jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pepperbox

En pepperbox (av engelsk pepperkværn) er en type pistol med flere løp, der løpene sitter rundt en sentral akse, slik at de et etter ett kan vris foran avfyringsmekansismen, på samme måte som tønna på en revolver. Pepperbox-pistolene er en forløper for revolveren.
Pepperbox-pistolene kom på markedet ved innføringen av perkusjonshetter på 1830-tallet. De ble særlig laget i Storbritannia, men ble også laget og brukt i andre deler av verden. Under gullrushet i California fant disse hendige flerskuddsvåpnenen fort veien til USA. Etter hvert som mer driftsikre revolvere ble utviklet i 1850-årene, ble pepperbox-pistolene fort konkurrert ut. Pepperbox-pistoler hadde et oppsving blant forbryterbander i Paris på 1890-tallet, men har ikke blitt brukt i nevneverdig grad siden.


== Mekanisme ==
Pepperbox-pistolene hadde omtrent de samme mekanismene som tidlige revolvere. De første pistolene hadde ingen mekanisk lenke mellom avtrekker/hane og løpene, slik at tønne måtte vris manuelt for hvert skudd. Senere kom mekanismer der spenning av hanen også vred på løpene, slik det kjennes fra de fleste revolvere. Det fantes pepperbox-pistoler med bare hanespenn («single action»), modeller med både hanespenn og avtrekkerspenning («double action») og modeller uten ytre hane (kun avtrekkerspenn). De første pepperbox-pistolene var bygget for perkusjon, men senere modeller kunne ta patroner, særlig de tidlige stiftpatronenen.
Disse våpnene var et stort framskritt over tidlige enkeltskuddspistoler, men vekten på løpene gjorde dem tunge og satte begrensninger på kaliber og antall skudd. Våpen med mer enn 4 skudd ville måtte ha for lavt kaliber til å være praktiske som militærvåpen, og pepperboxene ble derved nesten utelukkende laget for de sivile markedet.


== Referanser ==
Stifttenning

Stifttenning eller pistontenning er en tennmekanisme som ble benyttet for patroner til revolvere og hagler på 1800-tallet. Tennsatsen ble antent ved anslag mot en liten stift eller stempel som står ut fra patronens kropp, like over bunnen av patronen. Stifttenningpatroner ble først og fremst benyttet til franskproduserte våpen i Europa.I Norge kjennes slike patroner først og fremst fra Lefaucheux-revolveren, som var post- og millitærrevolver gjennom siste halvdel av 1800-tallet.


== Virkemåte ==
Mekanismen ble oppfunnet av Casimir Lefacheux, og var en av de første metallpatronene. Selve tennhetta sitter på hylseveggen inne i hylsa, nære bunnen av patronen. På motsatt side av tennhetta sitter stiften. Når denne slås inn, treffer den tennhetta og setter av tennsatsen, som igjen fyrer av patronen. Systemet virker tilfredsstillende, og patronene var et stort fremskritt i forhold til flint- og perkusjonslåsen, som til da hadde vært nesten enerådende.Stiftenningpatronen ble lansert samtidig som de hylseløse patronene til tennålsgevær. Dette våpenet hadde en patron der tennhetta satt bak prosjektilet, og nålen var en del av geværets avfyringsmekanisme. Nålen var et svakt punkt ved mekanismen, og Lefacheux løste dette ved å ha tennålen (stiften) som en del av patronen i stedet.I forhold til tidlige hylseløse bakladere hadde stiftenningspatroner den fordelen at hylsen ga bedre gasstetthet bak kammeret. Ulempen var imidlertid at de var mer tungvinte å lade og produsere enn senere patrontyper, og de ble i løpet av 1800-tallet helt erstattet av randtenningspatroner og petroner med sentraltenning.


