jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
I manesjen 1990–2003

I manesjen 1990-2003 er en samleplate med Lynni Treekrem, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Te sola rinn»
«Kviskre ditt navn»
«Flo i hjertet»
«Nystekte wienerbrød»
«Shangrila»
«Når dagen ligg»
«Fotspor i sand»
«Veit et sted»
«Tusenfryd»
«Vi e på vei»
«Mexico»
«Engler i snøen»
«Ka farsken»
«En to og tre»
«Kofferten pakka»
«Venindesang»
«Engleskare»
«Dans me dæ»
«Fell te ro»


== Eksterne lenker ==
(en) I manesjen 1990–2003 på Discogs 
(en) I manesjen 1990–2003 på MusicBrainz
Elle

Elle kan sikte til:

Elle (magasin), norsk kvinneblad
Elle Decoration, norsk bolig og interiørblad
Ellé, en elv i den franske regionen Bretagne
Elle (Den sentralafrikanske republikk)
Elle Macpherson, australsk supermodell og skuespiller
Elle (sport), en srilankisk idrett som ligner på baseball
Elle (modellbyrå)
Ælle av Sussex, en angelsaksisk kongeFiktive personer:

Elle Bishop, fra USA TV-serien Heroes
Elle Driver, fra filmen Kill Bill
Elle Greenaway, fra TV-serien Criminal Minds
Elle McFeast, en australsk fjernsynsfigur laget av komikeren Libbi Gorr
Elle Robinson, fra den australske såpeopera enNeighbours
Elle Woods, fra filmen Legally Blonde, og etterfølgereEtternavn:

Jamie Elle, amerikansk pornoskuespiller


== Se også ==
Alle artikler som starter med «Elle»
Uhørt (album)

Uhørt er et musikkalbum med Frank Aleksandersen, utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«Si det som det er» (F. Aleksandersen)
«Evige far hellige mor» (F. Aleksandersen)
«Stillhetens vinder» (F. Aleksandersen)
«Konge» (F. Aleksandersen)
«Med ryggen til sola» (F. Aleksandersen)
«På nye spor» (F. Aleksandersen)
«Dele med deg» (F. Aleksandersen)
«Under samme sol» (F. Aleksandersen)
«Fri for bekymring» (F. Aleksandersen)
«Summ summ fra slottsparken» (Borgedal/F. Aleksandersen)
«På gjengrodde stier» (skjult spor)
«Let the Life» (skjult spor)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Frank Aleksandersen - sang, gitarer, produsent, låtskriver, strykearrangement, kor
Stein Bull-Hansen - gitarer
Håvar Bendiksen - gitarer
Øivind Madsen - bass
Kyrre Sætran - bass
Einar Thorbjørnsen - keyboard, trekkspill
Lasse Hafreager - keyboard
Morten Reppesgård - keyboard
Rune Arnesen - trommer
Arnfinn Bergrabb - trommer
Gunnar Augland - trommer
Børre Flyen - trommer
Célio de Carvalho - perkusjon
Finn Hauge - munnspill
Geir Sundstøl - mandolin
Kristin Skaare - trekkspill
Kristin Karlson - fiolin
Kristin Skjølaas - fiolin
Einy Langmoen - bratsj
Christine Bugjerde - cello
Bjørn Jørgensen - strykearrangement
Aina Tangstad - vokal, kor
Dag Spantell - kor
Ståle Aasberg - kor
Egon Olsen - kor


=== Andre medvirkende ===
Bjørn Jørgensen - strykearrangement
Per Sveinson - tekniker, produsent
Ketil Plassgård - coverdesign/foto/layout
Der ute – der inne

Der ute – der inne er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1970. Dette er hans første plate.


