jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henrik Reinaas

Henrik Haldorsen Reinaas (født 9. oktober 1826 i Markabygda (Skogn), død 19. mars 1898 på Tjøtta)
Henrik Haldorsen var født på Venset i Markabygda, men kom til Reinås i Åsen sammen med sine foreldre ca. 1832. Han fikk skjøte på heimgården Reinås vestre fra faren i 1859, og drev gården til 1880-åra. Gården ble solgt på auksjon i 1884, og Henrik flyttet fra bygda. Han slo seg senere ned på  Tjøtta, hvor han døde ved et ulykkestilfelle i 1898.
Henrik Haldorsen Reinaas var ordfører i Åsen i perioden 1870–1873.


== Litteratur ==
Åsen historienemnd (1997). Bygdebok for Åsen bind IV. Åsen. s. 532. ISBN 82-990939-6-1.
Tivi Magnusson

Tivi Magnusson (født 30. september 1942) er filmprodusent og har siden 1982 produsert et stort antall danske spillefilmer. Han ble i 2005 innvalgt i det danske kulturministeriets utvalg for Danmarks kulturkanon for film.Tivi Magnusson ble utdannet filmregissør, men det ble produksjon av filmene som ble hans arbeidsfelt. Han var direktør for Metronome Productions 1984–1988, programsjef i Danmarks Radio 1988–1990 og visesektorsjef i Egmont AudioVisuel Group 1990–1995, hvor han med sin sønn Kim Magnusson grunnla M&M Productions. 
Magnusson er også medstifter av Dansk Film Akademi og har en rekke tillitsverv innen for bransjen.


== Filmografi som producer (utvalg) ==
Enten alene eller i co-produksjon

Thorvald og Linda (1982)
Min farmors hus (1984)
Hodja fra Pjort (1985)
Barndommens gade (1986)
Skyggen af Emma (1988)
Ernst og Lyset (1995)
Blinkende lygter (2000)
Listetyven (2002)
De grønne slagtere (2003)
Fakiren fra Bilbao (2004)
Adams æbler (2005)
True Spirit (2005)
The Lost Treasure of the Knights Templar  (2006)
The Lost Treasure of the Knights Templar II  (2007)
With Your Permission  (2007)
Frode og alle de andre rødder  (2008)
The Lost Treasure of the Knights Templar III: The Mystery of the Snake Crown (2008)
Make My Day (2008)
The Pig (2009)
The Funeral (2009)
Monsterjægerne (2009)
At World's End (2009)
The New Tenants (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tivi Magnusson på Internet Movie Database 
(sv) Tivi Magnusson i Svensk Filmdatabas 
(da) Tivi Magnusson på Filmdatabasen 
(da) Tivi Magnusson på danskefilm.dk 
(da) Tivi Magnusson på Scope 
(fr) Tivi Magnusson på Allociné 
(en) Tivi Magnusson på AllMovie 
(en) Tivi Magnusson hos The Movie Database
Helen Aitchison

Francis Helen Aitchison (født 6. desember 1881 i Sunderland, død 26. mai 1947) var en britisk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
In 1912 she won the silver medal with her partner 
Aitchison vant en olympisk sølvmedalje i tennis under OL 1912 i Stockholm. Sammen med Herbert Barrett kom hun på andreplass  mixeddoubleturneringen innendørs. De tapte finalen til sin landsmenn Charles Dixon/ Edith Hannam med 4-6, 3-6, 2-6.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Sølv i tennis, mixeddouble innendørs  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Helen Aitchison – Olympics.com 
(en) Helen Aitchison – Olympic.org 
(en) Helen Aitchison – Olympedia 
(en) Helen Aitchison – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Helen Aitchison – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Helen Aitchison – ITF Tennis
Flommen i Australia desember 2010 og januar 2011

Flommene i Australia var en serie av flommer i nordøstlige Australia, spesielt staten Queensland. Flommene medførte stengte veier og jernbanelinjer og evakuering av tusenvis av mennesker. Flommen er den verste som har inntruffet Australia på 118 år, og det er meldt om femten dødsfall. De store vannmengdene har ført til full strømstans i store deler av Queensland. Alle hovedveier er oversvømt, og offentlig transport ut av byene i området er blitt erstattet av båter. Byen Rockhampton var isolert og Rockhampton flyplass er forventet å holdes stengt i flere uker. Elva Fitzroy hadde en vannstand på 9,4 meter over normalen. I januar 2011 nådde flodbølgen hovedstaden Brisbane.


