jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hypotheclini

Hypotheclini er en delgruppe av glansvingene som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Nokså små stjertvinger med små stjerter på bakvingen. Oversiden er mørk, ofte med metallglans, med et hvitt felt midt i vingene. Undersiden er hvit og brun.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Hypotheclini Eliot, 1973
slekten Hypochlorosis Röber, 1892 – 4 arter
slekten Hypothecla Semper, 1890 – 2 arter


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hypotheclini hos NCBI 
(en) Kategori:Hypotheclini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hypotheclini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Theclinae in The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Lycaenidae
Oxylidini

Oxylidini er en delgruppe av glansvingene som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Små til middelsstore stjertvinger med brede, avrundede vinger, bakvingen med tre korte stjerter. Oversiden er brun, undersiden hvit med nrune tverrstreker.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Oxylidini Eliot, 1973
slekten Oxylides Hübner, 1819 – 6 arter
slekten Syrmoptera Karsch, 1895 – 6 arter


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Oxylidini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oxylidini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Theclinae in The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Lycaenidae
Deudorigini

Deudorigini er en delgruppe av glansvingene som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 25-45 millimeter) stjertvinger med litt tilspissede forvinger. Bakvingen ender vanligvis i en tynn stjert. Oversiden er gjerne metallisk blå eller rødoransje, undersiden mer eller mindre brunlig.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Deudorigini Doherty, 1886
Deudorix-gruppen
slekten Araotes Doherty, 1889 – 2 arter
slekten Artipe Boisduval, 1870 – 4 arter
slekten Bindahara Moore, 1881 – 2 arter
slekten Deudorix Hewitson, 1863 – 62 arter
slekten Hypomyrina Druce, 1891 – 4 arter
slekten Paradeudorix Libert, 2004 – 9-13 arter
slekten Pilodeudorix Druce, 1891 – 48-52 arter
slekten Rapala Moore, 1881 – 62 arter
slekten Sinthusa Moore, 1884 – 18 arter
slekten Sithon Hübner, 1819 – 2 arter
Capys-gruppen
slekten Capys Hewitson, 1865 – 17 arter
Pamela dudgeoni (de Nicéville, 1894)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Deudorigini hos NCBI 
(en) Kategori:Deudorigini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deudorigini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Theclinae in The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Lycaenidae
Sissel Tolaas

Sissel Tolaas (født 1959 i Stavanger og oppvokst på Stord) er en norsk kunstner, som er kjent både for sine skulpturer og for sine arbeider med lukter. Hun har siden 1986 bodd og arbeidet i Berlin.
Hun er utdannet ved Vestlandets Kunstakademi, Bergen, kunstakademier i Warszawa og Poznan og fullførte ved Kunstakademiet i Oslo i 1985. Hun fikk i 1986 et stipend for å arbeide i Berlin, og har siden bodd der.
Hun har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Vindenes hus» i Alstahaug, og laget «Stord-døra» i innseilinga til Leirvik. Sissel Tolaas deltar i ett av prosjektene i den internasjonale mønstringen av samtidskunst dOCUMENTA (13) i Kassel, utstillingssted Karlsaue.


