jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Palla

Palla er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen Charaxinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene. 


== Utseende ==
Store sommerfugler med påfallende kraftig kropp. Hos denne slekten er det markert forskjell i utseende mellom kjønnene. Vingene er brunsvarte på oversiden, med et bredt, hvitt bånd som går over begge vingepar. Undersiden er grå eller brun, mørkere ved roten, med et smalt, hvitt bånd i midten. Forvingene er trekantede med noe innbuktet ytterkant slik at de blir litt sigdformet. Bakvingen har ofte ett langt, spisst utskudd fra bakhjørnet.


== Levevis ==
Charaxinae er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Charaxinae Doherty, 1886
Pallini Rydon, 1971 – bare én slekt
Slekten Palla Hübner, 1819 – fire arter, tropisk Afrika. Stor forskjell mellom kjønnene.
Palla decius
Palla publius
Palla violinitens
Palla ussheri


== Kilder ==
Palla på Tree of life [1]
d'Abrera, B. (1984) Butterflies of South America. Hill House. ISBN 0-9593639-2-0
Williams, M. (1994) Butterflies of Southern Africa. A Field Guide. Southern Book Publishers. ISBN 1-86812-516-5


== Eksterne lenker ==
(en) Palla i Encyclopedia of Life 
(en) Palla i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Palla hos NCBI 
(en) Kategori:Palla (Lepidoptera) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Prothoini

Prothoini er en gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene. 


== Utseende ==
Store sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingene er gjerne fargerike (noen ganger ekstremt fargerike) på oversiden, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger. Forvingene er mer eller mindre trekantede.


== Levevis ==
Charaxinae er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Charaxinae Doherty, 1886
Prothoini Rydon, 1971 – Sørøst-Asia
Slekten Prothoe Hübner, 1824 – tre arter, en i Sørøst-Asia og to på Ny-Guinea
Agatasa calydonia (Hewitson, 1854) – Malaya og Borneo


== Kilder ==
Prothoini på Tree of life [1]
d'Abrera, B. (1984) Butterflies of South America. Hill House. ISBN 0-9593639-2-0
Williams, M. (1994) Butterflies of Southern Africa. A Field Guide. Southern Book Publishers. ISBN 1-86812-516-5


== Eksterne lenker ==
(en) Prothoini hos NCBI 
Prothoini – detaljert informasjon på Wikispecies
Anaeini

Anaeini er en gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene.


== Utseende ==

Store sommerfugler med påfallende kraftig kropp. På farge er de gjerne gulbrune, forvingene er mer eller mindre sigdformede.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Charaxinae Doherty, 1886
Anaeini Reuter, 1896 – oftest med sigdformede forvinger, Neotropiske region
Anaea troglodyta (Fabricius, 1775)
Anaea (Coenophlebia) archidona (Hewitson, 1860)
Slekten Zaretis Hubner, 1819 – seks arter
Slekten Siderone Hübner, 1823 – to arter
Hypna clytemnestra (Cramer, 1777)
Slekten Polygrapha Staudinger, 1887 – fire arter
Slekten Consul Hübner, 1807 – fire arter
Slekten Memphis Hübner, 1819 – 60 arter


== Kilder ==
Anaeini på Tree of life [1]
d'Abrera, B. (1984) Butterflies of South America. Hill House. ISBN 0-9593639-2-0
Williams, M. (1994) Butterflies of Southern Africa. A Field Guide. Southern Book Publishers. ISBN 1-86812-516-5


== Eksterne lenker ==
(en) Anaeini hos ITIS 
(en) Anaeini hos NCBI 
Anaeini – detaljert informasjon på Wikispecies
Four Freedoms Award

Four Freedoms Award er en menneskerettighetspris som tildeles for innsats for å fremme de fire friheter USAs president Franklin D. Roosevelt  løftet fram i sin State of the Union-tale til Kongressen 6. januar 1941: ytringsfrihet, trosfrihet, frihet fra nød og frihet fra frykt. Det tildeles pris i fire kategorier, én for hver av de fire frihetene, samt en særlig frihetspris. 
Prisen ble første gang utdelt i 1982 i anledning hundreåret for Roosevelts fødsel og tohundreåret for diplomatiske forbindelser mellom USA og Nederland. Den utdeles annenhvert år i New York av Franklin and Eleanor Roosevelt Institute til amerikanske borgere, og annenhvert år til andre lands borgere i Middelburg i Nederland av Roosevelt Institute for American Studies i Nederland. 
Mottagerne av prisen får medaljer med  Roosevelts portrett omgitt av omskriften «Franklin D. Roosevelt Freedom Medal» på advers og et motiv med en manns- og kvinneskikkelse omgitt av omskriften «Speech, Worship, Want and Fear» på revers.


