jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Reidar Kristiansen

Reidar «Kvammen» Kristiansen (født 19. mars 1927 i Fredrikstad, død 11. februar 1999) var en norsk fotballspiller som spilte for klubbene Lisleby og Fredrikstad fra begynnelsen av 1950-tallet til begynnelsen av 1960-tallet. Kristiansen spilte også for Norges herrelandslag i fotball, hvor han fikk 15 kamper i perioden 1955 til 1959.
Kristiansen startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball hos sin lokale klubb Fredrikstad på slutten av 1940-tallet. I 1950 meldte han overgang til Lisleby, hvor han var frem til 1954, da han dro tilbake til moderklubben. Hos Fredrikstad etablerte han seg på landslaget og var med på å vinne fire seriemesterskap og to NM-gull, samt tape tre seriefinaler og én NM-finale i perioden 1954 til 1961. Han var også klubbens kaptein og var fast straffeskytter for FFK.Reidars sønn John Reidar Kristiansen spilte for øvrig 14 kamper for Fredrikstad i 1983-sesongen.


== Internasjonalt ==
Kristiansen spilte sin første internasjonale kamp for Norge B i juni 1950. Han fikk totalt ti B-landskamper og scoret fire mål for Norge i perioden 1950 til 1959. Han fikk sin landslagsdebut for Norges herrelandslag i en vennskapskamp mot Ungarn (0–5) den 8. mai 1955. Han spilte to kvalifiseringskamper mot henholdsvis Bulgaria og Ungarn mot slutten av 1957, men klarte ikke å forhindre stortap i noen av kampene eller kvalifisering til VM i fotball 1958. Hans 15 og siste landskamp kom i en OL-kvalifiseringskamp mot Island den 7. juli 1959 (0–1).


== Meritter ==
FredrikstadSeriemester i Hovedserien (4): 1953/1954, 1956/1957, 1959/1960, 1960/1961
Norgesmester i fotball (2): 1957 og 1961


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reidar Kristiansen – WorldFootball.net 
(en) Reidar Kristiansen – EU-Football.info 
(no) Reidar Kristiansen – Norges Fotballforbund 
Worldfootball.net – Kristiansens spillerprofil
Selektivitet (elektrisk anlegg)

Selektivitet i elektriske anlegg vil det si at det vernet som er nærmest feilstedet løser seg ut ved en feil. Det vil bety at resten av installasjonen ikke blir utkoplet og fungerer som normalt. For at det skal bli selektivitet mellom to vern, må brytetida på det vernet som står lengst ute i installasjonen, ha kortere utløsningstid.
Lee Wai-sze

Lee Wai Sze kinesisk: 李慧詩 også kjent som Sarah Lee (født 17. mai 1987 i Kowloon i Hongkong) er en syklist som deltok i de olympiske leker 2012 i London.
Lee vant en olympisk bronsemedalje i banesykling under OL-2012 i London. Hun kom på tredjeplass i keirin for kvinner, bak Victoria Pendleton fra Storbritannia og Guo Shuang fra Kina. 


== OL-medaljer ==
 2012  London - Bronse i  sykling, keirin kvinner  Hongkong
 2020  Tokyo - Bronse i  sykling, sprint kvinner  Hongkong


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Wai Sze – Olympedia 
(en) Lee Wai Sze – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee Wai Sze – Cycling Archives 
(en) Lee Wai Sze – CycleBase
Liste over de lyseste Kuiperlegemene

Siden år 2000 har et antall obekter i Kuiperbeltet med diameter mellom 500 og 1 500 km (over halvparten av Plutos) blitt oppdaget. 50000 Quaoar, et klassiske Kuiperlegeme oppdaget i 2002, er over 1 200 km i diameter. Makemake og Haumea, som begge ble annonsert 29. juli 2005, er likevel større. Andre legemer som 28978 Ixion (oppdaget i 2001) og 20000 Varuna (oppdaget i 2000) måler drøyt 500 km på tvers. Dette har ført til en gradvis aksept for at Pluto er det største medlemmet av Kuiperbeltet.
De lyseste kjente Kuiperlegemene (med absolutt størrelsesklasser < 4,0) er:


== Se også ==
Liste over transneptunske-objekt


== Referanser ==
Fransk Flandern

Fransk Flandern (fransk: La Flandre française, nederlandsk: Frans-Vlaanderen) er en del av nordvestlige Frankrike, ved grensen til Belgia, som tidligere hadde et flertall av flamskspråklige innbyggere. Områdene tilsvarer omtrentlig dagens arrondissementer Lille, Douai og Dunkerque.


