jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Iver Aastebøl

Iver Johansen Aastebøl (født 16. juni 1987 på Årvoll i Oslo) er en norsk politiker (Rødt). Han arbeider som pressesekretær i Rødt og representerer partiet i bydelsutvalget i Bjerke bydel i Oslo.. Han var leder i Rød Ungdom 2010-2012.


== Biografi ==


=== Leder i Rød Ungdom ===
Aastebøl tok over som leder i Rødt Ungdom etter Mari Eifring  under Rød Ungdoms landsmøte i april 2010.
Som leder av Rød Ungdom markerte Aastebøl seg i debatten som fulgte etter terrorangrepene mot Regjeringskvartalet og Utøya 22. juli 2011.Han fikk også mye oppmerksomhet da Rød Ungdom i 2011 politianmeldte daværende Kommunal- og regionalminister Liv Signe Navarsete (Sp) for korrupsjon, etter at det ble kjent at Navarsete mottok et armbånd verdt over 26.000 kroner fra Aker Yards.


=== Andre verv ===
2007-2008: Organisasjonsansvarlig i Oslo Rød Ungdom
2008-2010: Miljøpolitisk ansvarlig i Rød Ungdom
2009-2010: Sekretær i Kollektivkampanjen
????-????: Redaksjonssekretær i Samtiden
????-????: Prosjektarbeider hos Manifest senter for samfunnsanalyse


=== Idrett ===
Aastebøl var tidligere en aktiv langrennsløper, og gikk for Årvoll Idrettslag. Han gikk på idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 2003 til 2006.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole
Strømmen bru (Sør-Varanger)

Strømmen bru er en bru over Langfjorden i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Brua er ca. 50 meter lang, og har bare et kjørefelt fordelt på begge retninger. Den er en del av Europavei 6 mellom Kirkenes og Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen. Det er den eneste veiforbindelsen fra Kirkenes til lufthavnen og andre kommuner i Norge.
Det er planer på å bygge en ny bru i forbinding med planer om havnutbygging i Høybuktmoen-området. Tidsplanen er noengang 2018-2029.


== Se også ==
Elvenes bru
SandnesbruaListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra nordøst.
Bilde av brua sett fra sørvest.
Pinnacle Studio

Pinnacle Studio er videoredigerings programvare fra Pinnacle Systems som er eid av Avid Technology. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Kollektivkampanjen

Kollektivkampanjen er en norsk landsomfattende bykampanje organisert i et samarbeid mellom miljøbevegelsen og fagbevegelsen knyttet mot kollektivsektoren. Kampanjen ble etablert i 1997 og er et samarbeid mellom de seks organisasjonene Fagforbundet, Norsk Jernbaneforbund, Norges Naturvernforbund, Norsk Transportarbeiderforbund, Natur og Ungdom og Yrkestrafikkforbundet.
Kollektivkampanjens formål er å bedre framkommeligheten for kollektivtrafikken i de store byområdene gjennom å få hevet tilskuddene til buss, trikk og bane. Kampanjens sekretariat ligger i Oslo hos Natur og Ungdom.


== Eksterne lenker ==
kollektivkampanjen.no
Robert Kišerlovski

Robert Kišerlovski (født 9. august 1986 Čačak) er en kroatisk syklist. Han la opp etter 2018-sesongen.


== Karriere ==
Han startet sin profesjonelle karriere i 2005 i det slovenske laget Adria Mobil. Han syklet for dette laget i fire år og fikk sin hittil eneste UCI-seier i 2007. Da vant han rittet GP Palio del Recioto som er et kategori 1.2 ritt på UCI kalenderen. I 2009 kjørte han for det San Marino registrerte laget Amica Chips, men halvveis ut i 2009 sesongen ble han hentet inn til ProTour laget Fuji-Servetto. Her fikk han kjøre ritt som Sveits rundt og Østerrike rundt. Senere samme år fikk han muligheten til å debutere i en Grand Tour. Han var med i troppen til Fuji-Servetto i Vueltaen. Dette ble ikke en stor suksess og han stilte ikke til start på den 5. etappen. På den foregående etappen som gikk til Liège brakk han kragebeinet i en massevelt og kunne ikke fortsette rittet.


