jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Glen Hansard

Glen Hansard (født 21. april 1970) er en irsk sanger, komponist og skuespiller. 
Hansard er best kjent for sin rolle som Outspan Foster i filmen The Commitments fra 1991, og i rollen som «mann» (den ene hovedrollen) i filmen Once fra 2006. Hansard skrev det meste av musikken til sistnevnte film, blant annet sangen «Falling Slowly» (sammen med Markéta Irglová). Sangen vant Oscar for beste sang,Hansard og Irglová fremførte også sangen på scenen under Oscar-showet. Sangen og opptredenen stod som motstykke til de øvrige nominerte det året, hvor tre av dem var fra filmen Eventyr i New York (en musikalfilm). Sangen og ble også nominert til et utall andre priser i perioden 2006-2008. Filmen Once fikk stor oppmerksomhet ikke minst på grunn av nominasjonen til Oscar. Sammen med Irglová reiste Hansard rundt og fremførte sangen på diverse europeiske og amerikanske scener de to påfølgende årene etter at filmen ble gitt ut, blant annet på Sundance-festivalen.Glen Hansard er også kjent for sin deltakelse i det irske bandet The Frames, som ble startet i 1990. De spiller irsk musikk. Han har også medvirket i andre bandsammensetninger.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Glen Hansard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Glen Hansard – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Glen Hansard på Internet Movie Database 
(sv) Glen Hansard i Svensk Filmdatabas 
(da) Glen Hansard på Filmdatabasen 
(da) Glen Hansard på Scope 
(fr) Glen Hansard på Allociné 
(en) Glen Hansard på AllMovie 
(en) Glen Hansard hos The Movie Database 
(en) Glen Hansard hos Internet Broadway Database 
(en) Glen Hansard på Apple Music 
(en) Glen Hansard på Discogs 
(en) Glen Hansard på MusicBrainz 
(en) Glen Hansard på Spotify 
(en) Glen Hansard på Songkick 
(en) Glen Hansard på Last.fm 
(en) Glen Hansard på Last.fm 
(en) Glen Hansard på AllMusic 
Glen Hansard på Twitter 
Glen Hansard på Facebook 
Glen Hansard på Myspace 
Glen Hansard på Vimeo
David Selby

David Lynn Selby (født 5. februar 1941 i Morgantown i Vest-Virginia) er en amerikansk teaterskuespiller. Han har arbeidet både i filmer, såpeoperaer og på TV. 
Selby er sønn av Sarah E. McIntyre Selby og snekkeren Clyde Ira Selby. Han ble utdannet ved West Virginia University i hjembyen, der han tok en Bachelor of Science etterfulgt av en mastergrad i teater, for deretter å avrunde med en Ph.D.-grad fra Southern Illinois University. 
I Falcon Crest var rollen Richard Channing opprinnelig ment å være en skurk, men i årenes løp endret dette seg og den ble mer en heltefigur, mulig på grunn av Selbys spill. I løpet av de åtte sesongene han spilte i såpeoperaen oppstod et godt forhold mellom ham og Jane Wyman både innenfor og utenfor studioet. Vennskapet ble opprettholdt selv etter at serien var ferdig innspilt. Han uttalte at han var fra seg av sorg da Jane Wyman døde i september 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Selby på Internet Movie Database 
(sv) David Selby i Svensk Filmdatabas 
(da) David Selby på Filmdatabasen 
(da) David Selby på Scope 
(fr) David Selby på Allociné 
(en) David Selby på AllMovie 
(en) David Selby hos The Movie Database 
(en) David Selby hos Internet Broadway Database
Krzysztof Kolberger