== Sporliste ==
«Inger Lise danser samba»
«Drankeren»
«Timen er kommet»
«Gamle haiens vise»
«Det var fint at du kom»
«Der ute – der inne»
«Sorgenfri»
«To sekunder og byen»
«Regle»
«Rhoderick Nilsen»
«Fredagsmorgenvise»
«Den arme maidag»
«Nattmennesker»
«Kom inn»
«Linn»
«Opus i turkis? 8 1/2»
«Mortens vise»
«Amøben Mikkjel Hildebrand»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, låtskriver
Pjokken Eide - fløyte, trombone
Bjørn Holmvik - bass
Espen Rud - trommer


=== Øvrige ===
Odd Løken - produsent, tekniker
Ola Johansen - tekniker
John Mills - tekniker
Tore Torell - coverfotoforside etter originalmaleri
Frits Solvang - fotograf
Alf Cranner - albumnotater


== Eksterne lenker ==
(en) Der ute – der inne på Discogs 
(en) Der ute – der inne på Spotify
Garman (album)

Garman er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1972. Albumet lå 13 uker på VG-lista og endte med 13.-plass som beste plassering. Plata er spilt inn med musikere fra Pussycats og har et mye mer rocka uttrykk enn hans tidligere album.


== Sporliste ==
«Fra først av» (Ole Paus)
«Nå kommer jeg og tar deg» (Ole Paus)
«Leieboer» (Ole Paus)
«Jacobs vise» (Ole Paus)
«Harde tider» (Ole Paus)
«Sett deg ned» (Ole Paus)
«De elendiges baron» (Ole Paus)
«Du kaller det vakker musikk» (Ole Paus)
«Som en sommerfugl» (Ole Paus)
«Damen i dalen» (Ole Paus)
«Trøstevise i ren A-dur» (Ole Paus)
«Født på et fjell» (Ole Paus)
«Balladen om Ole P. og Bente L. (med en senere anm. om Astrid Å)» (Ole Paus)
«Ingen ting å være redd for» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, akustisk gitar, munnspill, plystring, låtskriver
Sverre Kjelsberg - elektrisk bass
Trond Graff - orgel, piano, vibrafon
Bjørn Henriksen - elektrisk gitar, sopransaksofon
Bror Dahl - klarinett, altsaksofon
Knut Halvard Johannessen - trommer, perkusjon


=== Øvrige ===
Stein Robert Ludvigsen - produsent
Egil Eide - tekniker
Frits Solvang - fotograf, layout


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Garman på Discogs 
(en) Garman på MusicBrainz 
(en) Garman på Spotify
Blues for Pyttsan Jespersens pårørende

Blues for Pyttsan Jespersens pårørende er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1973. Albumet lå to uker på VG-lista og endte med 19.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Blues for Pyttsan Jespersens pårørende» (Ole Paus)
«Skammens fontene» (Ole Paus)
«Blues for Pyttsan Jespersens pårørende» (instrumental) (Ole Paus)
«Merkelige Mira» (Ole Paus)
«Havari» (Ole Paus)
«Idioten» (Ole Paus)
«Blomsten» (Vilde Bjerke/Ole Paus)
«Timen før daggry» (Ole Paus)
«Når du kommer hjem» (Ole Paus)
«Blues i råtten G-dur» (Ole Paus)
«Fly fugler fly» (Ole Paus)
«Speildansen» (Ole Paus)
«Da tåken lettet» (Ole Paus)
«Ruben bærer lyset» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitarer, munnspill på «Skammens fontene» og «Havari», låtskriver
Ketil Bjørnstad - orgel/piano på «Blues for Pyttsan Jespersens pårørende», «Merkelige Mira», «Havari», «Timen før daggry», «Når du kommer hjem», «Blues i råtten G-dur» og «Ruben bærer lyset»
Stefan Grossman - gitarer på «Blues for Pyttsan Jespersens pårørende», «Skammens fontene», «Idioten», «Blomsten», «Blues i råtten G-dur» og «Ruben bærer lyset»
Arne Schulze - gitarer på «Skammens fontene», «Havari», «Blues i råtten G-dur», «Fly fugler fly» og «Da tåken lettet»
Terje Methi - bass på «Blues for Pyttsan Jespersens pårørende», «Skammens fontene», «Havari», «Når du kommer hjem», «Blues i råtten G-dur», «Fly fugler fly» og «Da tåken lettet»
Thor Andreassen - trommer på «Blues for Pyttsan Jespersens pårørende», «Skammens fontene», «Havari», «Timen før daggry», «Når du kommer hjem», «Blues i råtten G-dur», «Fly fugler fly» og «Da tåken lettet»