== Referanser ==
Kilemekanisme

Kilemekanisme eller fallblokkmekanisme er en vanlig mekanisme for haubitsere og kanoner, spesielt automatkanoner. Kilemekanismens viktigste del er en firkantet metallblokk (kilen) som glir i et spor ved kammerets bakside, vinkelrett mot løpets lengdeakse. Konstruksjonen kan gjøres meget sterk og gjør det mulig å få en høy skuddtakt, men mekanismen er ikke gasstett, slik at ladningen må være innesluttet i en patron.


== Kanoner ==
Når kammeret skal lades føres kilen til siden med hånd- eller maskinkraft, og et prosjektil og ladningshylse, eller en patron føres inn. Hylsen slår mot utkastere som sitter på begge sider av kammeret, og dette frigjør en sperre slik at kilen lukkes. Etter skuddet åpnes kilemekanismen igjen, ofte ved hjelp av rekylkraften. Mekanismen er konstruert slik at kilen presser utkasterne bakover når den glir til sides, slik at den tomme patronhylsen kastes ut.
De første kanonene med kilemekanismen ble konstruert på 1800 tallet.


== Geværer ==
En rekke bakladere fra midten av 1800-tallet var konstruert med kilemekanisme, inkludert den britiske Martini-Henry, M1872 Mylonas, Sharps rifle, Farquharson rifle, 1890 Stevens, Sharps-Borchardt Modell 1878, Winchester Modell 1885, Browning M78 og Ruger No. 1. De fleste mekanismene av denne typen var umulig å bygge om til repetervåpen, og ble faset ut til fordel for sylinderlåsmekanismer som tillot lading fra et magasin. Enkeltskuddsgeværer med kilemekanisme lages fortsatt til jaktbruk og enkelte typer blinkskyting.
Kilemekansimene er nært beslektet med Peabody-mekanismene i Martini-Henry riflen (svært lik, men ikke identisk med den til Martini-Henry), Ballard-mekanismen, eller mekanismen i den norske Krag-Petersson. Sistnevnte er en repeterrifle, skjønt den bruker en hengslet kile, i motsetning til de fleste andre som har rene fallblokker.


== Se også ==
Skruemekanisme, en annen type lukkemekanisme som også brukes på kanoner og haubitsere.
Rulleblokk
Dong Bin

Dong Bin (kinesisk: 董斌, pinyin: Dǒng Bīn, født 22. november 1988 i Changsha) er en kinesisk tresteghopper. Han ble asiamester innendørs i både 2010 og 2012, og innehar den kinesiske rekorden innendørs, med 17,01 meter. 


== Karriere ==
Han første internasjonale konkurranse var junior-VM 2006 i Beijing, der han kom på åttendeplass i sin kvalifiseringsgruppe, og ble ikke kvalifisert til finalen. Hans lengste sprang var 15,60 meter.Både ved Sommeruniversiaden 2009 og 2011 nådde han finalen, men kom på 11.-plass i 2009 og 8.-plass i 2011. 
Han vant gull i tresteg ved Asiamesterskapet i friidrett 2010 og 2012. I 2011 kom han på femteplass ved Asiamesterskapet i friidrett 2011, med 16,36 meter. 
Også ved VM i friidrett innendørs 2012 nådde han finalen, etter 16,94 i kvalifiseringen, og endte på åttendeplass i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bin Dong – Olympics.com 
(en) Bin Dong – Olympic.org 
(en) Bin Dong – Olympedia 
(en) Bin Dong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bin Dong – World Athletics 
(en) Bin Dong – Diamond League 
(en) Profil hos European Athletics
Slaget ved Tarapacá

Slaget ved Tarapacá fant sted den 27. november 1879 under Tarapacá-kampanjen i salpeterkrigen. Den chilenske hæren under ledelse av Oberst Luis Arteaga førte et uorganisert angrep på de 4500 peruanske soldatene under ledelse av General Juan Buendia, noe som resulterte i et nederlag for de chilenske troppene. Det chilenske andre regiment gikk det verst for; regimentet mistet nærmere halvparten av sine soldater i slaget i tillegg til kommandant Eleuterio Ramírez og løytnant Bartolomé Vivar. Regimentet mistet også sin fane, men fanen ble gjenvunnet under slaget ved Tacna.