Krzysztof Marek Kolberger (født 13. august 1950 i Gdańsk, Polen, død 7. januar 2011 i Warszawa) var en polsk skuespiller og teaterregissør. 
Hans fars etternavn ble endret i 1950, fra det opprinnelig navnet Kohlberger. Krzysztof er far til skuespillerinnen Julia Kolberger, hans datter fra ekteskapet med eks-kona Anna Romantowska.
Krzysztof Kolberger studerte ved den nasjonale teaterhøyskolen i Warszawa (nå Aleksander Zelwerowicz nasjonale akademi for dramakunst i Warszawa / polsk Akademia Teatralna im. Aleksandra Zelwerowicza w Warszawie), og derfra ble han uteksaminert i 1972.
Han debuterte som skuespiller på Det schlesiske teater (polsk Teatr Śląski) i Katowice og deretter ble han engasjert ved Nasjonalteatret i Warszawa (polsk Teatr Narodowy w Warszawie).
Krzysztof Kolberger hadde i mange år lidd av nyrecellekarsinom, eller kreft i nyrene. Han ble operert to ganger for dette. Han var ærespresident for Stowarzyszenie Chorych na Raka Nerki (Nyrekreftforeningen). Etter flere år med kamp mot kreften, var den umiddelbare dødsårsaken identifisert som hjertesvikt. 


== Filmografi (utvalg) ==
1982 - Epitafium dla Barbary Radziwiłłówny -   Anonimus
2001 - W pustyni i w puszczy -   Linde
2007 - Katyń  -   ks. Jasiński
2008 - Popiełuszko. Wolność jest w nas -   ksiądz kanclerz


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Krzysztof Kolberger på Internet Movie Database 
(sv) Krzysztof Kolberger i Svensk Filmdatabas 
(fr) Krzysztof Kolberger på Allociné 
(en) Krzysztof Kolberger på AllMovie 
(en) Krzysztof Kolberger hos The Movie Database
Ringbanen (Berlin)

Ringbanen er en rundt 37 km lang jernbanestrekning som går rundt sentrum av Berlin. Den består av en lukket ring med to spor for S-Bahn og i tillegg andre spor etter behov for fjern-, regional- og godstrafikk. Den er forbundet med flere radiale strekninger som forbinder Berlins sentrum med omlandet.
Ringbanen ble anlagt allerede i mellomkrigstiden, men mistet noe av betydningen da Berlin ble delt etter andre verdenskrig. Da Berlinmuren ble bygd 1961 ble den gjennomgående driften på Ringbanen avbrutt, og togene kjørte bare mellom Gesundbrunnen og Sonnenallee. Trafikken minket stadig, og driften på den vestlige delen av banen ble innstilt i 1980. Først i 1993 ble deler av banen satt i drift igjen, og i 2001 ble hele Ringbanen betjent. Etter gjenforeningen har banen blitt en viktig ferdselsåre i Berlin. På hverdager blir ringstrekningen benyttet av over 400 000 passasjerer.


== Linjekart ==
Aron Kincaid

Aron Kincaid (opprinnelig Norman Neale Williams II) (født 15. juni 1940 i Los Angeles, California, død 6. januar 2011) var en amerikansk skuespiller.
Han er kanskje mest kjent for rollene «Killer Croc» i Batman: The Animated Series og som «Sky Lynx» i The Transformers. I sine senere år arbeidet han også både som modell og kunstner. 
Hans far, en fenrik i US Army Air Forces, døde under den andre verdenskrig. Hans mor giftet seg om igjen og flyttet til Oakland, hvor Kincaid ble uteksaminert fra den videregående skolen.
Da Kincaid døde var han bosatt i Beverly Hills i Los Angeles. Han døde i en alder av 70 år, mens han var innlagt på Ronald Reagan UCLA Hospital. Dødsårsaken ble senere satt til å være hjerte-relaterte problemer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aron Kincaid på Internet Movie Database 
(sv) Aron Kincaid i Svensk Filmdatabas 
(en) Aron Kincaid hos The Movie Database 
(en) Aron Kincaid hos Behind The Voice Actors
Anything But Silence

Anything But Silence er et musikkalbum med Jan Arild Sørnes, utgitt i 1995. Dette er hans debutalbum.


== Sporliste ==
«Savior of My Soul»
«Too Many Hearts»
«Back in Line»
«There's No One In My Life Anymore»
«Rain»
«So Good»
«Some Changes»
«Love and Affection»
«My Song of Love»
«Hearts on Fire»
Salvador Jorge Blanco

Salvador Jorge Blanco (født 5. juli 1926 i Santiago de los Caballeros i Den dominikanske republikk, død 26. desember 2010 i Santo Domingo) var en dominikansk politiker, advokat og forfatter. Han var president i Den dominikanske republikk i fire år fra 1982 til 1986. 


