jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thor Helland

Thor Oluf Helland (født 10. desember 1936 i Helland i Sørfold, død 2. august 2021) var en norsk langdistanseløper innen friidrett som deltok i Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han ble der nummer åtte på 5000 meter. Før han flyttet sørover på slutten av 50-tallet løp han for moderklubben IL Trio Fauske. Han tok da overgang til IL i BUL i Oslo.
Helland ble norsk mester tolv ganger i perioden 1961–67, med ett gull på 1500 meter, tre på 5000 meter, fire på 10 000 meter og fire i terrengløp. Han satte norsk rekord seks ganger, med tre på 3000 meter, to på 5000 meter og 10 000 meter én gang. Av disse rekordene var resultatene fra 1965 med 7.54,8 på 3000 meter og 13.37,4 på 5000 meter også nordiske rekorder. Hans personlig rekord på 10 000 meter er 29.20,8.I 1966 ble han den første mottaker av Bislett-medaljen sammen med spydkasteren Terje Pedersen og sprinteren Carl Fredrik Bunæs.
Han var, sammen med sin kone Unni Helland, uunnværlig i IL i BUL og i oppdagelsen av nye lovende talenter innen norsk friidrett. De var blant annet en stor del av arrangementene Sentrumsløpet 2012 og Bislett Games.Thor og Unni Helland fikk to barn, Ståle (f. 1961) og Lasse (f. 1963), og to barnebarn, Anine (f. 1992) og Emilie Josephine (f. 1993).


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Mestvinnende utøvere i NM i friidrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thor Helland – Olympedia 
(en) Thor Helland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Thor Helland – Track and Field Statistics 
(en) Thor Helland – ARRS
Cheng (Changzhi)

Cheng (kinesisk: 城区; pinyin: Chéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhi i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 55,6 kvadratkilometer og teller 380 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Urbløtdyr

Urbløtdyr (Monoplacophora) er en gruppe av marine bløtdyr som lenge bare var kjent gjennom utdødde arter. På 1950-tallet oppdaget man den første levende arten utenfor Mellom-Amerika. Gruppen omfatter orden Tryblidiida og to basale utdødde familier. Tryblidiida omfatter videre kun én nålevende familie, med sju slekter og tilsammen cirka 42 arter.Urbløtdyr lever på bunnen i dyphavet. Artene har et udelt skall (monoskall) som er formet som ei kappe. Artene har en muskuløs krypesåle, men de mangler øyner og tentakler.
Den danske Galathea-ekspedisjonen fant i 1952 noen eksemplarer av en art i Stillehavet utenfor Costa Rica. Den fikk navnet Neopilina galatheae etter skipet. Man kjenner i dag til omkring 31 arter, men ingen av dem er funnet i norske farvann.


== Inndeling ==
Inndelingen under følger WoRMS  og er i henhold til Gofas (2010) og Kano et al. (2012). Norske navn følger i hovedsak Artsdatabanken, men navn i parentes er kun uoffisielle beskrivelser.

Animalia, dyreriket
Mollusca, bløtdyr
Bivalvia, muslinger
Caudofoveata, ufurede ormebløtdyr
Cephalopoda, blekkspruter
Gastropoda, snegler
Monoplacophora, urbløtdyr
Maikhanellidae Missarzhevsky, 1989 (†)
Palaeacmaeidae Grabau & Shimer, 1909 (†)
Tryblidiida
Neopilinidae Knight & Yochelson, 1958
Adenopilina Starobogatov & Moskalev, 1987
Laevipilina McLean, 1979
Micropilina Warén, 1989
Monoplacophorus Moskalev, Starobogatov & Filatova, 1983
Neopilina Lemche, 1957
Veleropilina Starobogatov & Moskalev, 1987
Vema Clarke & Menzies, 1959
Polyplacophora, leddsnegler
Rostroconchia, rostroconcher (†)
Scaphopoda, sjøtenner
Solenogastres, bukfurede ormebløtdyr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) urbløtdyr – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) urbløtdyr i Encyclopedia of Life 
(en) urbløtdyr i Global Biodiversity Information Facility 
(no) urbløtdyr hos Artsdatabanken 
(en) urbløtdyr hos Fossilworks 
(en) urbløtdyr hos ITIS 
(en) urbløtdyr hos NCBI 
(en) Kategori:Monoplacophora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Monoplacophora – detaljert informasjon på Wikispecies
Alessandro Longo

