Tennessee Waltz

«Tennessee Waltz» er en amerikansk populærmusikk/countrysang, skrevet av Redd Stewart og Pee Wee King i 1947. Sangen ble først spilt inn av Cowboy Copas. Den ble utgitt på 78-platen King 696 i mars 1948. Sangen ble senere popularisert av Patti Page samt av Les Paul og Mary Ford i 1950.
I likhet med «Crocodile Rock» er «Tennessee Waltz» er selfrefererende sang, dvs. sangen handler om seg selv.
Sangens popularitet gjorde den også til Tennessees fjerde offisielle delstatssang. De nble antatt gjennom Senate Joint Resultion 9 av the 84th General Assembly. I 1974 var «Tennessee Waltz» den bestselgende sangen i Japan noensinne

Patti Page var kjent med «Tennessee Waltz», ettersom den var hennes fars favorittsang. Hun gjorde en innspilling av den med Jack Rael orch 14. oktober 1950 som B-side til julesingelen «Boogie Woogie Santa Claus». Den ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 5534.Suksessen til Patti Pages versjon ledet til coverversjoner med Les Paul og Mary Ford (utgitt av Capitol Records med katalognummer 1316) samt Jo Stafford (utgitt av Columbia Records med katalognummer 39065).Andre innspillinger ble gjort av Guy Lombardo and His Royal Canadians (utgitt av Decca Records med katalognummer 39065), av Petula Clark for det britiske markedet og av Chiemi Eri for det japanske markedet.


== Senere versjoner ==
Bobby Comstock & the Counts og Jerry Fuller – rockabillyversjoner som lå på listene i 1959.
Connie Francis
Alma Cogan. Innspilt i rock and rollballadestil i 1964. Suksessen til Cogans versjon har inspirert til nyinnspillinger med de svenske sangerne Kikki Danielsson og Lotta Engberg samt den tyske sangeren Heidi Brühl.
Sam Cooke. Innspilte en double-time-versjon 21. januar 1964 i the RCA Studio, Hollywood. Den ble utgitt på albumet Ain't That Good News 1. mars 1964. Dette var den siste albumutgivelsen med nytt materiale av Cooke og «Tennessee Waltz» koblet med «Good Times» var den siste Sam Cooke-singelen, som ble utgitt i sangerens levetid. Cooke fremførte «Tennessee Waltz» – og også «Blowin' in the Wind» som gjest på premieren til TV-programmet Shindig!, som ble kringkastet september 1964.
Elvis Presley. En hjemmeinnspilling fra 1966.
Otis Redding spilte inn en versjon av «Tennessee Waltz» med Booker T. & the M.G.'s i 1966. Den ble utgitt på hans klassiske rhythm and bluesalbum The Otis Redding Dictionary of Soul.
Johnny Jones, født i Atlanta, som en kort tid erstattet Sam Cooke som medlem av The Soul Stirrers før Johnnie Taylor sluttet seg til gruppen, spilte inn en Southern soul-utførelse for produsent Bobby Robinsons Fury Records.
Anne Murray (På albumet Let's Keep It That Way, 1978)
Lacy J. Dalton (1980)
Emmylou Harris (På albumet Cimarron, 1981)
Billie Jo Spears (På albumet Country Girl, 1981)
James Brown. I 1983 var sangen med på albumet Bring It On (Churchill Records)
Holly Cole (På albumet Don't Smoke in Bed, 1993)
Tom Jones backet av The Chieftains (På albumet Long Black Veil, 1995)
Eva Cassidy (På albumet Imagine, 2002)
Norah Jones fremførte «Tennessee Waltz» som ekstranummer under et liveshow på the House of Blues i New Orleans 24. august 2002. Den var med som ekstramateriale på den følgende DVD-utgivelsen av showet.
Leonard Cohen spilte inn «Tenessee Waltz» (én av de få coverversjonene han noensinne har spilt inn på plate). Den ble utgitt på hans album Dear Heather (2004). Denne versjonen inneholdt et ekstra vers, som var skrevet av Cohen selv.
Pete Molinari  (På albumet Today, Tomorrow and Forever, 2009)


== Annet ==
Sendingen av Merv Griffith Show 3. august 1956 inneholdt en impromptu fremførelse av Monti Rock til go-godansakkompagnement av Jayne Mansfield.


== Norske versjoner ==
Otto Nielsen, Jan Thoresen og Vidar Lønn-Arnesen har skrevet norske tekster. På norsk bærer den også tittelen «Tennessee Waltz».


=== Innspillinger ===


== Referanser ==