		


== Referanser ==
Stephen Dillane

Stephen Dillane (født 27. mars 1957 i London) er en britisk skuespiller.


== Karriere ==
Dillane har vært i bransjen i mange år, både som teater- og filmskuespiller. Han vant en Tony Award og ble nominert til en Laurence Olivier Theatre Award for sin innsats i teaterstykket The Real Thing i 2000, der han spilte hovedrollen. Etter det fikk han roller i en rekke kjente filmer, som Spy Game (2001), The Hours (2002), King Arthur (2004) og The Greatest Game Ever Played (2005).
I 2012 hadde han en større gjesterolle i TV-serien Game of Thrones.


== Utvalgt filmografi ==


=== Filmer ===
2017 - Darkest Hour .... Lord Halifax
2009 - 44 Inch Chest .... Mal
2007 - Savage Grace .... Brooks Baekeland
2007 - Goal II: Living the Dream .... Glen Foy
2005 - The Greatest Game Ever Played .... Harry Vardon
2005 - Nine Lives .... Martin
2005 - Goal! .... Glen Foy
2004 - Haven .... Mr. Allen
2004 - King Arthur .... Merlin
2002 - The Hours .... Leonard Woolf
2001 - Spy Game .... Charles Harker
1997 - Welcome to Sarajevo .... Michael Henderson
1990 - Hamlet .... Horatio


=== Fjernsyn ===
2012 - Game of Thrones .... Stannis Baratheon (7 episoder)
2008 - John Adams .... Thomas Jefferson (6 episoder)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stephen Dillane på Internet Movie Database 
(sv) Stephen Dillane i Svensk Filmdatabas 
(da) Stephen Dillane på Filmdatabasen 
(da) Stephen Dillane på Scope 
(fr) Stephen Dillane på Allociné 
(en) Stephen Dillane på AllMovie 
(en) Stephen Dillane hos Turner Classic Movies 
(en) Stephen Dillane hos Rotten Tomatoes 
(en) Stephen Dillane hos The Movie Database 
(en) Stephen Dillane hos Internet Broadway Database
Elias Koteas

Elias Koteas (født 11. mars 1961 i Montréal i Québec) er en canadisk skuespiller.


== Karriere ==
Koteas er best kjent fra Terrence Malicks krigsfilm The Thin Red Line (1998), men har også spilt i en rekke andre produksjoner gjennom sin lange karriere. Noen av de mest kjente er Gattaca (1997), Zodiac (2007), Den fantastiske historien om Benjamin Button (2008), Shutter Island (2010) og Let Me In (2010). Han har også spilt i to filmversjoner av Teenage Mutant Ninja Turtles (den første i 1990, og dens oppfølger i 1993).


== Utvalgt filmografi ==


=== Filmer ===
2011 - Dream House .... Boyce
2010 - Let Me In .... The Policeman
2010 - Shutter Island .... Laeddis
2010 - The Killer Inside Me .... Joe Rothman
2009 - Defendor .... Sgt. Chuck Dooney
2009 - The Haunting in Connecticut .... Reverend Popescu
2008 - Den fantastiske historien om Benjamin Button .... Monsieur Gateau
2008 - Two Lovers .... Ronald Blatt
2007 - Shooter .... Jack Payne
2007 - Zodiac .... Sgt. Jack Mulanax
2005 - The Greatest Game Ever Played .... Arthur Ouimet
2002 - Collateral Damage .... Peter Brandt
1998 - The Thin Red Line .... Capt. James 'Bugger' Staros
1997 - Gattaca .... Antonio Freeman
1996 - Crash .... Vaughan
1993 - Teenage Mutant Ninja Turtles III .... Casey Jones / Whit
1990 - Teenage Mutant Ninja Turtles .... Casey Jones


