jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Taffelglass

Taffelglass var en historisk type glass til vinduer. Taffelglass ble laget ved å blåse glassmasse til en avlang sylinder. Etter at endestykkene var klippet av, ble sylinderen skåret opp på langs og rettet ut i utretterovnen. Metoden ble brukt helt fram til 1928, men etter 1900 forbedret med trykkluft og former som kunne gi større formater. Taffelglasset kunne lages med jevn tykkelse ned til 1,5 mm. Det fikk en svakt «kupert» overflate.Metoden til fremstilling av taffelglass var den eldste av de to prosessene for produksjon av vindusglass, kjent allerede i antikken. Alt vindusglass i Norge før 1755 var importert, det meste fra Tyskland og Bøhmen via havner i Østersjøen, og dette var taffelglass, ofte med et grønnskjær. Kronglass ble laget etter en annen metode, utviklet i Frankrike i 1300-årene. Det lages ved å blåse en kule av glassmasse, som åpnes og roteres så hurtig at sentrifugalkraften omdanner den til en skive. I Norge ble kronglass laget på Hurdal glassverk fra 1775, etter en metode fremskaffet ved industrispionasje i England. Kronglass ble regnet som en bedre kvalitet, men taffelglasset hadde jevnere tykkelse og kunne leveres i større formater. Det egnet seg derfor bedre til billedrammer og til de større glassrutene som ble moderne mot slutten av 1700-årene.


== Taffelglass i Norge ==
I Norge ble billig taffelglass, kalt «fensterglas», laget ble ved Biri glassverk fra 1761 til 1844 og dyrere «lægerglas» av bedre kvalitet ved Jevne Glassverk i Fåberg fra 1793 til 1824. Taffelglasset fra Biri ble i 1763 levert i plater som målte 30" x 36". Omkring 1850 var råformatet redusert til 24" x 36". Reduksjonen skyldtes større etterspørsel etter store ruter, og formatet ble da tilpasset de mest salgbare rutestørrelsene for å unngå svinn.
Hurdal verk, som opprinnelige laget kronglass, tok også opp taffelglassproduksjon etter en mer rasjonell metode i 1850-årene. Da dette verket ble nedlagt i 1890-årene, ble all fremstilling av vindusglass overført til Drammen Glassverk. Verket ble ombygget og modernisert og kom i gang med produksjon i 1895. Med de nye metodene kunne verket blåse opptil 12 meter lange sylindere med diameter 80 cm, og dermed levere tilsvarende større ruter. I 1928 gikk verket over til å produsere maskinglass etter en metode for «trekking» av glassmassen. Et bånd av glass i bredder på opptil 3 meter ble presset gjennom en dyse og trukket på valser.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Amdam, R.P., Hanisch, T.J. og Pharo, I.E.: Vel blåst! Christiania Glasmagasin og norsk glassindustri 1739–1989, Gyldendal, Oslo 1989. ISBN 82-05-18363-5
Byggforvaltning 733.181 Eldre vinduer. Vindusformer og materialer. SINTEF Byggforsk, Oslo 1989.
Christiansen, G.E.: De gamle privilegerte norske glassverker og Christiania Glasmagasin 1793-1939. Aschehoug, Oslo 1939,
Polak, Ada Buch: Gammelt norsk glass. Gyldendal, Oslo 1953.
Polak, Ada: Gamle glass fra Hurdal og Gjøvik, C. Huitfeldt forlag, Oslo 1992.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20100529180904/http://www.glassportal.no/glassets-historie.76101.no.html
Aborrebjerg

Aborrebjerg er med sine 143 moh. det høyeste punktet på øya Møn sør for Sjælland. Høyden ligger i Store Klinteskov like innenfor Møns Klint. Fra Tænkebænken på toppen har man fin utsikt over sjøen og det omkringliggende landskapet.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Danmarks største bjerg ligger på Møn
Adax

Adax AS er en norsk produsent og leverandør av elektriske varmeovner og tørkeprodukter. En av grunnleggerne var ingeniør Auen Daniel Auensen,- og derav navnet ADAX. Selskapet startet i Svelvik i Vestfold i 1948 og har i dag produksjon i Svelvik og i Panevėžys i Litauen. Adax leverer ulike typer elektriske ovner: veggmonterte ovner, vifteovner (også keramiske), gulvovner (også oljefylte), baderomsovner, skotørkere, tørkehyller og styresystemer. Adax eies 100 % av det norske industrikonsernet Otterlei Group.


