jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den internasjonale Botev-prisen

Den internasjonale Botev-prisen (bulgarsk: Международна ботевска награда) er en bulgarsk pris innstiftet 24. juli 1972 til belønning av diktere for poesien de forfattet og innsatsen de la ned for fred, demokrati og framgang. Prisen ble tildelt hvert femte år så lenge Folkerepublikken Bulgaria eksisterte og igjen fra 1996. 


== Medalje ==
Med prisen fulgte en medalje og ærestittelen «mottager av Den internasjonale Botev-prisen». Medaljen har med portrett av dikteren og nasjonalisten Hristo Botev, som deltok i apriloppstanden i 1876. Til høyre for portrettet står årstallene for dikterens fødsel og død, 1848 og 1876, over hverandre. På revers står en bulgarsk løve over korslagt pistol og fjærpenn og med en dobbel omskrift som betyr mottager av Den internasjonale Botev-prisen. 
Medaljen er opphengt i båndet i en krans. Medaljebåndet er hvitt, grønt og rødt, som Bulgarias flagg.


== Mottagere ==
Disse har mottatt prisen:
1976Aleksej Surkov, Sovjetunionen
Nicolás Guillén, Cuba
Pierre Seghers, Frankrike
László Nagy, Ungarn1981Rafael Alberti, Spania
Ahmad al-Ahmad, Syria
Miroslav Krleža, Jugoslavia
Rasul Gamsatov, Sovjetunionen1986Günter Wallraff, Tyskland
Nil Gilevitsj, Sovjetunionen
Mario Benedetti, Uruguay
Dmitro Pavlichko, Sovjetunionen1996Nadine Gordimer, Sør-Afrika
Valeri Petrov, Bulgaria2001Branko Cvetkovski, Makedonia
Nikola Indzhov, Bulgaria2006Jevgenij Jevtusjenko, Russland2008Aleksandr Solzjenitsyn, Russland, særtildeling ved hans død2011Aleksandr Rudenko, Russland


== Referanser ==


== Litteratur ==
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 201. ISBN 954-509-317-X


== Eksterne lenker ==
Om prisen og mottagerne (bulgarsk)
Mario Ernesto (de) Soto

Mario Ernesto (de) Soto (født 9. mai 1974) er en chilenskfødt maler bosatt i Norge. 
Soto er utdannet industridesigner fra Escola Superior de Disseny (ESDI) i Barcelona. Soto maler oljemalerier og akvareller i fotorealitisk stil, og henter sine motiver fra byliv, som biler, trafikk, restauranter etc. Soto har hatt diverse utstillinger i Oslo, Moss og Barcerlona. Han er representert på Galleri Henrik Gerner i Moss. Han har hatt separatutstillinger på Galleir Ramfjord i Oslo i 2009, Galleir Henrik Gerner i 2006 og Galleri La Fruteria i Barcelona i 2004. Soto har mottatt Statens Kunstnerstipend i 2008, Vederlagsfondets Kunstnerstipend i 2006.


== Eksterne lenker ==
desotoart.com – Offisielle nettsider
Palopuro jernbanestasjon

Palopuro jernbanestasjon (finsk: Palopuron seisake,  svensk: Palopuro järnvägsstation) var en jernbanestasjon på Helsingfors-Riihimäki-banan. Stasjonen ble nedlagt i 1996 sammen med stasjonene Monni og Takoja. Det fantes også en stasjonsbygning som ble revet i 1994. Nå fungerer Palopuro som sporveksleplass.
Dimitrov-prisen

