jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sketches

Sketches er et musikkalbum utgitt av Ane Brun i 2008. 
Albumet er preget av enkelhet i produksjonen, hvor alle sangene er framført med sang og gitar, eller sang og piano. Med unntak av to sanger, «Miss Moaning» and «My baby's Arms», er alle sangene utgitt i annen produksjon på albumet Changing of the Seasons.


== Sporliste ==
«The Treehouse Song»
«The Fall»
«The Puzzle»
«My Star»
«Ten Seconds»
«Changing of the Seasons»
«Lullaby For Grown-ups»
«Raise My Head»
«Armour»
«Round Table Conference»
«Gillian»
«Don't Leave»
«Linger With Pleasure»
«Miss Moaning»
«My Baby's Arms»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sketches på Discogs 
(en) Sketches på MusicBrainz 
(en) Sketches på Spotify 
(en) Sketches på AllMusic
Hanna Wolf

Hanna Wolf (født Haschka 4. februar 1908 i det daværende tyske Gonionds, det nåværende Goniądz i Polen, død 22. mai 1999) var en tysk kommunistisk politiker.


== Liv ==
Hun var medlem i det polske ungkommunistiske forbund, studerte fra 1927 til 1932 ved Humboldt-universitetet i Berlin og ble i 1930 medlem i KPD. I 1932 emigrerte hun til Moskva og arbeidet 1935-37 ved Kominterns Internasjonale Lenin-skole og var fra 1943 til 1948 leder for de tyske krigsfangenes sentralskole i Krasnogorsk. 
Etter hennes tilbakevenden til Tyskland var hun i SEDs partiapparat og ble medlem i sentralkomiteen. 12. september 1950 ble hun innsatt som direktør for Partihøyskolen «Karl Marx», som hun ledet til 1983.
Hun er gravlagt i Berlin-bydelen Pankow.


== Eksterne lenker ==
Rosa-Luxemburg-Stiftung Kurzbiographien 2005 (pdf, 873 KB)
(de) Verk av og om Hanna Wolf i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Changing of the Seasons

Changing of the Seasons er et musikkalbum utgitt av Ane Brun i 2008. Senere samme år kom albumet Sketches.  


== Sporliste ==
«The Treehouse Song»
«The Fall»
«The Puzzle»
«My Star»
«Ten Seconds»
«Changing of the Seasons»
«Lullaby For Grown-ups»
«Raise My Hand»
«Armour»
«Round Table Conference»
«Gillian»
«Don't Leave»
«Linger With Pleasure»


== Eksterne lenker ==
(en) Changing of the Seasons på Discogs 
(en) Changing of the Seasons på MusicBrainz 
(en) Changing of the Seasons på Spotify 
(en) Changing of the Seasons på Spotify 
(en) Changing of the Seasons på Spotify 
(en) Changing of the Seasons på AllMusic
Stiftelsesforeningen

Stiftelsesforeningen er en interesseorganisasjon for norske stiftelser. Foreningen har som formål å synliggjøre og øke forståelsen for stiftelsesinstituttet og stiftelsers samfunnsmessige rolle, arbeide for å sikre gode og forutsigbare rammevilkår for opprettelse og forvaltning av stiftelser samt utgjøre et forum for utveksling av erfaring og kompetanse blant stiftelser. 


== Medlemsorganisasjoner ==


== Se også ==
Artikler med kategorien Norske stiftelser


== Eksterne lenker ==
Organisasjonens nettsider
Live in Scandinavia

Live in Scandinavia er et konsertalbum med Ane Brun. Platen kom ut i 2007.