== Referanser ==
Tresfjordbrua

Tresfjordbrua er en 1 290 meter lang veibro over Tresfjorden mellom Remmem og Vikebukt i Vestnes kommune. Den ble åpnet 24. oktober 2015 av statsminister Erna Solberg.Broen medførte at Europavei 136 ble ca. 13 km kortere sammenlignet med tidligere trase rundt fjorden og kjøretiden mellom Åndalsnes og Ålesund ble redusert med omkring 20 minutter. Gjennomgangstrafikken på tidligere E136 gjennom Tresfjord tettsted forsvant da broforbindelsen ble åpnet. Mellom Vikebukt (på østsiden) og kommunesenteret på Helland er innkortingen 22 kilometer. På Remmem-siden (vestsiden) løper E136 sammen med E39 i en rundkjøring. Broen står på 198 peler (i 13 grupper) banket ned i fjordbunnen samt fem støpte fundamenter. To av disse fundamentene er senkekasser på 20 og 39 meters dyp. Grunnen på stedet består hovedsakelig av hard morene med store steiner samt noe fjell. Broen danner en slak U-kurve over fjorden fordi den følger en grunne (en fjordterskel) av fast fjell og morene. Fyllingen utenfor Vike kirke går på en grunne som er 5-10 meter dyp et stykke ut i fjorden. De det dypeste stedet er rundt 35 meter. Broen har 19 spenn med det lengste på 160 meter, de øvrige spenn er 90 og 60 meter lange. Under hovedspennet er det et seilingsløp på 60 meter bredde og 32 meter høyde. Ved siden av kjørebanen er det en 3 meter bred gang- og sykkelsti.I tillegg til selve broen ble det lagt ut 700 meter sjøfylling med steinmasse fra sprenging av Vågstrandstunnelen. Selve brokonstruksjonen kostet 930 millioner kroner, i tillegg kom tilknytingsveier på 200 millioner kroner. Sammen med Vågstrandstunnelen kom hele prosjektet på 1,7 milliarder kroner. Broen ble bygget av det tyske firmaet Bilfinger Berger AG på oppdrag fra Statens vegvesen.Innkreving av bompenger (med automatiske bomstasjoner på Vikebukt og Våge) begynte da broen var ferdigstilt. Trafikken over broen er i gjennomsnitt 1900 kjøretøy i døgnet (tall for 2016). Trafikken det første året var 22 % høyere enn ventet. Bensinstasjonen innerst i fjorden ble lagt ned straks gjennomgangstrafikken forsvant. Ifølge «bompengeforliket» mellom partene i regjeringen Solberg (august 2019), skal innkrevingen av bompenger for Vågstrandstunnelen avsluttes i 2019 eller våren 2020 og staten skal dekke gjenstående. Det blir fortsatt betaling for passering av broen. Samferdselsministeren uttalte i oktober 2019 at bompengeselskapet kan få tilskudd fra staten til å redusere takstene med 10 %. Innkrevingen ble avsluttet i januar 2021.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Jannicke Farstad

Jannicke Susann Farstad (født 1976) er en norsk journalist, programleder og rådgiver med bakgrunn fra NRK, TV 2 og TVNorge.
Farstad studerte statsvitenskap ved Høgskolen i Molde (1995–1998) og dokumentarproduksjon ved Høgskulen i Volda (2002–2003).
Hun startet karrieren i Skansen Radio hvor hun var programleder og programansvarlig fra 1996 til 1998. Deretter jobbet hun i TVSunnmøre (1998–2001), TVNorge (2000–2001), TV 2 (2001–2002) og NRK (2004–2020). Hun trakk seg ut av mediebransjen i 2020 og ble rådgiver i rådgivningsselskapet Doxacom (2020–2022) før hun i 2022 ble ansatt som kommunikasjonssjef i sjømatkonsernet Hofseth International.Farstad har blant annet vært med på å lede tv-program som realityserien Big Brother (2001) og ungdomsprogrammet Sone 2 (2001–2002).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jannicke Farstad på Internet Movie Database
Sadelpunkt

Et sadelpunkt, også kalt et terrassepunkt, er innenfor matematikken et punkt på grafen til en funksjon hvor den er stasjonær. Det vil si at de førstederiverte av funksjonen er null. Navnet kommer fra det tilfellet at funksjonen har to variable slik at grafen er en flate. I sadelpunktet vil denne da øke i en retning og avta i en annen slik at den får en sadellignende form som vist på bildet. 
Om det stasjonære punktet er et relativt maksimum, minimum eller sadelpunkt kan undersøkes ved funksjonens andrederiverte i det aktuelle punktet. 
For en funksjon f (x,y), kan man derivere to ganger med hensyn på x for å finne den dobbeltderiverte fxx  og likeså med hensyn på y som gir fyy.  Derivasjon en gang med hensyn på x og en gang med hensyn på y gir den dobbeltderiverte fxy. 
Hvis nå «diskriminanten» D = fxx⋅fyy - fxy2  er negativ i et punkt, er det et sadelpunkt når fxx  og fyy  har motsatt fortegn. I motsatt fall når diskriminanten er positiv, må begge deriverte fxx  og fyy  ha samme fortegn. Dersom da fxx  er positiv, vil punktet være et lokalt minimum. Hvis ikke, er det et lokalt maksimum. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Paul's Online Math Notes, Relative Minimums and Maximums.
John de Mol