Dimitrov-prisen (bulgarsk: Димитровска награда) er en bulgarsk pris innstiftet 23. mai 1949 ved dekret utstedt av presidiet i Bulgarias nasjonalforsamling til belønning av fremragende individuell eller kollektiv innsats innen vitenskap, kunst og ingeniørkunst. Prisen er oppkalt etter kommunistlederen Georgi Dimitrov. Den hadde fra 1949 til 1960 tre klasser, men dette ble omgjort slik at den fikk én klasse.Med prisen fulgte en medalje og ærestittelen «mottager av Dimitrov-prisen». Ærestittelen rangerte som den femte av de ni ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria.
Medaljen ble først gjort i bronse, men ble senere laget i gull. Den bærer et venstrevendt portrett av Georgi Dimitrov til høyre flankert av en laurbærkvist. På revers står innskriften «Лауреат На Димитровска Награда» (mottager av Dimitrov-prisen) over tre linjer under en femtagget stjerne. Medaljen er opphengt i et mørkerødt bånd.Til sammen 1 288 personer ble tildelt Dimitrov-prisen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 199–200. ISBN 954-509-317-X
Siosi Cocker Mafi

Siosi Cocker Mafi (født 1962 eller 1963) er en tongansk økonom, som fra 2003 til 2013 var sentralbanksjef for Tongas nasjonalbank.Mafi begynte å jobbe hos sentralbanken i 1993, og da hun ble utnevnt til sentralbanksjef i 2003 var hun den første kvinnelige sentralbanksjefen i en stillehavsøystat. Hun var visesentralbanksjef fra 2000, og jobbet også som økonom i Tongas finansdepartement de siste tre årene før hun ble sentralbanksjef. 
Sione Ngongo Kioa overtok som sentralbanksjef etter Siosi Mafi 21. august 2013, da hennes 10-årsperiode utløp.


== Referanser ==
Waal (interglasial)

Waal integlasial var en varm periode i Nord-Europa som satte inn omtrent 1 300 000 år BP. Navnet kommer av en av rhindeltaets hovedarmer, Waal. En muligens samtidig varmetid i nordlige del av Alpene kalles donau-günz interglasial.
Waal ligger fullstendig i matuyama-epoken, en tid da jordas magnetfelt med få unntak hadde en annen polaritet enn nå: den magnetiske nordpolen (motsvarer egentlig magnetisk syd) lå nær den geografiske sydpolen.  Et av unntaket var en relativt kortvarig omspoling av magnetfeltet, den såkalte  jaramillio-hendelsen, som skjedde 70 000 år før slutten av perioden, dvs omtrent for 1 million år BP. De siste 700 000 årene har magnetfeltet vært som nå.


== Tidsnavigasjon ==


== Litteratur ==
Thomas Litt, Karl-Ernst Behre, Klaus-Dieter Meyer, Hans-Jürgen Stephan og Stefan Wansa, «Stratigraphische Begriffe für das Quartär des norddeutschen Vereisungsgebietes» i Stratigraphie von Deutschland - Quartär. Special issue. Eiszeitalter und Gegenwart/Quaternary Science Journal, bind 56, nr. 1/2. E. Schweizerbart’sche Verlagsbuchhandlung (Nägele und Obermiller) , Stuttgart. ISSN 0424-7116, sidene 7-65  DOI=10.3285/eg.56.1-2.02. På oppdrag av Deutsche Stratigraphische Kommission, 2007 artikkel online
Toneprisen

Toneprisen er en musikkpris som deles ut til vinneren av en musikkonkurranse for musikere mellom 16 og 23 år. Deltagerne må ha fast eller midlertidig adresse i Hedmark eller Oppland.
Det var Eidsiva Energi som i 2006 tok initiativ til prisen. De kontaktet Toneheim Folkehøgskole og fra og med 2007 er konkurransen avholdt annethvert år. Arrangører er foruten Eidsiva Energi og Toneheim, NRK Hedmark og Oppland.