=== Øvrige ===
Stein Robert Ludvigsen - produsent
Inge Holst Jacobsen - tekniker
Egil Eide - tekniker
Frits Solvang - fotograf
Team Trykk AS - layout


== Eksterne lenker ==
(en) Blues for Pyttsan Jespersens pårørende på Discogs 
(en) Blues for Pyttsan Jespersens pårørende på MusicBrainz
Zarepta (album)

Zarepta er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1974. Albumet lå to uker på VG-lista et år etter at den kom ut og endte med 18.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Morgensang» (Ole Paus)
«Herr Lothringtons maskin» (Ole Paus)
«Brostein» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Vind» (Ole Paus)
«Dukken Barbara – en skillingsvise» (Ole Paus)
«De siste dagers progressive – eller takk og pris for Moss Allison» (Ole Paus)
«Vuggesang» (Ole Paus)
«Samba Tristeza» (Ole Paus)
«Hustavle» (Ole Paus)
«Ganske vanlig Sherry, simpelthen» (Ole Paus)
«Blåmann» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Kajsas sang» (Ole Paus)
«Fedrelandssang» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, låtskriver, produsent
Ketil Bjørnstad - orgel, piano, komponist, arrangement, produsent
Odd-Arne Jacobsen - gitar
Terje Venaas - bass
Ole Jacob Hansen - trommer, perkusjon
Odd Wentzel-Larsen - fiolin
John Arne Hirding - fiolin
Normann Beijer - cello
Tore Nilsen - trompet
Harald Bergersen - klarinett/saksofon
Odd Ulleberg - valthorn
Oddvar Mikalsen - fagott
Ellen Nikolaysen - sang/kor
Brit Elisabeth Haagensli - sang/kor
Turid Bræin


=== Øvrige ===
Jan Erik Kongshaug - tekniker
Frits Solvang - omslagsbilder, layout
Team Trykk AS
Lise Madsen, Moses og de andre

Lise Madsen, Moses og de andre er et musikkalbum med Ole Paus og Ketil Bjørnstad, utgitt i 1975. Dette er duoens første plate.


== Sporliste ==
«Overture» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Lise Madsen» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Dildo nr. 3» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Himmelen vet hva hun het» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Piken og do-do fuglen» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Klesvask» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Annas hus – en bygdevise» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Kvernskjær» (Ketil Bjørnstad)
«Fanden i tårnet» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Stauder» (Ole Paus)
«Borgere og banditter» (Ketil Bjørnstad)
«Smygeren» (Ole Paus)
«Skjulestedet» (Ketil Bjørnstad)
«Liljen og grisen, eller spurde du meg» (Ole Paus)
«Adam og Eva» (Ole Paus)
«Vrakgods» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Aron» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Musling» (Ketil Bjørnstad)
«Farvel, Roar Wik» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Signelill» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Hitleryngel» (Ole Paus)
«Godtfolk» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
«Veisangen» (Ketil Bjørnstad)
«Til slutt» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, låtskriver
Ketil Bjørnstad - piano, gitar, låtskriver, produsent, arrangement
Arild Andersen - bass
Rune Gustafsson - gitarer på Ouverture, Lise Madsen, Dildo nr. 3, Himmelen vet hva hun het, Piken og do-do fuglen, Annas hus – en bygdevise, Fanden i tårnet, Stauder, Borgere og banditter, Adam og Eva og Godtfolk
Sigmund Groven - munnspill på Klesvask og Stauder
Pål Thowsen - trommer/perkusjon på Ouverture, Lise Madsen, Dildo nr. 3, Himmelen vet hva hun het, Piken og do-do fuglen, Annas hus – en bygdevise, Fanden i tårnet, Stauder, Borgere og banditter, Skjulestedet, Adam og Eva, Godtfolk og Veisangen
Espen Rud - trommer på Kvernskjær, Smygeren, Liljen og grisen, eller spurde du meg, Aron, Farvel, Roar Wik og Til slutt
Knut Riisnæs - saksofoner/fløyte på Ouverture, Lise Madsen, Himmelen vet hva hun het, Fanden i tårnet, Skjulestedet, Liljen og grisen, eller spurde du meg, Adam og Eva, Aron og Veisangen
Odd Wentzel-Larsen - fiolin på Ouverture, Lise Madsen, Himmelen vet hva hun het, Aron og Godtfolk
Anne Lise Amdahl - bratsj på Ouverture, Lise Madsen, Himmelen vet hva hun het, Aron og Godtfolk
Maria Strøm - bratsj på Ouverture, Lise Madsen, Himmelen vet hva hun het, Aron og Godtfolk
Normann Beijer - cello på Ouverture, Lise Madsen, Himmelen vet hva hun het, Aron og Godtfolk
Radka Toneff - sang på Ouverture og Dildo nr. 3


