jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pogonocherus decoratus

Furugreinbukk (Pogonocherus decoratus) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er østlig i Norge og finnes på Østlandet samt i indre strøk av Nord-Norge.


== Utseende ==
En liten (4–6 mm), kraftig, brunspraglete trebukk. I likhet med Pogonocherus fasciculatus mangler den en tagg bakerst på dekkvingene, fra denne arten kjennes den på at den er mindre og at dekkvingene har et stort, sammenhengende svart felt bak det grå tverrbåndet. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, omtrent så lange som kroppen. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en smal, skarp tagg midt på hver sidekant. Dekkvingene er brune, omtrent en tredjedel bakover i vingene er det et litt utydelig, gråaktig tverrbånd, bak dette en stor, svart skråflekk, ikke flere små, runde flekker som hos Pogonocherus fasciculatus. Beina er korte og svært kraftige.


== Levevis ==
Larvene lever under barken på nylig døde greiner av furu, kanskje også på gran. Etter hvert borer larven seg også inn i veden. Larveutviklingen tar to år. Den voksne billen klekkes på høsten, men er ikke aktiv før etter at den har overvintret. Da er den i aktivitet fra mai til juli. Arten ser ut til å være noe varmekjær og går helst på furutrær som står soleksponert.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i vest. I Norge finnes den på Østlandet og i indre strøk i Nordland og Finnmark.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
Stammen Pogonocherini
furugreinbukk, Pogonocherus decoratus Fairmaire, 1855


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Pogonocherus decoratus


== Eksterne lenker ==
(en) Pogonocherus decoratus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pogonocherus decoratus hos Artsdatabanken 
(sv) Pogonocherus decoratus hos Dyntaxa 
(en) Pogonocherus decoratus hos Fauna Europaea 
(en) Pogonocherus decoratus hos NCBI 
Pogonocherus decoratus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Pogonocherus hispidulus

Stor løvgreinbukk (Pogonocherus hispidulus) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er utbredt langs kysten av Sør-Norge. 


== Utseende ==
En liten (6-7,5 mm), kraftig, brunspraglete trebukk. Den kjennes fra de andre Pogonocherus-artene som forekommer i Norge på at den fremre delen av dekkvingene er nesten ensfarget gråhvit. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, omtrent så lange som kroppen, hvert ledd er tydelig tofarget, gråhvitt i indre del, brunt i ytre. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en smal, butt tagg midt på hver sidekant. Dekkvingene er brune, den fremste tredjedelen nærmest ensfarget gråhvit. De har en spiss tagg ytterst i spissen. Beina er korte og svært kraftige.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i greiner av ulike løvtrær, for eksempel hassel og villapal. Arten er ofte sammen med andre, små trebukker, for eksempel Stenostola dubia, Molorchus umbellatarum og Pogonocherus hispidus (de to førstnevnte har svært begrenset utbredelse i Norge). Utviklingen tar to år, den voksne billen klekkes om ettersommeren eller høsten, men er lite aktiv før neste vår, da den lever fram til juli. Den er lett å overse da den har gode kamuflasjefarger og er ganske liten.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i hele Europa bortsett fra den sørlige delen av Balkan. I Norge er det en sørlig art som forekommer langs kysten til Møre og Romsdal.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
Stammen Pogonocherini
stor løvgreinbukk, Pogonocherus hispidulus (Piller & Mitterpacher, 1783)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Pogonocherus hispidulus


== Eksterne lenker ==
(en) Pogonocherus hispidulus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pogonocherus hispidulus hos Artsdatabanken 
(sv) Pogonocherus hispidulus hos Dyntaxa 
(en) Pogonocherus hispidulus hos Fauna Europaea 
(en) Pogonocherus hispidulus hos NCBI 
(en) Kategori:Pogonocherus hispidulus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pogonocherus hispidulus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pogonocherus hispidulus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rigsarkivet

Rigsarkivet er en dansk institusjon som samler inn arkivalier fra de sentrale danske myndigheter. I tillegg til dette samles det inn arkiver fra privatpersoner og organisasjoner om man anser deres innhold for å være av varig verdi. Arkivet ble opprettet i 1889 ved sammenslutning av Gehejmearkivet og Kongerigets arkiv.
Rigsarkivet holder til på Slotsholmen med moderne magasiner på Kalvebod Brygge i København, som har erstattet det tidligere fjernmagasinet i Glostrup. 


