jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arabiske filmdager

Arabiske filmdager er en filmfestival med fokus på Vest-Asia og Nord-Afrika. Arabiske Filmdager ble arrangert for første gang i 2011. De to første årene ble festivalen arrangert som et samarbeid mellom Babel filmklubb og Film fra Sør. I 2013 ble festivalen arrangert som et eget prosjekt under Stiftelsen Film fra Sør. Festivalen var den første av sitt slag i Norge, og har vakt medieoppmerksomhet i Egypt, Tunisia, og på Al Jazeera.


== Arabiske filmdager 2011 ==
Arabiske Filmdager ble arrangert for første gang 30. april til 1. mai 2011. Programmet besto av elleve filmer fra Levanten, inkludert Egypt og Tyrkia. Festivalen hadde norgespremiere på den libanesiske filmen Stray Bullet, og verdenspremiere på den egyptiske dokumentaren The Agenda and Me, regissert av Neveen Shalaby. Arabiske filmdager ble i 2011 nominert til årets nyskapning av kulturstyret ved Universitetet i Oslo.


== Arabiske filmdager 2012 ==
Arabiske filmdager ble arrangert for andre gang 21. til 22. april 2012. Programmet besto av tolv filmer fra den arabiske verden, og to paneldebatter. Festivalen åpnet med dokumentaren Syria: Inside the Repression med regissør Sofia Amara til stede. Regissør av Free Men Ismaël Forroukhi og regissørene av Boxing With Her Latifa Robbana Doghri og Salem Trabelsi gjestet også festivalen. Nytt av året var at det ble vist en barnefilm, Muhammad - Den siste profeten.


== Arabiske filmdager 2013 ==
Tredje utgave av Arabiske filmdager ble arrangert den 19. til 21. april 2013. Programmet besto av elleve filmer fra Midtøsten og Nord-Afrika, i tillegg til den amerikanskproduserte barnefilmen Aladdin. Festivalen åpnet med spillefilmen Angrepet av libanesiske Ziad Doueiri. Årets festival arrangerte også en konferanse på Universitetet i Oslo i samarbeid med Senter for Islam og Midtøstenstudier (SIMS) med tittelen Images of Resistance in the New Middle East.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
1838 i Danmark

Begivenheter i året 1838 i Danmark.


== Statsledere ==
Monark – Frederik VI


== Hendelser ==


== Kunst og kultur ==
17. september – Bertel Thorvaldsen blir mottatt i København etter nesten 40 år i Roma.
Martinus Rørbye tildeles Thorvaldsenmedaljen.
Harald Conradsen mottar Neuhausens premie for modellen til en specie.


== Fødsler ==
1. februar – Christian Blache, marinemaler (d. 1920)
9. mars – Frederik Bøttger, arkitekt (d. 1920)
8. mai – Frederik Algreen-Ussing, forfatter (d. 1869)
12. september – Jacob Scavenius, politiker og kultusminister (d. 1915)


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
George Abela

George Abela (født 22. april 1948 i Qormi) er en maltesisk advokat og politiker for Malta Labour Party. Han var Maltas president fra 2009  til 2014.
Abela studerte engelsk, maltesisk og historie ved University of Malta før ha ga seg i kast med rettsvitenskap. I tillegg til en ordinær grad i juss, har han også studert europarett og oppnådd graden Magister Iuris. Abela har arbeidet som advokat og vært juridisk rådgiver for fagforeninger. Fra 1982 til 1992 var han president i Malta Football Association. Abela ble i 1992 nestleder i Malta Labour Party. Etter at partiet vant valget i 1996 ble Abela juridisk rådgiver for statsministeren. Han ble i 2009 valgt til president med støtte fra begge partier i parlamentet.


== Referanser ==
Gergis Teklemichael

Gergis Teklemichael (fornavn også skrevet Giorgis) er en eritreisk politiker. Han er Nærings- og handelsminister i Eritrea.