== Referanser ==
Jonas Jonsen Nes

Jonas Jonsen Nes (Næss) (født 2. november 1794 i Åsen, død 6. desember 1864) var en norsk gårdbruker og lokalpolitiker.
Jonas Jonsen var født på gården Nes (Ness) i Åsen, og fikk skjøte på heimgården i 1821. Etter innføringen av formannskapslovene ble han i 1838 valgt til den første ordfører i Åsen. 
I februar 1839 solgte han gården. Siden han da ikke lenger eide eller bygslet matrikulert eiendom, var han ikke lenger valgbar til politiske verv. Dette gjorde han formannskapet oppmerksom på i brev av 16. februar 1839, og i formannskapsmøte samme dag tok varaordfører Erik Mikalsen Skjelstad over ordførervervet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Åsen historienemnd (2001). Bygdebok for Åsen bind V. Åsen. s. 294. ISBN 82-990939-8-8.
General Ruges vei (Oslo)

General Ruges vei i Oslo er en gjennomfartsvei i ytre del av Oslos østkant. Veien har fått sitt navn etter Otto Ruge, en norsk offiser som er mest kjent som  forsvarssjef under andre verdenskrig.
Veien starter som fortsettelse av Hellerudveien i rundkjøring ved Østmarkveien og går sørvestover forbi Ulsrud. Her møter veien T-banen, og følger denne forbi Bøler. Ved Bøler kirke svinger veien sørover, passerer Bogerud og fortsetter gjennom Rustad. Herfra følger veien markagrensa videre til Skullerud. Her dreier hovedtrafikkåren vestover i Skullerudveien, men General Ruges vei fortsetter mellom Skullerudstua og hagesenteret på Skullerud Gård. Like etter passerer veien markagrensa, der den ender brått i en bom. Veien krysser Ljanselva, svinger østover og fortsetter opp i skogen, og ender ved tunnelinngangen til Skullerud drikkevannsanlegg.
Sammen med Trasoppveien og Hellerudveien inngår General Ruges vei i Ytre Ringvei fram til Skullerudveien. Veiens unaturlig store bredde på slutten og brå avslutning vitner om en planlagt forlengelse videre sørover med tiden; meningen var å videreføre General Ruges vei til en planlagt tilkobling med E6 i et kryss lenger sør, men dette har aldri blitt noe av.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «General Ruges vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 201. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Alfred Beamish

Alfred Beamish (født 6. august 1879, død 28. februar 1944) var en britisk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm. 
Beamish vant en olympisk bronsemedalje i tennis under OL 1912 i Stockholm. Sammen med Charles Dixon kom han på tredjeplass doubleturneringen innendørs. De tapte semifinalen til det franske doubleparet André Gobert / Maurice Germot med 0 – 3 i sett. I kampen om bronsemedaljene vant de over sine landsmenn Herbert Barrett / Arthur Gore med 6-2, 0-6, 10-8, 2-6, 6-3.
Beamish har også spilt i to finaler i Australian Open, i både singel- og doublefinalen i 1912, men tapte begge.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Sølv i tennis, double menn innendørs  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Beamish – Olympics.com 
(en) Alfred Beamish – Olympic.org 
(en) Alfred Beamish – Olympedia 
(en) Alfred Beamish – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alfred Beamish – ATP-touren 
(en) Alfred Beamish – ITF Tennis 
(en) Alfred Beamish – Davis-cupen
Are You Lame or Something?

Are You Lame or Something? er et musikkalbum med Lame Ducks, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Intro»
«Lies»
«Day By Day»
«Helpless»
«W.I.M.Y.»
«Pushed»
«Our Own Salvation»
«Gonna Break It»
«No Respect»
«Better of This Way»
«Here It Ends»
«Look Back»
«Walk of Life»
«I Got No»
«To All My Friends»
Ragnar Hagen

Ragnar Hagen (født 9. oktober 1908, død 4. juli 1969) var en norsk tennisspiller.
Hagen ble norsk mester i tennis i 1932, og ble også dobbel-mester totalt ti ganger (innendørs og utendørs). Fra 1930 til 1939 spilte han alle finalene i utendørs-NM og vant syv double-mesterskap (blant annet med Jan Staubo som partner). Han deltok også i mange år på Norges Davis Cup-lag. Som tillitsmann arbeidet han for Ready og i Norges Tennisforbund, der han var visepresident og landslagskaptein.
Hagen var far til politikeren Carl I. Hagen og historikeren Jorunn Bjørgum.


