jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigge Strömberg

Sigge Strömberg, egentlig Sigfrid Natanael Strömberg, (født 22. desember 1885 i Göteborg, død 3. mars 1920) var en svensk forfatter og journalist.
Strömberg tilbragte en tid i USA, og var da ansatt i den svenskspråklige avisen Minneapolis veckoblad i 1904-1905. Han vendte tilbake til Sverige, og arbeidet en periode i det kortlivede ukebladet Göteborgs-Bladet. Så ble han tilknyttet Åhlén & Åkerlunds förlag. Foruten å gi ut de fleste av sine bøker på dette forlaget, var han ansatt der frem til sin død. I årene 1910-1914 var han redaktør for det nystartede bladet Vecko-Journalen, og i 1914-1920 var han sjefredaktør for Allt för Alla. Kort tid før han døde påtok han seg å lede vittighetsbladet Kasper.
Som forfatter skrev Strömberg hovedsakelig dramatiske og humoristiske noveller, fortellinger om oppdagelsesferder samt guttebøker. Forfatterskapet bar i mange tilfeller preg av Strömbergs tid i USA.
Sigge Strömberg skrev også detektivhistorier under psevdonymet Christian Wall. Disse bøkene ga han ut på Nordiska förlaget.
Mange av bøkene ble utgitt i flere utgaver. Et par år etter Sigge Strömbergs død ga forlaget Åhlen & Åkerlund ut en serie med humoristiske novellesamlinger fra hans hånd, og noen av guttebøkene i serien Två tjuvpojkar ble gitt ut på nytt helt inn på 1950-tallet.


== Filmatiseringer ==
I 1920 kom filmen Baron Olson, som var basert på Sigge Strömbergs novelle med samme tittel. Novellen stod i samlingen Baron Olson og andra historier (1919), og filmen var regissert av Erik A. Petschler. Romanene Styrman Karlssons flammor og Styrman Karlssons bröllopsresa dannet forelegget for den svenske filmen Styrman Karlssons flammor (1938), der den norske skuespilleren Alfred Maurstad hadde rollen som smugleren Joe. Regien var ved svenske Gustaf Edgren. Edgren hadde allerede i 1925 laget en stumfilm med samme navn. I Danmark gjorde Annelise Reenberg en dansk film av de to bøkene om Styrman Karlsson, med tittelen Styrmand Karlsen.


== Bibliografi (utvalg) ==
1909: Prärielif
1909: Genom hvirflarna
1910: Vildhjärnor
1911: Den ljusa skalpen
1912: Rosie
1913: Strax lite' gladare
1914: Krigskorrespondenter och andra lögnare
1914: Göteborgsflickor
1915: Mannen som ville bli neger
1915: Två tjuvpojkars äventyr
1916: Storskojare och andra humoresker
1916: Två tjuvpojkar til sjöss
1917: Kvinnor, barn och tjänstefolk samt några stackars karlar
1917: Två tjuvpojkar i skolan
1918: Två tjuvpojkar på skollov
1918: Styrman Karlssons flammor
1919: Styrman Karlssons bröllopsresa
1919: Två tjuvpojkar på en obebodd ö
1919: Baron Olson och andra historier
1920: Två tjuvpojkars julferie
1920: Svenssons halva miljon
1921: Don Persson, tjurfäktareUnder psevdonymet Christian Wall

1915: Flickan från Paris
1915: Hemligheten på Almnäs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om den svenske filmen "Styrman Karlssons flammor" i Svensk filmdatabas
Styrmann Karlsons flammer

Styrman Karlsons flammer (svensk: Styrman Karlssons flammor) er en svensk filmkomedie fra 1938 regissert av Gustaf Edgren. Manuset ble skrevet av Oscar Rydqvist og Oscar Hemberg. Som litterært forelegg hadde han Sigge Strömbergs romaner Styrman Karlssons flammor og Styrman Karlssons bröllopsresa, som ble utgitt i henholdsvis 1918 og 1919. Edgren gjorde stumfilmversjonen, Styrmann Karlsens flammer, i 1925. Tre skuespillere medvirket i begge filmene: Karin Swanström, Knut Lambert og Nils Whiten. I Danmark gjorde Annelise Reenberg en dansk versjon av de samme romanene i 1958 med tittelen Styrmann Karlsen.
Norske Nanna Stenersen spiller rollen som Bessie Mathiesen. Landsmannen Alfred Maurstad finner vi i en mindre rolle som smugleren Joe.
Filmen hadde svensk premiere på kinoen Scandia i Stockholm  19. september 1938. 