=== Øvrige ===
Bjørn Lillehagen - tekniker
Frits Solvang - foto/coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Lise Madsen, Moses og de andre på Discogs 
(en) Lise Madsen, Moses og de andre på MusicBrainz
Kobaya

Kobaya er en av de tre hovedtyper i de japanske krigsflåtene i Sengoku-perioden (1467–1573) og Azuchi-Momoyama-perioden (1568–1600), de andre to er «slagskipet» atakebune og «krysseren» sekibune. Den siste og minste hovedtypen med betegnelsen kobaya kunne betraktes som datidens «fregatten» som et patruljefartøy for rekognosering og andre roller med sin hurtighet.


== Kobaya ==
I motsetning til både atakebunen og sekibunen var kobayaen et åpent fartøy som også var et roskip som kunne ha en besetning på 20 roere, men det hadde vært store kobaya´ere av samme størrelse som en sekibune, som normalt hadde en robesetning på førti roere. Som sekibunen hadde kobayaen en mast som kunne tars ned, for deretter å bli lagt til hvile ovenpå flere gafler langs fartøyets senterlinjen. Som seilskip hadde den et råseil som besto av vertikale striper, som bare var benyttet under medvind.
Som et krigsskip hadde kobayaen en besetning på ti soldater og åtte bueskyttere eller skyttere med musketter eller arkebuser i tillegg til tjue roere langs relingene. Fra skipsside til skipsside gikk flere tverrbjelker ut slik at disse ble utriggere som roere kunne komme ut på og stikke ned deres yuloh årene. Med denne åretypen kunne man vrikke seg framover ved å rotere på årebladene.
Som et åpent fartøy hadde den ikke overbygninger som kunne gi vern mot fiendtlige prosjektiler som pil og kuler, men det var mulig å reise provisoriske skjermer av bambus eller trevirke som tykke planker ved hjelp av et rammeverk langs relingene fra stevn til stevn. Bruk av provisoriske skjermer som kjempemessige skjold var lenge vanlig i de mange konflikter i Japans historie, spesielt på båter og fartøyer som ikke var bygd som krigsfartøyer.
Som et rekognoseringsfartøy var kobayaen den raskeste av de tre hovedtyper krigsskip i de japanske krigsflåtene i 1500-tallet, som også kunne brukes som sjøtransport for overføring av troppene, som under Toyotomi Hideyoshis invasjon av øya Shikoku i 1585. I dette året ble 90 000 soldater fraktet på 700 fartøyer fra Awaji til Shikoku. Fra de større atakebunene som ikke kunne nærme seg strendene, ble troppene tatt om bord på båter og kobayaer for landstigning.
Kobayaen hadde en lett konstruksjon uten indre avstivning utover tverrbjelker, som gav stor hurtighet under seil og med årer, som kan trekkes opp på strendene i strandhugg.