Alessandro Longo (1864–1945) var en italiensk komponist  og musikkviter.
Etter å ha studert ved konservatoriet i Napoli, ble Longo i 1887 klaverlærer i byen og rektor i 1944.
Som komponist lyktes han i å kombinere den grundige tyske instrumentale skrivemåten med den italienske vokaltradisjonen.
I dag er han mest kjent for sin omfattende utgave over Domenico Scarlattis klaververk. Han nummererte Scarlattis 544 cembalosonatene (Longo-nummer), og dette var i mange år verkfortegnelsen som ble brukt for Scarlattis verk. Longos fortegnelse er nå stort sett erstattet av Ralph Kirkpatricks.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Lòngo, Alessandro», treccani.it. Enciclopedia on line.  Hentet 31. juli 2022.
Annunziato Pugliese: «LONGO», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 65 (2005).  Hentet 31. juli 2022.


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandro Longo på Discogs 
(en) Alessandro Longo på MusicBrainz
Eventyret om Hanna

Eventyret om Hanna er et musikkalbum med Felix Johansen og Veslemøy Solberg, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Lille Marthine»
«Kapittel 1»
«Tryll meg et eventyr»
«Kapittel 2»
«Trubaduren»
«Kapittel 3»
«Reise til besteforeldrene»
«Kapittel 4 og 5»
«I riktig gamle dager»
«Kapittel 6»
«Gåte 1»
«Kapittel 7»
«Gåte 2»
«Kapittel 8»
«Jesus stiller havet»
«Kapittel 9»
«Til en dukke»
«Kapittel 10»
«Du kan bli det du vil»
«Kapittel 11»
«Lille speil»
Sangskatter & snurrepiperier

Sangskatter & snurrepiperier er et musikkalbum med Veslemøy Solberg og Sven Ohrvik, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«Mine længsler (hvor såre lidet vil der til..)»
«Møllerens Irene»
«Guro kjem til kyrkja»
«Titanics undergang»
«Vannspannet»
«Greta G»
«Elfsborgsvisen»
«Herre gud! dit dyre navn og ære»
«Då Daniel drog»
«Pedersvendens museum»
«Vesleblakken»
«Joleklokker over jorda»
Porfyrios

Porfyrios (gammelgresk: Πορφύριος; latin: Porphyrius, opprinnelig Malchus (syrisk, «konge»); født i 232 eller 233 i Tyr, død 304 i Roma) var en nyplatonsk filosof.
Porfyrios studerte hos Longinos i Aten og hos Plotin, grunnleggeren av neoplatonismen, i Roma. Han regnes som den fremste av Plotins elever, skrev en biografi om ham og redigerte den samlede utgaven av Plotins skrifter, Enneadene, men skiller seg fra Plotin ved sin praktisk-religiøse interesse og asketiske innstilling. Bare få av Porfyrios' skrifter er bevart.Porfyrios er hovedkilden til vår viten om Ammonios Sakkas. Med en biografi om Pythagoras og kommentarer til Euklid, bidro Porfyrios til matematikkens historie. Videre skrev han kommentarer til Platon og Aristoteles, men i motsetning til læreren Plotin, kritiserte han ikke Aristoteles' logiske skrifter. Han aksepterte Aristoteles' Organon og ved å integrerte aristotelisk logikk i sin platonisme, ble han retningsgivende for de etterfølgende nyplatonistene. Isagoge, en kort innføring i aristotelisk logikk, ble gjennom en oversetting av Boëthius et svært innflytelsesrikt standardverk i senantikken og middelalderen.I  Adversus Christianos («Mot de kristne») argumenterer Porfyrios mot Kristus' guddommelighet. Dette omfangsrike kampskriftet er det bare bevart fragmenter av.I antologien Nyplatonismen er følgende tekster av ham oversatt til norsk:

Utgangspunkt for å erkjenne det sinnlege, hvor han gir en enkel introduksjon til nyplatonismen, med de tre grunnleggende hypostasene Sjel, Sinn og Det Ene
Til Marcella, et brev han skrev til sin kone mens han var på reise. Brevet har noen private avsnitt, og er ellers en personlig, individuell veiledning i dyder og filosofisk-religiøs praksis
Om gudebilete, en tekst som bare er kjent gjennom sitat i Eusebius av Cæsareas Forberedelse til evangeliet. Her argumenterer Porfyrios for at bilder og statuer av guder kan føre betrakteren over til gudenes metafysiske funksjoner
Om sjela si tilbakevending, en tekst som bare er kjent gjennom sitat i Augustin av Hippos Om Gudsstaten. Augustin skildrer Porfyrios' ambivalens i veivalget mellom den mytisk-rituelle teurgien fra de kaldeiske orakler og en intellektuell tilnærming til filosofien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eyjólfur Emilsson: «Porphyry» i Edward N. Zalta (red.): Stanford Encyclopedia of Philosophy