== Referanser ==
Fradique de Menezes

Fradique Bandeira de Menezes (født 21. mars 1942 i Água Têlha, Madalena på São Tomé) er en saotomesisk forretningsmann og politiker for Movimento Democrático Forças da Mudança (MDFM). Han var president i São Tomé og Príncipe fra 2001 til 2011.
Menezes gikk i skole i São Tomé og Príncipe og Portugal, der han også startet studier i psykologi. Han fortsatte sin utdanning ved Université Libre de Bruxelles i Belgia. Han fikk portugisisk statsborgerskap, som han sa fra seg før han stilte til valg i 2001.Fradique de Menezes ble innsatt som president 3. september 2001. I 2003 ble han forsøkt styrtet i et militærkupp, men klarte å beholde makten. Han vant gjenvalg som president i 2006. Han ble 3. september 2011 etterfulgt av Manuel Pinto da Costa, som også var landets første president (1975–1991). 


== Referanser ==
Léon Delacroix

Léon Frédéric Gustave Delacroix (født 27. desember 1867 i Saint-Josse-ten-Noode, død 15. oktober 1929 i Baden-Baden) var en belgisk statsmann. Før han gikk inn i politikken var han en anerkjent advokat, og han tjenestegjorde som president av Kassasjonsretten fra 1917 til 1918. I forbindelse med gjenoppbyggingen etter den første verdenskrig ble han utnevnt til Belgias 22. statsminister og tjenestegjorde fra 1918 til 1920. I hans regjeringsperiode ble allmenn stemmerett for menn vedtatt.


== Referanser ==
Liste over Tanzanias visepresidenter

Dette er ei liste over Tanzanias visepresidenter. Visepresidenten er den nest høyeste politiske stillinga i Tanzania, etter presidenten.


== Visepresidenter ==
      Afro-Shirazi Party
      Chama Cha Mapinduzi
Manuel Pinto da Costa

Manuel Pinto da Costa (født 5. august 1937 i Água Grande) er en saotomesisk politiker. Han var den første president i São Tomé og Príncipe (1975–1991) og var igjen president fra 2011 til 2016.   
Pinto da Costa fikk sin utdannelse i DDR, der avla doktorgrad i økonomi ved Humboldt-Universität zu Berlin. Han var politisk aktiv og ble i 1972 leder for Movimento pela Libertação de São Tomé e Príncipe (MLSTP), som kjempet for uavhengighet for São Tomé og Príncipe fra kolonimakten Portugal. Fra eksil ledet han São Tomé og Príncipe til uavhengighet og ble i 1975 landets første president. Under hans ledelse ble et autoritært ettpartistyre innført. Det ble lagt opp til en radikal sosialistisk politikk. Flerpartisystem ble innført i 1990 og MLSTP beholdt makten med Pinto da Costa som president til 1991, da han ikke stilte til valg som president.
Han gikk en periode ut av politikken, men stilte opp ved presidentvalgene i 1991 og 2001, begge ganger uten å lykkes. Det gjorde han i presidentvalget i 2011 og 3. september 2001 etterfulgte han Fradique de Menezes i presidentembetet. I 2016 ble han selv etterfulgt som president av Evaristo Carvalho.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presidentens nettsted
Peter Ørebech

Peter Thomas Ørebech (født 11. mars 1948 ) er en norsk jurist som har spesialisert seg på hav- og fiskerirett. Han er professor ved Norges fiskerihøgskole ved Universitetet i Tromsø.
Ørebech fullførte juristutdannelsen (cand. jur.) ved Universitetet i Oslo i 1976, og fikk advokatbevilling i 1978. Han har vært forsker ved fiskerihøgskolen og juridisk fakultet i Tromsø siden 1977, avbrutt av advokatpraksis fra 1989 til 1994. Han har særlig interessert seg for hvordan EU-rett, EØS-rett og internasjonale handelsavtaler som GATT og GATS innvirker på norsk fiskeriforvaltning og suverenitet i nordområdene. Han har også skrevet bøker om fiskeri- og havbruksrett.
Ørebech har vært politisk aktiv i Senterpartiet og Nei til EU gjennom en årrekke og er vararepresentant på Stortinget for Senterpartiet fra 2009-2013.I 2021 publiserte han en artikkel i Bulletin of the Moscow university hvor han kritiserte blant annet Ukraina, USA og EUs syn på den ulovlige russiske anneksjonen av Krim-halvøya. Ørebech argumenterte i artikkelen for at folkeavstemningen som førte til formell løsrivelse fra Ukraina var lovlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Peter Ørebech i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Peter Ørebech i BIBSYS
Böhmisch-Rixdorf