== Eksterne lenker ==
Rigsarkivets hjemmeside
Ostional

Ostional er ei bygd i San Juan del Sur kommune i departementet Rivas sørvest i Nicaragua. Den har rundt 900 innbyggere fordelt på omtrent 120 husstander. Ostional ligger ved kysten, 24 km sør for byen San Juan del Sur. Like nord for Ostional ligger Tortuga, i sør Pochote, og i øst San Antonio og Monte Cristo.
Ostional har en lang sandstrand som ofte er hovedmålet for de relativt få turistene som besøker det avsidesliggende stedet. Et stort antall havskilpadder kommer opp på stranda for å legge egg om natta.
Bygda har to evangelistkirker, en katolsk kirke, et samfunnshus, en skole, en politistasjon, en park, en kirkegård, en helsestasjon og en fotball- og baseballbane. Elva Ostional renner forbi stedet.
Innbyggerne livnærer seg hovedsakelig av landbruk og fiske. Ostional har de siste åra promotert turisme, som spesielt skal hjelpe bygda med å utvikle seg, samt generere arbeidsplasser. Den har flere samarbeidsprosjekter med europeiske universiteter.
Schmiedeberg (Erzgebirge)

Schmiedeberg er en tidligere kommune i den sørvestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Kommunen har 4 679 innbyggere (31. desember 2008).
Schmiedeberg ligger omkring 23 km sør for Dresden og ca 6 km sør for byen Dippoldiswalde, i dalen til elvedalen Roten Weißeritz i den nordlige delen av landskapet Osterzgebirge.  Elven Pöbelbach munner ut i kommunen.
Kommunen Schmiedeberg besto av ti distrikter:

Schmiedeberg var en kommune i Kreis Dippoldiswalde fra 1952 til 1990, og i Landkreis Dippoldiswalde fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den en del av i Weißeritzkreis, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Schmiedeberg (Erzgebirge) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schmiedeberg (Erzgebirge) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Aschehougs verdenshistorie

Aschehougs Verdenshistorie er den norske utgaven av et femtenbinds historieverk utgitt av norske, svenske og danske historikere mellom 1982 og 1986. Et tilleggsbind om begivenhetene mellom 1985 og 1993 ble senere utgitt. I Sverige ble serien utgitt som Nationalencyklopedins världshistoria av Bra Böcker.
Arbeidet med verdenshistorieserien tok til i 1976 med Bjarne Gran som forprosjektleder. Aschehoug hadde det ansvar for redaksjon av teksten, mens det svenske forlaget Bra Böcker hadde ansvar for formgivning og bilderedaksjon. Knut Helle var norsk hovedredaktør og redaksjonen bestod forøvrig av Kåre D. Tønnesson, Jarle Simensen og Sven Tägil. Bokserien ble utgitt samtidig med (den konkurrerende) 20-binds verdenshistorien til Cappelen. Ifølge forlaget var verket i 2010 solgt i ca 50 000 sett.


== Bind ==
Randi Håland og Gunnar Håland	I begynnelsen: fra de første mennesker til de første sivilisasjoner 		1982 ISBN 82-03-10585-8
Rudi Thomsen	Høykulturer tar form: 1200-200 f.Kr. 		1983	ISBN 82-03-10586-6
Patrick Bruun	Asia møter Europa: 200 f.Kr. – 500 e.Kr. 		1983	ISBN 82-03-10587-4
Erik Gunnes	Religioner på marsj: 500-1000 		1983	ISBN 82-03-10588-2
Knut Helle	Nomadefolk og høykulturer: 1000-1300 		1984	ISBN 82-03-10589-0
Kåre Lunden	Europa i krise: 1300-1500 		1984	ISBN 82-03-10590-4
Niels Steensgaard	Verden på oppdagelsenes tid: 1350-1500 		1984	ISBN 82-03-10593-9
Kurt Ågren	Et nytt Europa: 1500-1750 		1985	ISBN 82-03-10592-0
Niels Steensgaard	Verdensmarked og kulturmøter: 1500-1750 		1985 ISBN 82-03-10593-9
Kåre Tønnesson	To revolusjoner: 1750-1815 		1985 ISBN 82-03-10594-7
Lars-Arne Norborg	Det sterke Europa: 1815-1870 		1986 ISBN 82-03-10595-5
Jarle Simensen	Vesten erobrer verden 1870-1914 		1986 ISBN 82-03-10596-3
Henning Poulsen	Fra krig til krig, 1914-1945 		1982	ISBN 82-03-10597-1
Bo Huldt	Tre verdener: 1945-1965 		1982	ISBN 82-03-10599-8
Sven Tägil	Mot en usikker fremtid: 1965-1985 		1986 ISBN 82-03-10600-5
Jarle Simensen og Sven Tägil	Verden forandres: 1985-1993 		1993 ISBN 82-03-16603-2


== Referanser ==
Harmony (album)

Harmony er et musikkalbum utgitt av den rumenske panfløyte-artisten Gheorghe Zamfir i 1984. Albumet er innspilt med fullt symfoniorkester som er arrangert og dirigert av Harry van Hoof.