== Litteratur ==
Stephen Turnbull, Fighting Ships of the Far East (2) Japan and Korea 612-1639 2003 ISBN 1-84176-478-7
Seirobune

Seirobune (seiro bune) betyr «beleiringstårnskip», et stort fartøy som hadde et beleiringstårn for skyttere som skulle være i stand til å skyte ned på fienden på murene eller i slottet som hadde blitt lagt under beleiring.
Under de mange krigene fram til året 1600 på de japanske øyene var store slott, festninger og mindre fortikasjoner beleiret mange ganger av ulike hærer langs kommunikasjonene. Noen ganger hadde beleiringstrenet skapt kunstige dammer ved å lede bort vannet fra nærliggende elver eller innsjøer for å oppnå total isolasjon. Når det fiendtlige holdepunktet var omringet med vann, ble det sendt inn grunngående fartøyer for å forstyrre forsvarerne med deres ildgivelse. En slik beleiring var den berømte beleiringen av Bitchu-Takamatsu-festningen i 1582. Toyotomi Hideyoshi som ledet beleiringen, hadde oppdemmet Ashinori-elven og deretter skapt et kunstig innsjø.


== Litteratur ==
Stephen Turnbull, Fighting Ships of the Far East (2) Japan and Korea AD 612-1639, 2003 ISBN 1-84176-478-7
Noen der oppe

Noen der oppe er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1982. Albumet lå ni uker på VG-lista og endte med 14.-plass som beste plassering.


== Sporliste ==
«Hvem er den mannen» (Ole Paus)
«Lystig purk på picnic» (Ole Paus)
«Askepott» (Ole Paus)
«Åh, Sonja» (Ole Paus)
«Så mange lys» (Ole Paus)
«Selv sopere har et hjørne i himmelen» (Ole Paus/Bjørn Kruse)
«Smil til meg» (Ole Paus)
«Hvor er du i natt» (Ole Paus)
«Alt var mye bedre under krigen» (Ole Paus)
«Bare» (Ole Paus)
«Utgangssalme» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, akustisk gitar på Så mange lys, låtskriver, produsent
Iver Kleive - piano, orgel
Freddy Lindquist - gitarer, slidegitar
Jonas Fjeld - gitarer
Bent Bredesen - gitarer
Sveinung Hovensjø - bass, synthesizer, gitar
Pål Thowsen - trommer
Fred Nøddelund - trompet, piccolo-trompet, blåsearrangement
Petter Brambani - tenorsaksofon
Knut Riisnæs - tenorsaksofon
Bjørn Kruse - altsaksofon, blåsearrangement, komponist
Johan Bergli - altsaksofon
Rolf Malm - barytonsaksofon
Iselin Alme - sang
Kari Gjærum - sang
Hege Schøyen - sang
Berit Johansen - sang


=== Øvrige ===
Ola Johansen - produsent, tekniker
Frits Solvang - foto


== Eksterne lenker ==
(en) Noen der oppe på Discogs 
(en) Noen der oppe på MusicBrainz
Svarte ringer

Svarte ringer er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1982. Albumet er tilegnet Agnar Mykle.


== Sporliste ==
«I live tross Nyhavn» (Ole Paus)
«Nok en sang om morgenregn» (Ole Paus)
«Glade gutter» (Ole Paus)
«Nerven i min sang» (Ole Paus/Ilmari Errko)
«Hva i helvete... (den gamle historien)» (Ole Paus)
«På innsiden» (Ole Paus)
«Bergen, Bergen» (Ole Paus)
«Ingen liker herr Schmidt» (Ole Paus)
«Efter så mange år» (Ole Paus)
«Grå mann» (Ole Paus)
«Myrk framtid – eller inga» (Ole Paus)
«Constance» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, akustisk gitar, munnspill, piano, låtskriver, produsent
Jonas Fjeld - gitarer, fløyte, kor, produsent
Bent Bredesen - gitarer, kor, produsent
Pål Reinertsen - bass, kor, produsent
Paolo Vinaccia - trommer, kor, produsent
Finn Ziegler - fiolin


=== Øvrige ===
Svend Christensen - tekniker
Ola Johansen - miksing
Sigurd Eidsøren - fotograf
Art-Aid - coverdesign
Vanderlei Luxemburgo