== Handling ==
Kalle og hans kjæreste Blenda er på vei hjem fra Tivoli i Stockholm når han forteller at han skal være borte i to år som styrmann på ei seilskute, men sverger henne evig troskap. Under reisen tar man Bessie ombord. Hun har havarert med sitt fartøy. Kan Kalle greie og motstå fristelsen med en vakker kvinne ombord samtidig som Blenda venter på ham der hjemme?


== I rollene (kun krediterte) ==
Anders Henrikson - Kalle Karlsson, førstestyrmann på barken Maria Albertina
Karin Swanström - Mrs. Ragna Doring, enke på Stonebridge Castle
Hjördis Petterson - Mrs. Margaret Mathiesen, født Lady Plumfield
Nanna Stenersen - Bessie Mathiesen, hennes datter, Mrs. Dorings brorsdatter
Hilding Gavle - Cecil Alexander Burke, lord av Baconshire, Middleton og Yukonwich
George Fant - William («Bill»), Mrs. Dorings ektemanns brorsønn
Ludde Gentzel - Ludvig «Ludde» Landegren, styrmann
Erik «Bullen» Berglund - Sjögren, kaptein på Maria Albertina


== Kilder ==
Styrman Karlssons flammor (1938) i Svensk Filmdatabas


== Eksterne lenker ==
(en) Styrman Karlssons flammor på Internet Movie Database 
(no) Styrman Karlssons flammor hos Filmfront 
(sv) Styrman Karlssons flammor i Svensk Filmdatabas
Linje 3 (São Paulos undergrunnsbane)

Linje 3 – São Paulos undergrunnsbane (portugisisk: Linha 3 do Metrô de São Paulo) eller Linje 3 Rød. er en undergrunnslinje ved São Paulos undergrunnsbane. Det ble offisielt innviet 10. mars 1979 med 18 stasjoner og 22,0 kilometer lang. hadde fullført sin ekspansjon i årene 1981, 1982, 1983, 1986, 1988. Det er den travleste linje på systemet.


== Stasjoner ==
Muhu kommune

Muhu er en landkommune i Saare fylke i Estland. Det bor om lag 1 076 mennesker i kommunen (2019), fordelt på ca 208 km². Administrasjonssenteret i kommunen er byen Liiva.
Kommunen omfatter øya Muhu og de små, omkringliggende øyene Kasselaid, Viirelaid, Võilaid og Suurlaid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Muhu Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Villeurbanne

Villeurbanne er en kommune i storbyområdet Lyon i regionen Auvergne-Rhône-Alpes øst i Frankrike. Byen ligger nordøst for Lyon, og sammen danner de den største metropolen i landet etter Paris. 1. januar 2015 ble kommunen overført fra departementet Rhône til den nyopprettede Métropole de Lyon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Villeurbanne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Kaarma kommune

Kaarma er en tidligere landkommune som omgav byen Kuressaare i det sørvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 3 900 mennesker i kommunen, fordelt på ca 391 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var byen og bykommunen Kuressaare, fylkets største by. Folketallet var svakt økende.De største tettstedene i kommunen var forstedene til Kuressaare, samt inne på Kaarmas område også Aste med 521 innbyggere i 2007, fulgt av Kudjape med 477 innbyggere, og Nasva med 377 innbyggere.


== Referanser ==
Vénissieux

Vénissieux er en kommune i storbyområdet Lyon i regionen Auvergne-Rhône-Alpes øst i Frankrike. Det er den nest største forstaden til Lyon og er nabo i sørøst. 1. januar 2015 ble kommunen overført fra departementet Rhône til den nyopprettede Métropole de Lyon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Vénissieux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Kihelkonna kommune

Kihelkonna er en tidligere landkommune i det nordvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa, og omfattet også øya Vilsandi. Det bodde om lag 850 mennesker i kommunen, fordelt på ca 246 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Kihelkonna. Folketallet var fallende.Det største tettstedet i kommunen var Kihelkonna med 435 innbyggere i 2007, som ligger ved kysten i vest. 
Geologisk er kystlandskapet her oppe på nordre Saaremaa en del av den såkalte Silurbanken, og består for det meste av kalkstein, snarere enn de store sanddynene man finner i nordøstre Estland.Øst i kommunen finner vi den betydelige innsjøen Karujärve (Bjørnesjøen) på 330 hektar, med bølgete åser og små fjell omkring – et landskap som mer minner om sørlige Estland. Innsjøen har lange sandstrender og er mye brukt av Saaremaas befolkning til rekreasjon. Maleren Peeter Ulas (1934–2008) malte en rekke landskapsmalerier fra kommunen. 