== Geografi ==
Fransk Flandern består hovedsakelig av lavtliggende myrområder i det kullrike området sør for Nordsjøen. Fransk Flandern består av de to regionene:

Fransk Westhoek i nordvest mellom Lys og Nordsjøen.
Wallonsk Flandern (fransk: La Flandre Lilloise, nederlandsk: Rijsels-Vlaanderen) i sørøst sør for Lys.


== Historie ==

Området som i dag er Fransk Flandern var tradisjonelt del av grevskapet Flandern frem til slutten av trettiårskrigen da området ble avgitt til Frankrike gjennom Pyreneene-traktaten av 1659. Andre deler av regionen tilfalt Frankrike etter traktater i 1668 og 1678.
Under andre verdenskrig ble Fransk Flandern administrert av tyske myndigheter som en del av Belgia som del av Belgien-Nordfrankreich.


== Språk ==

Det tradisjonelle språket i Fransk Flandern har vært en dialekt av nederlandsk kalt vestflamsk og fransk-flamsk) som har 20 000 daglige brukere og 40 000 som behersker språket. Området har siden 1853 blitt frankifisert og det tidligere majoritetsspråket har gått tilbake og blitt et minioritetsspråk. Det tradisjonelle språket i Wallonsk Flandern er pikardisk.


== Referanser ==
Fragmentskive

En fragmentskive (engelsk: debris disk) er en ringformet skive av romstøv og fragmenter i omløp rundt en stjerne. For å betegnes som en fragmentskive må en rekke krav være oppfylt ifølge Lagrange (2000).:

vertsstjernen må befinne seg i hovedserien
støvets lysstyrke må være mye lavere enn stjernens
verttsstjernens masse må være mer enn hundre ganger større enn massen av støv og gass
gassfattig; gassen masse skal være mindre enn 10x støvets masse
støvkornenes levetid skal være mye kortere enn stjernens<Dette medfører at

det gjelder et utviklet system som skiller seg fra en protoplanetarisk skive
eventuell planetdannelser allerede er avklart
gass ikke påvirker støvkornenes dynamikk
systemet eroderer gjennom kollisjoner og inneholder ikke opprinnelig materialerMan har funnet fragmentskiver rundt såvel utviklede som unge stjerner, og sporadiske fragmentskiver i bane rundt en nøytronstjerne. Visse skiver kan utgjøre en forskjell i tilkomsten av planetsystemer etter en innledende fase med protoplanetarisk skive. Fragmentskiver er imidlertid som oftest fragmenter etter kollisjoner mellom større legemer og kan ikke utgjøre materialer for en ny planetdannelse.


== Referanser ==
Jørgen Hval

Jørgen Hval (født 8. februar 1911, død 24. september 1992) var en norsk fotball- og bandyspiller fra Mjøndalen. Han spilte for Mjøndalen Idrettsforening i klubbens storhetstid på 1930-tallet. Hval ble norgesmester i både fotball og bandy, samt landslagsspiller i fotball.  Karrieren hans var lang og strakte seg fra slutten av 1920-årene til etter frigjøringen.


== Fotball ==
Hval ble norgesmester for Mjøndalen i 1933, 1934 og 1937. Han var dessuten tapende finalist i 1931, 1936 og 1938. Hval skåret i tre av finalene han spilte, best huskes det avgjørende målet i 1934-finalen. Like før slutt i andre ekstraomgang satte han inn et straffespark og sikret Mjøndalen deres andre strake mesterskap.
Hval debuterte på det norske landslaget i 1933 og spilte totalt 6 landskamper. Hans foretrukne posisjon var senterløper, men han kunne også spille på venstrekanten. Han hadde god teknikk og ble regnet som en lur og taktisk klok spiller.