== Eksterne lenker ==
Kenneth Sylvan Guthrie (overs.): Porphyry, verk av Porfyrios i engelsk oversetting
Against the Christians. Porphyry. Fragments. Tilrettelagt etter en tekstsamling av Braunsberg og Pearse: Porphyry, Against the Christians (2004).  Fragments.
Nick Chinlund

Nick Chinlund (født 18. november 1961 i New York City) er en amerikansk skuespiller. 
Chinlund hadde en gjesterolle i den andre sesongen av TV-serien The X-Files der han spiller seriemorderen Donnie Pfaster. I 2000 hadde han en liten rolle i en episode av Gilmore Girls. I 2002 hadde Chinlund en tilbakevendende rolle i to episoder av Buffy The Vampire Slayer. I de senere årene, har Chinlund blitt sett i flere selvstendige prosjekter, særlig kjent er A Brother's Kiss fra 1997. Andre selvstendige filmer er Chutney Popcorn (1999), Amy's Orgasm (2001), Goodnight Joseph Parker (2004) og Sinner (2007). 
Nylig spilte Chinlund i større filmer, inkludert Tears of the Sun (2003) med Bruce Willis, Con Air (1997) med Nicolas Cage, The Chronicles of Riddick (2004) med Vin Diesel og som ble regissert av David Twohy og filmen Ultraviolet (2006) samen med Milla Jovovich. Chinlund gjentok sin rolle som seriemorderen Donnie Pfaster i løpet av den syvende sesongen av The X-Files. Chinlund hadde også en rolle i filmen Training Day, der Denzel Washington hadde en av hovedrollene. 
Chinlund opptrådte også i filmen Eraser med Arnold Schwarzenegger og i The Legend of Zorro sammen med blant andre Antonio Banderas og Catherine Zeta-Jones. Chinlund har også gjort gjesteopptredener i TV-dramaserien Law & Order, så vel som i spinoff-serien Law & Order: Special Victims Unit. Chinlund er kanskje mest kjent i rollen som en advokat og en uetisk journalist i den opprinnelige TV-serien Law & Order, og som en seriemorder i TV-serien Special Victims Unit. I 2009 hadde Chinlund en gjeste-opptreden i TV-serien Castle i den første sesongen i episoden Home Is Where The Heart Stops. I 2010 hadde han en rolle i TV-serien House i episoden The Down Low, der han spilte en narkotikalanger som het Eddie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nick Chinlund på Internet Movie Database 
(sv) Nick Chinlund i Svensk Filmdatabas 
(da) Nick Chinlund på Filmdatabasen 
(en) Nick Chinlund hos The Movie Database 
(en) Nick Chinlund hos Behind The Voice Actors
Ralph Kirkpatrick

Ralph Kirkpatrick (1911–1984) var en amerikansk cembalist og musikkviter.


== Liv ==
Kirkpatrick studerte klaver og notasjon ved Harvard til 1931, deretter hos Nadia Boulanger og Wanda Landowska i Paris, hos Arnold Dolmetsch i Haslemere, hos Heinz Tiessen i Berlin og hos Günther Ramin i Leipzig.
I årene 1933 og 1934 underviste Kirkpatrick ved  Mozarteum i Salzburg. I 1937 gjorde et stipend ham i stand til å foreta en omfattende og musikkvitenskapelig sett ambisjonsrik reise gjennom hele Europa, der han også fikk anledning til å studere gamle musikkinststrumenter. I 1940 underviste Kirkpatrick ved Yale University i USA, og gav der ut en ny verkfortegnelse over Domenico Scarlattis oeuvre som avløste den foreldede  katalogen til Alessandro Longo.
Foruten å spille kammermusikk, beskjeftiget Kirkpatrick seg med moderne musikk, eksempelvis Quincy Porters konsert for cembalo og orkester (1960), Darius Milhauds sonate for fiolin og cembalo (1960) og Elliott Carters dobbeltkonsert for cembalo, klaver og kammerorkester (1961), som Carter dediserte Kirkpatrick.
Kirkpatrick ble kjent for sine cembaloinnspillinger av Domenico Scarlatti og Johann Sebastian Bachs musikk. I tillegg til cembalo spilte han inn musikk på klavikord, f.eks. Bachs to- og trestemte invensjoner og Das Wohltemperierte Klavier, dessuten også på hammerklaver, spesielt verk av Mozart.
Asteroiden 9902 Kirkpatrick har fått navn etter Ralph Kirkpatrick.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kirkpatrick, Ralph (1953). Domenico Scarlatti. Princeton University Press. ISBN 0-691-02708-0. 
Domenico Scarlatti. Sixty Sonatas, New York, G. Schirmer, 1953. Forord av Ralph Kirkpatrick.