== Mottagere ==
Siden 1982 har de forskjellige kategorier av Four Freedoms Award blitt tildelt:


=== Frihetsprisen ===


=== Prisen for ytringsfrihet ===


=== Trosfrihetsprisen ===


=== Prisen for frihet fra nød ===


=== Prisen for frihet fra frykt ===


=== Spesialprisen ===

1984 Simone Veil (centenial award)
1990 Mikhail Gorbatsjov
2002 William vanden Heuvel
2005 BBC World Service
1995 Jonas Salk
2003 Arthur M. Schlesinger
2005 Mary Soames
2004 Anton Rupert
2006 Mike Wallace
1995 Ruud Lubbers
2004 Bob Dole
2008 Forrest Church
2015 Joe Biden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Four Freedoms Awards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Franklin D. Roosevelt Four Freedoms Awards, Roosevelt Stichting
Four Freedoms Medals, Roosevelt Institute
Fredrik Kiær

Georg Fredrik Kiær (født 11. mars 1923 i Kristiania, død 10. februar 2013) var en norsk industrileder.
Han var sønn av industrileder Thorry Kiær og sønnesønn av høyesterettsadvokat Frits Kiær, og vokste opp på Ranheim og Løkken Verk. Han tok examen artium i 1940, sivilingeniøreksamen fra kjemilinjen ved NTH i 1949 og Master of Science ved Princeton University i 1951. Kiær var sivilingeniør i Tennessee Copper Co. 1950–1952 og i Orkla Metall A/S 1952–1956, før han i 1956 ble ansatt i A/S Ranheim Papirfabrikk, hvor han var overingeniør 1963–1966, assisterende direktør 1966–1971 og administrerende direktør fra 1971. Han var også disponent i A/S Hommelvik Bruk 1960–1964.Kiær var styreformann i A/S Hommelvik Bruk fra 1962 og Norsk Treteknisk Institutt 1964–1967, styremedlem i Trøndelag Industriforening 1959–1963, Trelastbrukenes Forening Nordenfjells fra 1961, A/S Meraker Brug fra 1964 og A/S Ranheim Papirfabrik fra 1966 samt medlem av representantskapene i A/S Den Nordenfjeldske Kreditbank fra 1956, Inntrøndelag Tømmermåling fra 1961 og A/S Forsikringsselskapet Viking fra 1962.Kiær var i sine yngre dager aktiv orienteringsløper, og oppnådde gode resultater både i studentmesterskap og nasjonalt på 1940-tallet.


== Referanser ==
Meissner vedder

Meissner vedder er en kaninrase som minner mye om fransk vedder, bare at den er tynnere.


== Historie ==
Tyskeren Leo Reck fra Meissen i Sachsen ville avle frem en sølvfarget vedder. Resultatet ble at han sent på 1920-tallet fikk en rase godkjent i den tyske standarden med navnet Meissner vedder.


== Rasebeskrivelse ==
Dekkfargen består av grunnfargen iblandet hår med hvite hårspisser – det er det som gir dyret sølvskjæret. Lys variant har ca. 20 hår med hvite spisser for hvert hår av grunnfarge. Mellomvarianten har like menge hår med hvite spisser som hår av grunnfargen. Mørk variant har et hår med hvit spiss for hvert tjuende hår av grunnfargen.
Godkjente grunnfarger er svart, blå, brun, viltgul og viltgrå.


== Referanser ==
Christian Braad Thomsen

Christian Braad Thomsen (født 10. desember 1940) er en dansk filmregissør (instruktør), forfatter og filmfestivaldirektør.
Han har regissert og skrevet en rekke spille- og dokumentarfilm. Derutover har han skrevet bøker om filmregissørene Rainer Werner Fassbinder og Alfred Hitchcock. I år 2000 utga han boken Drømmefilm, hvor han beskriver 100 av sine yndlingsfilmer. 
Fra 1997 til 2005 var han leder av Odense Filmefestival.Braad Thomsen mottar Statens Kunstfonds hædersydelse.