=== 2010 ===
I 2010 byttet han lag til det italienske laget Liquigas-Doimo. Her fikk han muligheten i mindre ritt som Tour de San Luis, et 2.1 ritt i Argentina og det italienske rittet Giro di Sardegna. Han presterte en topp ti plassering på kuperte etapper i begge rittene. Hans første ProTour ritt for sesongen var Catalonia rundt. Han ble nummer ni på den småkuperte 4. etappen og fullførte til slutt som nummer 18 sammenlagt. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Kišerlovski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Kišerlovski – ProCyclingStats 
(en) Robert Kišerlovski – Cycling Archives 
(en) Robert Kišerlovski – Cycling Quotient 
(en) Robert Kišerlovski – CycleBase
Macedo de Cavaleiros

Macedo de Cavaleiros er en bykommune i distriktet Braganca som ligger nordøst i Portugal. Kommunen hadde 15 776 innbyggere i 2011.


== Freguesier ==
Kommunen er delt inn i 30 freguesier (sogn):


== Comenius ==
Skolen i Macedo de Cavaleiros samarbeider med Førde skule i Sveio kommune. Elevene har besøkt hverandre to ganger hver.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Macedo de Cavaleiros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Songs for Drella

Songs For Drella er et konseptalbum av artistene Lou Reed og John Cale, begge tidligere medlemmer av den avantgardistiske rockegruppen Velvet Underground. Albumet ble utgitt i 1990 på plateselskapet Sire Records.
Albumet var Reed og Cales første samarbeid siden 1972, og er en hyllest til deres venn og mentor, kunstneren Andy Warhol. Navnet «Drella» i tittelen er et kallenavn brukt om Warhol av hans tilhengere, og er en sammenslåing av navnene Dracula og Cinderella (Askepott).
Sangene kan deles grovt inn i tre kategorier etter som hvilken tilnærming de har til kunstnerens liv: noen sanger er skrevet fra Andy Warhols perspektiv. Dette gjelder blant annet åpningssporet «Small Town», hvor Lou Reed inntar rollen som Andy Warhol, og formidler frustrasjonen i å vokse opp som kunstnerspire og outsider i en liten by i USA:

Where did Picasso come from. There's no Michelangelo coming from Pittsburgh. If art is the tip of the iceberg, I'm the part sinking below.  
En annen gruppe sanger forteller om hendelser og forholdet fra et tredjepersonsperspektiv, og resten er skrevet i førsteperson fra Reed og Cales eget perspektiv. Et eksempel på sistnevnte kategori er sangen «Work» hvor Lou Reed forteller om Warhols påvirkning på hans arbeidsmoral og kunst:

No matter what I did it never seemed enough, he said I was lazy, I said I was young. He said, 'How many songs did you write ?'. I'd written zero, I'd lied and said, 'Ten'. 'You won't be young forever, You should have written fifteen'.


== Sporliste ==
«Small Town» – 2:04
«Open House» – 4:18
«Style It Takes» – 2:54
«Work» – 2:38
«Trouble with Classicists» – 3:42
«Starlight» – 3:28
«Faces and Names» – 4:12
«Images» - 3:31
«Slip Away (A Warning)» – 3:05
«It Wasn't Me» – 3:30
«I Believe» – 3:18
«Nobody But You» – 3:46
«A Dream» – 6:33
«Forever Changed» – 4:52
«Hello It's Me» – 3:13