== Mottakere av prisen ==
2007: Ingeborg Schübeler Gillebo, sopran
2009: Ingeborg Christophersen, blokkfløyte
2011: Ellisiv Tandberg, klaver
2013: Bjørn Kåre Odde, fele
2015: Mari Midtli, folkemusikk, steving
2017: Hannah Veslemøy Narvesen, slagverk


== Eksterne lenker ==
Toneprisens offisielle nettsted Arkivert 24. september 2011 hos Wayback Machine.
Analamanga

Analamanga er en av Madagaskars 22 regioner. Den ligger i provinsen Antananarivo. Hovedstaden i regionen er Antananarivo som også er nasjonal hovedstad. Regionen hadde 3 439 589 innbyggere i 2014.


== Administrativ inndeling ==
Analamanga er oppdelt i åtte distrikter:

Ambohidratrimo
Andramasina
Anjozorobe
Ankazobe
Antananarivo-Renivohitra
Antananarivo-Atsimondrano
Antananarivo-Avaradrano
Manjakandriana


== Referanser ==
Gambias divisjoner

Gambia var delt inn i fem divisjoner og én by. Divisjonshovedstedene vises i parentes.


== Divisjoner ==
Lower River (Mansa Konko)
Central River (Janjanbureh)
North Bank (Kerewan)
Upper River (Basse Santa Su)
West Coast (Brikama)Hovedstaden Banjul tilhører ikke noen divisjon.
Divisjonene var videre delt inn i 37 distrikter.


== Se også ==
ISO 3166-2:GM
Gambias distrikter


== Eksterne lenker ==
Regions of Gambia, Statoids.com
Kongens galskap

Kongens galskap (originaltittel: The Madness of King George) er en britisk historisk dramafilm fra 1994 som er basert på en sann historie om britiske Kong Georg III, som etter 30 år på tronen begynte å vise tegn på sinnslidelser. Filmens manus er basert på Alan Bennetts skuespill The Madness of George III, fra 1991. Hovedrollen som Kong George spilles av Nigel Hawthorne, mens andre sentrale roller spilles av Helen Mirren, Ian Holm og Rupert Everett. Regi er ved Nicholas Hytner.
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne og fikk en rekke priser. Dette inkluderer Oscar for beste «Art direction» og ytterligere tre nomineringer. Den vant også tre BAFTA-priser. Hellen Mirren vant i tillegg prisen for beste skuespillerinne ved Filmfestivalen i Cannes. Filmen ble også nominert til Gullpalmen.


== Handling ==
Filmen tar for seg den oppsiktsvekkende historien om Kong George III som regjerte på den tiden da de amerikanske koloniene gikk til krig for å bli selvstendige. Han ble regnet som en konge vel bevisst sitt ansvar, men etter å ha sittet 30 år på tronen begynte han å få stadig flere merkelige innfall. Det ble ganske snart slått fast at kongen var sinnslidende. En rekke ubehjelpelig forsøk blir gjort for å bedre kongens mentale helse, men det er først når en idealistisk og viljesterk lege dukker opp, med erfaring fra gale mennesker, at kongen blir satt under riktig psykoterapeutisk behandling. Samtidig med dette oppstår en maktkamp der hans sønn ønsker å overta tronen. 
Kongen led av porfyri og, som en sekundærlidelse, manisk depresjon.


== Om filmen ==
AnmelderneFilmen ble meget godt mottatt av kritikerne og har oppnådd så mye som 93% på Rotten Tomatoes (Fresh rating). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter og gav særlig mye ros til Nigel Hawthornes rolletolkning som Kong George.Både Dagbladet, Aftenposten, VG og Dagsavisen gav den terningkast fem.
AnnetDenne filmen var Nicholas Hytners debut som regissør.