== Eksterne lenker ==
(en) Ralph Kirkpatrick på Discogs 
(en) Ralph Kirkpatrick på MusicBrainz 
(en) Ralph Kirkpatrick på AllMusic 
(de) Verk av og om Ralph Kirkpatrick i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Viljar Nordberg

Viljar Skålvold Nordberg (født 5. april 1992) er en norsk fotballspiller som spiller høyreving for Junkeren. Nordberg ble hentet inn fra juniorlaget til A-lagsstallen til Glimt som hospitant før 2011-sesongen. Han imponerte i treningskampene før sesongen og fikk sin debut i en obligatorisk kamp i 0-1 seieren over Løv-Ham 22. mai 2011. 29. mai 2011 scoret han sitt første mål for Bodø/Glimt da han scoret de siste målet i 3-0 seieren over Bryne FK. Dagen etter signerte han en toårig proffkontrakt med Bodø/Glimt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viljar Nordberg – Transfermarkt
Dolores Costello

Dolores Costello (født 17. september 1903 i Pittsburgh, Pennsylvania, død 1. mars 1979 i California) var en amerikansk skuespillerinne som fikk sin største suksess med stumfilmer. 
Costello var stemor til skuespiller John Barrymore sin datter Diana. Costello er datter av Maurice Costello og Mae Costello (født Altschuk) som også var skuespillere. Hun var av irsk avstamning gjennom sin far, Maurice. Dolores og hennes yngre søster Helene fikk sine første filmroller mellom 1909 og 1915 som barne-skuespillere for Vitagraph Film Company. Søstrene Dolores og Helene dukket opp på Broadway sammen og deres suksess resulterte i film-kontrakter med Warner Brothers Studios. I 1926, etter flere mindre roller i spillefilmer, spilte Dolores Costello mot John Barrymore i filmen The Sea Beast, en løs tilpasning av forfatter Herman Melville sin bok Moby Dick. Costello og Barrymore giftet seg i 1928 etter to år som kjærester. 
I 1927 arbeidet Costello sammen med John Barrymore i filmen When A Man Loves. I 1928 spilte hun sammen med George O'Brien i Noah's Ark, som var en lydfilm. Costello og Barrymore tok ut skilsmisse i 1935. Costello gjenopptok sin karriere som skuespiller et år senere og oppnådde en viss suksess, spesielt i Little Lord Fauntleroy (1936), og The Magnificent Ambersons (1942). Hun pensjonerte seg permanent fra skuespiller-yrket i 1943.
I 1939 giftet Costello seg med dr. John Vruwink, hennes fødselslege, men de skilte seg i 1950. Costello tilbrakte de resterende årene av sitt liv i semi-sølibat og administrerte en gård der hun dyrket grønnsaker, hovedsakelig avokado. I 1970 ble huset hennes oversvømt som følge av en flom som ødela mye av hennes eiendom. Costello døde av emfysem i Fallbrook, California i 1979 og ble gravlagt i Los Angeles. Dolores Costello ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame for sine mange bidrag til film, stjernen ligger ved 1645 Vine Street i Hollywood.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dolores Costello på Internet Movie Database 
(sv) Dolores Costello i Svensk Filmdatabas 
(fr) Dolores Costello på Allociné 
(en) Dolores Costello på AllMovie 
(en) Dolores Costello hos Rotten Tomatoes 
(en) Dolores Costello hos The Movie Database 
(en) Dolores Costello hos Internet Broadway Database
Tuba Atlantic

Tuba Atlantic er en studentfilm fra Den norske filmskolen som i 2011 vant Student Academy Awards. Filmen er regissert av Hallvar Witzø og skrevet av Linn-Jeanethe Kyed.Filmen er en novellefilm på 25 minutter, og handler om hvordan Oskar, spilt av Edvard Hægstad, håndterer meldingen om at han kun har seks dager igjen å leve. Han må bite i seg stoltheten sin, og skvære opp med broren før det er for sent. Budskapet blir at man ikke bør gå og legge seg med noe uoppgjort.
Tuba Atlantic ble nominert til Oscar for beste kortfilm. Denne nominasjonen ble senere trukket tilbake da det ble kjent at filmen hadde blitt vist på TV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tuba Atlantic på Internet Movie Database
Farmasiliv

Farmasiliv er Farmasiforbundets medlemsblad. Bladet inneholder blant annet artikler om Farmasiforbundets arbeid, bransjenyheter og fagsaker. Bladet kommer ut fem ganger pr. år.  Redaktør er Trygve Bergsland.