== Personell ==
Lou Reed – vokal, gitar
John Cale – vokal, keyboard, bratsj


== Eksterne lenker ==
(en) Songs for Drella på Discogs 
(en) Songs for Drella på MusicBrainz 
(en) Songs for Drella på Spotify 
(en) Songs for Drella på AllMusic
Paddy Ashdown

Jeremy John «Paddy» Durham Ashdown, baron Ashdown av Norton-sub-Hamdon, (født 27. februar 1941 i New Delhi, død 22. desember 2018) var en britisk politiker. Han var leder for Liberaldemokratene fra 1988 til 1999. Han var det internasjonale samfunnets Høye representant for Bosnia-Hercegovina fra 2002 til 2006.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ashdown ble født i India der hans far var kaptein i den britisk-indiske hær. Faren var ikke-praktiserende katolikk, moren protestant. Han vokste opp i Nord-Irland (derav kallenavnet Paddy), der faren hadde kjøpt en gård i 1945 nær Comber ved Donaghadee. Han gikk først på den lokale skolen og så på skole i Bangor og fra han var 11 år ved internatskolen Bedford School i Bedford i England, der aksenten hans førte til at han fikk tilnavnet.


=== Tidlig karriere ===
Mellom 1959 og 1972 var han offiser i Royal Marines. Han var i spesialstyrkene som nærkampspesialist og dykker. Etter tiden i Royal Marines arbeidet han blant annet i utenriksdepartmentet og i næringslivet.
Han arbeidet så en tid som britisk diplomat. Det kom påstander om at han arbeidet for MI6 under diplomatisk cover da han var ved FN i Genève, men han kommentert ikke dette offentlig (selv om pressen meldte at det glapp ut av ham på eldre dager). Ved FN var Ashdown ansvarlig for relasjonene til en rekke FN-organisasjoner, involvert i forhandlinger om en rekke internasjonale avtaler, inkludert noen aspekter ved Helsingfors-erklæringen av 1975.


=== Politisk virke ===
I 1983 ble han innvalgt i Underhuset som representant for det liberale parti. Da de liberale gikk sammen med Social Democratic Party (SDP) og dannet liberaldemokratene i 1988, ble han valgt til det nye partiets første leder.
Som partileder gikk han inn for samarbeid med Labour og hadde hemmelige møter med Tony Blair om muligheten av en koalisjonsregjering. Samarbeidet fortsatte også etter 1997, blant annet vedrørende lovreformer. Partiene fremla blant annet en utredning om valgsystemet, som foreslo at et proporsjonalt valgsystem skulle innføres. Regjeringen antok imidlertid ikke forslaget, og etter at Charles Kennedy etterfulgte Ashdown som partiledere i 1999 ble samarbeidet mellom de to partiene hvilende.Etter at han gikk av ble Ashdown tildelt Den britiske Imperieordenen i 2000 som Knight Commander, og ble deretter adlet som Baron Ashdown of Norton-sub-Hamdon, of Norton-sub-Hamdon in the County of Somerset da han forlot underhuset ved valget i 2001.


=== Etter britisk politikk ===
Etter å ha gått ut av den aktive britiske politikk ble han det internasjonale samfunns høye representant i Bosnia-Hercegovina i mai 2002. Han gikk inn for  internasjonale innsatser i regionen og vitnet i rettssaken mot Slobodan Milošević. Han ble i denne posten til 2006.
Ashdown ble i 2015 utnevnt til medlem av Order of the Companions of Honour.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paddy Ashdown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paddy Ashdown hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Paddy Ashdown hos The Peerage
Engjom skole