== Referanser ==


== Kilder ==
Moen, Elisabeth Skarsbø. (2006) Profet i eget land : Historien om Carl I. Hagen, side 20. Gyldendal. ISBN 978-82-05-37314-3
Arturo Umberto Illia

Arturo Umberto Illia (født 4. august 1900 i Pergamino, Buenos Aires-provinsen, død 18. januar 1983) var president i Argentina fra 12. oktober 1963 til 28. juni 1966.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Emma Francesconi og Martín Illia, som opprinnelig var italiensk-argentinske innvandrere fra Lombardia-regionen. Han studerte medisin ved Universitetet i Buenos Aires i 1918. Dette året ble han med i bevegelsen som støttet en ny universitetetsreform i Argentina (Reforma Universitaria), som først dukket opp i byen Córdoba, og som la grunnlaget for en fri, åpen og offentlig universitetssystem som skulle være mindre påvirket av den katolske kirke. Denne utviklingen endret konseptet og administrasjonen av all høyere utdanning i Argentina, og i en god del av andre land i Latin-Amerika. Som en del av hans medisinske studier begynte Illia å arbeide ved San Juan de Dios Hospital i byen La Plata.
Den 15. februar 1939, giftet han seg med Silvia Elvira Martorell, og de hadde tre barn sammen: Emma Silvia, Martín Arturo og Leandro Hipolito. Sønnen Martín Illia ble valgt til Kongressen i 1995, og hadde dette embetet frem til sin død i 1999. Arturo Illia var medlem av en gruppe radikale militante sammen med sin bror, Italo. 


=== Politiker ===
Som følge av valgene som fant sted 10. mars 1940 ble Illia valgt til visepresident-guvernør i provinsen Córdoba, under ledelse av Santiago del Castillo, som ble valgt til guvernør. Han hadde denne rollen i den provinsielle regjeringen som ble erstattet av diktaturstyret til General Pedro Ramírez i 1943.
Etter fallet av den populistiske regjeringen til Juan Perón i 1955, var det en lang periode med politisk ustabilitet i hele Argentina. I denne perioden hadde hæren stor innflytelse over politikken i landet, og selv om enkelte valg fortsatt ble holdt, ville disse være sterkt preget av en betydelig mangel på legitimitet, og de politiske partiene som hadde mest støtte blant befolkningen var blitt utestengt i denne perioden.
Fra 1955 til 1963 hadde landet fem presidenter, hvorav bare en disse var demokratisk valgt. Arturo Frondizi, som styrte landet fra 1. mai 1958 til 29. mars 1962, ble styrtet i et nytt statskupp. Også denne gangen ledet av militæret. Illia tok over som president i 1963, men ble avsatt med hærens medvirkning i 1966. Han døde i januar 1983, da han var 83 år gammel.


== Referanser ==
Elisenberg skole

Elisenberg skole var en skole på Frogner i Oslo. 
Elisenberg var en historisk videreføring av den skolen som het Vestheim Pikeskole og senere Vestheim privatskole, samt av det tidligere Frøken Rolls Pigeinstitut. Denne skolen ble overtatt av Vestheim i 1907 og solgt til private da kommunen overtok resten av Vestheim i 1918. Skolen ble så drevet videre som aksjeselskap, frem til den i 1958 ble overtatt av kommunen. Skolen ble da videreført under navnet Elisenberg frem til 1969. 


== Elisenberg videregående skole ==
Lokalene ble senere overtatt av Oslo Huflidsskole, og var i perioden 1976–1990 i drift under navnet Elisenberg videregående skole. Skolen hadde i denne perioden husflidslinje (estetisk studieretning).
Skolens gamle lokaler har senere blitt overtatt av Bjørknes Privatskole.


== Kilder ==
Tvedt, Knut Are (red). Oslo bylekskon, femte utgave, 2010
Stanisław Kania

Stanisław Kania (født 8. mars 1927 i Wrocanka i Polen, død 3. mars 2020 i Warszawa) var en polsk kommunistisk politisk leder. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kania vokste opp i en bondefamilie i en relativt fattig del av Polen. Han arbeidet hele sitt voksne liv innenfor kommunistpartiet. Han ble med i den anti-nazistiske motstanden i en alder av 17 år i 1944, og deretter ble han med i det polske kommunistpartiet i 1945 da de tyske nazistene ble drevet ut av landet og polske kommunister begynte å ta kontroll over landet.