Johannes Hendrikus Hubert «John» de Mol Jr. (født 1955) er en nederlandsk media-magnat som står bak internasjonale produksjonsselskaper som Endemol og Talpa. Han er kjent for å ha utviklet og skapt realityserien Big Brother og talentkonkurransen The Voice.Han solgte Endemol for 5,3 milliarder dollar til spanske Telefonica i 2000. Finanstidsskriftet Forbes anslo hans formue til $1,7 mrd. i 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) John de Mol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John de Mol på Internet Movie Database 
(en) John de Mol hos The Movie Database
Service canadien de renseignements criminels

Service canadien de renseignements criminels (fransk) eller Criminal Intelligence Service Canada (engelsk) er en canadisk kriminaletterretningsorganisasjon etablert i 1970. Organisasjonen administreres av Gendarmerie royale du Canada, men er tverretatlig av natur og har personell på utplassering fra blant annet Canada Border Services Agency, Ontario Provincial Police, Ottawa Police Service, Service de police de la Ville de Montréal og Sûreté du Québec. Hovedkontoret ligger i Ottawa, mens 10 autonome provinskontorer gir etterretningsstøtte til nærmere 400 ulike politietater i Canada. Hovedkontoret gir strategisk og administrativ støtte og publiserer blant annet rapporter om organisert kriminalitet til landets ledere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Primera División de Chile 1990

Primera División de Chile 1990 var den chilenske øverste fotballserien for sesongen 1990, som sluttet med at Colo-Colo vant for sjuende gangen.


== Kvalifisering for internasjonale turneringer ==
Copa Libertadores 1991
Vinneren av Primera División: Colo-Colo
Vinneren av Liguilla Pre-Libertadores: Deportes Concepción


== Sluttabellen ==
Vinneren av Copa Chile 1990 fikk to ekstra bonuspoeng, dessuten fikk alle semifinalister utenom vinneren ett bonuspoeng. Disse bonuspoengene viser i tabellen under "BP".


== Liguilla Pre-Libertadores ==


== Kvalifiseringen ==
Både Naval og Everton vant sine kamper i kvalifiseringen og fikk lov til å fortsette i den høyeste divisjonen også i sesongen 1991.


== Eksterne lenker ==
RSSSF
Smaltimotei

Smaltimotei (Phleum phleoides) er en ganske sjelden plante i gressfamilien. 
Den er en nær slektning av timotei. De to artene kan blant annet skilles ved at når man bøyer smaltimoteis blomsterstand (akset), splitter den seg opp i flere deler, i motsetning til timotei. Arten er flerårig og vokser i tuer med lange fiolettaktige strå. Den blir opptil 60 cm høy og finnes nå kun noen få steder i Norge, hovedsakelig i Oslo-området. Her vokser den på tørre kalkbakker og er funnet fra Østfold til Oppland.
Av omtrent 60 kjente voksesteder i Norge finnes smaltimotei nå bare på 15 av disse stedene. Smaltimotei er nå Sør-Frons offisielle kommuneart og her er det tre kjente forekomster. Idag ser det ut til at bare én forekomst fortsatt er intakt i Sør-Fron.
Smaltimotei er regnet som sårbar i Norge og står oppført på Norsk rødliste for arter. I Botanisk hage i Oslo finnes nå eksemplarer av smaltimotei i anlegget Osloryggen, som ble anlagt i år 2000. Her finner vi smaltimotei sammen med mange andre klassiske arter fra kalkbakkene og -øyene i Indre Oslofjord, slik som dragehode, kvitmure, bakkekløver, kubjelle og dvergtistel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Smaltimotei i Encyclopedia of Life 
(en) Smaltimotei i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Smaltimotei hos Artsdatabanken 
(sv) Smaltimotei hos Dyntaxa 
(en) Smaltimotei hos NCBI 
(en) Smaltimotei hos The International Plant Names Index 
(en) Smaltimotei hos Tropicos 
(en) Smaltimotei hos GrassBase 
(en) Kategori:Phleum phleoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phleum phleoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Slaget ved Alcácer Quibir