=== Fjernsyn ===
2008 - CSI: New York .... Joe (2 episoder)
2006 - House .... Jack Moriarty (1 episode)
2005-2006 - American Dad! .... Jim (2 episoder) (stemme)
2002 - The Sopranos .... Dominic Palladino (1 episode)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elias Koteas på Internet Movie Database 
(sv) Elias Koteas i Svensk Filmdatabas 
(da) Elias Koteas på Filmdatabasen 
(da) Elias Koteas på Scope 
(fr) Elias Koteas på Allociné 
(en) Elias Koteas på AllMovie 
(en) Elias Koteas hos Rotten Tomatoes 
(en) Elias Koteas hos The Movie Database 
(en) Elias Koteas hos Internet Broadway Database 
(en) Elias Koteas hos Behind The Voice Actors
EMpowerplus

EMPowerplus er et kosttilskudd som føres av de canadiske selskapene Truehope Nutritional Support Ltd. og Synergy Group.


== Produktet ==
EMPowerplus inneholder blant annet germanium og store mengder A-vitaminer og D-vitaminer. Produsenten oppgir at kosttilskuddet skal være effektivt, og kunne hjelpe mot psykiske plager som bipolar lidelse, depresjon og ADHD. Det finnes imidlertid ingen holdbar vitenskapelig dokumentasjon på dette.


== Historie ==
Truehope ble stiftet av eiendomsfarvalteren Anthony Stephan og læreren David Hardy. De traff hverandre i mormonerkirken og diskuterte Stephans store familiære utfordring som var at hans kone nettopp hadde begått selvmord grunnet bipolar lidelse, og at to av hans barn hadde samme diagnose. Hardy foreslo derfor å prøve en diett som ble anvendt for å berolige griser. I 1996 hadde de satt sammen et produkt som de testet på barna til Anthony Stephan, og det ble rapportert om hurtig bedring hos begge.
Med bakgrunn i hypotesen om at denne kuren kunne være effektiv ved behandling av psykiske lidelser ble det gjort mindre studier som viste interessanne funn. De lokale myndighetene bevilget derfor 540.000 dollar til en større klinisk studie. De føderale helsemyndighetene (Healht Canada) stoppet imidlertid denne studien i 2002 fordi det ikke var søkt om autorisasjon, men allerede i 2000 hadde Truehope fått de første advarslene mot å bruke udokumenterte påstander om medisinske effekter.
Health Canada forlangte i 2003 at salget av EMPowerplus måtte stoppe. Det ble da fryktet at mange psykiatriske pasienter kunne slutte å ta sine vanlige medisiner til fordel for EMPowerplus. Politiet gjennomførte razzia i selskapets lokaler hvorpå de stengte virksomheten. Truehope flyttet da produksjonen til USA hvor det kunne produseres lovlig som kosttilskudd. I 2007 ble det rapportert om 9 tilfeller av alvorlige bivirkninger relatert til inntak av EMPowerplus, og canadiske myndigheter gikk da ut med en ny bekymringsmelding.Truehope og David Hardy saksøkte senere Health Canada for det de mente var urett begått mot dem i etterforskningsprosessen, men tapte saken i Canadisk rett.


== Salg i Norge ==
I Norge er EMPowerplus klassifisert som et legemiddel fordi doseringen er for høy til å bli godkjent som kosttilskudd. Statens legemiddelverk har advart mot alvorlige bivirkninger ved langtidsbruk. Nyresvikt er den alvorligst rapporterte bivirkning av inntak av kosttilskudd som inneholder germanium. Produsenten har avvist alle disse advarslene, og mener at germaniumet som tilsettes er ufarlig organisk germanium, og ikke farlig uorganisk germanium.Til tross for de offisielle advarslene har EMPowerplus oppnådd betydelig utbredelse i Norge, og har blant annet blitt promotert av NRK-journalisten Gunvor Hals som driver selskapet Truehope Norge. Legemiddelverket truet i 2005 med å anmelde Hals fordi hun ikke hadde markedsføringstillatelse.