== Eksterne lenker ==

(en) Harmony (album) på Discogs
Bollerup borg

Bollerup var en dansk borg og et sogn i Ingelsted herred i Skåne, halvveis mellom Ystad og Simrishamn. Borgen ligger på en holme omgitt av voldgraver. 
Av den opprinnelige borgens fire fløyer, gjenstår nå kun den nordlige av dem, bygget i gråsten, kalksten og tegl. Bygningen er i 3 etasjer, og på langsiden under takuthenget, prydes den av en rundbuet frise som hviler på granittkonsoller under. De steile gavlene fremtrer med forskjellige former for gotiske blendinger, og på østsidens 1. etasje finnes en liten apsislignende utbygning.  Sammen med Glimmingehus er Bollerup Skånes best bevarte profane bygning fra middelalderen. Den fungerte som en blanding av bolig og borg som lett kunne motstå bondeopprør, men ikke de senere tiders kanoner.


== Kalkmalt utsmykning ==
I noen av salene på den øverste etasjen, finnes rester av veggmalerier fra 1500-tallet. Disse er sjeldne eksempler på verdslige kalkmalerier fra middelalderen. De spredte restene kan vitne om at sånn må det ha sett ut på flere herregårder og i mange av bøndenes og borgernes boliger. Rigsråd Stog Olufsens Krognos eide Bollerup, som etter hans død i 1469 ble styrt av enken Barabara Brahe. Etter en pilegrimsferd til Roma sammen med dronning Dorothea i 1475, fikk Barbara inspirasjon til at dekorere Brønnby kirke (Brunnby) på Kullen med fornemme kalkmalerier. 
På Bollerup er det flest bevarte bilder på det øverste stokkverk, hvor også de fineste rommene har ligget. Omkring kaminen kan man nederst på veggen se restene av et malt draperi, som skal etterligne draperte tepper opphengt i ringer. Vevde tepper har gitt en viss isolering og fin dekorasjon, men på Bollerup har man tilsynelatende ikke hatt nok til en permanent opphenging av den riktige vare. Her kommer "kalkgobelinene" inn. 
Vi ser også bibelmotiver, helgener og bladornamentikk. I den underste etasjen bærer slanke, kantede søyler en rekke elegante hvelvinger, hvis ribber har fått en enkel mønsterbemaling. 


== Eiere ==
Bollerups første eier var Bulle, som kalte stedet opp etter seg selv (Bullathorp, nevnt 1310). Deretter var den på 1200-tallet sete for slekten Due, men kom på 1300-tallet via ekteskap, over på Thottslektens hender. I 1401 ble den solgt i til slekten Krognos på Krapperup slott. Da denne slekten døde ut i 1573  med Oluf Mouritze Krognos, kom Bollerup først i slekten Gøyes eie, i 1624 til et medlem av slekten Lykke, videre til fru Ida Skeel og siden til slekten Rantzau. 
Bollerup fikk senere svenske eiere, og en av dem var kong Karl III Johan. I dag fungerer bygningene som naturbruksgymnasium. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sylve Åkesson:Om Bollerup
Kvintsirkel

Kvintsirkelen er en geometrisk fremstilling av forholdet mellom de tolv like-tempererte toner som forefinnes i kromatisk skala.  Den ble først publisert av Johann David Heinichen, i hans Der Generalbass in der Composition (1728).
Nabotonene har en kvints avstand.  I en gitt toneart (f.eks. tonika C) vil subdominanten F ligge til venstre og dominanten G til høyre i bildet til høyre.  Den ytre sirkel viser dur, den indre viser parallelltonearten, en moll.  Disse tre danner grunnlaget i en vilkårlig populær vestlig melodi og kvintsirkelen er et mye brukt visuelt hjelpemiddel i opplæring.