== Rollebesetning ==
Nigel Hawthorne : Georg III av Storbritannia
Helen Mirren : Queen Charlotte
Ian Holm : Dr. Willis
Rupert Everett : The Prince of Wales
Anthony Calf : Fitzroy
Amanda Donohoe : Lady Pembroke
Rupert Graves : Robert Fulke Greville
Geoffrey Palmer as Warren
Julian Wadham : Statsminister
John Wood : Edward Thurlow, 1st Baron Thurlow, Lord Chancellor
Jim Carter : Member of Parliament
Cyril Shaps : Dr. Pepys
Selina Cadell : Mrs. Cordwell
Matthew Lloyd Davies : Arthur Papendiek
Julian Rhind-Tutt :  Prince Frederick, The Duke of York


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kongens galskap på Internet Movie Database 
(no) Kongens galskap hos Filmfront 
(sv) Kongens galskap i Svensk Filmdatabas 
(da) Kongens galskap i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kongens galskap på Allociné 
(nl) Kongens galskap på MovieMeter 
(en) Kongens galskap på AllMovie 
(en) Kongens galskap på Rotten Tomatoes 
(en) Kongens galskap på Metacritic 
(en) Kongens galskap på Box Office Mojo
Brødrene Kyrillos og Methodios’ internasjonale pris

Brødrene Kyrillos og Methodios' internasjonale pris er en bulgarsk pris innstiftet 29. april 1979 av statsrådet for Folkerepublikken Bulgaria. Den ble tildelt annet hvert år for viktige forskningsbidrag til gammelbulgarsk og slaviske språk.
 Prisen er oppkalt etter brødrene Kyrillos og Methodios, de to bysantinsk munkene og misjonærene som sammen utarbeidet det første slaviske skriftspråket for kirkeslavisk. 


== Medalje ==
Med prisen fulgte en gullmedalje og ærestittelen «mottager av Brødrene Kyrillos og Methodios' internasjonale pris», som rangerte som nummer sju av ni ærestitler i Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen. Medaljen er belagt med gull og bærer et motiv med de to misjonærbrødrene. Kyrillos holder en fjærpenn og en dokumentrull med de to første bokstavene i det kyrilliske alfabet. Methodios holder en bok. På revers har medaljen de kyrilliske bokstavene A og B omgitt av medaljens og landets formelle navn. Medaljebåndet har striper i hvitt, grønt og rødt, som er fargene i Bulgarias flagg.


== Tildeling ==
Prisen ble første gang tildelt i 1979. Prisen kunne tildeles både bulgarere og utlendinger. Blant mottagerne er den franske slavisten Roger Bernard og den sovjetrussiske filologen og slavisten Dmitrij Likhatsjov. Disse var de to første mottagere av prisen.Det ble foretatt ni tildelinger totalt i tiden Brødrene Kyrillos og Methodios' internasjonale pris eksisterte.


== Referanser ==


== Kilder ==
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 203. ISBN 954-509-317-X
Santeri Alkio

Santeri Alkio (født 17. juni 1862 i Laihela i Finland, død 24. juli 1930 i Laihela) var en finsk forfatter og politiker. Han het fra fødselen Aleksander Filander, men finnifiserte navnet sitt i 1898.
Etter storstreiken i 1905 ble han en fremtredende skikkelse i finsk politikk, og var en av agrarforbundets grunnleggere. Mellom 1906 og 1929 var han sjefredaktør i partiets ledende organ Ilkka i Vasa. Han satt også fra 1907 til 1922 i enkammarlantdagen og riksdagen. Han var den egentlige utformeren av agrarforbundets politiske ideologi og en av de fremste forkjemperne for et republikansk styresett under Finlands første år som selvstendig stat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Santeri Alkio hos Finlands riksdag 
(sv) Santeri Alkio hos Finlands statsråd
Chilkootpasset

Chilkootpasset er et 1067 meter høyt fjellpass i Boundary Ranges i fjellkjeden Coast Mountains mellom Alaska og Canada. Det er det høyeste punktet på Chilkoot Trail, som går fra spøkelsesbyen Dyea i Alaska til Lake Bennet i Britisk Columbia.
Under gullrushet i Klondike ble det bygd tre taubaner og flere vinsjesystemer for å frakte forsyninger over passet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Smithsonian National Postal Museum: As Precious as Gold - The Trails Arkivert 31. juli 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 17. oktober 2018
Purola holdeplass