=== Politiker ===
Kania steg raskt i gradene innen det polske kommunistpartiet, fikk ansvar for forsvar og indre sikkerhet i sentralkomiteen og han ble fullverdig medlem av Politbyrået i 1975.Den 6. september 1980 ble han valgt til generalsekretær i partiet etter at Gierek var presset ut.Han viste seg som en moderat og imøtekommende politiker i forbindelse med urolighetene i 1980–1981. Kania organiserte Johannes Paul IIs vellykkede besøk i Polen i 1979 og omfavnet paven da han forlot Krakow. 
Han virket mest i kulissene og var lite kjent blant folk flest i Polen. I omkring ti år hadde han til oppgave å kontrollere sikkerhetsstyrkene og hæren samt overvåke relasjonen til kirken. Til 1981 ble han lenge betraktet som nummer 2 i partiet og han var i praksis øverstkommanderende for politiet. 
Kania presenterte 4. september 1980 kompromitterende dokumenter for Edward Gierek som så gikk av av «helsemessige grunner». Etter Giereks avgang ville Kania videreføre dialogen med Solidaritet og gjennomføre sosiale og politiske reformer i  landet.Kania gikk mot innføring av unntakstilstand i 1981. Han mistet sin stilling som generalsekretær 18. oktober 1981 og ble erstattet av senere statsminister og forsvarsminister general Wojciech Jaruzelski.


=== Etter politikken ===
I 1991 offentliggjorde han sine erindringer, Zatrzymać konfrontację.
I 2012 ble han stilt for retten for sin rolle under unntakstilstanden i 1981 og ble frikjent.Kania døde 3. mars 2020 av lungebetennelse og hjertesvikt, fem dager før han ville ha fylt 93 år.


== Referanser ==
Duck Season

Duck Season er et musikkalbum med Lame Ducks, utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Jane Doe»
«Leave Me Alone»
«Partners In Crime»
«Radiowave»
«Smile»
«Duck Season»
«2000»
«Sixteen»
«Smith»
«Reminder»
«Crossing Borders»
«Life Revolution»


== Eksterne lenker ==
(en) Duck Season på MusicBrainz
Nikolina

«Nikolina» er et skillingstrykk med opprinnelse fra Sverige.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
5. divisjon fotball for menn 2022

5. divisjon fotball for menn 2022 var det sjette nivået i norsk fotball 2022.


== Avdelingene ==


== Østfold Fotballkrets ==


== Akershus Fotballkrets ==


== Oslo Fotballkrets ==


== Indre Østland Fotballkrets ==


== Buskerud Fotballkrets ==


== Vestfold Fotballkrets ==


== Telemark Fotballkrets ==


== Agder Fotballkrets ==


== Rogaland Fotballkrets ==


== Hordaland Fotballkrets ==


== Sogn og Fjordane Fotballkrets ==


== Sunnmøre Fotballkrets ==


== Nordmøre og Romsdal Fotballkrets ==


== Trøndelag Fotballkrets ==


== Nordland Fotballkrets ==


== Hålogaland Fotballkrets ==


== Troms Fotballkrets ==


== Finnmark Fotballkrets ==


== Målskårere ==


== Kvalifisering til 4. divisjon 2023 ==


=== Telemark ===
5. divisjon, avdeling 1: Skiens Grane (Opprykk)5. divisjon, avdeling 1: Langesund5. divisjon, avdeling 2: Brevik5. divisjon, avdeling 2: Herkules
SemifinalerFinale


=== Sogn og Fjordane ===
4. divisjon: Jølster (Beholdt plassen)5. divisjon: Kaupanger 


=== Trøndelag ===
5. divisjon, avdeling 1: Vinne5. divisjon, avdeling 2: Ørland (Opprykk)5. divisjon, avdeling 3: Nationalkameratene


=== Finnmark ===
5. divisjon, avdeling 2: Indrefjord5. divisjon, avdeling 3: Tverrelvdalen (Opprykk)