== Kilder ==
«Om Adax», fra selskapets nettsted
Petra Mede

Maria Petra Mede (født 7. mars 1970 i Stockholm) er en svensk komiker, programleder, skuespiller og forfatter. Hun er datter av Klas Mede. Petra Medes karriere tok av etter hun deltok i en amatørkonkurranse for stand-up-komikere våren 2005. I 2007 ble hun kåret til beste nykommer og i 2009 til årets kvinnelige komiker under den Svenska Stand up-galan. I 2010 fikk hun sitt eget talkshow, Petra Mede Show, på TV3.
Petra Mede var programleder for Eurovision Song Contest 2013 i Malmö, og for Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm sammen med Måns Zelmerlöw.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Petra Mede – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Petra Mede på Internet Movie Database 
(en) Petra Mede hos The Movie Database 
www.petramede.se: Petra Mede biografi Arkivert 10. april 2013 hos Wayback Machine.
Ingeborg Annie Lindahl

Ingeborg Annie Lindahl (født 2. september 1981 i Harstad) er en norsk flermedial billedkunstner (tegning, installasjon, skulptur og kuratoriske prosjekter). 
Lindahl var en av pionerstudentene ved Kunstakademiet i Tromsø, og videre utdannet med master i kunst ved Kunst- og designhøgskolen i Bergen. Lindahl utvikler stedsspesifikke installasjoner i forskjellige medier, og jobber ofte med storstilt kritt-tegninger og installasjoner. Hennes kunstverk og installasjoner har gjerne referanser til geologi, biologi og epistemologi. Lindahl debuterte på Høstutstillingen i 2018.
Hun satt i styre til Nord-Norske Bildende Kunstnere fra 2015 til 2017. Hun er for tiden nestleder i styret til Festspillene i Nord-Norge. 
I 2013 mottok hun Per Spillings pris for å ha utmerket seg med et kunstnerisk uttrykk preget av originalitet og dristighet. I 2018 vant Lindahl Kritikerprisen for verket Uforløst, Den 72. Nordnorske Kunstutstilling. Den første prisen ble delt ut av Ellen Sæthre-McGuirk, og begrunner valget slik; «I en tid hvor mye at det som omgir oss av materialer er menneskeskapt, hvor menneskelige relasjoner er digitalt mediert, og hvor deltajerikdommen av hva det betyr å være menneske og ha et erfaringsrikt liv tynnes ut til en overfladisk hinne fordelt på interaktive plattformer, er det en betryggende, dyp stoisk ro over Ingeborg Annie Lindahls Uforløst (2017)...»
Av kuratoriske prosjekter kan Festspillene i Nord-Norge (Harstad, 2020), ILIOS (Harstad 2017, 2018), odds (Odda, 2012) og Ut i min hage i (Harstad 2011) nevnes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lindahls nettsider
Jensen Møbler

Jensen Møbler er en madrassprodusent som produserer sine varer i Svelvik.
Jensen senger er en del av Hilding Anders-gruppen. Gruppen ble etablert i 1939 og har hovedkontor i Malmø, Sverige. I dag er Hilding Anders Group aktiv i over 40 land med mer enn 7 000 ansatte og et netto salg på 895 million EUR i 2013.


== Eksterne lenker ==
Jensen senger
Hilding Anders
Espen Hansen

Espen Hansen (født 1957 i Bergen) er en norsk forfatter. Han vokste opp på Hønefoss, og har utdannelse fra forfatterstudiet i Bø ved Høgskolen i Telemark, der han var student i 1982. Han studerte også filmregi ved Deutsche Film- und Fernsehakademie, Berlin, og har mastergrad i Film- og Fjernsynsvitenskap fra Høgskolen i Lillehammer. Hansen er bosatt på Fåvang i Gudbrandsdalen.


== Bibliografi ==
Når alle guder er døde – roman, Gyldendal (1982)
Guttorm Storm og den europeiske liga – roman,  Cappelen (1994)
De tre sauene som dro til byen for å ha det fett – barnebok, illustrert av Iben Sandemose, Cappelen (1995)Hansen er også representert i antologiene Ingenting, Gyldendal, 1982 og Det mørke rommet Cappelen, 1995.