== Referanser ==
Caluire-et-Cuire

Caluire-et-Cuire er en kommune i storbyområdet Lyon i regionen Auvergne-Rhône-Alpes øst i Frankrike. Det er den tredje største forstaden til Lyon og er nabo i nord.
1. januar 2015 ble kommunen overført fra departementet Rhône til den nyopprettede Métropole de Lyon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Caluire-et-Cuire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Caluire-et-Cuire – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Kärla kommune

Kärla er en tidligere landkommune i det sørvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 1 650 mennesker i kommunen, fordelt på ca 216 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Kärla. Folketallet var fallende.Det største tettstedet i kommunen var Kärla med 943 innbyggere i 2007.


== Referanser ==
Laimjala kommune

Laimjala er en tidligere landkommune i det sørøstlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 780 mennesker i kommunen, fordelt på ca 116 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Laimjala. Folketallet var fallende.Det største tettstedet i kommunen var Laimjala med anslagsvis 200 innbyggere i 2007.


== Referanser ==
Leisi kommune

Leisi er en tidligere landkommune i det nordlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 2 100 mennesker i kommunen, fordelt på ca 348 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Leisi. Folketallet var økende.De største tettstedene i kommunen var Leisi med 332 innbyggere i 2007. I landsbyen Angla litt lengre sør malte Evald Okas (1915–2011) kjente landskaps- og landsbymalerier, ikke minst av stedets vindmøller.
Geologisk er kystlandskapet her oppe på nordre Saaremaa en del av den såkalte Silurbanken, og består for det meste av kalkstein, snarere enn de store sanddynene man finner i nordøstre Estland.

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Lümanda kommune

Lümanda er en tidligere landkommune i det sørvestlige Saare fylke, og lå aller lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 800 mennesker i kommunen, fordelt på ca 199 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Lümanda. Folketallet var stabilt.Det største tettstedet i kommunen var Lümanda med ca 200 innbyggere i 2007. Lengre vest langs kysten ligger landsbyen Atla hvor den kjente maleren Evald Okas (1915–2011) malte landskapsmalerier.Landskapet her er typisk glacialt med isskurte morenesletter og mange små sjøer. I skogene her vest på Saaremaa lever svarte ekorn. På 1920-tallet ble det skipet ut kalkstein fra et steinbrudd i Atla.


== Referanser ==
Mustjala kommune

Mustjala er en tidligere landkommune i det nordvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 750 mennesker i kommunen, fordelt på ca 235 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Mustjala. Folketallet var stabilt.Det største tettstedet i kommunen var Mustjala med ca 200 innbyggere i 2007.
Geologisk er kystlandskapet her oppe på nordre Saaremaa en del av den såkalte Silurbanken, og består for det meste av kalkstein, snarere enn de store sanddynene man finner i nordøstre Estland. I landsbyene Panga og Ninase i Mustjala kommune, på hver sin side av havbukta her, finner man fine formasjoner av Silurbanken. Maleren Elmar Kits har skildret landskapet her.Ved Ninase står et tidligere kystfort fra første verdenskrig, samt et minnesmerke over forliset til M/S «Estonia».


== Referanser ==
Orissaare kommune

Orissaare er en tidligere landkommune i det nordøstlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 2 000 mennesker i kommunen, fordelt på ca 163 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Orissaare. Folketallet var svakt fallende.Det største tettstedet i kommunen var Orissaare med 1.038 innbyggere i 2007.


== Referanser ==
Pihtla kommune

Pihtla er en tidligere landkommune i det sørlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 1 380 mennesker i kommunen, fordelt på ca 228 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Pihtla. Folketallet var svakt fallende.Det største tettstedet i kommunen var Pihtla med ca 200 innbyggere i 2007.