== Se også ==
Kvalifisering for 5. divisjon 2023


== Referanser ==
Håndball-VM 2011 for menn

Håndball-VM 2011 for menn ble arrangert i Sverige fra 13. til 30. januar 2011. Mesterskapet var det 22. verdensmesterskapet i håndball for herrer. International Handball Federation (IHF) besluttet at arrangementet skulle arrangeres i Sverige i et møte i Herzogenaurach i Tyskland 18. oktober 2008. Foruten Sverige søkte også Danmark, Spania og Ungarn om å få arrangere mesterskapet.
Omtrent halvparten av kampene ble spilt i Skåne, der det ble bygd flere nye arenaer. Arenaene var, sammen med den gode infrastrukturen og den store håndballinteressen, avgjørende for at Sverige fikk arrangementet.
Region Skåne og Göteborg & Co var det Svenska Handbollförbundets samarbeidspartnere under arrangementet. Av den grunn ble Skåne og Göteborg de viktigste spillestedene, med finalen i nye Malmö Arena i Hyllie.
Landslag fra 24 nasjoner deltok i mesterskapet, og aktuelle arenaer var Malmö Arena, Scandinavium i Göteborg, Cloetta Center i Linköping, Himmelstalundshallen i Norrköping, Kinnarps Arena i Jönköping og Arena Skövde samt de nybygde Kristianstad Arena og Färs och Frosta Sparbank Arena i Lund. Gruppespillet ble gjennomført i fire grupper med seks lag i hver gruppe. Semifinalene ble spilt 28. januar i Malmö og Kristianstad. Finalen gikk 30. januar i Malmö Arena.


== Spillesteder ==


== Innledende runde ==


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Gruppe D ===


== President's Cup ==


=== Plasseringskamper om 21.- til 24.-plass ===
Kamp om 23.-plassKamp om 21.-plass


=== Plasseringskamper om 17.- til 20.-plass ===
Kamp om 19.-plassKamp om 17.-plass


=== Plasseringskamper om 13.- til 16.-plass ===
Kamp om 15.-plassKamp om 13.-plass


== Hovedrunden ==


=== Gruppe I ===


=== Gruppe II ===


== Plasseringskamper om 5.- til 12.-plass ==


=== Kamp om 11.-plass ===


=== Kamp om 9.-plass ===


=== Kamp om 7.-plass ===


=== Kamp om 5.-plass ===


== Sluttspillet ==


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Plassering og statistikk ==


=== Sluttplassering ===


== Norges tropp ==


=== Målvakter ===
1: Steinar Ege, AG København
12: Ole Erevik, KIF Kolding


=== Utespillere ===
4: Johannes Hippe, BSK/NIF*
5: Frank Løke, TuS-N Lübbeke
6: Kjetil Strand, Viking Stavanger HB*
7: Lars Erik Bjørnsen, Team Tvis Holstebro**
8: Bjarte Myrhol, Rhein-Neckar Löwen
9: Børge Lund, Rhein-Neckar Löwen
10: Håvard Tvedten, Cuatro Rayas BM Valladolid
11: Erlend Mamelund, Haslum HK
13: Christoffer Rambo, Cuatro Rayas BM Valladolid
14: Espen Lie Hansen, Drammen HK
15: Kristian Kjelling, AaB Håndbold
18: Vegard Samdahl, Wisła Płock
19: Thomas Skoglund, Team Tvis Holstebro
20: Einar Sand Koren, Haslum HK
23: Sondre Paulsen, ØIF Arendal**
25: Eivind Tangen, FyllingenBergen*Johannes Hippe erstattet Kjetil Strand etter den innledende runden.
**Sondre Paulsen erstattet Lars Erik Bjørnsen før den siste kampen i mellomrunden.Målvakt 24 Magnus Dahl var også med til VM, men kom ikke med i 16-mannstroppen som spilte i VM. Landslagssjef er Robert Hedin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2011 World Men's Handball Championship – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Split It Up

Split It Up er en EP med Lame Ducks og Square, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
Square: «You, Sandwich, Tonight»
Square: «When Zed Bled»
Lame Ducks: «2000»
Lame Ducks: «Life Revolution»
Pick It Up

Pick It Up er et musikkalbum med Lame Ducks, utgitt i 2001. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Tuesday»
«Mind Game»
«Pick It Up»
«Matilda»
«The Sun Is Shining On Me»
«Best Friend»
«Times in Oblivion»
«You Better Watch Out!»
«Crying on My Own»
«Easy Come, Easy Go»
«Situation»
«Egg»
Bygård

Bygård er en eiendom i en by, eller (i dagligtale) en bygning som er typisk for urban bebyggelse.
I moderne betydning er en bygård en stor bygning med mange leiligheter. Tore Brantenberg skjelner mellom fire hovedtyper boligbygg i by: byvilla, atriumhus, rekkehus og bygård. En del byvillaer er to- eller firemannsbolig, men har et mer privat preg enn bygård som har indre arealer åpent for alle beboere.