== Priser ==
International Youth Library (Internationale Jugendbibliothek, München), The White Ravens Special Mention 1996 for De tre sauene som dro til byen for å ha det fett, illustrert av Iben Sandemose.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Espen Hansen i BIBSYS
Digitaliserte bøker av Espen Hansen i Nasjonalbiblioteket
Utopian Fields

Utopian Fields  er et norsk rockeband fra Grenlandsområdet. Medlemmene traff hverandre på Skien videregående skole og kalte seg først Capricorn. Den første besetningen besto av Atle Byström (gitar), Tom Inge Andersen (bass), og Wetle Holtan (trommer). Senere ble Tor Odin Dahl rekruttert som andre gitarist. Denne besetningen debuterte som Utopian Fields på Huset i Skien, 21. oktober 1988. Til stede på denne konserten var Jørn Andersen som signerte bandet til plateselskapet Colours. 
Tor Øyvind Follegg kom senere med som keyboardist. Gruppa spilte først som et rent instrumental band, men på førstealbumet er Lars Fredriksen med som vokalist. Han kom inn i bildet i tolvte time, og erstattet de opprinnelige vokal påleggene til Tom Inge Andersen og Tor Odin Dahl.
Debutalbumet kom ut på vinyl (1989) og hele førsteopplaget på 1100 eksemplarer var utsolgt allerede før platen kom ut. Albumet har senere også blitt utgitt på CD i serien Norske Albumklassikere (2021). 
Album nummer to fulgte raskt i kjølvannet av denne suksessen. Det hadde arbeidstittelen «Fly On Days», men dette ble senere endret til «White Pigeon, You Clean…» (1990). 
Albumet besto av 5 komposisjoner, men grunnet den lange spilletiden ble endringer gjort for å få disse til å passe inn på vinylformatet. Rekkefølgen ble omrokkert, og komposisjon «Valley of Decision» ble delt: «Valley of Decision 1» og «Valley of Decision 2». 
Førsteopplaget av  andrealbumet - også på Colours -måtte makuleres grunnet en teknisk feil i pressinga. Andreopplaget på gul label har aldri hatt bandets velsignelse.
På album nr to er det Bård Tufte Johansen som er vokalist. Ellers er besetningen den samme som på debuten.
Utopian Fields begynte også å spille inn et tredje album kalt «A Young man´s dream and the future now» som ennå ikke er ferdigstilt.  Dette albumet jobbes det med ennå - 30 år etter at det ble påbegynt.


== Medlemmer ==


=== Siste ===
Benjamin Grinilia - gitar og vokal
Tom Inge Andersen - bass
Marius Ystad - keyboards
Assosiated:

Atle Byström ( Al DeLoner) - gitar
Raymond Nilsen -  lydingenør, produsent etc.


=== Tidligere ===
Bård Tufte Johansen – vokalist
Lars Fredriksen - vokalist
Tor Øyvind Follegg – keyboard
Tor Odin Dahl - gitarist

Wetle Holtan - trommer
Stig Sjøstrøm - trommer


== Diskografi ==
Utopian Fields (1989)
White Pigeon, You Clean... (1990)
A Young Man's Dream and the Future Now (innspilt 1991/1992 -  er nylig mikset og mastret for utgivelse i snarlig framtid (TBA)
Utopian Fields (album)

Utopian Fields er et musikkalbum med Utopian Fields, utgitt i 1989. Albumet kom med en plakat og en 8-siders hefte.
Utopian Fields er et norsk rockeband fra Grenlands område. Medlemmene traff hverandre på Skien videregående skole og kalte seg først Capricorn. Den første besetningen besto av Atle Byström (gitar), Tom Inge Andersen (bass), og Wetle Holtan (trommer). Senere ble Tor Odin Dahl rekruttert som andre gitarist. Denne besetning debuterte som Utopian Fields på Huset i Skien, 21. oktober 1988. Til stede på denne konserten var Jørn Andersen som signerte dem til plateselskapet Colours. 
Tor Øyvind Follegg kom senere med som keyboardist. De spilte først som et rent instrumental band, men på første albumet er Lars Fredriksen med som vokalist. Han kom inn i bildet i tolvte time, og erstattet de opprinnelige vokal påleggene til Tom Inge Andersen og Tor Odin Dahl.
Debut albumet kom opprinnelig ut på vinyl (1989) og hele første opplaget på 1100 eksemplarer var utsolgt allerede før platen kom ut. Dette albumet har senere også blitt utgitt på CD i serien Norske Albumklassikere (2021). 