== Referanser ==
Pöide kommune

Pöide er en tidligere landkommune i det østlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå helt øst på øya Saaremaa. Det bodde om lag 940 mennesker i kommunen, fordelt på ca 124 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Pöide. Folketallet var fallende.Det største tettstedet i kommunen var Pöide med ca 200 innbyggere i 2007. Ruinene etter korsfarerborgen Pöide ligger her. 


== Referanser ==
Juleraidet

Juleraidet (The Christmas Raid) er det allment brukte navnet på IRAs angrep mot den irske hæren 23. desember 1939. 
Selve angrepet var vellykket, og store mengder våpen og ammunisjon ble stjålet fra en militærbase, Magazine Fort, i Dublin. Selv om operasjonen i seg selv var vellykket, ble de to mennene bak raidet arrestert raskt etterpå, og mesteparten av det stjålne utstyret ble returnert. Flere IRA-frivillige ble også tatt.


== Litteratur ==
Mark M. Hull, Irish Secrets. German Espionage in Wartime Ireland 1939–1945, Dublin: Irish Academic Press, 2003, ISBN 0-7165-2756-1
Enno Stephan, Spies in Ireland, London, 1963 ISBN 1-131-82692-2 (reprint)
J Bowyer Bell, The Secret Army – The IRA 1997
Salme kommune

Salme er en tidligere landkommune i det sørvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på en sørlig utstikker på øya Saaremaa. Det bodde om lag 940 mennesker i kommunen, fordelt på ca 115 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Salme. Folketallet var økende.Det største tettstedet i kommunen var Salme med 559 innbyggere i 2007.
Høsten 2008 ble det gjort et skipsfunn i Salme.


== Referanser ==
Torgu kommune

Torgu er en tidligere landkommune i det sørvestlige Saare fylke lengst vest i Estland. Den bestod av halvøya Sõrve, som strekker seg sørvestover ut fra øya Saaremaa. Det bodde om lag 360 mennesker i kommunen, fordelt på ca 126 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Torgu. Folketallet var fallende.Det største tettstedet i kommunen var Torgu med ca 150 innbyggere i 2007.
Kommunevåpenet har et fyrtårn, symbolsk for de meget viktige Anseküla fyr, Loode fyr og Sõrve fyr som alle tre ligger strategisk plassert på halvøya. Halvøya har vært svært viktig for skipsfarten i århundrer.


== Referanser ==
Svett Ballklubb

Svett Ballklubb (stiftet 6. september 2005) er fotballklubb fra Oslo som består av en kameratgjeng fra Kongsvinger-traktene. Laget begynte i 8. divisjon, men rykket raskt opp i nivåene og spiller i dag i 4. divisjon. Svett er kanskje mest kjent i Norge for å sette norgesrekord i antall opprykk på rad. De rykket opp fra 8. divisjon til 4. divisjon på fire sesonger.


== Referanser ==
Valjala kommune

Valjala er en tidligere landkommune i det sørøstlige Saare fylke lengst vest i Estland. Kommunen lå på øya Saaremaa. Det bodde om lag 1 390 mennesker i kommunen, fordelt på ca 126 km².  Administrasjonssenteret i kommunen var Valjala. Folketallet var svakt fallende.Det største tettstedet i kommunen er Valjala med 490 innbyggere i 2007.
Valjala kirke fra 1227 er den eldste i Estland.


== Referanser ==
Kasper (blad)

Kasper var et svensk vittighetsblad som kom ut i årene 1869-1930.
Tidsskriftet ble grunnlagt den 4. desember 1869 av Richard Gustafsson, som var dets redaktør fram til 1910. Det deretter overtatt av Åhlén & Åkerlunds förlag, og ble slått sammen i 1927 med ukebladet Förgät mig ej (grunnlagt i 1895). Det varte i tre år til, og bladet gikk inn i 1930.Kasper var i mange år et av de mest leste svenske vittighetsbladene, og inneholdt blant annet karikaturer, kåserier, spøk og vitser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kasper : med Förgät mig ej, februar 1929, på Prosjekt Runeberg
Soda (tegneserie)

Soda er en fransk-belgisk tegneserie skrevet av Tome og tegnet av Bruno Gazzotti. De to første albumene i serien (samt de elleve første sidene i det tredje) er tegnet av Luc Warnant. Serien ble første gang publisert i det franske tegneseriebladet Spirou i 1986. 
Serien handler om politimannen David Elliot Hanneth Solomon, som, for ikke å opprøre sin skjøre mor, må utgi seg for å være prest.
De to første albumene ble utgitt på norsk i 1989 (Mord med skrivemaskin) og 1990 (Dødens engel). Begge utgitt av Semic Nordisk Forlag.