Engjom skole var en fulldelt barneskole i Gausdal kommune. Den hadde ca. 80 elever og 10 lærere.
I 1914 ble Frøyse og Åmot skole slått sammen til Engjom skule, og disse ble lagt ned da skolen sto ferdig i 1916. Skolen stod den gang litt nærmere vegen enn dagens skole gjør. Lærerboligen på nordsiden av den to etasjer høye skolebygningen er trolig bygget av tømmeret fra den gamle Åmot skole
Engjom skule, lærerboligen og fjøset ble skutt i brann den 27. april 1940, og de to neste årene ble skolen holdt på Holte og Øygarden. Skolen ble gjenoppbygd i 1943, som den mest moderne skole i landet. Den var i bruk helt uten endringer helt til 1999 da ble det bygget på et peronalavdeling.
Etter nedleggelsen ble skolebygningene solgt i 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gausdal kommune – Engjom skole
Opplandsarkivet - Engjom skole i Gausdal
Drotningsvik Senter

Drotningsvik Senter ligger i Godvik, ved Sotrabroen i Bergen. Senteret har direkte adkomst til riksvei 555.
Senteret består av 20 butikker fordelt på flere etasjer. Senteret ble åpnet i 1990, har blitt utvidet flere ganger (1994 og 2008), senest i 2013.
Senteret er eid av postordreforetaket Spar Kjøp.


== Eksterne lenker ==
Drotningsvik senters hjemmeside.
Sydbanen (Hannover)

Sydbanen (Hannover) (Hannöversche Südbahn) er en tysk, delvis historisk jernbanestrekning mellom Hannover og Kassel. Strekningen sto ferdig i 1856, strekningen mellom Göttingen og Hannoversch Münden ble nedlagt 1995.


== Linjekart ==


== Kilder ==
Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.
Tor Arne Uppstrøm

Tor Arne Uppstrøm (født 20. mai 1943) er en medieomtalt norsk forretningsmann, kunsthandler, galopphesteier og eiendomsinvestor.
Uppstrøm ble enstemmig frikjent etter å ha blitt urettmessig anklaget for bedrageri og underslag i 2010. Etter at han ble innblandet med Carl Fredrik Seims urettmessige uttak på 17 millioner kroner fra Bergen-verftet Mjellem & Karlsen som de to kjøpte i 2002.  På 2000-tallet oppholdt Uppstrøm seg i London.


== Referanser ==
Eirik Tryti

Eirik Tryti (født 8. september 1959 i Asker) er en norsk fjellklatrer. Han er utdannet cand.scient. ved Universitetet i Oslo i 1985, innenfor fysikk og informatikk. Eirik Tryti har tidligere jobbet ved Senter for Industriforskning (nå Sintef) og Nera SatCom. Han jobber nå i Telenor Norge.
Tryti har foruten bestigning av blant annet samtlige norske fjell over 2 000 meter, en rekke ekspedisjoner til flere kontinenter bak seg.


== Et utvalg av bestigninger og ekspedisjoner ==
1985: Mont Blanc (4808m). Alpenes høyeste fjell.
1986: Huascaran (6768m). Perus høyeste fjell
1987: Kilimanjaro (5895m). Afrikas høyeste fjell
1988: Leninfjellet (også kalt Pik Lenin, 7134m). Tadsjikistan
1989: Mount McKinley (også kalt Denali, 6194). Sjette norske bestigning. Sammen med Olav Storli Ulvund
1990: Shisha Pangma West (8008m). Første nordmenn på en 8000 meters topp uten oksygenutstyr. Sammen med Olav Storli Ulvund.
1991: Broad Peak (8047m), Pakistan. Nådde 7800 meter. Eneste norske med på turen.
1992: Matterhorn (4478m), Sveits/Italia.
1993: Cho Oyu (8201m), Tibet). Verdens sjette høyeste fjell. Første norske bestigning av fjellet. Uten oksygen og sherpastøtte. Eneste norske med på turen.
1994: Gasherbrum II (8035m), Pakistan. Første norske bestigning av fjellet. Uten oksygen og sherpastøtte. Sammen med Bjørn Arne Evensen, Simen Mørdre og utenlandske klatrere
1995: Mera Peak (6476m), Nepal
1996: Nevado Sajama (6542m), Nevado Illimani (6438m), Huayna Potosi (6088m), etc. Bolivia
1997: Mont Forel (3500m), etc. Grønlands østkyst
1999: Forsøk på Nevado de Copa (6188m) og Chopicalqui (6354m), Peru
2000: Spantik (7027m), Pakistan
2002: Chimborazo (6310m), Cotopaxi (5897m), Cayambe (5789m), etc. Ecuador
2003: Newtontoppen (1713m), Perriertoppen (1712m), Ceresfjellet (1675m). Svalbards tre høyeste fjell
2004: Mont Ngaliema også kalt Mount Stanley (5109m) og Mount Speke (4890m), Ruwenzorifjellene, Uganda
2005: Sydtoppen (8750m) av Mount Everest (8850m), Nepal
2006: Mount Rainier (4393m), Mount Adams (3742m), Mount Baker (3286m), USAs vestkyst
2007: Mount Everest (8850m), Nepal. Nådde toppen 16. mai 2007 sammen med Bjørn Arne Evensen
2009: På ski over Grønland, 570km fra Kangerlussuaq til Isortoq på 13 dager
2010: Aconcagua (6962m), verdens høyeste fjell utenfor Himalaya/Karakoram. Argentina
2011: Ama Dablam (6856m), "Verdens vakreste fjell", Nepal


