jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hans Jørgen Hurum

Hans Jørgen Hurum (født 20. mai 1906, død 13. mai 2001) var en norsk musikkritiker og forfatter. 
Han ble utdannet cand.jur. i 1929 og arbeidet som musikkritiker for Norges Handels- og Sjøfartstidende fra 1932 til 1939, og for Aftenposten fra 1946 til 1982. Han var sønn av grosserer Hans Hurum (1869–1934) og Anna Ording (1876–1956). I 1936 ble han gift med Lucie født Krefting (f. 1896), tidligere gift med Axel Collett. 
Hans bror var billedhuggeren Per Hurum.


== Bøker ==
Franske døgn, 1942
Musikken under okkupasjonen, 1946
Mozarts verden, 1955
Edvard Griegs verden, 1959
Jeg tviler, 1994


== Referanser ==
Svartkondor

Svartkondor (Coragyps atratus) er en rovfugl i gruppen kondorer og eneste art i slekten Coragyps. Arten kalles også ravnekondor og består i kraft av tre underarter.


== Biologi ==
Til kondor å være er svartkondoren svært liten i forhold til de to største kondorartene; andeskondor og kaliforniakondor. Kroppslengden utgjør cirka 56–74 cm og vekten ligger omkring 1 100–2 100 g. Vingespennet utgjør cirka 133–160 cm.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Houston (2019). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Cathartiformes, kondorer
Cathartidae, kondorfamilien
Cathartes (kalkunkondorer, gulhodekondorer)
Coragyps (monotypisk)
C. atratus, svartkondor
C. a. atratus (nominatformen), utbredt i det sørlige og østre USA og i det nordlige Mexico
C. a. foetens, utbredt i det vestlige Sør-Amerika sørover til det nordlige Aysén i Chile og det sørvestre Santa Cruz i det sørlige Argentina
C. a. brasiliensis, utbredt i tropisk Mexico, Mellom-Amerika, det nordlige og østre Sør-Amerika sørover til Río Negro i det sentrale Argentina
Sarcorhamphus
Gymnogyps
Vultur


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svartkondor – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Svartkondor i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartkondor hos Artsdatabanken 
(en) Svartkondor hos Fossilworks 
(en) Svartkondor hos ITIS 
(en) Svartkondor hos NCBI 
(en) Kategori:Coragyps atratus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coragyps atratus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coragyps atratus – detaljert informasjon på Wikispecies
Æ vil bare dans

«Æ vil bare dans» er en sang av Sirkus Eliassen. Sangen ble kåret til årets hit under Spellemannprisen 2012.
«Æ vil bare dans» oppnådde på det beste en tredjeplass på VG-lista topp 20 i ukene 33 og 34 2012.


== Referanser ==
Pastrami

Pastrami er et kjøttprodukt som er saltet, krydret og lettrøkt. Kjøttet varierer fra okse, får og svin, til moderne kalkunpastrami. Retten stammer trolig fra de østlige middelhavslandene.
Retten har vært laget fra uminnelige tider som en måte å konservere kjøtt på. 
Ordet kommer fra yiddish pastrame, avledet fra rumensk pastrama, opprinnelig fra tyrkisk pastırma.


== Eksterne lenker ==
(en) Pastrami – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europa bispedømme

Flere ulike bispedømmer har Europa bispedømme som hele eller del av navnet (kirke og bispesete i parentes):

Europa bispedømme (antiokensk-ortodoks, Paris)
Europa bispedømme (Den engelske kirke, Gibraltar)
Europa bispedømme (eritreisk-ortodoks, London)
Europa bispedømme (makedonsk-ortodoks, Malmö)
Europa bispedømme (Østens assyriske kirke, Stockholm)
Europa bispedømme (Østens gamle kirke, Wiesbaden)
Europa og Afrika bispedømme (indisk-ortodoks, London)
Nord-Amerika og Europa bispedømme (Mar Thoma-kirken, New York)
Mellom-Europa eparki (serbisk-ortodoks, Hildesheim)
Tyskland, Mellom- og Nord-Europa bispedømme (rumensk-ortodoks, Nürnberg)
Mellom- og Vest-Europa eparki (bulgarsk-ortodoks, Berlin)
Nord- og Vest-Europa bispedømme (etiopisk-ortodoks, London)
Syd- og Øst-Europa bispedømme (etiopisk-ortodoks, Roma)
Vest-Europa bispedømme (georgisk-ortodoks, Tbilisi)
Vest-Europa eparki (serbisk-ortodoks, Paris)
Vest-Europa eksarkat (det økumeniske patriarkat, Paris)
Genève og Vest-Europa eparki (den russisk-ortodokse utenlandskirke, Genève)
Vest- og Syd-Europa bispedømme (rumensk-ortodoks, Paris)
Norden bispedømme