== Historie ==
Bygårder fantes i Oslo cirka i 1025, hevdet nettstedet til Kulturhistorisk museum i 2011. Middelalderens bygårder var gårder i byen med husdyr, lager for for og annet som hører til på en gård. I middelalderens bygård var forskjellige funksjoner som kjøkken, toalett og soverom ofte plassert i adskilte bygg. Bygårdene i middelalderen var ofte avgrenset mot omgivelsene med gjerde og grind. For å kalles «gård» krevde Gulatingsloven at det skulle være minst tre bygninger: Stue («stofa», bolighus), eldhus (grovere arbeid og større matlaging) og bur (lager for mat og klær). En bygård kunne ha flere bygninger: skemma (en liten stue for kvinner), matstue, steinkjeller (brannsikkert lager), loft (lager i første og fint soverom i andre etasje), badstue, bakerhus, smie, utedo, krøtterhus, sjøbod og hage. Byggene kunne ligge i en lang rekke opp fra sjøkanten. I Oslo er flere bygårder omtalt i middelalderske kilder. Et brev fra 1322 omhandler salg av bygården Belgen som ble solgt med «tuft, hus, loftstue, gårdsrom, strete og almenning». Den lå inntil både et strete og en allmenning og var dermed på hjørnet av et gatekryss. Bygårdene kunne ha «-gård» i navnet, for eksempel Balstadgården eller Bandskjærgården i Trondheim. Bygårder reist i Trondheim etter brannen i 1842 ble oftest anlagt etter samme plan: Et våningshus mot gaten, et portrom med adkomst til bakgård (gårdsrom) og innerst uthus.Et flertall av bygårder som ble bygget i Oslo ved århundresskiftet 1800-1900, var hovedsakelig ment for middelklassen. En del bygårder i Oslo er tilknyttet en byløkke.


== Se også ==
Gård


== Referanser ==
William Milne

William Milne (født 23. mars 1852, død 1923) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i Stockholm og 1912 i Stockholm.
Milne vant to olympiske sølvmedaljer i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass på 50 meter rifle bak Frederick Hird fra USA. Han var også med på det britiske laget som kom på andreplass 25 meter rifle bak Sverige.


== OL-medaljer ==
 1912  Stockholm - Sølv i skyting, 50 m rifle  Storbritannia
 1912  Stockholm - Sølv i skyting, 25 m rifle, bevegelig mål lagskyting  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) William Milne – Olympedia 
(en) William Milne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Milne – databaseOlympics.com (arkivert)
Virgin Sessions

Virgin Sessions er et musikkalbum med Lame Ducks, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Lost»
«Easy Come, Easy Go»
«Situation»
«Pick It Up»
«War»
«Perfect Girl»
«You Better Watch Out»
«Egg»
Per Nørgård

Per Nørgård (født 13. juli 1932 i Gentofte) er en dansk komponist. Nørgaard er en svært produktiv komponist som har komponert mer enn 300 forskjellige verker med en samlet spilletid på mer enn 90 timer. Det er for eksempel mer enn tre ganger så mye som Carl Nielsens samlede produksjon.
Han har skrevet 7 symfonier, og den 3. betraktes som et hovedverk i nyere dansk musikk. Symfoni nr. 3 er tatt opp i Danmarks kulturkanon.Den sjette symfonien ble uroppført i 1999 i forbindelse med årtusenskiftet. Nørgård har komponert flere operaer, bl.a. Labyrinten (1963), Gilgamesh (1972) og Siddharta (1983). Den syvende symfonien ble uroppført i DR-byens nye konsertsal 29. januar 2009.
Per Nørgård har mottatt Lilie Boulanger-prisen (1957), Carl Nielsen-legatet (1969, 2001), Nordisk råds musikkpris (1974), Henrik Steffens-prisen (1988), Léonie Sonnings musikkpris (1996). 
I 2006 fikk han en av den klassiske musikkens største priser, Sibeliusprisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Nørgård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Per Nørgård på Internet Movie Database 
(sv) Per Nørgård i Svensk Filmdatabas 
(da) Per Nørgård på Filmdatabasen 
(da) Per Nørgård på danskefilm.dk 
(fr) Per Nørgård på Allociné 
(en) Per Nørgård på AllMovie 
(en) Per Nørgård hos The Movie Database 
(en) Per Nørgård på Discogs 
(en) Per Nørgård på MusicBrainz 
(en) Per Nørgård på Spotify 
(en) Per Nørgård på Songkick 
(en) Per Nørgård på AllMusic 
(da) Per Nørgård