Böhmisch-Rixdorf, i dag også kjent som Böhmisches Dorf, tsjekkisk Český Rixdorf, var en kommune i Berlin. Kommunen ble etablert 1737 av protestantiske innflyttere fra Bøhmen.
Etter slaget ved det hvite berget i 1620 foregikk en motreformasjon i Böhmen og grupper av protestanter valgte å forlate landet. Noen av dem slo seg ned i Berthelsdorf i Sachsen, mens andre endte i Babelsberg i Potsdam.
Innvandringen til Berlin startet i 1737 etter invitasjon fra Fredrik Vilhelm I av Preussen. Protestantene fikk bosette seg i Richardsdorp, en kommune som hadde eksistert siden 1360. Kommunen ble delt i Deutsch-Rixdorf og Böhmisch-Rixdorf som hver fikk sin forvaltning. I 1805 hadde Böhmisch-Rixdorf 319 og Deutsch-Rixdorf 376 innbyggere. En stor brann rammet landsbyene i 1849. Etter gjennoppbyggingen var bare Richardstraße 80 tilbake av den opprinnelige bebyggelse. Bygningen disponeres i dag av Johann Amos Comenius-selskapet.
Landsbyene ble slått sammen i 1874 og fikk byrettigheter i 1899. Rixdorf ble omdøpt til Neukölln i 1912. Begrunnelsen var at navnet Rixdorf var belastet med kriminalitet og oppfattet som et sted hvor ifølge Königliche Hauptsteueramt, «intet anstendig menneske kunne bo».Byen Neukölln ble sammenslått med Stor-Berlin i 1920.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Böhmisch-Rixdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Richard Holt

Richard A Holt (født 22. juni 1948 i Lowestoft England) er en engelsk middelalderhistoriker. Han er professor emeritus ved Institutt for historie og religionsvitenskap ved UiT Norges arktiske universitet. 
Holt tok mastergrad ved University of Birmingham i 1975 og doktorgrad samme sted i 1987. Han var forsker ved Handsworth College i Birmingham fram til han i 1999 ble ansatt som førsteamanuensis i middelalderhistorie Tromsø, og ble i 2001 utnevnt til professor. Holt har særlig forsket på urbanisering og byoppkomst i middelalderens England og Norge. Han har også spesialisert seg på økonomisk og teknologisk utvikling i middelalderen, især vind- og vannmølleteknologiens betydning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Richard Holt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Richard Holt i BIBSYS
Abraha Asfaha

Abraha Asfaha er en eritreisk politiker. Han har vært offentlig arbeidsminister siden landets selvstendighet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Abraha Kassa
K-On!

K-On! er en manga skrevet og illustrert av Kakifly, en japansk manga-artist. Serien handler om fem jenter: Ritsu, Yui, Tsumugi, Mio og Azu. De går på videregående skole, og spiller i en musikk-klubb.
Serien fikk sin egen anime-serie i april 2009, og varte i 13 episoder. Serien ble animert av Kyoto Animation. 


== Handling ==
I en uspesifisert del av Japan slutter fire unge kvinner, ved en videregående skole, seg til musikk-klubben ved den private Sakuragaoka High School. De blir imidlertid de eneste medlemmene i klubben. Til å begynne med har Yui Hirasawa ingen erfaring med å spille musikk-instrumenter eller lese noter, men hun blir etter hvert en utmerket gitarist. Mio Akiyama blir bassist, Ritsu Tainaka blir trommeslager og Tsumugi Kotobuki spiller keyboard. De bruker dagene sine til å øve, opptre og henge sammen. Klubben blir ledet av musikk-lærer Sawako Yamanaka.
I løpet av deres andre skole-år, ønsker klubben en annen gitarist velkommen: Azusa Nakano. Sammen med Azusa får de mer struktur, og begynner å øve enda mer. Etter deres tredje år uteksamineres Yui, Mio, Ritsu og Tsumugi, og melder seg til et universitet. Der blir de snart med i en annen musikk-klubb, sammen med tre andre studenter: Akira Wada, Ayame Yoshida og Sachi Hayashi. I mellomtiden fortsetter Azusa en klubb sammen med Yuis søster Ui, klassekameraten deres Jun Suzuki, og de nye medlemmene Sumire Saitō og Nao Okuda.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) K-On! – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Woldemichael Abraha

Woldemichael Abraha er en eritreisk politiker. Han er den femte samferdsels- og kommunikasjonminister i Eritrea.
Estifanos Habte

Estifanos Habte er en eritreisk politiker. Han er den femte nærings- og handelsminister i Eritrea.