Flere ulike bispedømmer har Norden bispedømme eller Nord-Europa bispedømme som hele eller del av navnet (kirke og bispesete i parentes):

Norden erkebispedømme (syrisk-ortodoks, Södertälje)
Nord-Europa bispedømme (rumensk-ortodoks, Haninge)
Nord- og Vest-Europa bispedømme (etiopisk-ortodoks, London)
Stockholm og hele Norden bispedømme (koptisk-ortodoks, Stockholm)
Storbriog Norden eparki (serbisk-ortodoks, Stockholm)
Sverige og hele Norden bispedømme (det økumeniske patriarkat, Stockholm)
eksarkatet Tyskland og Norden (ukrainsk-katolsk, München)


== Se også ==
Stockholm bispedømme
Ursa Major-gruppen

Ursa Major-gruppen, også kjent som Collinder 285 eller Ursa Major-forbindelsen, er en nærliggende bevegende gruppe stjerner som deler felles hastigheter i rommet og som antas å kommer fra samme opphav for 300 millioner år siden. Kjernen ligger ca. 80 lysår unna. Gruppen er rik på lyssterke stjerner, inkludert de fleste stjernene i Karlsvognen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Nettside hos University of Arizona
(engelsk) Ken Croswells astronomiside
(engelsk) Stellar kinematic groups, Superclusters, Moving Groups
Ehrlich

Ehrlich er et tysk etternavn som kan vise til:

Candice Michelle Beckman-Ehrlich (1978–), amerikansk skuespiller, modell og profesjonell bryter
Ernst Ludwig Ehrlich (1921–2007), jødisk tyskfødt-sveitsisk judaist
Eugen Ehrlich (1862–1922), østerriksk advokat og juridisk sosiolog
Paul Ehrlich (1854–1915), tysk kjemiker, lege, serolog og immunitetsforsker
Paul Ralph Ehrlich (1932–), amerikansk biolog
Ricardo Ehrlich (1948– ), uruguayansk politiker
Wilhelm Ehrlich (1894–1923), tysk bankfunksjonær
Tour de France 1934

Tour de France 1934 var den 28. utgaven av sykkelrittet Tour de France og ble avholdt fra 3. juli til 27. juli 1934.


== Gjennomføringen av rittet ==
Rittet ble vunnet av franskmannen Antonin Magne, med en margin på over 27 minutter til andremann og over 52 minutter til tredjeplassen. Roger Lapébie og Georges Speicher vant begge 5 etapper under rittet, mens sammenlagtvinneren, Magne, vant to etapper totalt. Lagkonkurransen ble overlegent vunnet av det franske laget. Klatrekonkurransen ble vunnet av René Vietto, som var først over åtte av fjellene som talte i klatrekonkurransen. Mannen som kom på fjerdeplass sammenlagt, Félicien Vervaecke vant den individuelle konkurransen sammenlagt. 
Gjennomsnittsfarten i rittet var den høyeste til da med 30,36 km/t. Det var første gang farten var over 30 km pr time.


== Endringer fra 1933 ==
For første gang i rittets historie var en Individuell tempoetappe med. Tidligere hadde det kun vært lagtempoformat på etappene. Rittdirektør Henri Desgrange, hadde sett dette fra andre konkurranser, og valgte å ta det med på en av etappene. Flere syklister like ikke at det var med tempoetapper. 
Bonustidssystemet fra 1933 ble nok en gang redusert, ettersom den hadde stor påvirkning på sammenlagtresultatene i 1933. Etappevinneren fikk 90 sek, andremann 45 pluss at etappevinneren fikk doblet avstanden han hadde ned til andremann. Men det var maks 2 minutter bonus. 
Touriste-routiers ble endret til en individuell klasse. Her ble antall startende redusert fra 40 ryttere til kun 20.