== Sporliste ==
«Are They Saying Goodbye»
«To Let Myself Go»
«Rubber & Soul»
«This Voice»
«My Lover Will Go»
«Temporary Dive»
«Balloon Ranger»
«So You Did it Again»
«The Dancer»
«Changing of the Seasons/Fight Song»
«Where Friend Rhymes With End»
«So Real»
«Song No.6»
«Lift Me» med Nina Kinert
«Drowning in Those Eyes»
«On/Off»
«Laid in Earth»


== Eksterne lenker ==
(en) Live in Scandinavia på Discogs 
(en) Live in Scandinavia på MusicBrainz 
(en) Live in Scandinavia på Spotify 
(en) Live in Scandinavia på AllMusic
Lars Kristian Jegersberg

Lars Kristian Jegersberg (født 1. februar 1880 i Kristiansand, død 30. oktober 1959 i Drøbak) var en norsk offiser som var artillerikaptein og personalsjef på Oscarsborg festning den 9. april 1940 da «Blücher» ble torpedert.
Han var fastlønt sersjant ved Oscarsborg med Svelvik 14. januar 1902 og garnisonerende furer ved Underoffiserskolen 15. januar 1917. Fra 1. januar 1930 var han kaptein og festningsintendant ved Oscarsborg med Svelvik.
Jegersberg hadde sin utdannelse fra festningsartilleriets underoffiserskole på Oscarsborg. Han var også ordfører i 1920 og viseordfører i Drøbak, samt sjef for kommunerevisjonen.
Lars Kristian Jegersberg var svært aktiv innenfor frimurerlosjen, samt aktiv i  Det norske Misjonsforbund.
I 1942 gav Det norske Misjonsforbund ved L.K. Jegersberg sin fulle tilslutning kirkeledernes protestbrev mot jødeforfølgelsene til Quisling.Hovedtyngden av forfedrene til kaptein Jegersberg kom fra Oddernes, nå Kristiansand kommune i Agder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bakøy, Hans (1939). Underofficerer : festningsartilleriet 1888-1930. O. B. Hansens Boktrykkeri. s. 161-162. 


== Eksterne lenker ==
Ordførere i Frogn og Drøbak frem til 1961
Spending Time with Morgan

Spending Time with Morgan er et musikkalbum med Ane Brun. Det kom i 2003. 


== Sporliste ==
«Humming One of Your Songs»
«Are They Saying Goodbye?»
«On Off»
«Shot My Heart»
«Drowning in Those Eyes»
«So You Did it Again»
«One More Time»
«Headhone Silence»
«What I Want»
«Sleeping by the Fyris River»
«Wooden Body»
«Humming One of Your Songs (encore)»


== Eksterne lenker ==
(en) Spending Time with Morgan på Discogs 
(en) Spending Time with Morgan på MusicBrainz 
(en) Spending Time with Morgan på Spotify 
(en) Spending Time with Morgan på Spotify 
(en) Spending Time with Morgan på AllMusic
Colville Norbert Young

Colville Norbert Young (født 20. november 1932) var generalguvernør i Belize fra 1993 til 2021. 
Young var en av grunnleggerne av Liberal Party, som var et kortvarig politisk parti som til slutt ble en del av et annet partiet ved navn United Democratic Party (UDP). På slutten av 1980-tallet ble Young utnevnt til president for University College of Belize, som er en av de fem overordnede institusjonene ved Universitetet i Belize, og han var en av deres seniorforelesere. 
Han var på denne tiden involvert i belizisk musikk og komponerte musikalske stykker fra operaer til kantater. Han utgav også en rekke bøker av og om belizisk litteratur og han har utgitt to poesibøker som ble skrevet på engelsk. Young har en uttalt interesse for å fremme utviklingen av belizisk musikk.
Han overtok generalguvernørembetet den 17. november 1993. I 2021 kunngjorde han sin avgang som generalguvernør og 30. april 2021 ble han takket av i en seremoni. Statsminister Johnny Briceño kunngjorde at han ville bli etterfulgt som generalguvernør av Froyla Tzalam.Young var beskytter av Scout Association of Belize.
Young ble i 2004 utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og derved opphøyet i ridderstanden. Han har deretter rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Han er også medlem av Den britiske imperieordenen.