== Referanser ==
Living Things

Living Things er Linkin Parks femte studioalbum og ble lansert 20. juni 2012. Albumet ble lansert 22. juni i Norge.


== Sporliste ==
«Lost in the Echo» - 3:25
«In My Remains» - 3:20
«Burn It Down» - 3:50
«Lies Greed Misery» - 2:26
«I'll Be Gone» - 3:31
«Castle of Glass» - 3:25
«Victimized» - 1:46
«Roads Untraveled» - 3:49
«Skin to Bone» - 2:48
«Until it Breaks» - 3:43
«Tinfoil» (Instrumental)  -1:11
«Powerless» - 3:44


== Eksterne lenker ==
(en) Living Things på Discogs 
(en) Living Things på MusicBrainz 
(en) Living Things på Genius — sangtekster 
(en) Living Things på AllMusic
Blikk (metall)

Blikk eller tynnmetall er metall (vanligvis jern eller stål) som er formet til tynne plater og dekket av et korrosjonsbestandig metall, vanligvis tinn. Det utgjør en av de fundamentale former for metall som er benyttet i metallbearbeidelse, og kan bli kuttet og bøyd i en variasjon av forskjellige former. Tallrike hverdagslige objekter er konstruert av materialet. Tykkelsen kan variere betydelig, selv om ekstremt tynne objekter er karakterisert som folie eller bladgull, mens deler som er tykkere enn 6 mm er betraktet som plater.


== Produksjon ==


=== Valsing ===
Blikk produseres av valsede stålplater. Fram til valseteknikken ble vanlig på slutten av 1600-tallet, ble plater framstill ved hamring. I dag dominerer varmvalsing. De ferdig valsede platene er dekket med forurensing fra produksjonen og må renses. Rensingen skjer i bad en svak løsning av svovelsyre som fjerner urenheter på overflaten.


=== Fortinning ===
Etter rensing blir platene fortinnet. I eldre tid ble platene så dyppet i smeltet tinn, og tjukkelsen på tinnlaget ble bestemt av valseruller som tok bort overflødig tinn når platene kom opp av badet. På 1850-tallet ble fortinning ved elektrolyse utviklet, og i dag blir fortinnet blikk nesten utelukkende framstilt ved elektrolyse.


== Referanser ==
Utgangsenergi

Utgångsenergi (også kalt E₀) er den kinetiske energi som et prosjektil har i det øyeblikket det forlater våpenet. Utgangsenergien er et riktigere mål på et skytevåpens effektivitet enn utgangshastigheten ettersom den stort sett er uavhengig av ammunisjonstype.
Formelen for utgangsenergi er 
  
    
      
        
          E
          
            0
          
        
        =
        
          
            
              m
              
                v
                
                  0
                
                
                  2
                
              
            
            2
          
        
      
    
    {\displaystyle E_{0}={\frac {mv_{0}^{2}}{2}}}
    der 
  
    
      
        m
      
    
    {\displaystyle m}
   er prosjektilets masse og 
  
    
      
        
          v
          
            o
          
        
      
    
    {\displaystyle v_{o}}
   er utgangshastigheten.
Utgangsenergi måles i joule og varierer fra rundt 10 joule for luftgevær til flere megajoule for moderne artillerivåpen.


== Se også ==
Power factor
Anslagsenergi
Tofterøybrua

Tofterøybrua er en bro som går fra Steinsland og over til Tofterøy; broen erstattet det gamle ferjesambandet mellom Tofterøy og Steinsland. Broen ble åpnet 2. desember 1975 og er 274 m lang.