== Handlingsreferat ==
David Solomon er den eneste sønnen til lensmannen i byen Providence i Arizona, men han flyttet senere til New York City. Han klarte ikke å finne fast arbeid, og han meldte seg motvillig til politiet. Men i brevene hjem fikk han foreldrene til å tro at han hadde begynt som sogneprest. Han fant på denne løgnen fordi foreldrene hans ikke ønsket at han skulle begynne i et så farlig yrke som faren hans hadde i Arizona. Men når hans mor Mary blir enke flytter hun inn i hans leilighet i New York. David blir dermed tvunget til å fortsette disse løgnene i frykt for at sannheten kan gi hans gamle mor et hjerteinfarkt.
Dermed, når han reiser til jobb, går "Fader David Solomon" kledd som prest på vei til et kapell. Men i en heis bytter han til uformelle klær som han har på seg for sin jobb i NYPD. Han bytter tilbake til prestens klær når han en på vei tilbake til leiligheten, som han deler med moren sin. Men dette forårsaker en rekke problemer, og mange ganger ønsker David å fortelle sin mor sannheten. Men han lar være på grunn av hennes helse-problemer.
Ofte blir det ikke tid til å bytte fra prestens klær, så David blir tvunget til å gå i aksjon med en revolver innenfor presteklærne. Mary er så bekymret på grunn av all kriminaliteten i New York City at hun holder seg som oftest i leiligheten. Noen ganger oppdager kjeltringene han må hanskes med, hvor han bor. Så David må arbeide dobbelt så hardt for å holde byens kriminelle liv vekk fra moren hans, og for å holde henne lykksalig uvitende om alle problemene i livet hans. Hans venstre hånd mangler to fingre, men så langt har det aldri blitt forklart hvordan han egentlig mistet disse fingrene. 


== Album ==
Kids Alive

Kids Alive er et barne-gospelkor tilknyttet Frelsesarmeen i Stavanger. 
Fra en forsiktig begynnelse i 1997 telte koret i desember 2010 over 50 medlemmer i alderen 7 til 15 år. Koret ga ut egen CD i 2005 og er også med på EP-utgivelse med Ole Paus og Stavanger Gospel Company i desember 2010. Koret ble ledet av Kjersti Håland Risan, både i perioden 1997-2005 og 2008-2013. Koret ledes fra sommeren 2013 av Solveig Westby.
Stavanger Gospel Company

Stavanger Gospel Company er et gospelkor i Stavanger, etablert i 1997.
Koret består av over 60 voksne kormedlemmer, og har tilknytning til Frelsesarmeen. Koret har blant annet utgitt CD-en It's Amazing i 2009 og en EP i 2010. Aril Schøld er dirigent og leder. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jaiminiya upanishad brahmana

Jaiminiya Upanishad Brahmana, også kalt Talavakara Upanishad Brahmana, er en vedisk tekst som er forbundet med Jaiminiya eller Talavakara shakha i Samaveda. Den er ansett som en Aranyaka. En del av teksten danner Kena upanishad. Sammen med Bṛhadāraṇyaka upanishad og Chāndogya upanishad, tilhører den Brahmana-perioden av Vedisk sanskrit, og stammer sannsynligvis fra det 6. århundre f.Kr.
I den vestlige verden ble teksten første gang utgitt av Hanns Oertel, sammen med en oversettelse til engelsk, i Journal of the American Oriental Society i 1896.
Teksten må ikke forveksles med Jaiminiya brahmana.
Strandsmelle