== Sporliste ==
«...Of a New Life» 7:53
«Sun» a)«The Porchway»b)«Vision of Our Life» 7:33
«Wishful Thinking In the Garden of Eden» 7:40
«Cloudless Sulphur» 9:54
«Metamorphosis, Sunrise of God's Creation» 12:10
White Pigeon, You Clean...

White Pigeon, You Clean... er et musikkalbum med Utopian Fields, utgitt i 1990. Albumet ble innspilt i Musikkloftet i Oslo juli og august 1990. 
Utopian Fields er et norsk rockeband fra Grenlands område. Medlemmene traff hverandre på Skien videregående skole og kalte seg først Capricorn. Den første besetningen besto av Atle Byström (gitar), Tom Inge Andersen (bass), og Wetle Holtan (trommer). Senere ble Tor Odin Dahl rekruttert som andre gitarist. Denne besetning debuterte som Utopian Fields på Huset i Skien, 21. oktober 1988. Til stede på denne konserten var Jørn Andersen som signerte dem til plateselskapet Colours.  
Tor Øyvind Follegg kom senere med som keyboardist. De spilte først som et rent instrumental band, men på første albumet er Lars Fredriksen med som vokalist. Han kom inn i bildet i tolvte time, og erstattet de opprinnelige vokal påleggene til Tom Inge Andersen og Tor Odin Dahl.
Debut albumet til Utopian Fields kom opprinnelig ut på vinyl (1989) og hele første opplaget på 1100 eksemplarer var utsolgt allerede før platen kom ut. Dette albumet har senere også blitt utgitt på CD i serien Norske Albumklassikere (2021).
Album nummer to fulgte raskt i kjølevannet av denne suksessen. Det hadde arbeidstittelen «Fly On Days», men dette ble senere endret til «White Pigeon, You Clean…» (1990).
Albumet besto av 5 komposisjoner, men grunnet den lange spilletiden ble visse endringer gjort for å få disse til å passe inn på vinyl formatet. Den opprinnelige rekkefølgen ble omrokert, og komposisjon «Valley of Decision» ble oppdelt i to deler; «Valley of Decision 1» og «Valley of Decision 2».
Første opplaget av dette andre albumet - også på Colours -måtte derimot makuleres grunnet en teknisk feil i pressinga. Andre opplaget på gul label har aldri hatt bandets velsignelse.
På album nr to er det Bård Tufte Johansen som er vokalist. Ellers er besetningen den samme som på debuten.


== Sporliste LP ==


== SIDE A ==


== «Pictures of Ages» 10:27 ==


== «Valley of Decision 1» 4:32 ==


== «Change Within» 11:00 ==


== SIDE B ==


== «Hazy & Puzzling» 5:25 ==


== «Fly On Days» 12:16 ==


== «Valley of Decision 2» 6:44 ==
I lovens navn

I lovens navn er et musikkalbum med Ultima Thule, utgitt i 1985. Albumet ble innspilt i Thule Studio i mars/april 1985.


== Sporliste ==
«Razzia»
«Ratz»
«Amen»
«Min sønn»
«Generalens vals»
«Krigens ansikt»
«Reisen»Ultima ThuleEinar Jan Larsen - sang, gitar
Jens Morten Søreide - sang
Steve Riise Jensen - gitar, kor
Even Gaare - trommer
Peer-Einar Pedersen - bass, kor


== Eksterne lenker ==
(en) I lovens navn på Discogs
Natt (Thule-album)

Natt er et musikkalbum med Thule, utgitt i 1990.