Purola holdeplass (forkortelse: Pur, finsk Purolan seisake, svensk: Purola hållplats) er en jernbaneholdeplass i Träskända i bydelen Wärtsilä. Den ligger mellom stasjonene Saunakallio og Nuppulinna. Avstanden fra Helsingfors sentralstasjon er 40,5 kilometer. Nærtrafikkens tog T og H (Helsingfors-Riihimäki) stopper ved holdeplassen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotografier av holdeplassen (finsk)
Frank Mugisha

Frank Mugisha  (født 17. juni 1979) er en ugandisk forkjemper for seksuelle minoriteter.  Han er direktør i Sexual Minorities Uganda (SMUG).  Den 6. november 2011 mottok Frank Mugisha Rafto-prisen på vegne av SMUG.  Siri Gloppen som delte ut prisen slo fast at «Mugisha og organisasjonen hans, SMUG, setter livet på spill i kampen for grunnleggende menneskerettigheter.»
Han har også i 2011 mottatt Robert F. Kennedys menneskerettighetspris. Frank Mugisha  har åpent kjempet for de homofiles sak i Uganda og fått flere drapstrusler.
Frank Mugisha  er utdannet innenfor informasjonsteknologi og journalistikk.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Kjemper for homser med livet som innsats – fikk Rafto-prisen i kveld», nrk.no
Bogué

Bogué er en by og en kommune i Brakna regionen sørvest i Mauritania. Byens befolkning er 49 000 mennesker.
Tiémoko Meyliet Koné

Tiemoko Meyliet Koné er en ivoriansk økonom, som 31. mai 2011 ble utnevnt til sentralbanksjef for Sentralbanken for de vestafrikanske statene. Han tiltrådte stillingen formelt 10. september samme år.Philippe-Henri Dacoury-Tabley var sentralbanksjef fra 2008, og skulle sitte i en seksårsperiode, men ble avsatt etter at han nektet å anerkjenne Alassane Ouattara som president etter presidentvalget i Elfenbenskysten i november 2010, og at Outtara skal kunne disponere sentralbankens kontoer. Jean-Baptiste Compaore, som var visesentralbanksjef da Dacoury-Tabley ble avsatt, overtok som midlertidig sentralbanksjef, fram til 30. mai 2011, da Koné ble utnevnt til ny sentralbanksjef.Før han ble sentralbanksjef var han direktør for Statsministerens kontor (for statsminister Guillaume Soro), samt Minister for bygg og byutvikling (ministre de la Construction et de l'Urbanisme) i Laurent Gbagbos siste regjering før presidentvalget i november 2010.Han begynte å jobbe i Sentralbanken for de vestafrikanske statene første gang i 1975, og har tidligere bl.a. vært nasjonal direktør for sentralbanken i Elfenbenskysten. 
Koné tiltrådte 19. april 2022 som Elfenbenskystens visepresident.


== Referanser ==
Sexual Minorities Uganda

Sexual Minorities Uganda (SMUG) er en menneskerettighetsorganisasjon i Uganda som ble stiftet i 2004. SMUG er en paraplyorganisasjon for flere foreninger som har som formål å bedre de lesbiske, homofile, bifile og transpersoners rettigheter i Uganda.
SMUG har arbeidet mot en forslått lov som åpner for dødsstraff for homoseksuelle. Det intense arbeidet til SMUG førte til at lovforslaget ble stoppet i parlamentet våren 2011. I løpet av høsten 2011 har parlamentet besluttet å fortsette behandlingen av loven. SMUG og deres direktør Frank Mugisha ble den 6. november 2011 tildelt Rafto-prisen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Tronvik Fotballklubb

Tronvik Fotballklubb er en norsk fotballklubb fra Moss i Østfold. Laget har bare ett lag, det er seniorlaget som per 2012 holder til i 4. divisjon fotball for herrer.