== Forfatterskap ==
"Magiske Metre", Valdres Forlag, 1996. 220 sider storformat bok fra fjellturer og ekspedisjoner i inn- og utland.
"Om Mani Padme Hum, Everest 2007", Privat utgivelse, 2007. 144 sider storformat bok fra Everest ekspedisjonen i 2007. Utgitt i samarbeid med andre forfattere.
Bidratt med tekst og bilder til en rekke andre fjellbøker.
Forfattet et stort antall artikler med tekst og bilder fra fjellet.


== Referanser ==
Søramerikansk sjøløve

Søramerikansk sjøløve (Otaria flavescens) er en sel i øreselfamilien.


== Beskrivelse ==
Hannene er opptil 2,5 meter lange og veier cirka 300 kg. Deres pels Er på oversiden mørkebrun og på undersiden gulbrun. De har en man som er litt lysere. Hunner har en vekt på omkring 140 kg og blir to meter lange. Hunnenes pels er lysebrun og har uregelmessige flekker.


== Utbredelse ==
Søramerikansk sjøløver lever i Stillehavet langs Sør-Amerikas kyst fra Peru til Ildlandet. I Atlanterhavet forekommer de fra sør i Brasil til kontinentens sørlige spets. Kolonier finnes dessuten på Falklandsøyene. Vandrende individer har blitt observert lenger nord.


== Atferd ==
I paringstiden er hannene de første i kolonien og innen hunnene ankommer kjemper hannene om bra plasser. De stridende partene forsøker å bite hverandre til den svakeste forlater plassen. De fremgangsrike hannene vaker over opp til 18 hunner og parer seg med dem. I gjennomsnitt er det tre hunner per hanndyr. Unge hanndyr danner iblant små grupper og forsøker å røve bort noen hunner. Det medfører at hannen nesten ikke får mat og søvn i paringstiden.
Hunner føder oftest én unge og parer seg kort tid etter fødelsen på nytt.


== Bestand ==
Under den store seljakten som begynte ved slutten av 1700-tallet drepte man tusentalls søramerikanske sjøløver. Populasjonen sank fra noen millioner individer til noen tusen dyr. I dag er det i mange søramerikanske stater forbudt å jakte sjøløver. Spesielt i Chile og Argentina har bestanden økt, og beregnes nå til 270 000 individer.