Vanderlei Luxemburgo da Silva (født 10. mai 1952 i Nova Iguaçu i delstaten Rio de Janeiro i Brasil) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 
Han har tidligere vært trener for blant annet Real Madrid, Corinthians og Santos og var i 1998 – 2000 forbundskaptein for Brasils fotballandslag. 
I 2004 vant han det brasilianske mesterskapet med klubben Santos, selv om klubben da han ble ansatt lå helt nede på 17.-plass i ligaen. Den 30. desember samme år ble Luxemburgo ansatt som trener for den spanske storklubben Real Madrid. Til tross for at han innledet sin periode med 7 seiere på rad, og selv om han bare tapte 3 kamper av 21 mulige siden han ble ansatt, ble det likevel Barcelona som vant mesterskapet. Luxemburgo ble avskjediget og vendte tilbake til Santos, hvor han ble til han i 2008 ble ny trener i Palmeiras.


== Trenerkarriere ==
1983: Campo Grande
1983-1984: Rio Branco
1984: Friburguense
1984-1985: Al-Ittihad (Saudi-Arabia)
1985-1986: Democrata
1986-1987: Fluminense (U-20)
1987: América
1987/1988: Fluminense (U-20)
1989/1990: Bragantino
1991: Guarani
1991/1992: Flamengo
1992/1993: Ponte Preta
1993/1994: Palmeiras
1995: Paraná Clube
1995: Flamengo
1995/1996: Palmeiras
1997/1998: Santos
1998/1999: Corinthians
1998/2000: Brasils fotballandslag
2000: Brasils OL-lag
2001-2002: Corinthians
2002: Palmeiras
2002-2004: Cruzeiro
2004: Santos
2005: Real Madrid
2006-2007: Santos
2008-2009: Palmeiras
2009: Santos
2010: Atlético Mineiro
2010–2012: Flamengo
2012–2013: Grêmio
2013: Fluminense
2014–: Flamengo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vanderlei Luxemburgo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Vanderlei Luxemburgo på Twitter 
Vanderlei Luxemburgo på Instagram 
(de) Vanderlei Luxemburgo – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vanderlei Luxemburgo – Olympedia 
(en) Vanderlei Luxemburgo – Transfermarkt (manager) 
(en) Vanderlei Luxemburgo – WorldFootball.net 
(en) Vanderlei Luxemburgo – Soccerbase.com (manager) 
(en) Vanderlei Luxemburgo – FootballDatabase.eu 
(en) Vanderlei Luxemburgo – Soccerway 
(en) Vanderlei Luxemburgo – PlaymakerStats.com 
(en) Vanderlei Luxemburgo – PlaymakerStats.com (manager) 
(en) Vanderlei Luxemburgo – Sambafoot
Sjikaner i utvalg

Sjikaner i utvalg er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1978.


== Sporliste ==
«Et stev om Herr Lars Gule» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Show-Down i Nøtterøy» (Ole Paus), (Paus-posten)
«Benny» (Ole Paus), (Sjikaner i utvalg)
«En sang vedr. konserthuset» (Ole Paus), (Paus-posten)
«Vibeke Løkkeberg» (Ole Paus), (Siste Paus-posten)
«Sommer i Sarons dal» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Industridepartementets rag» (Ole Paus), (Siste Paus-posten)
«Reiseskildring» (Ole Paus), (Siste Paus-posten)
«Balladen om Fru Gunvor Galtung Haavik» (Ole Paus), (Paus-posten)
«Siste vals på Sunnanø» (Ole Paus), (Sjikaner i utvalg)
«Byssam byssam gamle far» (Ole Paus), (Sjikaner i utvalg)
«Vise vedr. eksplosjonen i Oktober cafe» (Ole Paus), (Paus-posten)
«Berge Furres Boogie-Woogie» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Balladen om Arne Bendiksens tapte ære» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Balladen om Sylvia Rafael og herr Anneus Schjødt» (Ole Paus), (Paus-posten)
«Gråt, bare gråt Argentina» (Ole Paus/Edvard Grieg), (Nye Paus-posten)
«Sosietetsnytt» (Ole Paus), (Siste Paus-posten)
«Tigris O'hoi» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Balladen om L. J. Dorenfeldt» (Ole Paus), (Nye Paus-posten)
«Satan lever» (Ole Paus), (Siste Paus-posten)
«Morgensang fra redaktøren 13. juni om morgenen» (Ole Paus), (Paus-posten)


== Eksterne lenker ==
(en) Sjikaner i utvalg på Discogs
Stjerner i rennesteinen

Stjerner i rennesteinen er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1989.