== Referanser ==
Tormodståtten

Tormodståtten (norrønt Þormóðar þáttr eller Þormóðar þáttr Kolbrúnarskáld) er en tått, en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien er en variant eller videreføring av historien i Fosterbrødrenes saga, og foregår på Island og i Norge ca år 1020–1030. Den handler om skalden Tormod Kolbrunarskald (ca 997-1030), som falt sammen med Olav den hellige i Slaget på Stiklestad. Tåtten gir et litt annet bilde av Tormods liv enn sagaen gjør; den forteller at han først var hos den danske kong Knut før han oppsøkte kong Olav i Norge, og den gir en mer oppkavet versjon av det første møtet mellom Tormod og Olav.  
Tåtten er kjent fra Flateyarbok og fra Den større saga om Olav Tryggvason. Tåtten er to ganger utgitt på norsk. Først som en integrert del av Soga um fosterbrørne (Olav Røkke, 1933) og senere skilt ut fra sagaen, men utgitt sammen med denne i Soga um fosterbrørne og Tormodståtten (Jan Ragnar Hagland, 1978)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
heimskringla.no, norrøn fulltekst
Svenne Hedlund

Sven Ove «Svenne» Hedlund (født 1. mars 1945, død 3. desember 2022) var en svensk popsanger. 


== Biografi ==
I tenårene gikk Hedlund på Eklidens skole i Nacka og begynte deretter å arbeide som busskonduktør på Björknäsbussene.
Hedlund var medlem av gruppene The Hep Stars og Clifftones på 1960-tallet. Han dannet også gruppen Svenne & Lotta med Lotta Hedlund som også var medlem av The Hep Stars. Fra 1969 til 2014 var Svenne og Lotta gift med hverandre. Paret var bosatt i Sävsjö i mange år. 
I 2000-årene var han medlem av gruppen Idolerna. Fra 2005 opptrådte Hedlund i flere show med The Cadillac Band som kompband. I flere av disse showene var musikere fra Elvis Presleys originalband med som gjesteartister og musikere, deriblant James Burton, D.J. Fontana, Glen D. Hardin og John Wilkinson. I 2007 spilte Svenne Hedlund inn tre sanger i Sun Studio i Memphis, sammen med The Cadillac Band. I de påfølgende årene spilte Svenne Hedlund og The Cadillac Band en rekke konserter, ofte med kjente artister fra USA og England som gjester.
Svenne Hedlund ble innvalgt i Radio Nostalgi Hall of Fame den 4. april 2014.
Han døde i desember 2022 i en alder av 77 år, etter at han under en turné var blitt smittet av covid-19.


== Diskografi (som soloartist) ==
Album1967 – Sven Hedlund Sings Elvis
2010 – Svenne Hedlund Sings Elvis In MemphisSingler1967 – «A Fool Such As I» / «As Long As I Have You»
2010 – «Hey Let's Celebrate»
2010 – «A King Like You»
2010 – «Always On My Mind»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svenne Hedlund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Svenne Hedlund på Internet Movie Database 
(sv) Svenne Hedlund i Svensk Filmdatabas 
(en) Svenne Hedlund hos Rotten Tomatoes 
(en) Svenne Hedlund hos The Movie Database 
(en) Svenne Hedlund på Apple Music 
(en) Svenne Hedlund på Apple Music 
(en) Svenne Hedlund på Discogs 
(en) Svenne Hedlund på MusicBrainz 
(en) Svenne Hedlund på SoundCloud 
(en) Svenne Hedlund på SoundCloud 
(en) Svenne Hedlund på Spotify 
(en) Svenne Hedlund på Spotify 
(en) Svenne Hedlund på Last.fm 
(en) Svenne Hedlund på Last.fm
Øsekar

Et øsekar eller ausekar er en øse med en form som er spesielt tilpasset arbeidet med å tømme (lense) en båt for regn- eller sjøvann. De var før laget av tre, men er i nyere tid laget av plast.
I joller finner man ofte et mer moderne øsekar av plast. Noen båter er også selvlensende, det vil si at vannet renner ut av seg selv enten på grunn av måten båten er konstruert på, eller fordi vannet renner ut mens båten seiler i høy fart. Seiljoller som Optimist og Europajolle har øsekar. Europajollen har også selvlenser.
Idolerna