== Resultater ==


=== Etapper ===


=== Etappe for etappe sammenlagttrøyer ===


=== Sammenlagt ===


=== Lagkonkurranse ===


=== Klatretrøya ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tour de France 1934 resultater
Beta Aurigae

Beta Aurigae (β Aur, β Aurigae) er Bayer-betegnelsen for et dobbeltstjernesystem i det nordlige stjernebildet Kusken. Den har det tradisjonelle navnet Menkalinan, som er forkortet fra det arabiske منكب ذي العنان (mankib ðī-l-‘inān). I kinesisk astronomi er den kjent som 五車三 (den tredje stjernen av fem vogner). Den kombinerte tilsynelatende størrelsesklassen for systemet er 1,9. Med det er det det nest lyseste medlemmet av stjernebildet etter Capella. Ved bruk av målinger av parallaksen under Hipparcos-oppdraget, er avstanden til stjernesystemet estimert til 81,1 lysår (24,9 parsec), pluss minus et halvt lysår.


== Referanser ==
Ultramontaisme

Ultramontanisme er en religiøs filosi innen den katolske kirke som legger stor vekt på prerogativer og Pavens myndighet. I tillegg kan ultramontanisme bestå i å gi Paven overlegen myndighet over både åndelige og verdslige lokale hierarkier, til og med lokale biskoper.
Begrepet ultramontanisme stammer fra det eccesicale språket fra middelalderen: når en ikke-italiensk mann ble valgt til Pave, ble det sagt at var «papa ultramontano», hva som betyr at han er en pave fra hinsides fjellene (dvs. Alpene) Utenlandske studenter ved middelalderske italienske universiteter ble også kalt for «ultramontanes».
Fra 1700-tallet ble ultramontanisme assosiert med jesuittene, som forsvarte pavens makt over konsiler og konger.
Innen den romersk-katolske kirken vant ultramontanisme over konsilarisme i det Første Vatikankonsilet, hvor pavens ufeilbarlighet ex cathedra ble vedtatt.
Marc Goos

Marc Goos (født 30. november 1990 i Breda) er en nederlandsk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc Goos – ProCyclingStats 
(en) Marc Goos – Cycling Archives 
(en) Marc Goos – Cycling Quotient
Moreno Hofland

Moreno Hofland (født 31. august 1991 i  Roosendaal) er en nederlandsk landeveissyklist. Han var profesjonell syklist fra 2013 til 2021.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moreno Hofland – ProCyclingStats 
(en) Moreno Hofland – Cycling Archives 
(en) Moreno Hofland – Cycling Quotient 
(en) Moreno Hofland – CycleBase
Nedre Veiskivatnet

Nedre Veiskivatnet (lulesamisk: Viejkegjávrre) er en innsjø mellom Blåmannsisen og Rago nasjonalpark sørøst i Sørfold kommune. Vatnet har en stor røyebestand av varierende kvalitet. Ved vestenden av vatnet har Fauske og Sørfold jeger- og fiskerforening oppført ei hytte med tilhørende båt, naust og fiskegarn.