== Biografi ==
Han startet sin politiske karriere som sekretær for komiteen Unión Civica de Santiago i 1963 og han sluttet seg til partiet PRD i 1964. Han satt som senator før han ble valgt til president.
Jorge Blanco styrte Den dominikanske republikk i løpet av en periode med dramatiske økonomiske vanskeligheter som i stor grad var pålagt av det internasjonale systemet. I 1985, for første gang siden borgerkrigen tok slutt 20 år tidligere, opplevde landet negative vekstrater i økonomien. 
Jorge Blanco var, på slutten av hans mandatperiode i 1986, av mange ansett å være en av de mest lovende politiske ledere i Den dominikanske republikk. Han ble arrestert etter anklager knyttet til korrupsjon. Jorge Blanco flyktet etter arrestasjonen til den venezuelanske ambassaden, den 30. april 1987, der han søkte om politisk asyl. Den venezuelanske regjeringen valgte ikke å svare på hans forespørsel om asyl. Jorge Blanco fikk lov til å dra til USA for å få medisinsk behandling for hjerteproblemer. 
President Joaquín Balaguer, som etterfulgte Blanco i presidentembetet, prøvde å få Blanco tiltalt for korrupsjon i november 1988. Blanco ble tiltalt (in absentia) ved Marino Vinicio Castillo, og til slutt ble han dømt til en enorm bot og 23 år i fengsel etter flere måneder med en rettssak som ble sendt på fjernsyn.I mai 2001 vurdere Høyesterett saken på nytt og dommen ble dermed opphevet. Jorge Blanco nektet for at korrupsjonsanklagene var sanne og han hevdet de var et resultat av politisk forfølgelse fra hans politiske motstander og neste president Joaquín Balaguer.Den 25. november 2010 ble han brakt til Centro de Medicina Avanzada Dr. Abel González. Etter at han skal ha falt ned fra sengen sin og slått  hodet, noe som forårsaket en indre blødning. Tidlig på morgenen, den 26. desember 2010 fikk han et hjerteinfarkt og døde etter å ha ligget i koma i 37 dager.


== Referanser ==
Helene Falch Fladmark

Helene Falch Fladmark (født 27. oktober 1966 i Arendal) er en norsk sivilingeniør og politiker (V).
Fladmark er utdannet sivilingeniør bygg ved NTH (1992). Hun har også grunnfag i fransk og sosialantropologi. Hun har blant annet arbeidet som konsulent i Miljøverndepartementet, redaktør i Kunnskapsforlaget, rådgiver i NHO og rådgiver og direktør i Tekna.
Fladmark var vararepresentant til Stortinget for Oslo i perioden 1997–2001. Hun møtte fast mens Odd Einar Dørum satt i regjering. Fladmark har også vært sentralstyremedlem i Venstre 1994–1998, leder i Norges Venstrekvinnelag 1995–1998 og leder for flere Venstre-utvalg.


== Kilder ==
«Fladmark, Helene Falch». stortinget.no. Besøkt 13. februar 2011. 


== Eksterne lenker ==
(no) Helene Falch Fladmark hos Stortinget 
(no) Helene Falch Fladmark hos Norsk senter for forskningsdata
Ole Bull Show

Ole Bull Show er et musikkalbum med Ole Paus og Gunnar Bull Gundersen, utgitt i 1973.


== Sporliste ==
«Et lite stykke poesi»
«Og en for Vilde»
«Skal»
«Syng en sang om frihet»
«Den gang skikkeligheten kom til byen»
«Vise om årstidene»
«Rapport til G Wallace»
«Now is the Time»
«Ved en avskjed»
«Lilja»
«Da tåken lettet»
«Rett til å bære gevær»
«Blues (for en blind multiinstrumentalist)»
Gunnar Petersen-Øverleir