== Eksterne lenker ==
Farmasiliv
Olav Fyrileiv

Olav Fyrileiv (født 1875 i Åmotsdal, død 1975 i Heddal) var en norsk treskjærer og rosemaler.
Norsk Folkemuseum har to kubbestoler som er skåret og malt av Olav Fyrileiv, og i museets protokoll har Torgeir Kjos notert følgende opplysninger om Fyrileiv: 
Olav Fyrileiv var født i Åmotsdal og bosatt og død i Heddal i Telemark. Han var utdannet snekker og ansatt som sløydlærer på Notodden lærerskole fra ca. 1898–1904. Fra 1904 arbeidet han som selvstendig kunsthåndverker/brukskunstner i Heddal. 
Fyrileiv hadde en storproduksjon av møbler (ikke minst kubbestoler) og hele interiører både for gårder og privatpersoner. Han leverte mye i nærområdet i Telemark, men også ellers i landet, og eksporterte dessuten mye til USA. Fyrileiv både formet, skar og malte gjenstandene selv. I 1904 laget han altertavlen til Lisleherad kirke, og i 1908 restaurerte han altertavlen i Heddal stavkirke. Samme år utførte han store utsmykkingsarbeider for Norsk Hydro på Notodden, blant annet i interiørene i Administrasjonsbygningen. I 1954 ble han kunstnerisk leder for restaureringen av Heddal stavkirke, der han gjennomførte en rekke oppgaver. Et stueinteriør fra i Holmenkollen i  Oslo, som han laget for Didrik Korgshem i 1932, ble i 1990 overført til Heddal bygdetun under navnet «Fyrileivstugu». Drivkraft i dette arbeidet var hans dattersønn Olav Smedsrud. Olav Fyrileiv arbeidet aktivt som kunstner helt til 1971.


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Landsverk, Halvard (1965): Treskjeraren Olav Fyrileiv, Artikkel i: Årbok for Telemark 1965, s. 19-27. Skien.


== Eksterne lenker ==
Kubbestol i DigitaltMuseum skåret og malt av Olav Fyrileiv
Liu Gongquan

Liu Gongquan (tradisjonell kinesisk: 柳公權, forenklet kinesisk: 柳公权, pinyin: Liǔ Gōngquán, Wade-Giles: Liu Kungch'üan, født i 778 i Tongchuan i provinsen Shaanxi i Kina, død i 865), eller Chengxuan (诚悬), var en kinesisk embedsmann og kalligraf. Sammen med Yan Zhenqing regnes han som Tangdynastiets «to store kalligrafimestre».
Både Yan og Liu var ministre i Tangstyret. Liu var en ivrig buddhist, og fulgte Yans kalligrafiske stil, regelskrift. 
Lius arbeider dannet skole for flere århundrer, og i faglig sammenheng blir denne kalligrafiske retning gjerne kalt «Yan-Liu».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wang Jingfen: «Liu Gongquan». Encyclopedia of China (Arts Edition), 1st ed.


== Eksterne lenker ==
Liu Gongquan and his Calligraphy Gallery at China Online Museum
DS «Marietta Di Giorgio»

DS «Marietta Di Giorgio» var et lasteskip bygget ved Stavanger Støberi & Dok i 1907 med byggenummer 53. Hun ble levert til reder C. Mathisen i Bergen januar samme år. Skipet gikk inn i fruktfarten på kontrakt for Atlantic Fruit Company frem til 1915. Skipet ble ved samme rederi frem til krigsforlis 19. januar 1917.


== Krigsforlis ==
DS «Marietta Di Giorgio» var lastet med salt på reise fra Cádiz i Spania til Måløy. 19. januar 1917 ble hun stanset og senket av den tyske ubåten UC-21, sørvest av Ushant. Hele mannskapet overlevde.