== Referanser ==
Anne Grethe Klunderud

Anne Grethe Klunderud (født 14. februar 1963) er en norsk foreningsleder. Hun ble i 2007 valgt til landsleder i foreningen Mental Helse Norge. Hun ble gjenvalgt i 2010 for 3 nye år. Hun er også hovedstyremedlem i Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon og styremedlem i Voksenopplæringsforbundet og var medlem av Lovutvalget for utilregnelighet og rettspsykiatrisk sakkyndige.


== Referanser ==
Rune Blix Hagen

Rune Blix Hagen (født 3. november 1951 i Bodø) er en norsk historiker. Han er spesialist på hekse- og trolldomsprosessene i tidlig nytid. 
Hagen var leder av Arbeiderbevegelsens arkiv for Nord-Norge fra 1979 til 1987. Han tok hovedfag på en historiografisk oppgave om fransk mentalitetshistorie i 1987. Deretter var han arkivar ved Statsarkivet i Tromsø frem til 1994, hvorpå han jobbet som fagreferent for historie og arkeologi ved Universitetsbiblioteket i Tromsø fra 1995 til 2006. Siden 2006 har han vært førsteamanuensis Institutt for historie og religionsvitenskap ved Universitetet i Tromsø. Hagen har vært svært aktiv med å drive forskningsformidling om trolldomsprosessene fra 1590 til 1695 i Nord-Norge og har bidratt med et stor antall populærhistoriske bøker, foredrag og artikler om dette emnet. Han har også arbeidet med utgivelse av historiske arkivkilder, blant annet første trykte utgave av 1600-tallshåndskriftet  Trolldom og ugudelighet i 1600-tallets Finnmark av Hans H. Lilienskiold. Han har også forsket på hvordan teologisk inspirerert lære om trolldom (demonologi) spredte seg i de kristne land i århundrene rundt reformasjonen. Han har særlig løftet frem betydningen av den franske juristen og demonologen Jean Bodin. 
Hagen har vært styremedlem i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFF) siden 2006. 


== Bibliografi ==
Rune Blix Hagen, "Witchcraft criminality and witchcraft research in the Nordic Countries," i The Oxford Handbook of Witchcraft in early modern Europe and Colonial America, redigert av Brian P. Levack. Oxford 2013. ISBN 9780199578160
Rune Blix Hagen, Ved porten til Helvete: Trolldomsprosessene i Finnmark. Cappelen Damm 2015. ISBN 9788202314460
Hekser: fra forfølgelse til fortryllelse Humanist forlag 1. utg 2003, 2. utgave 2010 ISBN 978-82-92622-63-6
Dei europeiske trolldomsprosessane (Historiografisk orientert innføringsbok i trolldomsprosessane) Samlaget 2007 ISBN 9788252170160
Rune Blix Hagen, Per Einar Sparboe, Helge Salvesen, Jonas Carisius, Sivert Grubbe Kongens reise til det ytterste nord. Dagbøker fra Christian IVs tokt til Finnmark og Kola i 1599 Ravnetrykk 2004
Hans H. Lilienskiold Trolldom og ugudelighet i 1600-tallets Finnmark redigert og bearbeidet av Rune Hagen og Per Einar Sparboe etter håndskrift fra 1600-tallet av Lilienskiold ISBN 82-91378-19-3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesider med lenker til nettressurser om trolldomprosesser
(no) Publikasjoner av Rune Blix Hagen i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Rune Blix Hagen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Anne-Mette Øvrum

Anne-Mette Øvrum (født 24. juni 1969) er en norsk næringslivsleder og politiker (H). Hun var ordfører i Sør-Odal 2011–2015, valgt med støtte fra Senterpartiet, Pensjonistpartiet og Fremskrittspartiet.Øvrum har en Master i Internasjonal ledelse fra Handelshøyskolen BI, og har hatt ulike lederstillinger i privat og offentlig sektor.Øvrum er i dag Direktør ved Signo Conrad Svendsen senter. Øvrum er styreleder i FOKUS forum for kvinner og utviklingsspørsmål, styreleder i RI-Norge (Rehabilitation International Norge, hvor hun også har posisjonen som leder av RI Global Audit Committee), Nestleder i styret ved Likestillingssenteret på Hamar og Nestleder i Høyres Kvinneforum. 