== Huskeregler ==
For å lette memoreringen av kvintsirkelen er følgende regler ofte brukt:
B-tonearter: Far Beundret Esspen Asskeladds Dessperate Gesstus
Eller: Fader Bevare Esspen, Asspen, Dessuten Gesspen, Cesspen
Alternativt: Far Ba Esspen, Asskeladden Dessorientere Gesstapo 
Kryss(#)-tonearter: Ga Du Arne Eller Hans Fissken
Eller: Gå Du Aldri Etter Hans Fisskestang (Cissel).
Alternativt: Gamle Damer Aper Etter Herrer Fyss skam
Eller kanskje enklere mot venstre (kvart)
HEAD_G_HEAD_G_FC
Classics By Candlelight (album)

Classics By Candlelight er et musikkalbum utgitt av den rumenske panfløyte-artisten Gheorghe Zamfir i 1980. Albumet inneholder instrumentale arrangementer av kjent klassisk musikk og er arrangert og dirigert av Harry van Hoof.


== Eksterne lenker ==
(en) Classics By Candlelight (album) på Discogs
Highgate undergrunnsstasjon

Highgate undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på s High Barnet-gren.
Det ble anlagt en jernbanestasjon på området allerede 1867, spor etter denne ligger rett over dagens undergrunnsstasjon. Traseen er i dag konvertert til turstien Parkland Walk. Før annen verdenskrig planla London Underground en ny forbindelse fra Highgate til Alexandra Palace i nord, og Finsbury Park i sør, men denne linjen ble aldri noe av. Hadde den sett dagens lys, ville Northern-linjens servicemønster blitt betraktelig mer komplisert enn det allerede er.


== Eksterne lenker ==
Highgate Underground Station Transport for London (Engelsk)
Ellinge slott

Ellinge slott ligger ved Bråån, en biflod til Lødde Å, et par kilometer sydvest for Eslöv i Skåne. 


== Historie ==
Ellinge ble bygd som en forsvarsborg med voldgraver, og er et av Skånes eldste gods med aner tilbake til 1100-tallet. Den opprinnelige skånsk-danske lukkede borgen ble i 1735 omgjort til en åpen herregård i svensk stil. Samtidig ble det anlagt en ny park. I 1854 ble den nordre fløyen revet ned, og erstattet med den nåværende tårnaktige stenbygningen. Hovedbygningen fikk gavler i en slags renessansestil. 
De to elvene dannet tidligere en strategisk forsvarslinje for det sydlige Skåne, og ved disse ligger også de gamle befestede borgene Skarhult, Flyinge, Hvidarp (Viderup), Ørtofta og Borgeby. Elvene hadde den gang mere vann enn i dag, og var derfor vanskelige å krysse. De spilte derfor en sentral rolle i Danmarks innenlandske stridigheter, samt senere i krigene mot Sverige. 
Ellinge har tilhørt flere av Danmarks mektigste slekter og personer, blant andre erkebiskop Jakob Erlandsen og senere Henrik Krummedike.


== Kilder ==
Om Ellinge slott, Sylve Åkesson Arkivert 23. mai 2010 hos Wayback Machine.
Bannewitz

Bannewitz er en kommune i den nordvestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Kommunen har 10 689 innbyggere (31. desember 2008).
Bannewitz grenser i sør og sørøst mot Kreischa,  i sørvest mot Rabenau, i vest mot Freital  og i nord og nordøst mot Dresden.
Kommunen består av de fire distriktene Bannewitz, Possendorf, Goppeln og Rippien.
Følgende kommuner er blitt innlemmet i Bannewitz siden 1915:

1915: Eutschütz
1922: Boderitz, Welschhufe
1923: Nöthnitz
1950: Cunnersdorf
1996: Goppeln
1999: PossendorfBannewitz var en kommune i Kreis Freital fra 1952 til 1990, og i Landkreis Freital fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den en del av i Weißeritzkreis, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bannewitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rudolf Kirchschläger

Rudolf Kirchschläger (født 20. mars 1915 i Niederkappel, Kirschläger Oberösterreich, død 30. mars 2000 i Wien) var en østerriksk diplomat, politiker, dommer og politiker. Han var Østerrikes president mellom 1974 og 1986.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kirschenschläger ble foreldreløs i en alder av 11 år. Han gikk ut fra Bundesaufbaugymnasium i Horn i 1935, og begynte å studere juss ved universitetet i Wien, men etter Adolf Hitlers Anschluss av Østerrike i 1938 måtte han gi opp sine jusstudier. Uten å være med i det nazistiske partiet NSDAP, som han nektet å bli, måtte hans stipend ved universitetet i Wien oppheves og Kirchschläger klarte ikke lenger å finansiere sine studier. Kirchschläger arbeidet derfor en stund som bankfunksjonær.