Gunnar Petersen-Øverleir (født 17. januar 1964 i Oslo) er en norsk organist. Han har studert kirkemusikk ved Norges musikkhøgskole, hvor han i 1993 fullførte diplomstudiet i orgel. Han har også en «Premiere Prix» fra Musikkonservatoriet i Rouen, Frankrike. Han har bodd i Frankrike der han fordypet seg i fransk orgelmusikk, og har nyere musikk med Olivier Messiaen, Knut Nystedt og Egil Hovland som spesiale.Petersen-Øverleir har gitt konserter i mange europeiske land, og spesielt i Frankrike med bl.a. orgelkonserter i Madeleine-kirken og i Notre-Dame i Paris. Her hjemme har han bl.a. fremført Poulencs orgelkonsert med Kringkastingsorkestret. Han har utgitt to CD-er, med orgelverker av henholdsvis Knut Nystedt og Egil Hovland.
Petersen-Øverleir har siden 1996 vært organist i Røa kirke i Oslo, hvor han har arrangert tallrike konserter med både orgel, kor og instrumentalister. Ved siden av sitt arbeide som organist er han også programansvarlig for ORGELbrus!, Barnas Konserthus-serie og Barnas Konserthus-festival i Oslo Konserthus. Han underviser også i musikk og matematikk ved Foss videregående skole i Oslo.


== Diskografi ==
Knut Nystedt: Organ works – Simax Classics (1996)
Egil Hovland organ works – Platearbeiderne (2005)


== Referanser ==
Jim Denney (1957)

James Jay «Jim» Denney (født 10. juni 1957 i Duluth, Minnesota) er en amerikansk tidligere skihopper som representerte Duluth XC Ski Club.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1974 til 1980. Hans beste sammenlagtplassering i Hoppuka var 23.-plass i 1978/79, og hans beste plassering i enkeltrenn var 8.-plass i Garmisch-Partenkirchen 2. januar 1979. Han var med i OL i 1976 og 1980, og ble nummer 8 i storbakken i Lake Placid i 1980. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 14 i normalbakken og nummer 27 i storbakken. Han var også på det amerikanske laget som ble sist av 10 lag i lagkonkurransen, som var prøvegren. I VM i skiflyging i Vikersund i 1977 ble han nummer 39 av 42 deltakere.
Jim Denney vant det individuelle rennet i normalbakken i Lahtis 3. mars 1979. Han ble nasjonal mester i 1976 og 1977. Hans sønn med samme navn hoppet internasjonalt (hovedsakelig i kontinentalcupen) fra 2002 til 2006, og deltok i kvalifiseringen i OL i Pragelato (Torino) i 2006.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Jim Denney Arkivert 5. februar 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 13. februar 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 3. mars 1979 Arkivert 7. november 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 13. februar 2011)
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 (besøkt 13. februar 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Denney – Olympedia 
(en) Jim Denney – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jim Denney – FIS (skihopping)
Jonas Fjeld’s beste

Jonas Fjeld's beste er et samlealbum med Jonas Fjeld Band, utgitt i 1977.
Albumet er ikke med soloartisten Jonas Fjeld, men med bandets utgivelser under navnene Jonas Fjeld Rock n' Rolf Band, Jonas Fjeld Bing Bang Band og Jonas Fjeld Band.


== Sporliste ==


=== Side A ===
«Let's Twist Again» (Appell/Mann, arrangement: Fjeld/Bølle/Falsk/Skrott/Normann/Metall)
«Bikkja til naboen» (Fjeld/Falsk)
«Did You See the Saucers?» (Cooling/Tylden)
«Hviskende vind» (Bølle/Fjeld)
«Sheila» (Fjeld/Tylden)
«Kjære pappa» (Jonas Fjeld Band)
«New York City Rain» (Fjeld/Tylden)


=== Side B ===
«Berre kvit» (Can't Get Enough of Your Love, Babe) (B. White/Mathisen/Bonde)
«Kaffe (Fjeld)
«Tennessee» (Fjeld/Tylden)
«Suicide Shuffle» (Bølle/Glans/Tylden/Fjeld)
«True Love» (Bølle/Fjeld)
«Bobsy Bobsy» (Skrott)
«Boogie on (Jole Blon)» (Fjeld/Tylden)
Kinderdijk

Kinderdijk er en landsby i Nederland. Den ligger i kommunen Molenwaard i provinsen Zuid-Holland, rundt 15 km øst for Rotterdam. Kinderdijk er spesielt kjent for vindmøllene langs vannkanalene. Stedet trekker til seg mange turister. 
Kinderdijk ligger i en polder ved samløpet mellom elvene Lek og Noord. Vindmøllene i området ble bygd på 1700-tallet for å drenere polderen. Kinderdijk ble før ofte oversvømt, men innbyggerne var dyktige og visste hvordan de først skulle demme opp et område, og deretter pumpe vannet vekk. De store dikene som ble laget hjelper fremdeles til med dette. Nå er det moderne vannpumper som holder vannet borte, men i perioder med mye regn, blir de nødt til ta i bruk de gamle vindmøllene.
De 19 vindmøllene ved Kinderdijk er den største gruppen av vindmøller i Nederland og er et av landets best kjente turistmål. I 1997 ble de ført opp på UNESCOs liste over verdensarvsteder.