== Referanser ==
Anote Tong

Anote Tong (født 11. juni 1952) var president i Kiribati fra 2003 til 2016. Han vant presidentvalget i juli 2003 med 47,4 % av stemmene. 
Blant hans motstandere i presidentvalget var hans bror, dr. Harry Tong, som fikk 43,5 % av stemmene, og den privatpraktiserende advokaten Banuera Berina, som endte med bare 9,1 % av stemmene. Valget ble bestridt på grunn av beskyldninger om valgfusk. Tong ble gjenvalgt som president den 17. oktober 2007, for sin andre presidentperiode. I dette valget fikk han ca. 64 % av stemmene. 
President Tong vakte internasjonal oppmerksomhet ved å advare om at hans land kanskje kom til å bli fullstendig ubeboelig så tidlig som i 2050, på grunn av det stigende havnivået som ville komme på grunn av de omfattende klimaendringene og global oppvarming av jordkloden.
Tong har ved flere anledninger uttalt at Kiribati kan komme til å forsvinne helt på grunn av det stadig stigende havnivået. Han hevder også at hele befolkningen i Kiribati kan komme til å ende som klimaflyktninger innen kort tid. 
Han er gift og har syv barn.
Harry Markowitz

Harry Markowitz (født 24. august 1927) er en amerikansk økonom og er mottaker av John von Neumann Theory Prize og Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel. 
Markowitz er professor i finans ved Rady School of Management ved University of California, San Diego (UCSD). Han er mest kjent for sitt banebrytende arbeid innen kategorien Moderne porteføljeteori, der han studerte effekten av risiko, avkastning, korrelasjon og diversifisering på sannsynlige investeringsporteføljer.
I 1955 mottok han en doktorgrad fra Universitity of Chicago med sin avhandling om porteføljeteori. Markowitz fikk Nobels minnepris i økonomisk vitenskap i 1990, mens han arbeidet som professor innen finans ved Baruk College of the City University of New York. I det foregående året, hadde han mottatt John von Neumann Theory Prize fra Operations Research Society of America (nå Institutt for Operations Research og Management Sciences) 


== Publikasjoner (utvalg) ==
Markowitz, H.M. (1952). «Portfolio Selection». The Journal of Finance. 7 (1): 77–91. doi:10.2307/2975974. 
Markowitz, H.M. (1952). «The Utility of Wealth» (PDF). The Journal of Political Economy (Cowles Foundation Paper 57). LX (2): 151–158. 
Markowitz, H.M. (1957). «The Elimination Form of the Inverse and Its Application to Linear Programming». Management Science. 3 (3): 255–269. doi:10.1287/mnsc.3.3.255. 
Markowitz, H.M. (1959). Portfolio Selection: Efficient Diversification of Investments. New York: John Wiley & Sons. 
Markowitz, H.M. (1. oktober 1979).  Belzer, Jack; Holzman, Albert G.; Kent, Allen, red. "SIMSCRIPT", Encyclopedia of Computer Science and Technology. 13. New York and Basel: Marcel Dekker. s. 516. ISBN 978-082-472-263-0. 
Markowitz, H.M. and E. van Dijk (2003). «Single-Period Mean-Variance Analysis in a Changing World». Financial Analysts Journal. 59 (2): 30–44. doi:10.2469/faj.v59.n2.2512. 
Markowitz, H.M. (2005). «Market Efficiency: A Theoretical Distinction and So What?» (PDF). Financial Analysts Journal. 61 (5): 17–30. doi:10.2469/faj.v61.n5.2752. 
Markowitz, H.M. (2009). Harry Markowitz: Selected Works. World Scientific-Nobel Laureate Series: Vol. 1. Hackensack, New Jersey: World Scientific. s. 716. ISBN 978-981-283-364-8. Arkivert fra originalen . Besøkt 27. januar 2011.  Arkivert 23. februar 2011 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 1990 hos Nobelprize.org
(en) Harry Markowitz hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 1990
Matthew Ridgway

Matthew Bunker Ridgway (født 3. mars 1895 i Fort Monroe i Virginia, død 26. juli 1993 i Pittsburgh i Pennsylvania) var en amerikansk general.


== Andre verdenskrig ==
Ridgway ble i 1942 som brigadegeneral sjef for 82. luftbårne divisjon, som kom til å spille en viktig rolle i forbindelse med Operation Overlord og i Ardenneroffensiven.
Som generalmajor hadde Ridgway befalet over den allierte luftbårne styrken ved Operasjon Varsity, som 24. mars 1945 ble ilandsatt på den østre bredden av Rhinen. Han ble senere samme år forfremmet til generalløytnant.