=== Andre verdenskrig ===
Han ble innkalt til tjeneste i infanteriet i det tyske Wehrmacht om sommeren 1939. I slutten av 1940 brukte han en to måneders frontpermisjon til å forberede seg til den juridiske statseksamen, og ble uteksaminert med tittelen doctor iuris.
Kirchschläger tjenestegjorde som vernepliktig soldat fra begynnelsen av andre verdenskrig. Han deltok i invasjonen av Polen i 1939, senere tjenestegjorde han på vestfronten og etter 1941 tjenestegjorde han på østfronten. På østfronten ble han såret i 1942. Han oppnådde graden kaptein og var lærer i taktikk ved Krigsskolen i Wiener Neustadt. I begynnelsen av april 1945 ledet han et kompani med kadetter i kampene mot de sovjetiske troppene som begynte å komme faretruende nær grensene til det tyske riket. Under en av disse kampene ble han alvorlig skadet i det ene beinet. Denne skaden ble han aldri helt frisk fra.
Etter krigen jobbet Kirchschläger som distriktsdommer frem til 1954 i Langenlois og senere jobbet han som dommer i Wien. 


=== Diplomat ===
I 1954 ble han ansatt i Utenriksdepartementet i Østerrike. Fra 1967 til 1970 var han Østerrikes ambassadør i Praha. Til tross for en ettertrykkelig ordre fra utenriksdepartementet om ikke å gjøre det, så  utstedte han likevel flere ganger utreisetillatelse til mange tsjekkoslovakiske borgere som forsøkte å flykte fra kommunistene under den sovjetiske invasjonen av Tsjekkoslovakia.


=== President ===
Mellom 1970 og 1974 var han utenriksminister i Østerrike. Han ble valgt til president i 1974. I et foredrag ved Innsbruck-universitet i februar 1971 skisserte han sin forståelse av en «etisk utenrikspolitikk».I 1980 ble han gjenvalgt til en ny periode som president med en cirka 80 % av stemmene. Dette var den høyeste andel av stemmene som noen presidentkandidat noensinne har klart å oppnå i noe presidentvalg i Østerrikes historie.


== Referanser ==
Carlos Arias Navarro

Carlos Arias Navarro (født som Carlos Arias Navarro y den 11. desember 1908 – død 27. november 1989) var en av de mest kjente spanske politikere under diktaturet til general Francisco Franco. 
Han tjenestegjorde i det spanske Justisdepartementet siden 1929 og som advokat i Málaga og Madrid. Han tenestegjorde i forskjellige politiske stillinger, blant annet som ordføreren i Madrid fra 1965 til juni 1973, og etter han utnevnt til minister for Governance i juni 1973. 
Etter attentatet mot Luis Carrero Blanco ble han utnevnt til statsminister-embetet som den 71ste statsministeren i Spania den 31. desember 1973. Denne stillingen fortsatte han å holde selv etter diktator Francos død.
Han ble etterfulgt i statsminister-stolen av Adolfo Suárez, som hadde sittet som generalsekretær i Franco sitt offisielle parti Movimiento Nacional. I juni 1977 ble det første frie valget siden 1936 gjennomført med stort hell i Spania.


== Referanser ==
Why Is Sex Fun?

Why Is Sex Fun?: The Evolution of Human Sexuality er en bok fra 1997 av Jared Diamond som handler om utviklingen av menneskets seksualitet. Boken tar for seg bestemte områder ved menneskets seksualitet som hvorfor mennesket er det eneste pattedyret som har sex i det private fremfor det offentlige, og hvorfor kvinnens eggløsning ikke er åpenlyst merkbar. Boken ble utgitt fem år etter Diamonds forrige bokutgivelse The Third Chimpanzee og kom ut samme år som Våpen, pest og stål.


== Referanser ==
Einar Wøhni

Einar Wøhni (født 7. mai 1920 i Lebesby, død 14. februar 1987) var en norsk politiker (Ap). Han var  landbruksminister i Einar Gerhardsens tredje regjering 1960–63 og stortingsrepresentant fra Troms 1961–1965.
Wøhni var utdannet fra Finnmark landbruksskole og Statens småbrukslærerskole. Han arbeidet som herredsagronom og lærer, før han ble direktør i Direktoratet for vilt og ferskvannsfisk 1965-1976. Fra 1977 til 1987 var han fylkeskartsjef i Nordland.


== Verv ==
1955–1959 medlem i Kvæfjord kommunestyre
1958–1960 formann i Sør-Troms Arbeiderparti
1957–1961 medlem i Arbeiderpartiets landsstyre


== Kilder ==
«Wøhni, Einar (1920-1987)». stortinget.no. Besøkt 18. april 2010. 


== Eksterne lenker ==
(no) Einar Wøhni hos Stortinget 
(no) Einar Wøhni hos Norsk senter for forskningsdata