== Eksterne lenker ==
Mill Network at Kinderdijk-Elshout, fra UNESCO World Heritage List
Kinderdijk
Bilder fra Kinderdijk
Hospitant

Hospitant er en person som hospiterer, det vil si tar del av en undervisning ved en skole eller et universitet i enkelte timer, perioder eller fag uten å være fast elev eller student.
Ordet er dannet av det latinske hospitari som betyr «ta inn som gjest». Betegnelsen brukes også i andre språk, for eksempel tysk, der det kan ha en litt annen betydning.


== Se også ==
Utvekslingsstudent
Inger Øieroset

Inger Øieroset (født 4. august 1949) er tidligere en norsk sanger og fløytist. Hun er kjent som tidligere medlem i det oppløste visegruppa Visvas hvor hun spilte fløyte og sang. I 1988 kom hennes eneste soloplate Du er så rar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Inger Øieroset på Rockipedia
Nadzikambia

Nadzikambia er en slekt av kameleoner. Nadzikambia mlanjensis er utbredt i Malawi. Denne arten ble først regnet til Chamaeleo, deretter til Bradypodion, før den i 2006 ble plassert i en egen slekt. En ny art fra Mosambik, Nadzikambia baylissi, ble beskrevet i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nadzikambia i Encyclopedia of Life 
(en) Nadzikambia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nadzikambia hos ITIS 
(en) Nadzikambia hos NCBI 
(en) Kategori:Nadzikambia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nadzikambia – detaljert informasjon på Wikispecies 
P. Uetz og J. Hallermann. «The Reptile Database - Nadzikambia». Besøkt 13. februar 2011.
Esko Rautionaho

Esko Olavi Rautionaho (født 23. september 1950 i Rovaniemi) er en finsk tidligere skihopper som representerte Ounasvaaran Hiihtoseura.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1976, med 10.-plass i 1973/74 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i hoppuka var 4.-plass i Oberstdorf 30. desember 1973. En 13.-plass i storbakken i Lahtis 9. mars 1980 ga ham 3 verdenscuppoeng og 91.-plass sammenlagt i verdenscupens første sesong, 1979/80.
Esko Rautionaho deltok i VM i 1970 og 1974, med 7.-plass i normalbakken i Falun i 1974 som beste plassering. Han var med i OL i 1972 og 1976, og hadde der 9.-plass i storbakken i Sapporo i 1972 som beste plassering. Han deltok i VM i skiflyging i 1973, 1975 og 1979, med 18.-plass i Planica i 1979 som beste resultat.
Rautionaho vant rennet i storbakken i Lahtis 7. mars 1976. Han vant også hopprennet i Svenska Skidspelen i Lycksele i 1972.


== Referanser ==


== Kilder ==

(en) Esko Rautionaho – Profil og OL-resultater på sports-reference.com.  (besøkt 13. februar 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 7. mars 1976 Arkivert 31. oktober 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 13. februar 2011)
Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine. (besøkt 13. februar 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Esko Rautionaho – Olympedia 
(en) Esko Rautionaho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Esko Rautionaho – FIS (skihopping)
Du er så rar

Du er så rar er et musikkalbum med Inger Øieroset, utgitt i 1988. Dette er hennes første og hittil siste plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Jeg er det styggeste som finns»
«Tre brillemus»
«Mitt eget land»
«Hvis jeg blir en millionær»
«Tre rare katter»
«Nocturne»
«Trave, trave guttemann»
«Forkölet»
«Du er så rar»
«Jeg vil ha en hund»
«Du skal ikkje tru det blir sommar»
«Undringsvise»
«Sov godt»