== Referanser ==
Brunonene

Brunonene var en saksisk hertugslekt fra det 9. til det 11. århundre. Slekten antas å ha sitt navn etter Brun I av Sachsen (Bruno) som var hertug i Sachsen fra 866 til sin død i 880. Brun var eldste sønn av Liudolf av Sachsen og Brunonene er dermed sannsynligvis en gren av hertugslekten Liudolfingene som keiserne i Det ottonianske dynasti (Otto den store og hans etterkommere) tilhørte. Teorien om slektskapet er sannsynliggjort ved at Brun/Bruno og Liudolf er vanlige navn blant Brunonene, og at de hadde eiendommer i de samme områdene som Liudolfingene. Det er imidlertid ingen konkrete bevis for at Brunonene er knyttet til Liudolfingene, og det er ikke påvist at hertug Brun hadde barn.
Brunonene bodde i grevskapet Derlingau i Niedersachsen og hadde sitt hovedsete i det som ble byen Braunschweig som direkte betyr Bruns by. Det er uklart om navnet henviser til Brun I av Sachsen.
Av de tidligste medlemmer av familien er nevnt en Hertug Liudolf i 942. Brun I, greve av Braunschweig er nevnt i 991. Mannslinjen i slekten døde ut med Egbert II, markgreve av Meissen i 1090, men hans søster Gertrude av Braunschweig hadde en datter Gertrude av Süpplingenburg som i 1127 giftet seg inn i Welf-dynastiet ved hertug Henrik den stolte (Henrik X) av Sachsen og Bayern. Huset Welf overtok gjennom dette brunonenes eiendommer.


== Slektstre ==
Brun I, greve av Braunschweig (død 1015-1016), gift med Gisela av Schwaben (født 990, død 15. februar 1043 i Goslar) Hun ble gift på nytt 1016-1017 med keiser Konrad II av Det tysk-romerske rike (d. 1039)
Liudolf, markgreve av Frisia (død 23. april 1038), gift med Gertrud av Frisia (død 1077)
Brun II (født 1024, død 26. juni 1057), markgreve av Frisia
Egbert I, markgreve av Meissen (død 1068), gift med Irmgard av Susa
Egbert II, markgreve av Meissen (død 1090), gift med Oda av Orlamünde
Gertrude av Braunschweig (død 1117), gift med I. Dietrich av Katlenburg (død 1085); II. Henrik, markgreve av Frisia (død 1101); III.[Henrik I, markgreve av Øst-Sachsen Østmark el. Meissen (død 1103)


== Eksterne lenker ==
Hans Joachim Freitag: Brunonen i Neue Deutsche Biographie, s 684
Stockholm bispedømme

Stockholm bispedømme kan referere til flere bispedømmer som har sitt sete i Stockholm eller en av byens forsteder:

det assyriske bispedømmet Europa
det gresk-ortodokse bispedømmet Sverige og hele Norden
det koptisk-ortodokse bispedømmet Stockholm og hele Norden
det romersk-katolske bispedømmet Stockholm
det rumensk-ortodokse bispedømmet Nord-Europa (Haninge)
det serbisk-ortodokse eparkiet Storbritannia og Norden
Svenska kyrkans stift Stockholm
det syrisk-ortodokse erkebispedømmet Norden (Södertälje)


== Se også ==
Religion i Sverige
Alfa Coronae Borealis

Alfa Coronae Borealis (α CrB, α Coronae Borealis) er en dobbeltstjerne i stjernebildet Den nordlige krone. Den ligger ca. 75 lysår fra solsystemet. Hovedstjernen er en hvit hovedseriestjerne av spektralklasse A0V og 2,6 solmasser. Estimater av stjernens radius går fra 2,89 til 3,04 ganger solens radius.


== Referanser ==
Hedwig av Babenberg

Hedwig av Babenberg (også gjengitt som Hathui; født ca. 850/855, død 24. desember 903) var en saksisk adelskvinne av huset Babenberg (popponidene). Hun var hertuginne av Sachsen fra rundt 880 og til sin død ved sitt ekteskap med hertug Otto den ærefulle. Hun var mor til kong Henrik Fuglefanger. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var datter og sannsynligvis eneste barn av den saksiske hertug Henrik av Franken og (sannsynligvis) Ingeltrude (datter av Eberhard av Friuli i Nord-Italia og Gisela, datter av kong Ludvig den fromme). Det har vært spekulert i om Hedwig hadde en bror, Berengar, men dette er ikke verifisert.


=== Hertuginne ===
Omkring 869/70 ble Hedwig gift med hertug Otto. Hedwig og Otto fikk tre sønner: Henrik Fuglefanger (som etterfulgte sin far i 912), og hans eldre brødre Tankmar og Liudolf, som begge døde som barn. Hun fikk også en datter, Oda, som giftet seg med kong Zwentibold av Lotharingia, en illegitim sønn av keiser Arnulf av Kärnten, i 897.