Idolerna er en svensk popgruppe. Medlemmene er 1960-tallsidolene Svenne Hedlund, Tommy Blom, Lalla Hansson og Lennart Grahn. I 2000 ble deres sang «Här kommer kärleken» kåret til «Årets låt på Svensktoppen», og i 2001 ble de kåret til «Årets svensktoppsartister».


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk mediedatabas
Intervju med «Idolerna» (fra Allsång på Skansen)
[1]


== Eksterne lenker ==
(en) Idolerna på Discogs 
(en) Idolerna på MusicBrainz
Simone Peterzano

Simone Peterzano (født ca. 1540, død ca 1596) var en italiensk maler fra manierismeperioden. Han er mest kjent for å være lærermesteren til Caravaggio.
Peterzano gikk i lære hos Tizian i Venezia, og debuterte som maler gjennom freskomalerier i 1573. Senere kom han i kontakt med Caravaggio, som han jobbet sammen med frem til 1588.


== Referanser ==
Soga om Tord den trugande

Soga om Tord den trugande eller Soga om Tord den hardbalne (norrønt Þórðar saga hreðu) er en islendingesaga fra ca 1350. Historien foregår ved Miðfjörður vest på Island i siste halvdel av 900-tallet og handler om Tord Tordsson (Þórður Þórðarson) som må flykte fra Norge til Island etter at han var med på drapet av kongssønnen Sigurd Sleva. Sagaen har blitt beskrevet som «Though the saga is for the most part fictional, its spirit is that of early Sagas of Icelanders such as Egils saga or
Njáls saga rather than of legendary or chivalric sagas» og som «eit relativt seint og fiktivt stykke islandsk mellomalderlitteratur – eit stykke litteratur der smaken for den uredde og hardtslåane heltefiguren og dei blodige oppgjer er meir enn tydeleg nok».
Hovedpersonen Tord beskrives som sønnesønn av Horda-Kåre og som en «formidable warrior who, when necessary, defends himself against the simultaneous attacks of many enemies. He is also a master craftsman who builds celebrated halls in Flatatunga and elsewhere.» Historien begynner når Tord og hans familie må rømme fra Norge til Island på grunn av drapet på Sigurd. I sitt nye hjem ved Miðfjörður får Tord en motstander i bygdehøvdingen Miðfjörður-Skjegge. Tords lykke snur seg når han redder Skjegges sønn Eidur fra dukningsdøden og gjør ham til sin fostersønn. 
Sagaen er kjent i to versjoner, en fullstendig versjon, hvor de eldste kjente håndskriftene er fra ca 1400, og en fragmentarisk versjon med utgangspunkt i håndskriftet Vatnshyrna. Sagaen er oversatt til nynorsk som Soga om Tord den hardbalne (2004). og som Soga om Tord den trugande (2014), begge ganger ved Jan Ragnar Hagland.
Tilnavnet «hreðu» har vært en utfordring for flere oversettere: «Tydinga på norrønt er óg litt omdiskutert, men det synest å vera nokså stor semje om at det i ordet hreða både ligg det å vera viljug til strid og det å skapa frykt»; Hagland valgt i 2004 «den hardbalne» – som kan minne om tegneseriefiguren Hårek, i den engelske Fornrit-utgaven omtales hovedpersonen som «Þórðr the Menace», mens en annen engelsk utgave heter The story of Þhórðr Hreða (the Terror), en fransk utgave heter Tord le terrible og en tysk utgave omskriver problemet og bruker tittelen Die Geschichte von Tord und seine Ziehsohn (Sagaen om Tord og hans fostersønn).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
heimskringla.no, dansk fulltekst