== Eksterne lenker ==
(en) Du er så rar på Discogs
Jinamar oljekraftverk

Jinamar oljekraftverk  er et oljekraftverk beliggende ute ved havet like sør for Las Palmas de Gran Canaria, i industri- og handelsforstaden Jinamar nordøst på Gran Canaria, Kanariøyene i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 50 MW, fordelt på 2 turbiner.  
Anlegget stod ferdig i 1992. Operatør er UECG (Unelco Endesa SA). Brenselkilden er dieselolje.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 090 390 tonn, utslippskvoten var samme år 850 604 tonn.
I tilknytning til anlegget er det bygget et avsaltingsanlegg (desalinasjonsanlegg) som avsalter saltvann ved hjelp av omvendt osmose, dvs som et «omvendt saltkraftverk».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt fra IAC Stopson.
Nugent Slaughter

Nugent Slaughter (født 1888 i Virginia i USA, død 1968) skapte spesialeffekter og lydmikset for 1927 filmen The Jazz Singer. Hans innsats i prosjektet gav ham en nominasjon til Academy Award for Engineering Effects.


== Eksterne lenker ==
(en) Nugent Slaughter på Internet Movie Database
Velilla kullkraftverk

Velilla kullkraftverk  er et kullkraftverk i Rio Carrión-dalen, i den lille kommunen Velilla del Río Carrión
i provinsen Palencia, nordvestre Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 498 MW, fordelt på 2 turbiner a hnhv 350 mw og 148 mw. Dette er et av landets mindre fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble ferdig med første enhet i 1964. Brenselkilden er  kull antrasitt. Operatør er Iberdrola SA.
En kraftlinje som myndighetene godtok 2004 mellom Velilla kullkraftverk i Palencia og Lada kullkraftverk i Asturias, skulle gå igjennom et område som er erklært biosfærereservat av UNESCO - men er foreløpig lagt i bero av EU.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Websidene til Iberdrola
Vesterbygd

Vesterbygd (norrønt Vestribygð) er ett av to hovedområder for norrøn bosetting på Grønland etter år 985.
Området dekker det meste av nåværende Nuuk kommune. Det er funnet rester etter nesten 95 gårdsbruk. På det meste kan bosettingen ha omfattet 1 000 innbyggere totalt. Den største gården i Vesterbygd var Sandnes.Befolkningen innvandret fra Island og Norge. Omkring år 1350 forsvant de siste menneskene derfra. Fra rundt år 1200 ble vinteren kaldere, med mer havis som gjorde det tiltagende vanskelig å landsette livsnødvendige varer. Varebyttet var basert på blant annet hvalfangst ved Diskobukta, siden narhvaltann var etterspurt i Europa. I starten av 1800-tallet iverksatte Det kongelige nordiske oldskriftselskab registreringer av norrøne ruiner. I dag kjenner man til rundt 95 ruingrupper etter gårdsanlegg og to kirker.Det er få skriftlige referanser til Vesterbygd, men i Flatøybok nevnes tre kirker i Vesterbygd: Sandnes kirke i Lysefjord, Hop kirke i Agnefjord og Aanevig kirke i Rangefjord. Knokler, særlig reinsdyrgevir, ble i større grad brukt til redskaper enn i Østerbygd, tolket som tegn på at folk i Vesterbygd hadde dårligere tilgang på jern.Bosetningen i Vesterbygd er sist beskrevet en gang mellom 1341 og 1360, da presten Ivar Bardarson i 1341 ble sendt til Grønland av biskop Håkon i Bergen, trolig som hjelp til biskop Árni den gamle i Garðar. I annaler og gamle brev fremkommer at Ivar prest lenge hadde vært rådmann i Garðar og på vegne av bispestolen reiste rundt og tilså kirkegodset på Grønland. I Vesterbygd fant han bare forlatte gårder da han ankom for å undersøke forholdene og «bringe innbyggerne støtte mot eskimoenes angrep». Men der var «ingen Mand, endten christenn eller heden, uden noget villdt Fæ og Faaer».På den ene gården kunne arkeologene rekonstruere beboernes siste måneder. De flyttet ut i fjøset, trolig for å holde varmen. Så ble husdyrene slaktet og spist, hundene aller sist. Deretter spiste de ryper, trolig fanget i snarer. Endelig tyder insektfaunaen på at det har ligget døde i fjøset. Noen har fjernet og begravet dem, kanskje av Ivar Bardarsons folk.


== Referanser ==