== Referanser ==
Beta Crateris

Beta Crateris (β Crt, β Crateris) er en stjerne i stjernebildet i Begeret. Beta Crateris er en hvit subkjempe med spektralklasse A2 og en tilsynelatende størrelsesklasse på 4,48. Stjernen ligger rundt 265 lysår fra jorden.


== Kilder ==
SIMBAD Query Result
Anna Úrsúla Guðmundsdóttir

Anna Úrsúla Guðmundsdóttir (født 1. mai 1985 i Reykjavík) er en islandsk håndballspiller, som spiller som strekspiller for Valur Reykjavík.Guðmundsdóttir har spilt landskamper for Island, hvor hun står bokført med 93 kamper og 215 mål. Guðmundsdóttir deltok for Island i VM i 2011 og i EM i 2012.


== Meritter ==
Islandsk mester
Vinner: 2010, 2011
Islandsk Cupmester
Vinner: 2010, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Anna Úrsúla Guðmundsdóttir», profil på Valur Reykjavíks hjemmeside (is)
Paris bispedømme

Paris bispedømme eller Frankrike bispedømme kan referere til flere bispedømmer som har sitt sete i Paris:

det antiokensk-ortodokse erkebispedømmet Frankrike
det armensk-katolske bispedømmet Paris
det armensk-ortodokse bispedømmet Frankrike
det maronittisk-katolske bispedømmet Paris
det romersk-katolske erkebispedømmet Paris
det rumensk-ortodokse bispedømmet Vest- og Sør-Europa
det russisk-ortodokse eparkiet Korsun (Moskva-patriarkatet)
det russisk-ortodokse eksarkatet Vest-Europa (det økumeniske patriarkat)
det serbisk-ortodokse eparkiet Vest-Europa
det ukrainsk-katolske eparkiet Paris


== Se også ==
Religion i Frankrike
Beta Eridani

Beta Eridani (Beta Eri, β Eridani, β Eri) er den nest lyssterkeste stjernen i stjernebildet Floden, beliggende i den nordøstlige enden av stjernebildet nær grensen mot Orion. Den bærer det tradisjonelle navnet Cursa. Den tilsynelatende størrelsesklassen til stjernen er 2,796, og den kan ses med det blotte øye på en mørk himmel. Målinger av parallaksen antyder en avstand på ca. 89 lysår (27 parsec) fra jorden.


== Referanser ==
Beta Serpentis

Beta Serpentis (β Ser, β Serpentis) er et stjernesystem i stjernebildet Slangen, beliggende i hodet av stjernebildet (Serpens Caput).  Den var et medlem av den ur-arabiske asterismen al-Nasaq al-Sha'āmī, «den nordlige linjen» av al-Nasaqān «de to linjer», sanmmen med β Her (Kornephoros), γ Her (Hejian, Ho Keen) og γ Ser (Zheng, Ching).


== Referanser ==
Jóna Margrét Ragnarsdóttir

Jóna Margrét Ragnarsdóttir (født 29. mars 1983) er en islandsk håndballspiller, som spiller for UHF Stjarnan.Ragnarsdóttir har også spilt landskamper for Island, hvor hun står bokført med 58 kamper og 108 mål.. Ragnarsdóttir deltok for Island i EM i 2012.


== Referanser ==
Berlin og Tyskland eparki (Moskva-patriarkatet)

Berlin og Tyskland eparki er den russisk-ortodokse kirkes (Moskva-patriarkatets) eparki (bispedømme) for Tyskland. Det ble grunnlagt etter andre verdenskrig og har sitt sete i Berlin.
Eparkiet omfatter totalt 64 menigheter i samtlige 16 tyske delstater. Samtidig fins det flere russisk-ortodokse menigheter i Tyskland som er tilslutta andre bispedømmer: enten den russisk-ortodokse utenlandskirkes eparki, som også heter Berlin og Tyskland eparki; eller eksarkatet for ortodokse menigheter av russisk tradisjon i Vest-Europa, som er underlagt den økumeniske patriark og har sitt sete i Paris.