== Referanser ==
LinkedIn
Adin Sehovic

Adin Sehovic (født 15. mai 1986 i Mostar i Bosnia i Jugoslavia) er en norsk-jugoslavisk håndballspiller som spiller for ØIF Arendal i Postenligaen. 
Sehovic ble født i Mostar i Bosnia i det som da var Jugoslavia, men vokste opp i Kristiansand. Moderklubben hans er Randesund IL før han gikk videre til Kristiansand IF (KIF) og så ØIF Arendal.
Østerås skole

Østerås skole er en offentlig ungdomsskole som ligger i østre Bærum. Skolen og skolegården ble i 2008 fullstendig rehabilitert, og fremstår i dag som en moderne skole med nytt inventar, nye læremidler og innbydende utearealer med mange aktivitetselementer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Liste over olympiske hoppbakker

Liste over olympiske hoppbakker er en oversikt over arenaer som er blitt brukt i spesielt hopp og kombinert hopp under de olympiske leker. Til og med OL i Vancouver i 2010 er 21 skihoppanlegg blitt brukt. Listen inneholder også hoppbakkene som ble brukt under OL i Sotsji i 2014 og Pyeongchang i 2018.
Til og med lekene i Squaw Valley i 1960 ble bare én bakke brukt i spesielt hopp i OL. Spesielt hopp i stor- og normalbakke har stått på programmet siden OL i Innsbruck i 1964. Under lekene i Garmisch-Partenkirchen i 1936 og Squaw Valley i 1960 ble det likevel benyttet to bakker, da kombinert hopp ble arrangert i en mindre bakke enn den som ble benyttet under det spesielle hopprennet. Kombinertrenn i stor bakke i OL ble første gang arrangert i Salt Lake City i 2002. Spesielt hopp for kvinner (kun normalbakke) står første gang på programmet under OL i Sotsji i 2014.
Alle hoppbakkene som er blitt brukt i OL er enten blitt bygd spesielt til mesterskapet, eller ombygd og modernisert til OL. Det er stor forskjell på hvor mye de olympiske hoppanleggene er blitt brukt etter OL. Holmenkollbakken i Oslo, Bergiselschanze i Innsbruck, Große Olympiaschanze i Garmisch-Partenkirchen og Ōkurayama-jampu-kyōgijō i Sapporo er blitt oppgradert og har verdenscuprenn årlig. Igman-Olympiabakkene ved Sarajevo er knapt blitt brukt utenom OL i 1984. Det meste av skihopping i Jugoslavia foregikk i Slovenia, og Bosnia-Hercegovina har ikke noe aktivt skihoppmiljø. Papoose Peak Jumps i Squaw Valley ble heller ikke brukt mye etter OL i 1960, selv om anlegget ble satt i stand og brukt under USAs nasjonale mesterskap i 1976. Storbakken i Calgary har ikke hatt internasjonale renn siden OL i 1988, men normalbakken der brukes til trening og nasjonale (og enkelte internasjonale) renn.


== Hoppbakkene ==


== Se også ==
Liste over hoppbakker brukt i VM


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olympic ski jumping hills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vsevolod III av Russland

Vsevolod III, eller Vsevolod det store rede, (født 1154, død 12. april 1212) var storfyrste av Vladimir fra 1177 til sin død.
Han var tiende eller ellevte sønn av Jurij Dolgorukij. Han etterfulgte sin bror Mikhail av Vladimir. I hans lange regjeringstid nådde byen høydepunktet av sin prakt. Han giftet seg med Maria Shvarnovna. De fikk minst fjorten barn.