== Kilder ==
«Marietta Di Giorgio» www.skipshistorie.net
«Marietta Di Giorgio» www.sjohistorie.no
«SM UC-21» www.en.m.wikipedia.org
Erling Jensen: Stavanger Støberi & Dok, 2008 ISBN 9788292309568


== Eksterne lenker ==
(en) DS «Marietta Di Giorgio» (1907) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
Sun Guoting

Sun Guoting (kinesisk: 孫過庭, født 646 i eller nær Suzhou i Kina, død 691), eller Sun Qianli (孫虔禮), var en kinesisk kalligraf i det tidlige Tangdynastiet. 
Han er kjent for sin vakre skrivestil og sin avhandling Shupu (書譜, ca. 687) om nettopp kalligrafi. Verket var den første avhandlingen om kinesisk kalligrafi og er en viktig referanse enn i dag trass i at bare det første kapittelet har overlevet tiden.  Dette første kapittel er det eneste overlevende kalligrafiske verket av Sun og representerer således både Suns kunstneriske og vitenskapelige genius.  
Den håndskrevne originalen er utstilt i Det nasjonale palassmuseum i Taipei i Taiwan og på deres hjemmeside.


== Litteratur ==
Two Chinese Treatises on Calligraphy: Treatise on Calligraphy (Shu pu) by Sun Qianli; Sequel to the "Treatise on Calligraphy" (Xu shu pu) by Jiang Kui; Yale University Press, 1995; ISBN 0-300-06118-8.
Zhu, Guantian: "Sun Guoting". Encyclopedia of China, 1st ed.


== Eksterne lenker ==
National Palace Museum web site entry on the Treatise on Calligraphy, with full high-resolution scan of the complete work
Answers.com Art Encyclopedia entry on Sun Guoting
English translation of a brief excerpt of the Treatise on Calligraphy
Nikolaj Tsjukanov

Nikolaj Nikolaevitsj Tsjukanov (russisk: Николай Николаевич Цуканов) (født 22. mars 1965 i Lipovo i Gusev-området i Kaliningrad oblast) er den russiske oblasten Kaliningrads guvernør, noe han har vært siden september 2010. Han er gift og har en sønn.


== Kilder ==
(ru) РИА "Новости". Цуканов Николай Николаевич. Биографическая справка.  (forgjenger)
David Silveria

David Randall Silvera (født 21. september 1972 i San Leandro, California) er en amerikansk trommeslager, best kjent som trommeslager i bandet Korn fra tidlig 1993 til slutten av 2006.


== Diskografi ==
Med L.A.P.DLove and Peace Dude (1989)
Who's Laughing Now (1991)
L.A.P.D (1997)Med KornKorn (1994)
Life Is Peachy (1996)
Follow The Leader (1998)
Issues (1999)
Untouchables (2002)
Take a Look in the Mirror (2003)
See You on the Other Side (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) David Silveria på Internet Movie Database 
(en) David Silveria hos The Movie Database 
(en) David Silveria på Discogs 
(en) David Silveria på MusicBrainz 
(en) David Silveria på AllMusic
Wei Shuo

Wei Shuo (tradisjonell kinesisk: 衛鑠, forenklet kinesisk: 卫铄, pinyin: Wèi Shuò, født i 272 i fylket Xia i dagens provins Shanxi i Kina, død 349), stilnavn Mouyi (茂猗), tilnavn He'nan (和南), gjerne omtalt som  Fru Wei (衛夫人), var en kinesisk kalligraf under Handynastiet. Det var hun som etablerte de faste regler for skriving av regelskrift. Hun var læremester for  den store kalligrafen Wang Xizhi.
Wei var gift med Li Ju (李矩), guvernøren av provinsen Ding. Sammen fikk de sønnen Li Chong (李充), som også ble kalligraf og tilknyttet keiserhoffet som sekretær (中書侍郎). 
Wei hadde lært under Zhong Yao. Men Weis stil er smalere enn Zhongs videre stil. Weis Bildet av blekkbørsten (筆陣圖) beskriver det hun kalte «de syv krefter» (七勢) og som senere ble justert til Yongs åtte prinsipper, som er en berømt normativ beskrivelse om hvordan de forskjellige strøk av kinesisk skrift skal utføres.


== Andre arbeider i utvalg ==
Den berømte konkubineinskripsjon (名姬帖, Ming Ji Tie)
Weishi He'nan-inskripsjonen (衛氏和南帖, Weishi He'nan Tie)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wang Yuchi: "Wei Shuo". Encyclopedia of China (Arts Edition), 1st ed.