== Tabell ==
Mysen trukket 4 poeng for bruk av ikke spilleberettiget spillere


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Liste over Tysklands ernærings-, landbruks- og forbrukerbeskyttelsesministre

Bundesministerium für Ernährung und Landwirtschaft (BMEL) er Tysklands departement (ministerium) for ernæring, landbruk og forbrukerbeskyttelse. Ministeriet har hovedkontor i Bonn og et andre tjenestested i Wilhelmstrasse i Berlin.


== Ministre etter 1949 ==


== Referanser ==
Storelva (Goksjø)

Storelva (også skrevet Storelv) er ei elv i Sandefjord kommune i Vestfold. Den har sitt utspring i Askjemvannet og munner ut i Goksjø. Elva er 15,4 km lang (32,5 km medregnet Kjæråselva), og har et nedbørfelt på 103,12 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,84 m³/s.Elva har et totalt fall på kun litt over 10 meter fra Askjemvannet til Goksjø. Vannføringen i elva varier sterkt med årstidene, men ved flom kan elva oversvømme store områder.


== Referanser ==
Malis regioner

Mali er delt inn i åtte regioner og ett hovedstadsdistrikt (Bamako).


== Regioner ==
Befolkningstallet er tatt fra folketellingen i 2009.
Regionene er videre delt inn i 37 kretser. Regionene og hovedstadsdistriktet består også av tilsammen 703 kommuner.


== Se også ==
ISO 3166-2:ML
Malis kretser
Malis kommuner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Regions of Mali, Statoids.com
Laurits Selmer Swenson

Laurits Selmer Swenson, også kalt Lauritz, (født 12. juni 1865 i New Sweden i Minnesota i USA, død 3. november 1947 i Oslo) var en amerikansk diplomat født av utvandrede norske foreldre, og minister til Norge i to omganger 1911–13 og 1921–30. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Laurits var sønn av Swen Swenson (1836–1905) og Kristi Knutsdotter (1839–1925) som utvandret fra Norge til USA i henholdsvis 1857 og 1860.
Han var gift med Ingeborg Ødegaard (1865–1912) og de fikk to døtre Mabel Constance (1888–1910) og Viola (1895–1993). Swenson er gravlagt på Norseland Lutheran Cemetery i Nicollet County i Minnesota i USA.


=== Karriere ===
32 år gammel ble Swenson utnevnt til minister i Danmark, senere fulgte Sveits og deretter Norge i to omganger før han avsluttet sitt diplomatoppdrag i Nederland i 1934. Da hans kone døde tidlig, i starten av hans diplomatkarriere, overtok hans ene gjenlevende datter, Viola, i utstrakt grad konens diplomatiske rolle og forpliktelser i årene som fulgte. Hun giftet seg senere i Norge og bodde resten av livet på Bygdøy i Oslo.
Swenson ble en populær diplomat, og kanskje særlig i Norge siden han hadde aner der. Time Magazine skrev i 1929: «Europeans have always marveled that the diplomatic and consular representatives of the U. S. are so often of the same strain as the people to whom they are accredited».I 1925 mottok Swenson på vegne av den amerikanske visepresidenten Charles Gates Dawes Nobels fredspris i Oslo. Prisen ble delt med den britiske utenriksminister Austen Chamberlain.


== Eksterne lenker ==
Laurits Selmer Swenson hos US Office of the Historian
Laurits Selmer Swenson hos WorldCat Identities
Laurits Selmer Swensons gravsted og gravsten hos findagrave.com
Bureau of Safety and Environmental Enforcement

Bureau of Safety and Environmental Enforcement (BSEE) er en amerikansk føderal etat i Innenriksdepartementet som ble opprettet 1. oktober 2011 gjennom en oppdeling av Bureau of Ocean Energy Management, Regulation and Enforcement i kjølvannet av Deepwater Horizon-utblåsningen. BSEE har ansvar for å føre tilsyn med at olje- og gasselskapene etterlever regelverk innen helse, miljø og sikkerhet. Etaten har hovedkontor i Washington, DC og regionkontorer i New Orleans, Camarillo og Anchorage.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jacob von Kettler

Jakob von Kettler, hertug av Kurland og Semgallen (født 28. oktober 1610 i Goldingen, død 1. januar 1682 i Mitau), var en baltisk-tysk hertug fra Kurland (1642–1682). Under hans herredømme nådde riket sin største utstrekning og var involvert i den kurlandske kolonisering både i Afrika og i Karibia.