== Slektstre ==
Kladogrammet over viser slektskapet i øreselfamilien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Søramerikansk sjøløve – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Søramerikansk sjøløve i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Søramerikansk sjøløve hos Fossilworks 
(en) Søramerikansk sjøløve hos ITIS 
(en) Kategori:Otaria flavescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Otaria flavescens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Otaria flavescens – detaljert informasjon på Wikispecies
Jon D. Bech

Jon Dagfinnson Bech (født 7. juli 1944 i Oslo) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør. Han tok Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1973 og har blant annet tjenestegjort ved ambassadene i Cape Town (1973 -75), Kairo (1979 – 80) og Dar-es-Salaam (1980 – 82). Han var sekretær for Stortingets utenriks-og konstitusjonskomite 1988-1990 og var minister og nestkommanderende ved ambassaden i London 1991 – 1994. I 1997-2000 var han ekspedisjonssjef og sjef for domstolavdelingen i Justisdepartementet.  I årene 2001 – 2004 var han Norges ambassadør til Sør-Afrika. Jon Bech har også vært polar- og midtøstenrådgiver i Utenriksdepartementet. 
Bech er utdannet cand. jur. (1969) og cand. mag. (1972) fra Universitetet i Oslo. Han har også hatt et års studieopphold ved Centre for International Affairs ved Harvard University (1986 – 87).


== Utmerkelser ==
Kommandør av den britiske Victoriaordenen
Ridder 1. klasse av Den kgl. norske fortjenesteorden.


== Eksterne lenker ==
Jon Bech - Store norske leksikon
Ny leder for domstolavdelingen i Justisdepartementet (1997)
Alf-Jørgen Aas

Alf-Jørgen Aas (født 5. juli 1915, død 20. august 1981) var en norsk maler fra Trondheim.
Han var elev ved Statens kunstakademi i 1934-1938 under Axel Revold, Jean Heiberg og Georg Jacobsen, og debuterte på Høstutstillingen 1936. Fra 1965 var han tilsatt som professor ved Statens kunstakademi og han var rektor samme sted fra 1970 til 1973. I tillegg hadde han mange tillitsverv i kunstnerorganisasjoner.
Aas malte blant annet landskap og stilleben i dekorativ koloritt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Alf-Jørgen Aas i Caplex
Utdypende artikkel om Aas i Norsk biografisk leksikon, av Ann Falahat.
Treprisen

Treprisen er en norsk arkitekturpris som deles ut for fremragende arkitektur med bruk av tre som materiale. Prisen ble opprettet i 1961 og deles ut av TreFokus, tidligere Treopplysningsrådet. Tildeling skjer på innstilling fra bedømmelseskomiteen bestående av fem medlemmer, hvorav tre av disse er fra TreFokus, mens de resterende to kommer fra Norske arkitekters landsforbund (NAL). Fra 2013 er utdelingen av Treprisen lagt til Den nasjonale konferansen for trearkitektur som arrangeres i et samarbeid mellom Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO), NTNU, NMBU, BAS  Arkitektbedriftene i Norge, Norsk Treteknisk Institutt og Trefokus.


== Prismottakere ==
1961 – Knut Knutsen
1962 – Are Vesterlid og Hans Østerhaug
1964 – Molle Cappelen og Per Cappelen
1966 – Lund & Slaatto
1969 – Wenche Selmer og Jens Selmer
1971 – Jørgen Djurhuus og Erik Fersum
1973 – Sverre Fehn
1975 – Helmer Hofset og Kristian Bjerknes
1978 – Telje-Torp-Aasen
1981 – Anna Molden og Jostein Molden
1983 – Borgen & Bing Lorentzen
1986 – Helge Hjertholm
1990 – Ola Steen
1992 – Per Line
1996 – Arne Henriksen
1999 – Jensen & Skodvin Arkitektkontor
2002 – Carl-Viggo Hølmebakk
2004 – Knut Hjeltnes
2013 – Helen & Hard Arkitekter ved Siv Helene Stangeland og Reinhard Kropf
2014 – Brendeland & Kristoffersen AS
2015 – Jarmund/Vigsnæs AS Arkitekter


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (2007). Arkitekturleksikon. Oslo: Abstrakt Forlag AS. s. 804. ISBN 978-82-7935-197-9. 


