formålet med biblioteket var å ha en komplett samling av alle bøkene som var blitt utgitt i Russland, og alle bøker utgitt på russisk utenfor riket og å ha en komplett samling av de bøker som omhandlet Russland utgitt på andre språk.
Katarina den store tilførte biblioteket private samlinger hun hadde kjøpt fra Voltaires og Diderots hjemmebibliotek.
I 2011 besto samlingen av 36 476 000 bøker, tidsskrifter, aviser og andre gjenstander.


== Historie ==
Den 27. mai 1795 ga Katarina den store en formell godkjenning til arkitekten Yegor Sokolov til å tegne imperiets offentlige bibliotek. Konstruksjonen av hovedbygget foregikk i nesten tyve år fra juni 1795 frem til 1814. Bygget er oppført i nyklassisk stil og fikk flere tilbygg i det påfølgende århundret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) National Library of Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Williamsburg Bridge

Williamsburg Bridge er ei hengebru over East River i New York.  Den er 2227 m lang og ble åpnet  19. desember 1903. Williamsburg Bridge går mellom Manhattan og Brooklyn. 
Manhattan Bridge ligger nordøst for Manhattan Bridge og Brooklyn Bridge.


== Eksterne lenker ==
(en) Williamsburg Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Williamsburg Bridge, New York City DOT
Williamsburg Bridge, Structurae
Atrytonopsis

Atrytonopsis er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), vanligvis nokså mørkt brune smygere med hvite flekker på forvingen, noen ganger også på bakvingene. De ulike slektene av Hesperiinae ligner hverandre sterkt og kan vanskelig skilles på ytre utseende, man må gjerne undersøke kjønnsorganene for å bestemme dem sikkert.


== Levevis ==
Larvene lever på gress og halvgress.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, den ser ut til bare å være funnet i USA og Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Hesperiini  Latreille, 1807
Slekten Atrytonopsis Godman, 1900
Atrytonopsis cestus (Edwards, 1884)
Atrytonopsis deva (Edwards, 1876)
Atrytonopsis edwardsi Barnes & McDunnough, 1916
Atrytonopsis frappenda (Dyar, 1920)
Atrytonopsis hianna (Scudder, 1868)
Atrytonopsis loammi (Whitney, 1876)
Atrytonopsis lunus (Edwards, 1884)
Atrytonopsis ovinia (Hewitson, [1866])
Atrytonopsis pittacus (Edwards, 1882)
Atrytonopsis python (Edwards, 1882)
Atrytonopsis vierecki (Skinner, 1902)
Atrytonopsis zweifeli Freeman, 1969


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Atrytonopsis på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 3.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Atrytonopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Atrytonopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Atrytonopsis hos ITIS 
(en) Atrytonopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Atrytonopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atrytonopsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America - Atrytonopsis spp. [2]
I Was Kaiser Bill’s Batman

«I Was Kaiser Bill's Batman» var en britisk hitsingle fra 1967, Roger Cook og Roger Greenaway.  Det var en noveltyplate og ble mest fremført gjennom plystring. Den ble kreditert Whistling Jack Smith og Billy Moeller brukte  det navnet, skjønt plystringen egentlig ble fremført av John O'Neill, skaffet som sessionmusiker fra The Mike Sammes Singers.Mange fans av oval race vil være kjent med denne låten som temamusikk for Saloon Stox. Sangen er kjent for sin falske avslutning, hvor etter at den slutter etter siste refrenget og en mannsstemme roper OY, starter sangen opp igjen med refrenget og fader snart ut.


== Norsk versjon ==
Edgar Rufus har skrevet en norsk tekst. På norsk heter den «Klara og Sara og Trine».


=== Innspilling ===
Oslo Harmonikvartett og et orkester under sin dirigent, Musikkorporal Egil Monn-Iversen. Utgitt på singlen Polydor NH 66797.