== Koreakrigen ==
25. juni 1950 brøt Koreakrigen ut, ved at militære styrker fra Nord-Korea gikk over den 38. breddegrad på vei sørover og inn i Sør-Korea. FN-styrkene som kom Sør-Korea til unnsetning bestod først og fremst av styrker fra USA.

Etter at daværende sjef for Åttende armé general Walton Walker omkom i en bilulykke, ble Ridgway hans etterfølger. Mange krigshistorikere mener han klarte å forvandle en krigstrøtt og knekt FN-styrke, til en armé som klarte å drive de store kinesiske og nordkoreanske styrkene nordover igjen og ut av Sør-Korea. Ridgway hadde fungert som en stor inspirasjonskilde for troppene ved at han dro rundt og talte med både soldater og offiserer for å gi de kampviljen tilbake. Den hadde forsvunnet da de første kinesiske styrkene hadde engasjert seg i krigen og tvunget FN-styrkene til retrett mot slutten av 1950.
Øverste sjef for FN-styrken i Korea, Douglas MacArthur mistet etterhvert sin støtte hos den amerikanske presidenten Harry S. Truman, som til slutt avskjediget McArthur 11. april 1951. Han ble erstattet med Ridgway 19. april 1951 og ble samtidig forfremmet til fire-stjerners general. Ridgway lykkes med krigføringen langs den utsatte grensen, noe MacArhur hadde ment var umulig.
I 1952 overtok Mark Clark Ridgways jobb i Korea, mens Ridgway selv etterfulgte Dwight D. Eisenhower som sjef for de allierte styrkene i NATO i Europa, men etter å ha irritert et antall europeiske ledere fordi han omgav seg med en stab som utelukkende bestod av amerikanske militære, forlot han i 1953 til slutt oppdraget og ble USAs hærstabssjef.
Han forlot hæren i 1955.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mitchell, George C. (2002): Matthew B. Ridgeway: Soldier, Statesman, Scholar, Citizen. Stackpole Books. ISBN 0-8117-2294-5.
Ridgway, Matthew B. (1967): The Korean War
Ridgway, Matthew B. (1956): SOLDIER: The Memoirs of Matthew B. Ridgway
C’est si bon

«C'est si bon» (Noen ganger referert til med den engelske oversettelsen av tittelen: «It's So Good») er en fransk populærmusikksang. Melodien ble skrevet i 1947 av Henri Betti, den franske teksten ble skrevet av André Homez og den engelske teksten ble skrevet av Jerry Seeden.
Sangen ble popularisert av Eartha Kitt i filmversjonen av New Faces of 1952 fra 1954 og av Johnny Desmond.
Innspillingen med Desmond ble gjort 11. mai 1949 og utgitt av MGM Records med katalognummer 10613.
Innspillingen med Kitt ble gjort i 1953 og utgitt av RCA Victor Records med katalognumrene 20-5358 (78-plate) og 47-5358 (single).
Louis Armstrong og Yves Montand har fremført sangen på henholdsvis engelsk og fransk.
Armstrong med Sy Oliver's Orchestra spilte inn «C'est si Bon» i New York City 26. juni 1950. Den ble utgitt på platen Decca 27113.Joe Loss and His Orchestra spilte inn sin versjon i London i 1950. Den ble utgitt på platene His Master's Voice BD 6070, på His Master's Voice HE 2032 og på His Master's Voice A.L. 3078 (sistnevnte i Norge).
Danny Kaye spilte inn en versjon på plate i 1950.Conway Twitty utgav en versjon på singlen MGM Records K-12969 i 1960.
Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet The Vivacious One i 1962.Sangen ble også gitt ut på b-siden av singelen Please Don't Talk About Me When I'm Gone senere samme år.
Allan Sherman gjorde en parodi betitlet «I See Bones» på LP-platen My Son, The Nut (Warner Brothers WWS 1501) i 1963, hvor en lege beretter hva han ser på et røntgenbilde.
Stan Freeberg gjorde en parodi på den, hvor det mannlige back up-koret gjør ham rasende ved konstant å synge «si bon, si bon» på feil tid.
En annen parodi har blitt skrevet av den brasilianske rockstjernen «Rita Lee» kalt «Cecy bon» med en salsarytme.
Den første innspilligen ble gjort av Jacques Hélian et son Orchestre med vokalist Jean Marco i Frankrike 18. februar 1948 og utgitt på 78-platen Columbia DF 3233.Angèle Durands franske versjon ble en hit i Belgia, så ble hennes tyske versjon en hit i Tyskland.