== Liv ==
Kettler ble født i Goldingen (nå Kuldīga) som sønn av Wilhelm Kettler og Sophia av Preussen (1582-1610), prinsesse av Preussen, en datter av Albert Frederick av Preussen. Han var gudsønn til Kong Jakob I av England. Under Kettlers herredømme, handlet hertugdømmet med land som Nederland, Portugal, England og Frankrike. I 1651 sendte han en flåte for å bygge opp et fort, kalt Fort Jacob, ved Gambiaelven. I 1654 erobret han Tobago med skipet «Das Wappen der Herzogin von Kurland». Kolonien på Tobago ble kalt Neu Kurland (Ny-Kurland). 
Hertugen ble tatt til fange av Sverige fra 1658 til 1660. I denne tiden ble koloniene hans erobret og flåten hans ødelagt. Etter at han kom fri, gjenoppbygget han flåten og gjenerobret koloniene. Han forpaktet i en periode Eidsvoll jernverk. Hertugen døde i Mitau (nå Jelgava) den 1. januar 1682.
Kettler giftet seg med Louise Charlotte av Brandenburg (1617–1676), datteren til Georg Vilhelm av Brandenburg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kurland historie under Kettlers herredømme
Mynter under Jacob Kettler
Bureau of Ocean Energy Management

Bureau of Ocean Energy Management (BOEM) er en amerikansk føderal etat i Innenriksdepartementet som ble opprettet 1. oktober 2011 gjennom en oppdeling av Bureau of Ocean Energy Management, Regulation and Enforcement i kjølvannet av Deepwater Horizon-utblåsningen. BOEM har ansvar for forvaltningen av landets oljeindustri, i særdeleshet oppstrømsaktivitet på kontinentalsokkelen. Etaten har hovedkontor i Washington, DC og er organisert i tre regioner: Alaska, Stillehavet og Mexicogulfen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Museum – et program om norsk historie

Museum – et program om norsk historie er et norsk radioprogram og podcast om arkeologi og norsk historie som gikk på NRK Radio fra 2001 til 2020. Til sammen ble det laget 809 episoder. Programmet besto av reisereportasjer fra hele Norge, Norden og noen ganger også fra fjernere steder i Europa og USA. I programmet ble  særlig historikere, arkivarer, arkeologer i felt, lokalhistorikere og tidsvitner som fortalte om historiske steder, nye funn og temaer fra norsk og nordisk historie, med et tidsspenn fra istiden til samtidshistorie.   
Det ble sendt på P2 og produsert av NRK Østfold, og hver episode var vanligvis 26 minutter. Programmet ble de første 12 år ledet av Øyvind Arntsen alene, men fra 2013 var også NRK-journalist Jan Henrik Ihlebæk programleder for noen av programmene. Fra høsten 2015 til 2020 var Ihlebæk vært fast programleder sammen med Arntsen.  


== Utmerkelser ==
Museum ble i 2012 hedret med, ViS-prisen, som er Vitenskapsakademiet i Stavangers pris for forskningsjournalistikk I 2014 ble programmet tildelt Sverre Steen-prisen for «Bred, levende og entusiastisk formidling [som] bidrar til å skape historieinteresse og kunnskapsglede blant store grupper». Sverre Steen-prisen gis av Den norske historiske forening (HIFO). MUSEUMs programleder Øyvind Arntsen ble i 2014 også tildelt Riksmålsforbundets Lytterpris.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NRK Programmets hjemmeside