== Sporliste ==
«Natt» 6:43
«Tægn» 6:32
«Goilltegei» 3:22
«Mørsketi'» 6:46
«Håp» 3:48
«Drøm» 5:57
«Langford» 9:47
«Vinterbarn» 5:54
«Blindvei?» 7:14 - (Bonus)ThuleSteve Riise Jensen - gitar, bass, sang
Peer-Einar Pedersen - bass, vokal, perkusjon
Pål Valle - keyboard
Hugo Barbala - trommer
Frostbrent

Frostbrent er et musikkalbum med Thule, utgitt i 1993. 


== Sporliste ==
«En vakker dag»
«Sur sneip»
«Peise blakk»
«De store ordan»
«Hei, hei, hei!»
«Han sa....»
«Aldri»
«Frostbrent»
«Æventyr»
«Samme fan»
«Dekadanse(n)»
«Lykken står»
«Màn mæ telbake»ThulePeer-Einar Pedersen - bass, vokal, gitar, perkusjon, trekkspill
Steve Riise Jensen - gitar, perkusjon
Pål Valle - keyboard
Hugo Barbala - trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Frostbrent på Discogs 
(en) Frostbrent på MusicBrainz
Graks (album)

Graks er et musikkalbum med Thule, utgitt i 1997. Albumet ble innspilt på Honningsvåg skole fra 1993 til høsten 1996. Noen opptak og mix ble gjort på Nordnorsk Filmsenter A/S vinteren 1997.


== Sporliste ==
«Supernova»
«Daga»
«Soldansen»
«Ferskehau»
«Hjærteslag»
«Daga II»
«Søng!» (Graks Vulgaris)
«Mental»
«Under A»
«Central»
«Eiendommelig»
«Blåsar»ThuleSteve Riise Jensen - gitar, keyboard, produsent, vokal
Peer-Einar Pedersen - bass, keyboard, vokal
Hugo Barbala - trommer, perkusjon, vokal


== Eksterne lenker ==
(en) Graks på Discogs
Liquid (album)

Liquid (Rock and Roll Dream) er et musikkalbum med Thule, utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«Wishful»
«Knock On Wood»
«Oh Yeah!»
«Mea Culpa»
«Once Upon a Time»
«Reposess»
«Mantra/Prozac»
«Liquid»
«Reason»
«Lucky Lipps»
«Instinct»
«Aurora B»
«Vox Aeterna (Rock and Roll Dream)»
Tusmørke (band)

Tusmørke er et norsk progrock-band fra Skien, bosatt i Oslo. Bandet ble dannet i 1994 som Tusmørke, men kalte seg en stund Sativa og Withywindle. I 1997 tok de navnet Elektrisk Tusmørke da en elektrisk utgave av bandet så dagens lys. I 1997 flyttet gruppa til Oslo og debuterte med en vinylsingel i 2012, «Salomonsens Hage/Singers & Swallows», utgitt på selskapet Fresh Tea. Samme år kom deres første album Underjordisk Tusmørke på Termo Records. De ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen rock for albumet Ført bak lyset


== Medlemmer ==
NåværendeBenediktator - bassist, sang
Krizla - fløyte, vokal, theremin
HlewagastiR - trommer
Fenomenet Marxo Solinas - keyboardSession-medlemmerFilip Zenon - trommer
Andreas Prestmo - vokal
Svenno - perkusjonTidligereDeadly Nightshade - keyboard
Reggie Meyer - keyboard
Svenno - perkusjon
Andreas Prestmo - sang
Håkon Andersen - trommer


== Diskografi ==


=== Album/EP ===
Demo (1997)
Underjordisk Tusmørke (2012)
Den Internasjonale Bronsealderen (2013)
Riset bak speilet (2014)
Ført bak lyset (2016)
Hinsides (2017)
Bydyra (2017)
Fjernsyn i farver (2018)
Osloborgerlig Tusmørke – Vardøger og utburder vol. 1 (2018)
Leker For Barn, Ritualer For Voksne (2019)
Nordisk Krim (2020)


=== Singler ===
Salomonsens hage/Singers & Swallows (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tusmørke på MusicBrainz
Underjordisk Tusmørke

Underjordisk Tusmørke er et musikkalbum med Tusmørke, utgitt i november 2012.