== Filmografi - både med regi og manuskript ==
Kære Irene (1971)
Herfra min verden går (1976)
Smertens børn (1977)
Drømme støjer ikke når de dør (1979)
Kniven i hjertet (1981)
Koks i kulissen (1983)
Hvor mindets blomster gror (1991)
Karen Blixen - Storyteller (1995)
Den blå munk (1998)
Fassbinder - at elske uden at kræve (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Braad Thomsen på Internet Movie Database 
(sv) Christian Braad Thomsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Christian Braad Thomsen på Filmdatabasen 
(da) Christian Braad Thomsen på danskefilm.dk 
(da) Christian Braad Thomsen på danskfilmogtv.dk 
(da) Christian Braad Thomsen på Scope 
(fr) Christian Braad Thomsen på Allociné 
(en) Christian Braad Thomsen på AllMovie 
(en) Christian Braad Thomsen hos The Movie Database
Liste over øyer etter størrelse

Dette er en liste over de største øyene i verden, ordnet etter overflate/areal. Øyer er alle landområde på jordkloden omringet av vann, med unntak av de fire landområda som blir regnet som kontinent: Afrika-Eurasia, Amerika, Antarktis og Australia. 


== De hundre største øyene i verden ==
Nitiphoom Naowarat

Nitiphoom Naowarat (født 5. juni 1960) er en anerkjent thailandsk politiker og spaltist i flere aviser og magasiner. Naowarat mottok en bachelorgrad fra fakultet for statsvitenskap ved Ramkhamhaeng University, og en mastergrad fra Thammasat University, samt en doktorgrad i historie fra statsuniversitetet i Moskva. I 2006 ble Naowarat medlem av den nasjonale lovgivende forsamlingen (NLA) i Thailand.


== Eksterne lenker ==
Personal website (Thai)
St. Arnaud Secondary College
Køge Bugt Motorvejen

Køge Bugt Motorvejen (M10) er en 26 kilometer lang motorvei mellom Gamle Køge Landevej og Ølby som er en del av europaveinettet E20 / E47 / E55. Motorveien ble bygget i årene 1969 – 1980 og ble på nesten hele strekningen bygget med 6 filer, hvilket mange dengang mente var alt for meget i forhold til trafikken. I dag er motorveien Danmarks mest trafikkerte veistrekning med om lag 70 000 biler i døgnet og i 2010 forventet man at trafikken skulle passere 120 000 biler i døgnet.
Motorveien ble utvidet mellom Hundige og Greve Syd i september 2008. På en del av denne strekningen er det nå som det første sted i Danmark 10 filer. Innen innvielsen av disse ekstra filene ble der fra blant annet HUR uttrykt ønske om å fortsette utvidelsen helt frem til Køge.


== Eksterne lenker ==
Vejdirektoratet om Køge Bugt Motorvejen (dansk)
Holbækmotorvejen

Holbækmotorvejen (M11) er en motorvei som går mellom Vigerslev – Holbæk, den er 62 kilometer lang og ble bygget i årene 1968-1976. Motorveien er en del av primærrute 21 på Sjælland som går fra Vigerslevvej i Valby ved København, videre syd om Holbæk og opp til Sjællands Odde.
Fra Tuse Nord er det påbegynt bygning av en ny motorvei til Vig, hvor den kobles sammen med resten av motorveien nord for Vig. Denne strekningen forventes ferdigbygget i 2013.
Motorveien er på strekningen fra Vigerslevvej – Fløng med seks filer, mens strekningen mellom Fløng – Tuse Nord er med fire filer. Overgangen mellom de to partiene av motorveien, samt innflettinger fra hovedveier – blant annet Rute 14, Ringstedvej – skaper hver morgen og ettermiddag i myldretiden lange køer på mellom 5 og 10 kilometer.


== Eksterne lenker ==
Vejdirektoratet om Holbækmotorvejen (dansk)
Frederikssundmotorvejen

Frederikssundmotorvejen er en motorvei på Sjælland i Danmark. Veien går fra Motorring 4 i retning mot Motorring 3, den er 3 kilometer lang og ble bygget i årene 1967–1968. Denne korte motorveien skulle være første etappe av en lengre motorvei, slik det fremgikk av en rapport fra 1963 om en motorvei fra København til Frederikssund. 
På bakgrunn av rapporten vedtok Folketinget i 1967 og 1968 å bygge strekningen mellom Motorring 3 og Motorring 4, men på grunn av et statlig byggestopp ble strekningen mellom Ring 3 og Motorring 3 ikke bygget.