== Bandy ==
I bandy ble Hval norgesmester fire ganger: i 1930, 1937, 1940 og 1947. Lillebroren Kåre «Kjeksen» Hval var med på vinnerlaget i 1947. Jørgen Hval fikk ingen kamper på det norske landslaget, men han spilte én B-landskamp i 1940.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jørgen Hval – Transfermarkt 
(en) Jørgen Hval – WorldFootball.net 
(en) Jørgen Hval – EU-Football.info 
(no) Jørgen Hval – Norges Fotballforbund
Brian G. Marsden

Brian Geoffrey Marsden (født 5. august 1937 i Cambridge i England, død 18. november 2010 i Burlington i Massachusetts i USA) var en britisk astronom. Han ble utdannet ved The Perse School i Cambridge, New College, Oxford og Yale University. Han var i lengre tid direktør for Minor Planet Center (MPC) ved Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) "Man in the News; A Cheery Herald of Fear: Brian Geoffrey Marsden" in The New York Times (13. mars 1998)
(engelsk) "1997 XF11 – the true story" in The Journal of the British Astronomical Association Vol. 109, No.1 (februar 1999)
(engelsk) The Great Asteroid Scare - Marsden's announcement about XF11 made front page headlines
(engelsk) Obituary of Brian Marsden, The Daily Telegraph, 6 December, 2010
Atle Simonsen

Atle Simonsen (født 4. november 1988 i Sola) er en norsk politiker (FrP). Han var 1. vararepresentant til Stortinget for Rogaland i perioden 2017–2021.
Han ble første gang innvalgt i Stavanger bystyre ved kommunestyrevalget 2007 for så å bli gjenvalgt i 2011. Han har hatt en rekke partiverv og var i 2014 til 2016 valgt til formann i Fremskrittspartiets Ungdom. Han er utdannet innen økonomi og har en bachelorgrad fra Universitetet i Stavanger (UiS)
Fra 2007–2014 jobbet han som politisk rådgiver for Stavanger FrPs bystyregruppe. Simonsen vant Fremskrittspartiets nasjonale elitekurs i 2012.
Fra januar til november 2018 var han statssekretær for kunnskaps- og integreringsminister Jan Tore Sanner. Fra november 2018 til januar 2020 var han statssekretær i Finansdepartementet.


== Folkevalgte verv ==
2007–2015 Medlem i Stavanger bystyre
2007–2015 Medlem i Kommunalstyret for kultur og idrett i Stavanger kommune
2011–2015 Medlem i Stavanger formannskap
2011–2015 Medlem i Kommunalstyret for oppvekst i Stavanger kommune
2011–2015 1. vara til Rogaland fylkesting
2011–2015 Medlem Opplæringsutvalget i Rogaland fylkeskommune


== Partiverv ==
2014–2016 Formann i Fremskrittspartiets Ungdom
2010–2014 Sentralstyremedlem i Fremskrittspartiets Ungdom
2008–2010 2. vara sentralstyret i Fremskrittspartiets Ungdom
2006–2010 Fylkesformann i Rogaland Fremskrittspartiets Ungdom
2004–2005 Formann i Stavanger Fremskrittspartiets Ungdom


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Atle Simonsen hos Stortinget 
(no) Atle Simonsen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Atle Simonsen på Twitter 
(no) Atle Simonsen på Facebook
Mary Kom

Mangte Chungneijang Mary Kom også kjent som MC Mary Kom, Magnificent Mary  eller bare Mary Kom (født 1. mars 1983 i Kangathei i Manipur) er en indisk kvinnelig bokser som deltok i de olympiske leker 2012 i London.
Kom vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL-2012 i London. Hun kom på delt tredjeplass i den letteste vektklassen fluevekt (52 kg) for kvinner, sammen med Marlen Esparza fra USA. Nicola Adams fra Storbritannia vant gull og Ren Cancan fra Kina ble nummer to. Kom tapte semifinalen mot Nicola Adams.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i andre runde.Hun ble hedret med den indiske utmerkelsen Padma Shri for sin innsats.


== OL-medaljer ==
 2012  London - Bronse i boksing, fluevekt, kinner  India


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mary Kom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mary Kom – Olympics.com 
(en) Mary Kom – Olympic.org 
(en) Mary Kom – Olympedia 
(en) Mary Kom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mary Kom – BoxRec 
(en) Mary Kom – TheSports.org
Lillian Watson

Lillian Watson er navnet til flere personer:

Lillian Watson (tennisspiller) (1857–1918) – britisk tennisspiller
Lillian Watson (svømmer) (født 1950) – amerikansk svømmer
Polen under Paralympiske sommerleker 1976

Polen deltok med 37 deltakere i Paralympiske sommerleker 1976 i Toronto, Canada. Troppen tok 53 medaljer og kom på 7.-plass på medaljestatistikken.