Slaget ved Alcácer Quibir (portugisisk: Batalha de Alcácer Quibir; spansk: Batalla de Alcazarquivir; arabisk: معركة القصر الكبير DIN: Maʿrakat al-Qaṣr al-Kabīr), også kalt de tre kongers slag (Batalha dos Três Reis; معركة الملوك الثلاثة; Maʿrakat al-Mulūk al-Ṯalāṯat ) og, i Marokko, slaget ved Wādī al-Maḥāzin (معركة وادي المخازن; Maʿrakat Wādī al-Maḥāzin), ble utkjempet 4. august 1578 nær byene al-Qaṣr al-Kabīr og al-ʿArāʾiš i det som i dag er det nordlige Marokko. Slaget ble utkjempet mellom portugisisk hær ledet av kong Sebastian I av Portugal og hans allierte, den tidligere saʿdiherskeren Abū ʿAbd Allāh og hans her, og den Saʿdi-marokkanske hæren ledet av den nye sultanen Abū Marwān ʿAbd al-Malik, som var Abū ʿAbd Allāhs onkel. Slaget endte med en knusende seier for sultan ʿAbd al-Malik. 
Sebastian I hadde opprinnelig planlagt et korstog etter at Abū ʿAbd Allāh hadde spurt han om hjelp for å gjenvinne tronen, som ʿAbd al-Malik hadde tatt fra ham med osmansk støtte. Det portugisiske nederlaget ble slutten for Aviz-dynastiet, og førte til den iberiske union mellom Portugal og Spania, som kom til å vare i seksti år, fram til 1640.
Aḥmad al-Manṣūr

Abū al-ʿAbbās Aḥmad al-Manṣūr (arabisk: أبو العباس أحمد المنصور; født 1549 i Fès, død 25. august 1603 utenfor Fès), også kalt ad-Dhabī (الذهبي; «Den gyldne»), var den femte og best berømte av Saʿdi-sultanene av Marokko, og hersket fra 1578, da Abū Marwān ʿAbd al-Malik døde under slaget ved Alcácer Quibir, til hans død i 1603. Han var den femte sønnen til Muḥammad aš-Šaiḫ, som var en saʿdisk prins. Aḥmad al-Manṣūr var i det sekstende århundre en viktig person både i Afrika og Europa, og hans hær og hans rikes strategiske beliggenhet gjorde ham til en mektig politiker på slutten av renessansen. 


== Referanser ==
FlightGear

FlightGear Flight Simulator (ofte kalt FlightGear eller FGFS) er en flysimulator. Simulatoren er åpen kildekode utgitt under GNU General Public License, og er utviklet av entusiastiske programmerere med interesse for luftfart. Den siste stabile versjonen er 3.4.0.
Til FlightGear kan man laste ned landskap som dekker hele verden med ca. 20 000 flyplasser og drøyt 350 flytyper, inkludert helikoptre og ballonger, fra den offisielle websiden. Utover det finnes det detaljerte landskap og flytyper fra frittstående websider. Det finnes også støtte for å spille over internett.

I tillegg til modeller med realistiske flyegenskaper kan man også laste ned romfartøyene Vostok 1 og den amerikanske romfergen samt det rakettdrevne eksperimentflyet X-15


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) FlightGear hos MobyGames 
(en) FlightGear hos Internet Game Database
Radioaktivt nedfall

Radioaktivt nedfall er radioaktivt materiale som blir blåst opp i atmosfæren ved en kjerneeksplosjon og faller ned igjen når sjokkbølgen har lagt seg. Det refererer vanligvis til radioaktivt støv og aske som blir til når et kjernefysisk våpen eksploderer. Dette støvet er en svært farlig type radioaktiv kontaminasjon. Det kan forurense akviferer og ha en ødeleggende effekt på økosystemer i mange år etter nedfallet.
Sidima

Sidima er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Nokså små blåvinger uten stjerter på bakvingen. Hannens overside er himmelblå med en smal, svart ytterkant. Undersiden er lysgrå med få, svarte flekker.


== Utbredelse ==
Slekten er representert med én art på hver av øyene Mindanao, Sumatra, Sulawesi og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Sidima Eliot & Kawazoé, 1983
Sidima amarylde Eliot & Kawazoé, 1983 – Ny-Guinea
Sidima idamis (Frühstorfer, 1917) – Sumatra
Sidima murayamai Eliot & Kawazoé, 1983 – Mindanao
Sidima sulawesiana Eliot & Kawazoé, 1983 – Sulawesi


== Eksterne lenker ==
(en) Sidima i Encyclopedia of Life 
(en) Sidima i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Sidima – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sidima – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Sidima i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Sidima
Bilder av noen arter Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Echinargus

Echinargus er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).   