== Eksterne lenker ==
– Oversikt over prisvinnere hos Norske arkitekters landsforbund
TreFokus
Den nasjonale konferansen for trearkitektur.no
[1]
Thoise

Thoise er en militær flyplass og liten landsby i Shyokdalen i den nordindiske delstaten Jammu og Kashmir. Thoise opptar det eneste store stykket med flatt land i området. Flystripen er en viktig fasilitet som muliggjør en rask tilstrømning av menn og forsyninger fra det indiske fastlandet til Siachen, som er en isbre og slagmark med helikopterplattform nær Line of Control mellom India og Pakistan.
THOISE er ikke et ekte navn, men et akronym: Transit Halt Of Indian Soldiers Enroute (til Siachen). Thoise ligger en times flytur fra Delhi. Stedet ligger ca. 16 km unna landsbyen Hundur og 25 km fra Disket. Leh, hovedstaden i Ladakh, ligger omtrent 160 km unna. Thoise kan nås via Khardungla-passet, en av verdens høyestliggende veier som brukes av motorvogner. 
Thoise ligger utenfor rekkevidden til sivile. Den siste kontrollposten ligger i Hundur, på en bro der fotografering ikke er tillatt. Indian Oil Corporation bygger et oljedepot i Thoise for å tjene den indiske hæren. Byggeprosjektet er i gang og overvåkes fra Chandigarh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piloters rapporter og bilder fra innflyging til Thoise
(en) On the trail of two rivers - rapport fra reisende
Norske Naturfotografer

Norske Naturfotografer (NN) er en eksklusiv forening for helt eller delvis profesjonelle naturfotografer bosatt i Norge. 
Foreningen hadde per juli 2016 68 medlemmer, og nye medlemmer tas opp etter kvalitetsvurdering på foreningens årsmøter. NN har samarbeidsavtale med bildebyrået Samfoto, og de fleste av medlemmene er tilknyttet byrået.
Mange medlemmer er aktive skribenter og forfattere med stor produksjon. Det har de seneste årene kommet et stort antall bøker der foreningens medlemmer enten har levert bilder eller stått for hele utgivelser. 
Leder i foreningen er Kai Jensen (2013).


== Historie ==
Foreningen ble stiftet i 1976, etter initiativ fra naturfotografene Dag Kjelsaas og Ole Daniel Enersen. 
Målsettingen var dels å fremme norsk naturfoto og naturfotografenes interesser, dels å skape salgsmuligheter for naturfotografier. To år etter stiftelsen ble derfor Naturfotografenes Bildebyrå dannet.
Tidligere ledere i foreningen har blant annet vært Ole Daniel Enersen, Ragnar Frislid, Asle Hjellbrekke, Bård Løken, Jørn Areklett Omre, Magnus Reneflot, Tom Schandy og Rolf Sørensen, Roy Mangersnes 2011-2013, Kai Jensen 2013-.


== Bibliografi ==
Galleri Norge. Norsk naturfotografi gjennom fire årstider (kollektivt prosjekt i regi av NN), Hilt & Hansteen (1992) ISBN 82-7413-231-9
Naturligvis (Jubileumsbok for NN 1976-1996) (1995) ISBN 82-993531-0-6
Øyeblikk. Naturfotografenes beste fototips (Jubileumsbok for NN) (2001) ISBN 82-7643-233-6 / ISBN 82-993531-0-6
Lyspunkt – fotoprosjekt i norsk natur (kollektivt prosjekt i regi av NN), Naturforlaget (2005) ISBN 82-7643-377-4
Norsk natur – vill, vakker og sårbar (med tekst av Pål Hermansen), Forlaget Tom & Tom (2011)


== Eksterne lenker ==
Norske Naturfotografer
Samfoto Arkivert 20. januar 2012 hos Wayback Machine.