== Sporliste ==
«Jeg er ikke redd mer» (Ole Paus)
«Den tøffeste gutten i himmelen» (Ole Paus)
«Chilentina» (Ole Paus)
«Stjerner i rennesteinen» (Ole Paus)
«Vals for små bjørner» (Ole Paus)
«Veiskillet» (Ole Paus)
«Vi overlever alt» (Ole Paus)
«Minner» (Ole Paus)
«Vuggevise» (Ole Paus)
«Veierland» (Ole Paus)
«Helge Nordahl» (Ole Paus/Victor Jara)
«Seil avsted» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, bakgrunnvokal på Chilentina, låtskriver, produsent
Rune Gustafsson - gitar på Jeg er ikke redd mer, Den tøffeste gutten i himmelen, Chilentina og Helge Nordahl
Knut Reiersrud - gitar på Stjerner i rennesteinen, mandolin/munnspill på Veiskillet
Tore Thorsen - gitar på Vi overlever alt og Seil avsted
Arild Andersen - bass
Ole Amund Gjersvik - bass på Vi overlever alt og Seil avsted
Alfred Janson - trekkspill, melodica på Minner
Sven Ohrvik - piano, orgel på Jeg er ikke redd mer og Den tøffeste gutten i himmelen, trombone på Vals for små bjørner
Tore Brunborg - tenorsaksofon på Jeg er ikke redd mer
Olav Dale - tenor og sopransaksofon på Vi overlever alt og Seil avsted
Hege Schøyen - bakgrunnvokal på Chilentina


=== Øvrige ===
Ulf Holand - tekniker
Ina Tangerud - tekniker
Erling Lund - tekniker
Kristin Stephansen-Smith - coverdesign
Den store norske sangboka

Den store norske sangboka er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2007.


== Sporliste ==
«Vandringsvise» (Einar Skjæraasen/Finn Ludt)
«Manda' morra blues» (Stein Ove Berg)
«Jeg hadde tenkt» (Rudolf Nilsen/Jon Arne Corell)
«La oss leve for hverandre» (Bengt Sundström/Fredrik Friis)
«Sjømannsvise» (Harald Sverdrup/Alf Cranner)
«Splitter pine» (Kjartan Kristiansen)
«Syng og vær glad» (Alfred Næss/Einar Schanke)
«Ellinors vise» (Klaus Hagerup/Sverre Kjelsberg)
«En grønnmalt benk i parken» (Otto Nielsen)
«En spennende dag for Josefine» (Arne Riis/Benny Borg)
«Kokken Tor» (Lars Lillo-Stenberg)
«Den som var en løvetann» (Alf Prøysen/Alf Cranner)
«De nære ting» (Arne Paasche Aasen/Kurt Foss/Reidar Bøe)
«Øl» (Joachim Nielsen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, munnspill
Håkon Iversen - gitar, synth, bass, produsent
Hans Aaseth - gitarer
Sveinung Hovensjø - bass, cavaquinho
Per Kolstad - piano
Rune Arnesen - trommer, perkusjon
Marius Graff - banjo, mandolin
Øyvind Mehus - fiolin
Johannes Leonard Rusten - fiolin
Bergmund Waal Skaslien - bratsj
Hans Josef Groh - cello
Mathias Eick - trompet
Rolf-Erik Nystrøm - alt & barytonsaksofon
Jørgen Gjerde - trombone
Cecilia Iversen - bakgrunnvokal


== Eksterne lenker ==
(en) Den store norske sangboka på Discogs