== Historie ==
Eparkiet ble grunnlagt i den sovjetiske okkupasjonssonen i Tyskland, det senere DDR, i 1945. Det hadde først navnet Berlin og Belgia eparki, men Belgia ble i 1948 skilt ut som Brussel og Belgia eparki. Navnet var så Berlin og Tyskland eparki (1948–60), Berlin og Sentral-Europa eparki (1960–90) og Berlin og Leipzig eparki (1990–92).
1960 ble det også oppretta et eparki for Vest-Tyskland med sete i München. Dette ble i 1971 delt i Baden og Bayern eparki og Düsseldorf eparki. 1992 ble de tre tyske eparkiene igjen forent under navnet Berlin og Tyskland eparki.


== Liste over eparker ==
Aleksander Nemolovskij (1945–48)
Sergej Koroljov (1948–50)
Boris Vik (1950–54)
Mikael Tsjub (1957–59)
Johann Razumov (1959–60)
Johann Wendland (1960–62)
Sergej Larin (1962–64)
Kiprian Zjornov (1964–66)
Vladimir Kotljarov (1967–70)
Leontij Gudimov (1970–73)
Filaret Vakhromejev (1973–78)
Melkhisedek Lebedev (1978–84)
Theodosius Protsjuk (1984–86)
German Timofejev (1986–91)
Theofan Galinskij (1991–d.d.)
Berlin og Tyskland eparki (den russisk-ortodokse utenlandskirke)

Berlin og Tyskland eparki er den russisk-ortodokse utenlandskirkes eparki (bispedømme) for Tyskland og noen naboland. Det ble grunnlagt i 1926 og har i dag sitt sete i et ortodokst kloster utenfor München.
Eparkiet omfatter totalt 43 menigheter i Tyskland, ti i Storbritannia, to i Østerrike og én i Danmark og Irland. Samtidig fins det flere russisk-ortodokse menigheter i Tyskland som er tilslutta andre bispedømmer: enten Moskva-patriarkatets eparki, som også heter Berlin og Tyskland eparki; eller eksarkatet for ortodokse menigheter av russisk tradisjon i Vest-Europa, som er underlagt den økumeniske patriark og har sitt sete i Paris.


== Historie ==
Berlin og Tyskland eparki ble grunnlagt i 1926 og er det eldste ortodokse bispedømmet i Tyskland. De nasjonalsosialistiske myndighetene bestemte i 1938 at eparken måtte være tysk statsborger, og avsatte den første eparken, Tikhon Ljasjtsjenko. Tyskfødte Serafim Lade overtok deretter som ny epark.
Etter andre verdenskrig ble menighetene i Øst-Tyskland lagt under Moskva-patriarkatets nye tyske eparki, som også fikk en vesttysk avlegger i 1960. Frem til 1945, og i Vest-Tyskland frem til 1960, var eparkiet således ansvarlig for alle ortodokse kristne i landet, uavhengig av nasjonalitet. De gresk- og serbisk-ortodokse fikk egne tyske bispedømmer i hhv. 1969 og 1978.
Siden 1986 er eparken også ansvarlig for Storbritannia og Irland, som tidligere hadde utgjort et eget eparki. Eparkiet har hatt en sterk økning i medlemstallet de siste tiårene pga. tilstrømningen av østeuropeere.


== Liste over eparker ==
Tikhon Ljasjtsjenko (1926–38 i Berlin)
Serafim Lade (1938–50 i Berlin og München)
Venedikt Bobkovskij (1950–51 i München)
Aleksandr Lobtsjij (1952–71 i München)
Filofej Narko (1971–82 i Hamburg)
Mark Arndt (1982–d.d. i München)


== Eksterne lenker ==
Eparkiets hjemmeside
Nettsidene til de engelske menighetene i eparkiet
Vilnius og Litauen eparki

Vilnius og Litauen eparki er et russisk-ortodokst eparki (bispedømme) med sete i Vilnius som omfatter hele Litauen. Det er et vanlig eparki underlagt Moskva-patriarkatet uten noen form for selvstyre, men omtales også som den litauisk-ortodokse kirke (litauisk Stačiatikių Bažnyčia Lietuvoje, russisk Православная Церковь в Литве). I det overveiende katolske Litauen utgjør de ortodokse kristne bare 4 % av befolkningen, hovedsakelig blant landets russiske minoritet.