== Utseende ==
Middelsstore blåvinger er uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er blå med en liten, svart flekk på bakvingen, hunnen er brun med litt blålig metallglans. Undersiden er lysgrå med svarte flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på urter, busker og trær i erteblomstfamilien (i vid forstand). De spiser av blomstene, og blir stelt av maur som beskytter dem.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra det sørlige USA i nord til Peru i sør.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Echinargus Nabokov, 1945
Echinargus huntingtoni Rindge & Comstock, 1953
Echinargus isola (Reakirt, 1867)
Echinargus martha (Dognin, 1887)
Echinargus sp. – ubeskrevet art fra Peru


== Kilder ==
Butterflies and moths of North America – Echinargus isola [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Echinargus i Encyclopedia of Life 
(en) Echinargus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Echinargus hos ITIS 
(en) Echinargus hos NCBI 
(en) Kategori:Echinargus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Echinargus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Echinargus i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Echinargus
Erysichton

Erysichton er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).   


== Utseende ==
Middelsstore blåvinger med en stjert på bakvingen. Hannens overside er blå, hunnen er brunsvart med spredte, blå skjell og et bredt, hvitt felt i midten. Undersiden er gråbrun med fine, hvite tverrstreker, dessuten et bredt, hvitt tverrbånd i forvingen.


== Levevis ==
Larven kan leve på mange ulike planter. Den blir stelt og voktet av maur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, Ny-Guinea og omkringliggende øyer.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Erysichton Frühstorfer, 1916
Erysichton albiplaga Tite, 1963
Erysichton lineata (Murray, 1874)
Erysichton palmyra (Felder, 1860)


== Kilder ==
Butterflies of Australia – Erysichton lineata [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Erysichton i Encyclopedia of Life 
(en) Erysichton i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Erysichton hos NCBI 
(en) Kategori:Erysichton – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Erysichton – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Erysichton i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Erysichton
Bilde av Erysichton palmyra
Ionolyce

Ionolyce er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Middelsstore blåvinger, bakvingen med en tynn, hvit-tippet stjert. Hannens overside er blåfiolett, hunnen er brun med spredte, blå skjell. Undersiden er brun med fine, hvite tverrstriper og en oransje flekk ved bakvingens bakhjørne.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
Ionolyce helicon er utbredt fra India til Australia, de to andre artene er bare kjent fra Salomonøyene.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Ionolyce Toxopeus, 1929
Ionolyce brunnescens Tite, 1963
Ionolyce helicon (Felder, 1860)
Ionolyce selkon Parsons, 1986


== Kilder ==
Indian Foundation for Butterflies – Ionolyce helicon [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ionolyce i Encyclopedia of Life 
(en) Ionolyce i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ionolyce hos NCBI 
(en) Kategori:Ionolyce – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ionolyce – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Ionolyce i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Ionolyce
Souad Khodja

Souad Khodja er en sosiolog fra Algerie. Hun har skrevet flere bøker og særlig jobbet med kvinners stilling. For boken A comme Algériennes fikk hun Noma-prisen i 1992.


== Utgivelser ==
Les Algériennes au quotidien (1985)
A comme Algériennes (1990. Vant Noma-prisen
Fatiah. Chroniques d’une femme dans la tourmente (1995)


== Eksterne lenker ==
(fransk) Kort biogrgafi på algerie-livres.com
Neolucia

Neolucia er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Middelsstore blåvinger uten stjerter på bakvingene. Oversiden hos begge kjønn er brun, vingefrynsene langs ytterkanten er vekselvis brune og hvite. Undersiden er lyst gråbrun med mørkere tverrstriper, på bakvingen gjerne med et par pileformede, svarte flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på busker i erteblomstfamilien og lyngfamilien.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, inkludert Tasmania.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Neolucia Waterhouse & Turner, 1905
Neolucia agricola (Westwood, 1851)
Neolucia hobartensis (Miskin, 1890)
Neolucia mathewi (Miskin, 1890)


== Eksterne lenker ==
(en) Neolucia i Encyclopedia of Life 
(en) Neolucia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neolucia hos NCBI 
(en) Kategori:Neolucia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neolucia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Neolucia i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Neolucia
Bilder av artene