== Se også ==
Polen ved de paralympiske leker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater fra paralympic.org
Fest i hela huset

«Fest i hela huset», er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter, laget sammen med deltakerne i Big Brother Sverige 2011. Sangen oppnådde en 5.-plass på den svenske hitlisetn Sverigetopplistan.


== Sporliste ==
Digital download«Fest i hela huset» (Basshunter vs. BigBrother) – 2:50


== Topplisteplasseringer ==
6. mai 2011 ble låten rangert som nummer 16 på Sverigetopplistan, uken etter ble den rangert som nummer 9, før den ble rangert som nummer 7 den tredje uka. Låten gikk også til topps på den svenske iTunes lista.


== Utgivelseshistorie ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for musikkdatabaser i Wikidata
Polen under Paralympiske sommerleker 1980

Polen deltok med 80 deltakere i Paralympiske sommerleker 1980 i Arnhem, Nederland. Troppen tok 177 medaljer og kom på 2.-plass på medaljestatistikken.


== Se også ==
Polen ved de paralympiske leker


== Eksterne lenker ==
Resultater fra paralympic.org
En tale mot biskopene

En tale mot biskopene (Varnaðar-rœða eller Mote klerkom) er et politisk og kirkerettslig debattskrift som regnes for å være skrevet på vegne av kong Sverre Sigurdsson (ca 1153-1202), sannsynligvis i 1199, trolig av en relativt velskolert prest i kongens nærhet.
Da [kong Sverre] rørte ved den ret som geistligheten hadde vundet under hans nærmeste forgjængere kom baglernes opstand. Den forbitret tidvis hans sind; og i «Talen mot biskoperne» dømmer han ikke mildt; ikke engang ligevegtig. Sikkert har han inspirert arbeidet; men en geistlig, med kirkeretslig kundskap fra høiskolen i Bologna, synes at være den egentlige forfatter. Skriftet er ett mellem mangfoldige andre som kampen mellom kongedømme og prestedømme kalte frem i Europa; og dets klager og anklager gjenfindes, indtil ordlyden, i ældre utenlandske stridsskrifter.

Bakgrunnen for skriftet var at kong Sverre var lyst i bann av paven, Innocens III, og skriftet skulle med kirkerettslige resonnement vise at bannet var ugyldig. Synspunkter fra Sverres motstandere er kjent blant annet fra Saxo Grammaticus og engelske historieskrivere.Selv om skriftet teknisk sett er et skrift mot paven og et svar på pavens bannlysing, legger forfatteren og kongen all skyld for konflikten på de hjemlige prester og biskoper, som får skylden for å ha villedet paven. Skriftet tar opp til drøfting «praktisk talt alle de vesentlige stridsspørsmål mellom kong Sverre og erkebiskop Eirik av Nidaros.» Mye av konflikten gjaldt den økte maktposisjonen som kirken hadde oppnådd i løpet av 1100-tallet. 
Resonnementene i skriftet er basert på munken Gratians tanker i verket Decretum Gratiani fra midten av 1100-tallet: Ettersom kongedømmet er innstiftet av Gud, så er det rimelig å anta at oppsynet med kirken er en av kongens gudgitte oppgaver.


== Teksthistorie ==
Teksten er kjent fra et håndskrift fra ca 1320/1330, som ca 1720 kom i håndskriftsamleren Árni Magnússons eie. Verket var kjent og brukt av flere 1700-tallshistorikere, og ble først publisert i trykken i 1815 av Erich Christian Werlauff og senere av P.A. Munch i 1848. Verket fikk sin nåværende tittel i Gustav Storms utgave i 1885. En definitiv, kritisk utgave ble utgitt av Anne Holtsmark i 1931. Moderne oversettelser til bokmål og nynorsk henholdsvis 1961 og 1940. Siste norske utgaven i 2018 i boken Roma midt imot.