== Eksterne lenker ==
Vejdirektoratet om Frederikssundmotorvejen (dansk)
Hillerødmotorvejen

Hillerødmotorvejen er en motorvei på Sjælland som går fra Utterslev Mose til Tjæreby og er en del av primærrute 16, den er 19 kilometer lang og ble bygget i årene 1975–1978. Likevel er veien mellom Allerød og Tjæreby en motortrafikkvei. Ruten er en av de store innfartsveiene til København. Langs motorveien går det en sykkelsti i begge retninger mellom København og Skovbrynet.


== Eksterne lenker ==
Vejdirektoratet om Hillerødmotorvejen (dansk)
Lyngbymotorvejen

Lyngbymotorvejen, offisielt navn Helsingørmotorvejen (også kalt Lyngby Omfartsvej) er en motorvei som forbinder Kongevejen i Virum med Motorring 3, den er 6 kilometer lang og ble bygget i årene 1960 – 1974. Det er samtidig den sydligste delen av Sekundærrute 201 mellom Kongens Lyngby og Hillerød. Lyngbymotorvejen er sammen med Ådalsmotorvejen de eneste motorveisstrekninger i Danmark som har sine respektive kommuner som veibestyrelse.


== Eksterne lenker ==
Vejdirektoratet om Helsingørmotorvejen (Lyngbymotorvejen) (dansk)
«Thor kører sine bukke»

«Thor kører sine bukke» eller «Thor i kamp med jætterne»  er en skulpturgruppe av den danske billedhuggeren Carl Bonnesen  (1868–1933) på Carlsberg Bryghus i København.
Bonnesens første skisse av monumenter over den norrøne tordenguden Tor ble modellert i forbindelse med en konkurranse om en springvannsgruppe til plassen ved Videnskabernes Selskab, utskrevet av brygger Carl Jacobsen i 1891. Konkurransen ble imidlertid vunnet av Anders Bundgaard med «Gefionspringvannet», som siden fikk en plassering ved Langelinie.I 1902 tok allikevel Carl Jacobsen initiativ til utførelsen av Bonnesens gruppe, i stort format og i kobber. Det ble kunstsmeden Viggo Hansen som fikk det vanskelige arbeidet med å hamre figurene ut i kobberplater. Den ferdige figurgruppen ble oppstilt i 1906, på taket av Carlsbergbryggeriets nye brygghus, 4 meter høy og 4 og en halv meter bred. Tor ses i vilt ritt med hammeren Mjølner i hånden og med bukkene Tanngrisner og Tanngnjost foran, mens jettene (jotnene) vrir seg i grimaser under.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thor sculpture (Carlsberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vlčice

Vlčice (tysk: Wildschütz) er en landsby og kommune i distriktet Trutnov i regionen Hradec Králové i Den tsjekkiske republikk. 


== Hrádeček ==
Hrádeček er en landsby i kommunen Vlčice. Václav Havel kjøpte et landsted her på 1960-tallet, han bodde der i 1974 og 1975 (når han arbeidet i det nærliggende Trutnov-bryggeriet) og han døde der i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vlčice (Trutnov District) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hipparchia (sommerfugl)

Hipparchia er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). 


== Utseende ==
Forholdsvis store og smalvingede ringvinger, brunlige eller okerfargede. De har oftest øyeflekker på vingene i alle fall på undersiden. Bakvingens underside er oftest mørk-spraglete.


== Levevis ==
Disse artene finnes gjerne på steinete, tørre steder slik som svaberg og klipper ved kysten. Larvene lever på gress (Poaceae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa og den nordlige delen av Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae
Underfamilien ringvinger, Satyrinae Boisduval, 1833
Stammen Satyrini Boisduval, 1833
Gruppen Satyrina Boisduval, 1833
Slekten Hipparchia Fabricius, 1807 – 22 arter, i Norge:
Svabergringvinge, Hipparchia alcyone (Denis & Schiffermüller, 1775) – en isolert forekomst i indre Telemark og Agder
Kystringvinge, Hipparchia semele (Linnaeus, 1758) – langs kysten til Sogn og Fjordane
Hipparchia aristaeus (Bonelli, 1826)
Hipparchia autonoe (Esper, 1784)
Hipparchia azorina (Strecker, 1899)
Hipparchia christenseni Kudrna, 1977
Hipparchia cretica (Rebel, 1916)
Hipparchia cypriensis (Holik, 1949)
Hipparchia delattini Kudrna, 1975
Hipparchia ellena (Oberthür, 1894)
Hipparchia fagi (Scopoli, 1763)
Hipparchia fatua (Freyer, 1844)
Hipparchia fidia (Linnaeus, 1767)
Hipparchia hansii (Austaut, 1879)
Hipparchia maderensis (Bethune-Baker, 1891)
Hipparchia mersina (Staudinger, 1871)
Hipparchia neomiris (Godart, 1824)
Hipparchia parisatis (Kollar, 1849)
Hipparchia pellucida (Stauder, 1924)
Hipparchia pisidice (Klug, 1832)
Hipparchia powelli (Oberthür, 1910)
Hipparchia statilinus (Hufnagel, 1766)
Hipparchia stulta (Staudinger, 1882).
Hipparchia syriaca (Staudinger, 1871)
Hipparchia volgensis (Mazochin-Porshnjakov, 1952)
Hipparchia wyssii (Christoph, 1889)