== Referanser ==
Navigium Isidis

«»
Navigium Isidis var årlig festival i antikkens Roma. Det var en religiøs praksis til ære for den opprinnelig egyptiske modergudinnen Isis.Festivalen ble forfulgt av de kristne i 391, men ble feiret i alle fall inntil 416. I Egypt ble kultusen avskaffet av de kristne myndighetene på 500-tallet, etter at den i lang tid ble sett på som symbolet på motstanden mot romersk overherredømme og spredningen av kristendommen.Festivalen var en del av Isiskulten, en antikk mysteriereligion som hadde noen fellestrekk med den greske  orfismen.Flere har pekt på likheter mellom moderne karneval og Isisfestene, og antydet at de kan ha samme opphav.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Apuleius: Det gyldne esel. Innledende essay av Jens Braarvig ; oversatt av Henning Mørland. Bokklubben, 2012. (Verdens hellige skrifter; 73) ISBN 978-82-525-8034-1
Alföldi, Andreas  (1937): A Festival of Isis in Rome under the Christian Emperors of the IVth Century, Budapest
Brady, Thomas A. (1938): A Festival of Isis in Rome under the Christian Emperors of the Fourth Century, omtalt av Andrew Alföldi i: The Journal of Roman Studies 28 (1), s. 88–90
Forrest, M. Isidora (2001): Isis magic: cultivating a relationship with the goddess of 10,000 names, Llewellyn Publications
Griffiths, J. Gwyn (1975) The Isis-book: Metamorphoses, Book 11, kapittel Commentary s. 111–346
Rudwin, Maximilian J. (1919): The Origin of the German Carnival Comedy i: The Journal of English and Germanic Philology 18 (3), s. 402–454
Valantasis, Richard (2000): Religions of late antiquity in practice
Lynn Claire Feinberg

Lynn Claire Feinberg (født 18. april 1955 i Oslo) er en norsk religionshistoriker og rabbiner. Hun er Nordens første kvinnelige rabbiner og den første nordiske rabbiner innen retningen Jewish Renewal, og ble innviet til dette i 2010. Hun veileder både innen kabbala og astrologi. Hun har oversatt og redigert en norsk utgave av Talmud i serien Verdens hellige skrifter. Lynn er moren til Emanuel Feinberg, advokat og partner i advokatfirmaet Glittertind.
Feinberg er opprinnelig utdannet astrolog ved Den Nordiske Astrologiskolen. Hun er interessert i jødisk feminisme og kritikk av tradisjonell mannsdominans i ortodoks jødedom. I 2001 ble hun cand.philol. i religionshistorie fra Universitetet i Oslo med hovedoppgaven Bønn og rituell renhet i jødedom - det jødiske bønnefellesskap. Et forsøk på å utrede og forstå underliggende årsaker til jødisk kjønnsdikotomisk tankegang. Hun utdannet seg deretter til Nordens første kvinnelige rabbiner ved Aleph Jewish Renewal i USA, en synkretisk jødisk bevegelse og organisasjon som legger stor vekt på feminisme, miljøvern og pasifisme, i tillegg til jødisk mystisisme. Hun arbeider deltid som Jewish Renewal-rabbiner (de større jødiske trossamfunnene i Norden er ortodokse og anerkjenner ikke kvinnelige rabbinere), og er i tillegg skribent, kursleder, sjelelig veileder, sjelesørger, faglig konsulent i jødedom og astrolog. Hun har også pastoral klinisk utdannelse fra Lovisenberg Diakonale Sykehus.
Feinbergs far, Kai Feinberg, var tre år i Auschwitz til leiren ble befridd av sovjetiske styrker i januar 1945. En av farens tanter overlevde også, resten av familien ble utslettet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nan Hu

Sørsjøen (kinesisk: 南湖; pinyin: Nán Hú) er en innsjø sør for byen Jiaxing i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 0,54 km². Frm kalles også «mandarinandsjøen» på grunn av sitt omriss. 
Innsjøen besøkes meget av turister, både for sin naturskjønnhet og fordi det er et mål for såkalt rød turisme. 
Langs bredden er ruinene etter Disregntårnet, bygget på 900-tallet. I 1548 ble det foretatt dreneringer om fyllmassen lagt midt i sjøen slik at den dannet en liten øy der. Disregntårnet ble gjenreist på øya året etter, og etterhvert ble det fulgt på med andre byggverk og hageanlegg der. 
Den første nasjonalkongress for det kinesiske kommunistiske parti i 1921, som ble innledet i Shanghai, ble henlagt til Jiaxing. Der ble Partiet grunnlagt på en lystbåt på Sørsjøen. 