== Se også ==
Sverres saga


== Referanser ==


== Litteratur ==
Breiteig, Byrge (1966): Studier i "En tale mot biskopene". Trondheim. (Skrifter / Det kongelige Norske videnskabers selskab; 1966: 1)
Gunnes, Erik (1971): Kongens ære : Kongemakt og kirke i «En tale mot biskopene». Gyldendal. ISBN 82-05-00142-1. Doktorgradsavhandling
Brégaint, David, Coviaux Stéphane, Jan Ragnar Hagland.( 2013) : Le Discours contre les évêques. Politique et controverse en Norvège vers 1200, Publications de la Sorbonne.
Fossum stasjon

Fossum stasjon er nåværende endestasjon på Urskog-Hølandsbanen. Da banen var i regulær drift fram til 1960, var Fossum bare en holdeplass. Stasjonen har fra 1970 hatt krysningsspor. Stasjonsbygningen som er satt opp, er flyttet fra den tidligere Mork stasjon slik den var fra 1896. Også privetet fra Mork er flyttet til Fossum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 73. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Dahl, Hans Fredrik og Halling, Finn, red. (1996). Banen og bygda: Tertitten gjennom 100 år. Sørumsand: Stiftelsen Urskog-Hølandsbanen. ISBN 82-991439-2-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
Forvaltningsplan for Urskog-Hølandsbanen
Jernbane.net om Fossum stasjon
Kölbi

Kölbi er merkenavnet til telefoni- og internettjenestene til det statlige costaricanske selskapet Instituto Costarricense de Electricidad (ICE).
Kölbis logo er en stilisert grønn frosk med røde øyne. Ordet kölbí er navnet på denne froskearten på språket cabécar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Costa Rica’s Craft Brewing Company

Costa Rica's Craft Brewing Company er et costaricansk mikrobryggeri som holder til i El Tejar i Cartago. Det ble etablert i august 2010.Det produserer to ølmerker, som selges på enkelte serveringssteder rundt om i landet.

Libertas (pale ale, 4,7 % alkohol)
Segua (amber / red ale, 5,0 % alkohol)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Costa Rica Star. «First Microbrewery Beer Festival in Costa Rica, Avenida Escazu, April 21». 22. mars 2012.
Jarritos

Jarritos er et meksikansk brusmerke. Det ble grunnlagt i 1950 i Mexico by av Don Francisco «El Güero» Hill, og eies i dag av selskapet FRUCO. Siden 1989 selges Jarritos også i USA. Jarritos kommer i fjorten forskjellige smaker. I Norge selges sju av disse, Mango, Lime, Guava, Pineapple, Mandarin, Grapefruit og Mexican Cola.Jarritos importeres til Norge av Paafyll AS, og selges i alle Deli de Luca, utvalgte MENY, Joker og Coop-butikker, samt i kiosker, grønnsakshandlere, restauranter og cocktailbarer i landet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jarritos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jarritos på Twitter
La Costeña

La Costeña er en meksikansk hermetikkvareprodusent. Den produserer et stort antall ulike hermetiske chilipepper, bønner, grønnsaker og sauser.
La Costeña ble etablert i 1923 av Vicente López Recines. De første produktene var chilier i eddik. Selskapet hadde i begynnelsen fabrikk i Mexico by, men flytta til Ecatepec i 1971. Det har i dag fabrikker også i Sonora og San Luis Potosí. I 1975 gikk La Costeña inn i markedet i USA. Produkta selges i dag i rundt 40 land rundt om i verden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Loltun

Loltun, eller Lol-Tun, er et grottesystem sør i delstaten Yucatán i Mexico. Det befinner seg 6 kilometer sørvest for Oxcutzcab og 110 kilometer sørøst for Mérida. Man antar at Loltun går 8–10 kilometer inn i fjellet, men bare 2 kilometer er utforska, og denne strekninga kan besøkes med gaid.
Loltun har hulemalerier som stammer fra mayasivilisasjonen fra den seine førklassiske perioden (400 f.Kr.–200 e.Kr.) eller tidligere.
Navnet Lol-Tun betyr «Steinblomsten» på yukatansk maya.