Strandsmelle (Silene uniflora) er en flerårig plante (staude) av smelleslekta (Silene) i nellikfamilien (Caryophyllaceae). Planten er lett kjennelig på det oppblåste begeret, og den skilles fra sin nære slektning engsmelle på voksested og at strandsmelle som regel bare har en blomst per blomsterstengel.  
Bladene er spisse og lansettformede, og står motsatt av hverandre. Det er kun en blomst på hver stengel (viktig skille fra engsmelle S. vulgaris som har flere). Blomstene lukker seg ikke nattestid som flere andre hvitblomstrende smeller gjør. Blomstene har fem frie kronblader og sammenvoskt beger med markerte, lilla-brune nervetråder. Blomsterbegeret kan "smelles" slik som en papirpose eller tangblære.
Engsmelle vokser på strandberg og grusstrender langs hele kysten og finnes også noen steder på grasmark og grus i innlandet og den er trolig opprinnelig i Norge. Strandsmelle regnes av noen som en underart av engsmelle (S. vulgaris) og da som S. vulgaris ssp. maritima.  Finnes opp til 1360 moh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strandsmelle i Encyclopedia of Life 
(en) Strandsmelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Strandsmelle hos Artsdatabanken 
(sv) Strandsmelle hos Dyntaxa 
(en) Strandsmelle hos ITIS 
(en) Strandsmelle hos NCBI 
(en) Strandsmelle hos The International Plant Names Index 
(en) Strandsmelle hos Tropicos 
(en) Kategori:Silene uniflora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Silene uniflora – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Silene uniflora – detaljert informasjon på Wikispecies
Blindurt

Blindurt (Silene wahlbergella) er en flerårig plante i nellikfamilien. Blindurt skiller seg fra andre smeller ved å være kleistogam: Blomsten framstår som regel bare med det oppblåste begeret som er karakteristisk for mange i denne slekta. Blindurt er ikke fullstendig kleistogam: blomster med eksponerte kronblader forekommer og dette gir planta mulighet for krysspollinering. Bladene er smale. 
Planten vokser i fjellstrøk i Sør-Norge, gjerne på baserik grunn. Nordover fra Bodø og Fauske er arten vanligere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blindurt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blindurt hos Artsdatabanken 
(sv) Blindurt hos Dyntaxa 
(en) Blindurt hos ITIS 
(en) Blindurt hos Panarctic Flora 
(en) Blindurt hos The International Plant Names Index 
(en) Blindurt hos Tropicos
Linje 4 (São Paulos undergrunnsbane)

Linje 4 – São Paulos undergrunnsbane (portugisisk: Linha 4 do Metrô de São Paulo) eller Linje 4 Gul er en undergrunnslinje ved São Paulos undergrunnsbane. Den første delen mellom stasjonene Faria Lima og Paulistaet ble offisielt åpnet 25. mai 2010. Hele linjen skal stå ferdig i 2021 og vil bestå av 11 stasjoner og være 12,8 kilometer lang. 


== Stasjoner ==
Romania under Sommer-OL 2000

Romania under Sommer-OL 2000. 145 sportsutøvere, syttien menn og syttifire kvinner fra Romania deltok i seksten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Romania kom på ellevteplass med elleve gull-, seks sølv- og ni bronsemedaljer. Roeren Elisabeta Oleniuc-Lipă var landets flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Hvit jonsokblom

Hvit jonsokblom (Silene latifolia, i Norge med underarten S. l. ssp. alba) er en ett- eller toårig plante (staude) i smelleslekta i nellikfamilien (Caryophyllaceae) som varierer i høyde fra 25 til 70 cm. Blomstene er hvite og pollineres av nattaktive insekter. Hvit jonsokblom er særbu som sin nære slektning rød jonsokblom.
S. latifolia er utbredt over store deler av Europa, Vest-Asia og Nord-Afrika. Til Norge er arten trolig innført i form av underarten Silene latifolia ssp. alba som nå regnes som bufast. Hvit jonsokblom vokser spredt til Tromsø og Kautokeino og finnes i all slags kulturmark.


== Eksterne lenker ==
(en) hvit jonsokblom i Encyclopedia of Life 
(en) hvit jonsokblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvit jonsokblom hos Artsdatabanken 
(sv) hvit jonsokblom hos Dyntaxa 
(en) hvit jonsokblom hos ITIS 
(en) hvit jonsokblom hos NCBI 
(en) hvit jonsokblom hos The International Plant Names Index 
(en) hvit jonsokblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Silene latifolia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Silene latifolia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Silene latifolia – detaljert informasjon på Wikispecies