== Norsk versjon ==
Egil Hagen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «C'est si bon».


=== Innspilling ===
Aage Braarud, sang med Robert Levins orkester. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3091 i 1950.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Andreas Evensen

Andreas Volden Evensen (født 19. februar 1986 i Bogotá i Colombia) er en norsk profesjonell bokser innenfor fjærvektklassen. Han er oppvokst i Haltdalen i Trøndelag.
Evensen vant i mars 2010 WBO interkontinental-tittelbelte i fjærvekt, og han forsvarte beltet 11. mai 2010. 4. desember 2010 gikk han opp en vektklasse og bokset WBO tittelkamp i super fjærvekt. Han tapte på poeng for den regjerende mester skotten Ricky Burns. I 2013 tapte han EM-tittelkamp i fjærvekt mot den russiskfødte belgieren Alexander Miskirtchian på knockout i tolvte runde. 
Evensen står med 17 seire, tre tap og én uavgjort. Seks av seirene og ett tap skjedde på knockout.Evensen meddelte i en pressemelding 5. april 2013 at han legger opp.12. april 2014 gjør han comeback i Nordic Fight Night mot Kakhaber Avetisian.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Evensen – BoxRec
Emilius Løbner

Emilius Marius Georgius von Løbner (født 1766, død 12. oktober 1849) var en dansk offiser og embetsmann. Han var major i den danske Hæren. Amtmann og kommandant på Færøyene 1816–1825 (konstituert 1816–1821). Løbner var dermed Færøyenes første egne amtmann med sete i Tórshavn. Han tok initiativ til en fullstendig oversikt over personer og næringsveier på Færøyene med sin Fortegnelse over Folkemængden i Færöe den 1. Januar 1814, deres Ejendomme, Næringsgreene m.m. (1815), også kalt «Løbners Tabellir» på færøysk.


== Eksterne lenker ==
Løbners Tabellir, history.fo
Wassily Leontief

Wassily Leontief (født 5. august 1906 i München i Tyskland, død 5. februar 1999 i New York i USA) var en russisk-amerikansk økonom som er mest kjent for sin forskning på hvordan endringer i en økonomisk sektor kan ha en effekt på andre sektorer innen næringslivet.
Leontief ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1973. i tillegg har tre av hans doktorgradsstudenter også blitt tildelt denne prisen. Disse var Paul Samuelson i 1970, Robert Solow i 1987 og Vernon Smith i 2002.
Leontief begynte ved Harvard University sin avdeling for økonomi i 1932 og i 1946 ble han professor i økonomi der. Leontief satte opp Harvard Economic Research Project i 1948 og forble dette prosjektets leder frem til 1973. Fra 1965 ledet han også Harvard Society of Fellows.
Rundt 1950 brukte Leontief de primitive datasystemene som var tilgjengelige ved Harvard på dette tidspunktet til å modellere data fra det amerikanske Bureau of Labor Statistics. Ved hjelp av datamaskinene delte han den amerikanske økonomien inn i 500 sektorer.
Leontief modellerte hver enkelt sektor med en lineær likning som var basert på data og han brukte datamaskinen, som het Harvard Mark II, for å løse systemet. Dette var et tidlig eksempel på bruk av datamaskiner for matematisk modellering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wassily Leontief – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 1973 hos Nobelprize.org
(en) Wassily Leontief hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 1973
Liste over fengsler i Norge

Liste over fengsler i Norge er en oversikt over de 49 fengslene som finnes i Norge (per 2020).