== Referanser ==
David Dacko

David Dacko (født 24. mars 1930, død 20. november 2003) var den første presidenten i Den sentralafrikanske republikk, fra 14. august 1960 til 1. januar 1966, og landets tredje president fra 21. september 1979 til 1. september 1981.
Etter uavhengigheten 13. august 1960 ble Dacko midlertidig president i republikken (14. august 1960 – 12. desember 1960), og deretter, med aktiv støtte fra Frankrike mot hans rival Abel Goumba, den første presidenten i Den sentralafrikanske republikk (12. desember 1960 – 31. desember 1965). I 1960 tjente han også som president for konferansen for statsministrene i Ekvatorial-Afrika. 
Selv etter å ha blitt fjernet fra makten to ganger​​, fortsatte Dacko å være en svært aktiv politiker og presidentkandidat med en lojal gruppe av tilhengere. Dacko var dermed en viktig politisk figur i sentralafrikansk politikk for en periode på over et halvt århundre.


== Referanser ==
Jens Weidmann

Jens Weidmann (født 20. april 1968 i Solingen) er en tysk økonom, som fra 1. mai 2011 til 31. desember 2021 var sentralbanksjef i Deutsche Bundesbank. Han overtok stillingen etter at Axel A. Weber trakk seg fra stillingen et år før hans periode utløp. Han ble da den yngste lederen i sentralbankens historie.Han har studert økonomi ved Université Paul Cézanne Aix-Marseille III, Universitetet i Paris og Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität i Bonn, og har tatt doktorgrad i økonomi ved Universitetet i Bonn. Som en del av doktorgradsstudiet hadde han praksis ved Banque de France og Rwandas nasjonalbank. 
Etter endt utdanning begynte han å jobbe for Det internasjonale pengefondet (IMF) i Washington D.C.. Her jobbet han fra 1997 til 1999, før han jobbet for det tyske rådet for økonomiske eksperter (Sachverständigenrat zur Begutachtung der gesamtwirtschaftlichen Entwicklung) fram til 2003. I 2003 begynte han å jobbe i Deutsche Bundesbank, der han bl.a. ledet bankens avdeling for pengepolitikk og analyse. Fra 2006 til 2011 var han leder for bankens avdeling for samfunnsøkonomisk politikk og skattepolitikk ved forbundskanslerens kontor. 
Den 1. mai 2011 overtok han som sentralbanksjef (President) for Deutsche Bundesbank. Han valgte å gå av som sentralbanksjef den 31. desember 2021, av personlige grunner. Joachim Nagel overtok da stillingen som sentralbanksjef.


== Referanser ==
Maji-demningen

Maji-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Total effekt blir inntil 4 200 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de tretti kraftigste i verden.


== Eksterne lenker ==
Socioeconomic Vulnerability in China’s Hydropower Development. Philip Brown & Yilin Xu, Colby College (2008). Besøkt 23. juli 2010.
Konstantin I av Russland

Konstantin Vsevolodovich (russisk: Константи́н Все́володович) (født 18. mai 1186 i Rostov, død 2. februar 1218) var den eldste sønnen til Vsevolod III av Russland og Maria Shvarnovna.
Han ble ikke utnevnt til arving, men ble sendt til Rostov og Jaroslavl. Hans eldre bror Jurij II etterfulgte faren på tronen. Imidlertid beseiret Konstantin broren i slaget ved Lipitsa og ble fyrste. Men da han selv døde, overtok Jurij igjen tronen.


== Referanser ==
Songta-demningen

Songta-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Total effekt blir inntil 4 200 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de tretti kraftigste i verden.


== Eksterne lenker ==
Socioeconomic Vulnerability in China’s Hydropower Development. Philip Brown & Yilin Xu, Colby College (2008). Besøkt 23. juli 2010.
Lushui-demningen

Lushui-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Total effekt blir inntil 2 400 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de sytti kraftigste i verden.


== Eksterne lenker ==
Socioeconomic Vulnerability in China’s Hydropower Development. Philip Brown & Yilin Xu, Colby College (2008). Besøkt 23. juli 2010.
Lumadeng-demningen

Lumadeng-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Total effekt blir inntil 2 000 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de hundre kraftigste i verden.


== Eksterne lenker ==
Socioeconomic Vulnerability in China’s Hydropower Development. Philip Brown & Yilin Xu, Colby College (2008). Besøkt 23. juli 2010.
Yabiluo-demningen

Yabiluo-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Total effekt blir inntil 1 800 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de 120 kraftigste i verden.


== Eksterne lenker ==
Socioeconomic Vulnerability in China’s Hydropower Development. Philip Brown & Yilin Xu, Colby College (2008). Besøkt 23. juli 2010.