== Sporliste ==
«Fimbul» 6:28
«Watching the Moon Sail Out of the East» 7:52
«The Quintessence of Elements» 5:58
«A Young Man and His Woman» 4:59
«A Nightmare's Just a Dream» 7:38
«Høstjevndøgn» 7:49
«Salomonsens hage» 5:03, (Bonus)
«Singers & Swallows» 4:15, (Bonus)
«Ode on Dawn» 17:28, (Bonus)
Thoughts in Lyrics

Thoughts in Lyrics er et demo-album med Trivial Act, utgitt i 2001.


== Sporliste ==
«Powerline» 7:48
«Private Passion» 5:36
«Thoughts in Lyrics» 6:24
«F.P.» 7:06
«Labyrinth» 7:58
«A New Insomnia» 12:13
«Protected» 5:24
«Still Perfect» 9:09
Mindscape

Mindscape er et musikkalbum med Trivial Act, utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«Mindscape»
«Dream Dwell Pt. 1»
«Rainbow Valley»
«Forbidden Eyes»
«E.P.»
«Vanish»
«Crossing Bridges»
«Dream Dwell Pt. 2»
Marianne Lundius

Marianne Lundius (født 1949) er en svensk jurist. Hun ble i 1998 utnevnt til dommer (justisråd) i Högsta domstolen (Sveriges Høyesterett). I 2010 ble hun leder for Högsta domstolen (tilsvarende høyesterettsjustitiarius).
Hun ble jur.kand i 1976 og har bl.a. arbeidet som advokat i firmaet Lagerlöf och Leman i 20 år. Hun har vært leder for Fideikommissnämnden, nestleder i Stockholmsbörsens disciplinnämnd, nestleder i Aktiemarknadsnämnden, leder for Hjärt- och Lungfonden og Stiftelsen Stockholms sjukhem. Marianne Lundius er den første kvinnelige høyesterettsjustitiarius i Sverige.


== Referanser ==
Carl Konopka

Carl Konopka (født 1848, død 1921; opprinnelig fornavn: Camillus) var en danskfødt arkitekt som virket i Norge.


== Virke ==
Konopka kom til Kristiania i 1877 og var assistent hos Jacob Wilhelm Nordan. Han etablerte egen praksis i 1879. Antall oppdrag var beskjedent til å begynne med, men på 1890-tallet var Konopka særdeles etterspurt og tegnet en rekke bygårder og villaer i Kristiania og Aker. Selv etter krakket i 1899 var han relativt aktiv, og han skal til sammen ha hatt over 150 private oppdrag i Kristiania. Han tegnet også et par fabrikkbygninger.
Konopka opererte innenfor historismen og hentet inspirasjon fra en rekke stilarter. Mange av bygårdene kombinerer upusset tegl med dekorerte pussfasader.


== Verker i utvalg ==
Østre frikirke, Lakkegata 47, Oslo (innviet 1885)
Eidsvoll kirke (gjenreist etter brann, innviet 1885)
Råholt kirke, Eidsvoll (1888)
Trevilla i Eilert Sundts gate 9, Oslo (1888)
Trevilla i President Harbitz' gate 24, Oslo (1888)
Trevilla i Eilert Sundts gate 7, Oslo (1889)
Trevilla i President Harbitz' gate 16, Oslo (1889, nå horisontaldelt tomannsbolig)
Pedersengården, Brugata 8, Oslo (1890)
Trevilla i Nordraaks gate 15, Oslo (1892)
Bygård i Ullevålsveien 51, Oslo (1894)
Bygård i President Harbitz' gate 1, Oslo (1894)
Bygård i President Harbitz' gate 2, Oslo (1894)
Bygård i Schwensens gate 22, Oslo (1895)
Leiegården «Tanngarden», Parkveien 60, Oslo (1895)
Bygård på Olaf Ryes plass 5, Oslo (1895)
Bygård i Niels Juels gate 35, Oslo (1896)
Bygård i Frydenlundgata 14, Oslo (1901)
Bygård i Niels Juels gate 39, Oslo (1896)
Bygård i Niels Juels gate 41, Oslo (1896)
Bygård i Haxthausens gate 1, Oslo (1896)
Bygård i Niels Juels gate 37, Oslo (1897)
Bygård i Frognerveien 33, Oslo (1897)
Bygård i Inkognito terrasse 5, Oslo (1897)
Bygårder på Paulus’ plass 1-3, Oslo (1897)
Bygård i Balders gate 1, Oslo (1897)
Bygård i Valkyriegata 5, Oslo (1898)
Bygård i Behrens' gate 4, Oslo (1898–99)
Bygård i Behrens' gate 6, Oslo (1898–99)
Bygård i Eckersbergs gate 33, Oslo (1898–99)
Bygård i Eckersbergs gate 35, Oslo (1898–99)
Bygård i Jacob Aalls gate 30, Oslo (1898–99)
Bygård i Alnafetgata 8, Oslo (1899)
Bygård i Bygdøy allé 28B, Oslo (1899)
Bygård i Ullevålsveien 47, Oslo (1899–1900)
Bygård i Bogstadveien 24, Oslo (1899–1900)
Bygård i Dybwads gate 3, Oslo (1903)
Trevillaer i Rognerudveien 35 og 38, Oslo 1914)
Trevilla i Jomfrubråtveien 70, Oslo (1915)
Bygårder i Tostrups gate 18 og 20, Oslo (1915)
Generator- og silobygning ved Sætre kjeksfabrikk (1918)
Fargeri og vaskeri, Bøgata 21, Oslo (1919; utvidet med fabrikkbygning 1925; ombygget til Kampen bydelshus 1982–83)