== Eksterne lenker ==
(en) Grutas de Loltun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Loltun hos INAH
Prière sans espoir

«Prière sans espoir» er en fransk populærmusikksang, skrevet av Charles Danvers (melodi) og Pierre Benoit Buisson (tekst).En versjon med Lucien Lupi på EP-platen L'Amour Viendra ble utgitt i 1956.Den engelske teksten er skrevet av Carl Sigman. Den engelske tittelen er «Till». En versjon med Percy Faith ble utgitt på plate i januar 1957.En versjon med den italienske sangeren Caterina Valente ble utgitt i 1960. Teksten var skrevet av Gaiano.Sangen har blitt spilt inn på plate av:

Percy Faith — # 63 på Billboard-listen (1957)
Roger Williams — # 22 på Billboard-listen (1957)
Shirley Bassey på albumet Shirley Bassey (1961)
Tony Bennett —  #35 på den britiske singlelisten (1961)
Maureen Evans (1960)
The Angels — # 14 på Billboard-listen som «'Til» (1961)
Trío los Panchos (1964) 
Kong Ling, Hongkong-basert kvinnelige sanger, på hennes LP-album This World We Live In for Diamond Records (nå en del av UMG) (1964)
The Vogues — # 27 på Billboard-listen (1968) og på albumet Till (1969)
Bobby Vinton, på albumet I Love How You Love Me (1968)
Earl Grant, på albumet Spanish Eyes (1968)
Dorothy Squires — # 25 på den britiske singlelisten (1970)
Tom Jones — # 2 på den britiske singelisten #41 on the Billboard charts (1971)
Victor Wood gjorde en coverversjon på albumet Mr. Lonely.
Sam Sorono, på albumet Sings Tom Jones Greatest Hits (1978)
Richard Clayderman, på albumet The Music Of Love (1984)


== Referanser ==
Polen under Paralympiske sommerleker 1984

Polen deltok med 34 deltakere i Paralympiske sommerleker 1984 i New York / Stoke Mandeville. Troppen tok 106 medaljer og kom på 9.-plass på medaljestatistikken.


== Se også ==
Polen ved de paralympiske leker


== Eksterne lenker ==
Resultater fra paralympic.org
Eric Rohmann

Eric Rohmann (født 1957 i Riverside i Illinois i USA) er en amerikansk illustratør og barnebokforfatter. Han ble tildelt Caldecott-medaljen for bildebøkene Time Flies, en bok om dinosaurer fra 1995, og My Friend Rabbit fra 2002. Han bruker flere tegne- og maleteknikker. Bøkene er oversatt til en rekke språk.
Eric Rohmann er samboer med forfatteren Candace Fleming.


== Bildebøker ==
1995: Time Flies
2001: The Cinder-Eyed Cats
2002: My Friend Rabbit
2003: Pumpkinhead
2005: Clara and Asha
2008: A Kitten Tale
2010: Last Song
2011: Bone Dog


== Eksterne lenker ==
Eric Rohmanns nettside
Håøya fort

Håøya fort var et kystfort på Håøya i Færder kommune i Vestfold. Fortet ble påbegynt i 1892, og sto ferdig to år senere. Den første våpenøvelsen ble holdt i 1897. Bestykningen besto først av to 12 cm Armstrong L/43,9 kanoner med rekkevidde 9000 m og fire 6,5 cm Hotchkiss L/46,5. I 1900 ble ytterligere to 21 cm Armstrong M/00 med rekkevidde 10 000 m montert. I tillegg hadde man på deling med Sundås batteri seks 8,4 cm feltkanoner og fire Hotchkiss mitraljøser til disposisjon.
Hensikten med fortet var at det sammen med batteriet på Sundåsen på fastlandet skulle sperre Vestfjorden for innseiling og at det således skulle dekke den norske Marinens opplagshavn i Melsomvik.
I mai 1940 ble de to 12 cm kanonene demontert og sendt til Rørvik. Øya ble brukt som rekonvalesensleir for sårede soldater og var også base for en flotilje med mini-ubåter. I dag er bygningene brukt som ferieboliger for Forsvarets personell.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Håøya fort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Håøya fort». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Emil Södergran

Emil Södergran (født 12. august 1989) er håndballspiller for Halden Topphåndball (HTH).
Södergran er bakspiller, og har tidligere vært i Sandefjord Håndball (tidligere STIF) og IL Runar. Han spiller også på det norske beachhåndball-landslaget.


== Referanser ==