== Historie ==
Litauens kontakter med ortodoks kristendom går antakelig helt tilbake til 1000-tallet. Selv om den romersk-katolske kirke etter hvert spilte en dominerte rolle i landet, var det alltid innslag av ortodokse kristne. Det første ortodokse bispedømmet som omfattet Litauen ble sannsynligvis allerede grunnlagt i 1316 med setet i datidens litauiske hovedstad Naugardukas (dagens Navahradak i Kviterussland). Bispedømmet, som var underlagt den økumeniske patriark i Konstantinopel, eksisterte med enkelte avbrekk frem til 1596, da Polen-Litauens ortodokse presteskap slutta seg til den kviterussisk-katolske kirke.
Det russisk-ortodokse eparkiet Polotsk (også i dagens Kviterussland), som ble grunnlagt i 1833, omfattet Litauen. 1839 ble Litauen skilt ut fra Polotsk som et eget eparki. Bispesetet var først et kloster ved Gardinas (kviterussisk Hrodna) og fra 1845 Vilnius.
Litauen ble uavhengig i 1918, men uten landets østlige del (inkludert Vilnius), som lå i det nygrunnlagte Polen. Da den ortodokse kirke i Polen ble autonom i 1921 og autokefal i 1924, ble også Vilnius og Lyda eparki del av den polsk-ortodokse kirke, noe eparken av Vilnius imidlertid ikke godtok. I denne perioden, som varte frem til Sovjetunionens anneksjon av Øst-Polen i 1939, fantes det derfor to ortodokse biskoper av Vilnius: en polsk-ortodoks epark med sete i Vilnius og en russisk-ortodoks epark, som flyttet sitt sete til Kaunas. Deretter ble Vilnius igjen et eparki i Moskva-patriarkatet.


== Se også ==
Liste over eparker av Vilnius
Liste over eparker av Vilnius

Denne listen omfatter eparkene (biskopene) av Vilnius fra eparkiets grunnleggelse i 1839 og frem til i dag:

Josif Semasjko (1839–1868)
Makarij Bulgakov (1868–1879)
Aleksandr Dobrynin (1879–1885)
Aleksij Lavrov–Platonov (1885–1890)
Donat Babinskij–Sokolov (1890–1894)
Jeronim Ekzempljarskij (1894–1898)
Juvenalij Polovtsev (1898–1904)
Nikandr Moltsjanov (1904–1910)
Agafangel Preobrazjenskij (1910–1913)
Tikhon Bellavin (1913–1917)
Elevtherij Bogojavlenskij (1917–1940)
Theodosij Theodosijev (polsk-ortodoks motbiskop, 1923–1939)
Sergij Voskresenskij (1941–1944)
Kornilij Popov (1945–1948)
Fotij Topiro (1948–1951)Sedisvakans

Aleksij Dekhterjov (1956–1959)
Roman Tang (1959–1963)
Antonij Varzjanskij (1963–1971)
Ermogen Orekhov (1971–1972)
Anatolij Kuznetsov (1972–1974)
German Timofejev (1974–1978)
Viktorin Beljajev (1978–1989)
Antonij Tsjeremisov (1989–1990)
Khrizostom Martisjkin (1990–2010)
Innokentij Vasiljev (2010–d.d.)
Murmansk eparki

Murmansk eparki (russisk: Мурманская епархия) er et russisk-ortodokst eparki (bispedømme) med sete i Murmansk som omfatter Kolahalvøya (nærmere bestemt Murmansk oblast). Eparkiet ble grunnlagt i 1995, da det ble skilt ut fra Arkhangelsk og Murmansk eparki (som samtidig skifta navn til Arkhangelsk og Kholmogory). Eparken av Murmansk er også ansvarlig for den russisk-ortodokse menigheta i Kirkenes i Norge.
Tilstedeværelsen av den ortodokse kirka på Kolahalvøya går tilbake til den hellige Trifons misjon på 1500-tallet. I dag omfatter eparkiet 177 kirker, kapeller og bedehus samt to klostre.