== Liste over fengsler i Norge ==
Listen er i alfabetisk rekkefølge:
Bastøy fengsel
Bergen fengsel
Bjørgvin fengsel
Bjørgvin fengsel, Ungdomseininga
Bodø fengsel
Bredtveit fengsel og forvaringsanstalt
Bredtveit fengsel og forvaringsanstalt, avdeling B2
Drammen fengsel
Fauske fengsel

Gjøvik fengsel
Halden fengsel
Halden fengsel, Sarpsborg avdeling
Hamar fengsel
Haugesund fengsel
Nordre Vestfold fengsel, Horten avdeling
Hustad fengsel
Ila fengsel og forvaringsanstalt
Indre Østfold fengsel, Eidsberg og Trøgstad avdeling
Innlandet: Kriminalomsorgen Innlandet, avd. Kongsvinger, Gjøvik, Hamar, Ilseng og Valdres
Nordland: Kriminalomsorgen Nordland, avd. høy sikkerhet Bodø og Mosjøen
Nordland: Kriminalomsorgen Nordland, avd. lav sikkerhet Bodø og Fauske
Oslo fengsel
Ringerike fengsel
Sandeid fengsel
Sem fengsel
Stavanger fengsel
Søndre Vestfold fengsel, Berg og Larvik avdeling
Telemark fengsel, Skien og Kragerø avdeling
Tromsø fengsel
Trondheim fengsel
Trondheim fengsel, Kongsensgate avdeling
Trondheim fengsel, Leira avdeling
Romerike fengsel, Kroksrud og Ullersmo avdeling
Vadsø fengsel
Verdal fengsel
Vik fengsel
Ålesund fengsel
Åna fengsel
Åna fengsel, Rødgata avdeling


=== Agder fengsel ===
Tre nye fengselsavdelinger erstattet Arendal fengsel og Kristiansand fengsel fra 2020:
Agder fengsel, Evje avdeling
Agder fengsel, Froland avdeling
Agder fengsel, Mandal avdeling


=== Overgangsboliger i Norge ===
Auklend overgangsbolig Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Bodø overgangsbolig Arkivert 22. februar 2016 hos Wayback Machine.
Drammen overgangsbolig Arkivert 18. desember 2017 hos Wayback Machine.
Halden fengsel, avd. overgangsbolig
Lyderhorn overgangsbolig Arkivert 22. februar 2016 hos Wayback Machine.
Oslo overgangsbolig, Gamlebyen og Torshov avdeling
Solholmen overgangsbolig Arkivert 22. februar 2016 hos Wayback Machine.


== Nedlagte norske fengsler ==

Kriminalasylet i Trondheim
Akershus landsfengsel
Arendal fengsel
Bergen kretsfengsel
Bruvoll fengsel
Hønefoss hjelpefengsel
Hassel fengsel
Hof fengsel
Kabelvåg hjelpefengsel
Kristiansand fengsel
Kristiansand kretsfengsel (1864 - 1977)
Fengselet i Leirvik
Sandefjord fengsel
Molde fengsel
Moss fengsel


== Se også ==
Liste over fengsler og fangeleirer i Norge under andre verdenskrig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Prisons in Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Langøy (Kragerø)

Langøy er en øy i Kragerø kommune. Den er med sine 5,54 km² Kragerøs nest største øy. Navnet kommer nok av at den er lang og forholdsvis smal øy. Øya har fergeforbindelse med Kragerø (opereres av Kragerø Fjordbåtselskap). 
Her finnes mange gamle veier som ble anlagt av Peder Anker i sin tid, mange gruver og en gammel kirkegård. Langøy har også skjærgårdens høyeste punkt, Langøybratten også kalt Signalen, 117 moh. Det har stått et vakthus på toppen. En annen topp er Fløyfjell 103 moh.


== Litteratur ==
Utarbeidet av en komité, Sannidal og Skåtøy: Gårds- og slektshistorie for Skåtøy, Naper, Kragerø, 1950 (Ebok fra bokhylla.no)
Kragerø skolestyre, Skole-glimt : trekk fra grunnskolens historie i Sannidal-Kragerø-Skåtøy : 1739-1989 : fra tavle og griffel - til edb og data, Kragerø 1989, (Ebok fra bokhylla.no)
Larsen, Sigbjørn, Mellom holmer og skjær, Østre Øydistriks Vel, Kragerø 1993, ISBN 82-992934-0-5 (Ebok fra bokhylla.no)


== Eksterne lenker ==
Om Langøy, fra nettstedet geanor.no