== Referanser ==


== Kilder ==
Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Carl (Camillus) Konopka (1849–1921)
Carl Konopka i Lokalhistoriewiki
Carl Konopka i Norsk kunstnerleksikon
Carl Konopka i Store norske leksikon
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Bruun, Ole Daniel (2008). Arkitektur i Oslo (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1945-8.
John Boardman

John Boardman (født 20. august 1927) er en klassisk kunsthistoriker og arkeolog, «Storbritannias mest framstående historiker innen antikkens gresk kunst.»


== Biografi ==
Boardman utdannet seg ved Magdalene College ved Universitetet i Cambridge der han fra 1945 studerte klassiske emner. Etter to års verneplikt i Intelligence Corps (den britiske etterretningstjenesten) tilbrakte han tre år i Hellas, fra 1952 til 1955, som viserektor på Den britiske skole i Athen.
Ved sin hjemkomst til England ble Boardman assisterende intendant ved Ashmolean Museum i Oxford, og påbegynte på den måten sin livslange tilknytning til museet. I 1959 ble han dosent i klassisk arkeologi ved Universitetet i Oxford, og i 1963 ble han dosent ved Merton College i Oxford. Han ble ved Merton til han ble utnevnt til professor i klassisk kunst og arkeologi ved Lincoln College i 1978. Han ble adlet i 1989 og pensjonerte seg i 1994, og var siden professor emeritus.
Boardman er medlem av British Academy, og ble tildelt akademiets Kenyon-medalje for klassiske studier i 1995. Han fikk også Onassis-prisen i humaniora i 2009. Han er dessuten æresmedlem av Magdalene College i Cambridge og av Merton og Lincoln College i Oxford, og har fått en rekke andre akademiske æresbevisninger.
Boardman har gjennomført utgravninger på flere arkeologiske sted, som Smyrna, Kreta, Khíos og Tokra i Libya. Hans mange utgivelser fokuserer framfor alt på kunst og arkitektur i antikkens Hellas, og spesielt på skulptur, utsmykkede edelsteiner og vannmaleri.


== Utvalgte verk ==
Greek Burial Customs (1971)
Archaic Greek Gems (1968)
Greek Gems and Finger Rings (1970, 2001)
Excavations at Emporio, Khíos (1964)
The Greeks Overseas (første utgave 1964; revidert 1973; tredje utgave 1980; fjerde utgave 1999)
The Diffusion of Classical Art in Antiquity, basert på hans forelesningsserie Andrew Mellon Lectures ved National Gallery of Art i Washington D.C. 1993.
Persia and the Greeks (2000)
The History of Greek Vases (2001)
The Archaeology of Nostalgia (2002)
The World of Ancient Art' (2006)
The Marlborough Gems (2009)
The Relief Plaques of Central Asia and China (2009/10)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Who's Who, 2006
«Boardman, John», Dictionary of Art Historians
«Prof. Sir John Boardman» Arkivert 25. juni 2016 hos Wayback Machine., Beazley Archiv


== Eksterne lenker ==
Magdalene College: Famous alumni