== Kilder ==
Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
Lewis, H.L. (1974) Fjärilar från hela världen. Forum, Stockholm. ISBN 91-37-10100-5


== Eksterne lenker ==
(en) Hipparchia i Encyclopedia of Life 
(en) Hipparchia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hipparchia hos Artsdatabanken 
(sv) Hipparchia hos Dyntaxa 
(en) Hipparchia hos Fauna Europaea 
(en) Hipparchia hos NCBI 
(en) Kategori:Hipparchia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hipparchia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Satyrina på Tree of life
Aabenraa Fjord

Aabenraa Fjord er en 10 km lang og 3-4 km bred fjord, i den sydvestlige enden av Lillebælt med halvøyen Løjt Land mod nord, vestligst ligger byen Aabenraa, og syd for byen varmeverket Enstedverket med Nordeuropas største kull- og oljehavn som er 16-18 meter dyp. I sydøst avgrenses fjorden av halvøyen Varnæs Hoved, som også markerer innseilingen til Als fjord. Fjorden er opp til 45 meter dyp, omgitt av bratte, skogkledde bakker langs stranden.


== Eksterne lenker ==
Salmonsens Leksikon på Prosjekt Runeberg
Jakob Axel Nielsen

Jakob Axel Nielsen (født 12. april 1967 i Hadsund) er en dansk advokat, næringslivsleder og konservativ politiker.
Han er sønn av advokat Klaus Axel Nielsen og lærer Birte Nielsen, sønnesønn av tidligere sosialdemokratisk justisminister Knud Axel Nielsen samt nevø av journalist Jørgen Flindt Pedersen. Etter gymnaset i Hobro tok han ettårig høyere handelseksamen ved handelsskolen i Aarhus i 1989 og juridisk embedseksamen ved Aarhus Universitet i 1994. Han var advokatfullmektig i Aarhus og Aalborg 1994–1997, og har siden vært konsernadvokat i teleselskapet Sonofon, partner i advokatfirma og IT-gründer. I 2002 fikk han møterett for Højesteret.
Nielsen var valgt til Folketinget fra Nordjylland 2005–2010, etter å ha blitt nominert fra Aalborgs vestre krets. Han fikk 387 personlige stemmer ved valget i 2005, senere 6 585 personlige stemmer i 2007. Han fungerte som Det Konservative Folkepartis arbeidsmarkeds-, kultur- og boligpolitiske ordfører, og satt som nestformann i Folketingets boligutvalg. Fra september til november 2007 var han transport- og energiminister i Anders Fogh Rasmussens andre regjering, deretter helseminister i Anders Fogh Rasmussens tredje regjering og Lars Løkke Rasmussens regjering frem til februar 2010. Avgangen som minister ble fremskyndet av partileder Lene Espersen, til overraskelse fra Nielsen selv.Etter sin tid som heltidspolitiker var han administrerende direktør i Aleris Privathospitaler 2010–2011. I 2012 tiltrådte han som administrerende direktør i eiendomsselskapet Calum i Aalborg.Nielsen ble i 2009 utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jakob Axel Nielsen hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Jakob Axel Nielsen hos Folketinget
Bourgogne (kanin)

Bourgogne er en kaninrase av fransk opprinnelse. Den dukket opp i Bourgogne på begynnelsen av 1900-tallet, og spredte seg deretter over hele det franske territoriet takket være svært høy vekstrate. 
Denne mellomstore kaninen brukes som kjæledyr eller for kjøttproduksjon. Rasen er populær som husdyr, og andelen som bruker rasen for dette formålet er økende.