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20051225114826/http://www.chinapages.com/zhejiang/jiaxing/jg/e-ly.html
https://web.archive.org/web/20040811235751/http://www.chinaplanner.com/zhejiang/zja_slak.htm
Zhang Haiyang

Zhang Haiyang (kinesisk: 张海阳; født i juli 1949 i fylket Pingjiang i provinsen Hunan i Kina) er general i Folkets frigjøringshær og pr 2012 politisk kommissar i hærens annet artillerikorps.Hans far, general Zhang Zhen, er et tidligere medlem av Den sentrale militærkommisjon og hans svigerfar er også høy militær.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhang Haiyang hos China Vitae
Zhang Zhen (general)

Zhang Zhen (kinesisk: 张震; pinyin: Zhāng Zhèn; født 5. oktober 1914 i fylket Pingjiang i provinsen Hunan i Kina, død 3. september 2015) var general og tidligere medlem av Den sentrale militærkommisjon i Folkerepublikken Kina. Han var en av veteranene hvis virke i Folkets frigjøringshær gikk helt tilbake til hærens første år. 
Han var rektor ved militærakademiet i Nanjing og innehadde en rekke høyere kommandoposter i hæren. 


== Eksterne lenker ==
Biografi -Zhang Zhen
Zhang Zhen

Zhang Zhen er navnet til flere personer:

Zhang Zhen (general) (张震, 1914–2015)
Zhang Zhen (dikter)
Oslo Fashion Awards

Oslo Fashion Awards er en prisutdeling til aktører innenfor den norske motebransjen som har utmerket seg på en positiv måte det foregående året. Prisutdelingen ble først etablert i 1991 under navnet The Smirnoff International Fashion Awards for å fremme unge norske designtalenter. Fra og med 2001 har prisen blitt kåret under navnet Oslo Fashion Awards. Prisen har vært TV-overført på TVNorge både i 2001 og 2003.I 2005 var Oslo Fashion Awards i samarbeid med Norge 2005, ansvarlig for den offisielle norske Hundreårsvisningen i Vallhall Arena i forbindelse med nasjonen Norges hundreårsjubileum. Oslo Fashion Awards feiret i februar 2011 sitt 20-årsjubileum med festforestilling i Folketeatret i Oslo.Priskategoriene Årets Fagpris, Årets Motebutikk, Årets Best Kledde Kvinne, Årets Best Kledde Mann, Årets Mediapris og Æresprisen er prisutdelingens hovedfokus, sammen med de årlige trendshowene for aktører i motebransjen.Oslo Fashion Awards besøkte hvert år i perioden 2004-2013, 25 norske byer med sin bransjeaften og lokal prisutdeling i kategorien Årets Motebutikk. Disse gikk videre til den nasjonale finalen under moteuken i Oslo.
Etter 2014 har Oslo Fashion Awards hatt hovedfokus på sitt arbeide som faglig organ for aktører innen norsk motebransje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
oslofashionawards.com
oslofashionawards.no
Fakta
Sandodden fort

Sandodden fort var et mindre tysk fort ytterst på Sandodden på Fevik i Grimstad.
Fortet ble bygget under andre verdenskrig for å beskytte Strand Hotel som ligger i bukten rett på innsiden. Hotellet ble overtatt av tyske okkupasjonsmakter i april/mai 1940, og ble brukt som rekonvalesenshjem for sårede tyske offiserer fra kampene på Østfronten.I dag er det fremdeles løpegraver og noe rester igjen av fortet, og dette har blitt tatt vare på av Fevik Vel. Fortet er  godkjent som severdighet både fra Kulturminneseksjonen hos Aust-Agder fylkeskommune, Statens vegvesen og Grimstad kommune.


== Referanser ==
Parque Diversiones (Costa Rica)

Parque Diversiones er en fornøyelsespark i Costa Ricas hovedstad San José. Parque Diversiones åpna 18. desember 1981, som en ekstra inntektskilde for barnesykehuset Hospital Nacional de Niños. Den befinner seg i La Uruca nord i byen, to kilometer vest for Hospital México. En av de mest kjente attraksjonene er Pueblo Antiguo, et område som er bygd opp som en typisk kostarikansk landsby fra slutten av 1800-tallet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted