jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sørgekåpe (band)

Sørgekåpe er et norsk rock/progrock-band fra Askim og Spydeberg i Indre Østfold.


== Historie ==
Askimbandet ble stiftet i 2007 og debuterte på kraftfestivalen i 2008. I 2009 spilte bandet blant annet på Ukjentfestival i Sarpsborg, varmet opp for Valentourettes og spilte på Momarkedets store scene. Sørgekåpe er karakterisert ved sin harde og melankolske musikk.


=== Sinnsrøver (2010-) ===
Bandet utga debutskiven Sinnsrøver 9. august 2010 i samarbeid med Kai Andersen, som blant annet har vært produsent for Madrugada, Big Bang og DumDum Boys. Det ble spilt inn i Andersens studio, Athletic Sound i Halden. Albumet er spilt inn på analogt utstyr og tape. Med sanger som «Elsker» og «Kald Romantikk» beveger musikken seg i progressive retninger, med orientalske modale skalaer og skeive taktarter. Andre sanger er mer blues- og hardrockpreget.


=== Direktøren (2012-) ===
Bandets andre album, Direktøren, ble gitt ut 9. mars 2012. Det ble produsert av Alex Møklebust, vokalist i Seigmen. Trommene ble spilt inn i Athletic Sound, mens resten ble spilt inn i Møklebusts studio 13 Studio i Tønsberg. Dette albumet har en tyngre og mørkere sound enn Sinnsrøver. Sanger som «Direktøren» og «Predikant» representerer albumets tyngste side. Sanger som «Rom 13» og «Teater» består av dystre melodier og tekster. Tittelsporet ble også lansert med en musikkvideo, som ble filmet i turbinhallen på Kykkelsrud kraftverk.


=== Intelligent Kjærlighet (tidlig 2015-) ===

Album nummer tre, Intelligent Kjærlighet,  ble gitt ut 15. mai 2015. Dette albumet ble også produsert av Møklebust, og spilt inn i Room 13 Studio. I tidsrommet august til november ble trommeslager Torgeir Reiten erstattet av Eiliv Sagrusten, bassist Hans Christian Hjort med Lars Brynjar Pettersen, og synthist Ole Erik Furu med gitarist Henning Bergquist Ruud.


=== «2 Engler» (sent 2015-) ===
10. desember 2015 slapp bandet ny singel, «2 Engler», med Kjell Undheim fra Ingenting som gjestevokalist. Den ble produsert av Lars Voldsdal, i studioet Velvet Recording i Spydeberg. Det ble også filmet musikkvideo til singelen.


== Medlemmer ==
Kim Georg Lunde – vokal (2007–)
Tor Raymond Pettersson – gitar og vokal (2007–)
Henning Bergquist Ruud –  gitar og vokal (2015–)
Lars Brynjar Pettersen – bass (2015–)
Eiliv Sagrusten –trommer (2015–)
Tidligere medlemmerLinn Sørheim – trommer (2007–2010)
Shane Patrick-Connolly – trommer (2010–2012)
Hans Christian Hjort – bass (2007–2015)
Torgeir Reiten – trommer (2012–2015)
Ole Erik Furu – synth (2014–2015)


== Diskografi ==


=== Album ===
Sinnsrøver (2010)
Direktøren (2012)
Intelligent Kjærlighet (2014)


=== Singler ===
«Frøken Fryd» (2010)
«Direktøren» (2012)
«1800» (2014)
«Tindebestiger» (2015)
«Gudsforlatt» (2015)
«Sex» (2015)
«2 Engler» (2015)


== Eksterne lenker ==
Sørgekåpe på NRK Urørt
Oslo Improvisasjonsteater

Oslo Improvisasjonsteater ble stiftet i 2002. Gruppa spilte ukentlige improteaterforestillinger på Dattera til Hagen i Oslo fram til sommeren 2009. De spilte også forestillinger på Onkel Donald og Album bar. De besøkte ofte Stockholms Improvisationsteater og spilte også forstillinger på Chicago Improv Festival. Gruppa spilte både kortform og langform improvisasjonsteater. På slutten bestod gruppa av åtte profesjonelle skuespillere og en musiker. Oslo Improvisasjonsteater holdt kurs både for amatører og for næringslivet.  


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kortvinget granbukk

Kortvinget granbukk (Molorchus minor) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne karakteristiske arten er vanlig på Østlandet i Norge.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (6–16 mm), spinkel, brun trebukk med forkortede dekkvinger. Arten kan bare forveksles med den beslektede Molorchus umbellatarum, men kan nokså lett kjennes på at antennenes tredje ledd er meget langt, omtrent så langt som pronotum. Hos M. umbellatarum er det under halvparten så langt. Antennene er ganske tynne og tydelig lengre enn kroppen. Kroppen er ganske jevnbred. Hodet er forholdsvis stort og bredt, pronotum litt lengre enn bredt, hvelvet med et par sideknøler litt bak midten. Dekkvingene er rødbrune  og dekker unde halvparten av bakkroppen, de tynne flygevingene kan ikke foldes inn under dekkvingene og ligger foldet over resten av bakkroppen. Beina er lange, lårene sterkt kølleformede, ellers slanke.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i tynne, døde greiner av gran, sjeldnere furu, helst døde greiner som fortsatt henger på levende trær. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene er klekkes om høsten, men overvintrer inne i puppekammeret og kommer ikke fram før neste vår. De besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Den er utbredt over det meste av den palearktiske sone. I Norge er den østlig og finnes nord til Troms, men ikke ved kysten. Den mangler helt på Vestlandet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
Stammen Molorchini
kortvinget granbukk, Molorchus minor (Linnaeus, 1758)


== Referanser ==


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Molorchus minor


== Eksterne lenker ==
(en) kortvinget granbukk i Encyclopedia of Life 
(en) kortvinget granbukk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kortvinget granbukk hos Artsdatabanken 
(sv) kortvinget granbukk hos Dyntaxa 
(en) kortvinget granbukk hos Fauna Europaea 
(en) kortvinget granbukk hos NCBI 
(en) Kategori:Molorchus minor – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Molorchus minor – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Molorchus minor – detaljert informasjon på Wikispecies
Molorchus umbellatarum

Molorchus umbellatarum er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Det er en sjelden art som til nå er funnet i Østfold og Vestfold i Norge.


== Utseende ==
En liten (5–8 mm), spinkel, mørkbrun trebukk med forkortede dekkvinger. Arten kan bare forveksles med den beslektede kortvinget granbukk Molorchus minor, men kan nokså lett kjennes på at antennenes tredje ledd ikke er spesielt langt, mindre enn halvparten langt som pronotum. Hos M. minor er det omtrent så langt som pronotum. Dessuten er lårene noe mindre kølleformede enn hos M. minor. Antennene er ganske tynne og tydelig lengre enn kroppen. Kroppen er ganske jevnbred. Hodet er forholdsvis stort og bredt, pronotum litt lengre enn bredt, hvelvet med et par sideknøler litt bak midten. Dekkvingene er rødbrune  og dekker unde halvparten av bakkroppen, de tynne flygevingene kan ikke foldes inn under dekkvingene og ligger foldet over resten av bakkroppen. Beina er nokså lange, lårene tydelig kølleformede, ellers middels kraftige.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i tynne, døde grener av busker og trær i rosefamilien, først og fremst villepletrær. Av en eller annen grunn ser det ut til at den ikke går på dyrkede epletrær. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene finnes gjerne på blomster i juni-juli.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Europa, mot øst til Kaukasus, mot nord til Sør-Skandinavia. I Norge er arten først nylig oppdaget, og til nå bare funnet i Vestfold og Østfold.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
Stammen Molorchini
Molorchus umbellatarum (Schreber, 1759) (synonym Glaphyra umbellatarum)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Molorchus umbellatarum


== Eksterne lenker ==
(en) Molorchus umbellatarum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Molorchus umbellatarum hos NCBI 
(en) Kategori:Molorchus umbellatarum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Molorchus umbellatarum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Cerambyx scopolii

Liten eikebukk (Cerambyx scopolii) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge er den bare funnet i Aust-Agder.


== Utseende ==
En ganske stor (17–28 mm), slank, svart trebukk. Den kan ligne på et lite eksemplar av eikebukken (Cerambyx cerdo) men kan kjennes på at dekkvingene er helt svarte (ikke rødbrune i spissen) og at pronotum er ganske matt. Antennene er kraftige, betydelig lengre enn kroppen hos hannen, omtrent så lange som kroppen hos hunnen. Pronotum er nærmest sekskantet sett ovenfra, med markerte, spisse knøler på sidene. Overflaten har en spesiell struktur med bølgete tverr-ribber og virker ganske matt. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, bak disse er de parallellsidige. Overflaten er læraktig. Beina er nokså lange og svarte.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i nylig dødt virke av ulike løvtrær, blant andre hassel, eik, bøk og bjørk. Larvene lever først under barken, men gnager seg etter hvert inn i veden. Larveutviklingen tar to-tre år, når larven er fullvokst gnager den ut et puppekammer og forsegler det med et lokk av kalk. De voksne billene klekkes om høsten, men overvintrer inne i puppekammeret og kommer først fram neste vår. Man kan finne dem på blomster i juni-juli.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Afrika og i Europa nord til det sørligste Skandinavia. I Norge er den bare funnet i Aust- og Vest-Agder, der den imidlertid synes å ha levedyktige bestander langs kysten.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
Stammen Cerambycini
liten eikebukk, Cerambyx scopolii Fuessly, 1775


== Referanser ==


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Cerambyx scopolii


== Eksterne lenker ==
(en) Cerambyx scopolii i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Cerambyx scopolii hos Artsdatabanken 
(sv) Cerambyx scopolii hos Dyntaxa 
(en) Cerambyx scopolii hos Fauna Europaea 
(en) Cerambyx scopolii hos NCBI 
(en) Kategori:Cerambyx scopolii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cerambyx scopolii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cerambyx scopolii – detaljert informasjon på Wikispecies
Gustav Valsvik

Gustav Valsvik (født 26. mai 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Strømsgodset Toppfotball.


== Karriere ==
Fra 2010 til 2014 spilte han for Sogndal. I juli 2014 ble han solgt til Strømsgodset og skrev under en treårskontrakt med klubben. Han ble solgt til Eintracht Braunschweig 30/7-16.
Valsvik har representert norske aldersbestemte landslag på alle nivåer fra U16 til U23.Han er yngre bror av tidligere fotballspiller Marius Valsvik. Åsane-spilleren Kristoffer Valsvik er lillebroren hans.


=== Rosenborg ===
Den 18. januar 2019 skrev han under en fireårskontrakt med Rosenborg.Den 22. april 2019 fikk han sin Eliteserie-debut for Rosenborg mot Strømsgodset.Den 10. august 2019 scoret han sitt første Eliteserie-mål for Rosenborg mot Tromsø.Den 2. mai 2021 ble han enig med Rosenborg om å terminere kontrakten sin.


==== Stabæk (lån) ====
Den 5. oktober 2020 ble han lånt ut til Stabæk ut sesongen 2020.Den 18. oktober 2020 fikk han sin Eliteserie-debut for Stabæk mot Aalesund. Han scoret sitt første Eliteserie-mål for Stabæk i samme kamp.


=== Tilbake til Strømsgodset ===
Den 4. mai 2021 skrev han under en kontrakt med Strømsgodset ut 2023.


== Landslaget ==
Den 27. mars 2017 fikk han sin første landskamp for Norge mot Nord-Irland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustav Valsvik – UEFA 
(en) Gustav Valsvik – Transfermarkt 
(en) Gustav Valsvik – national-football-teams.com 
(en) Gustav Valsvik – WorldFootball.net 
(en) Gustav Valsvik – Soccerbase.com 
(en) Gustav Valsvik – Soccerway 
(en) Gustav Valsvik – EU-Football.info 
(no) Gustav Valsvik – Norges Fotballforbund 
(en) Gustav Valsvik – FBref
Moskusbukk

Moskusbukk (Aromia moschata) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den finnes i Sør-Norge.


== Utseende ==

En stor (20–34 mm) og slank, metallgrønn trebukk. Arten kan ikke forveksles med noen annen nordisk bille. Antennene er noe lengre enn kroppen hos hannen, litt kortere enn kroppen hos hunnen. Hodet er fremstrakt og forholdsvis lite. Pronotum er sekskantet sett ovenfra, med to par spisse knøler i midten. Dekkvingene har markerte skuldre og er parallellsidige, med to mer eller mindre tydelige lengderibber på hver vinge. Beina er ganske lange og slanke.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i stammer av skadede seljer. Larvene lever på grensen mellom levende og død ved, og finnes gjerne i tilknytning til sår i barken, for eksempel forårsaket av trebukken Saperda similis. Andre arter kan dra nytte av moskusbukk-larvenes gnag, for eksempel kan sommerfuglen løvtredreper (Cossus cossus) ofte legge egg på seljer angrepet av moskusbukk. De store larvene er ettertraktet mat for hakkespetter. Larveutviklingen tar 3-4 år, det samme seljetreet kan brukes av arten i mange år. Larvene kan trolig bidra til å drepe seljetrær, men siden disse gjerne blir regnet for å være av liten økonomisk verdi er ikke arten regnet som et betydelig skadedyr. De voksne billene kan finnes på blomster i juli-august. Om man plukker dem opp, utsondrer de et moskusaktig luktstoff.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt over det meste av Palearkti. I Norge finnes den i Sør-Norge, på Østlandet og i noen fjordstrøk vestpå.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
Stammen Callichromatini
moskusbukk, Aromia moschata (Linnaeus, 1758)


== Referanser ==


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
Norges biller – Aromia moschata


== Eksterne lenker ==
(en) moskusbukk i Encyclopedia of Life 
(en) moskusbukk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) moskusbukk hos Artsdatabanken 
(sv) moskusbukk hos Dyntaxa 
(en) moskusbukk hos Fauna Europaea 
(en) moskusbukk hos NCBI 
(en) Kategori:Aromia moschata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aromia moschata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aromia moschata – detaljert informasjon på Wikispecies
Rosalia alpina

Alpebukk (Rosalia alpina) er en stor og oppsiktsvekkende bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den fantes tidligere i Sør-Sverige, men er nå utdødd i Nord-Europa.


== Utseende ==
En stor (20–38 mm), slank trebukk, umiskjennelig. Den er regnet for en meget vakker art. På farge er den lyst blågrå med svarte flekker, antennene har de innerste 2/3 av hvert ledd blågrå, de ytterste 1/3 svarte med en tett kvast av svarte hår som gjør antennene litt piperenser-aktige. Der er minst så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med rundede ytterkanter og en svart flekk i midten foran. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er parallellsidige bak disse. Bunnfargen er blågrå, de svarte tegningene noe variable, men gjerne med et par store, ovale sideflekker foran midten, et bredt tverrbånd omtrent i midten og et par små flekker nær spissen. De svarte områdene er smalt kantet med hvitt. Beina er for det meste blågrå.


== Levevis ==
Larvene lever for det meste i nylig døde trær eller stubber av bøk, men kan også leve i andre løvtrær. Trærne bør være soleksponerte. Larven borer seg dypt inn i veden. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene kan finnes ved vertstrærne i juni-august og besøker også blomster.


== Utbredelse ==
Arten fantes tidligere i Nord-Europa nord til det sørlige Sverige, men er nå utdødd her. De nordligste gjenlevende bestandene er i det sørlige Polen, videre er arten utbredt sørover til Middelhavet, mot øst til Kaukasus. Den er sjelden nesten over alt og fredet i de fleste land der den forekommer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
Stammen Rosaliini
alpebukk, Rosalia alpina (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7


== Eksterne lenker ==
(en) Rosalia alpina i Encyclopedia of Life 
(en) Rosalia alpina i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rosalia alpina hos Artsdatabanken 
(sv) Rosalia alpina hos Dyntaxa 
(en) Rosalia alpina hos Fauna Europaea 
(en) Rosalia alpina hos ITIS 
(en) Rosalia alpina hos NCBI 
(en) Kategori:Rosalia alpina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rosalia alpina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rosalia alpina – detaljert informasjon på Wikispecies
Brunsule

Brunsule (Sula leucogaster) er en stor sjøfugl av sulefamilien,Sulidae. Den voksne brunsula blir om lag 76 cm lang. Hodet og overkroppen er mørk brun i skarp kontrast til den hvite undersiden. Ungfuglene er grå-brune med mørkere farge på hodet, vinger og hale. Selv om disse fuglene vanligvis er tause, gir de fra seg sporadiske lyder i hekketiden som kan beskrives nærmest som grynting eller kvekking.
Arten har en pantropisk utbredelse, og hekker på øyer og kyster i tropiske deler  av Atlanterhavet og Stillehavet, men også f.eks på Christmasøya i Indiahavet. De er svært tallrike i hekkeområdene på øyene i Mexicogolfen og Det karibiske hav. Hekkingen foregår i store kolonier. Hunnen legger to egg med tykt blått kalkskall på bakken i en haug av knuste skjell og vegetasjon. Parene holder som regel sammen over flere hekkesesonger. De utfører omfattende hilsningsritualer. Om vinteren streifer den på sjøen over et større område.
Brunsulene er spektakulære dykkere og stuper ned i havet med høy hastighet. De spiser hovedsakelig små fisk eller blekksprut. De samles gjerne  rundt stimer av fisk og skummer overflaten for dermed å få fisk til å hoppe. Selv om de er kraftige og raske til å fly er de spesielt klønete når de tar av og når de lander. De letter gjerne fra trær eller klippeskrenter og benytter seg av vinden når de letter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hoyo, Josep del, Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi: handbook of The Birds of The World, Vol. 1, p 325, Lynx Edicions Barcelona, 1992 ISBN 84-87334-10-5
AnimalBehavior51:273,1197;68:1331. BullBOC101:339. Caldasia27:271. Condor58:107. Micronesica37:69.
Harrison, Peter: Seabirds of the World, Princeton University Press,1996  ISBN 0-691-01551-1
Bull, John og Farrand, Jr., John, The Audubon Society Field Guide to North American Birds, Eastern Region Alfred A. Knopf Publishing, 1984, New York, ISBN 0-394-41405-5


== Eksterne lenker ==
(en) Brunsule – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Brunsule i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Brunsule hos Artsdatabanken 
(en) Brunsule hos Fauna Europaea 
(en) Brunsule hos Fossilworks 
(en) Brunsule hos ITIS 
(en) Brunsule hos NCBI 
(en) Kategori:Sula leucogaster – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sula leucogaster – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sula leucogaster – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brown Booby videos, photos & sounds on the Internet Bird Collection
Boys from the Blackstuff

Boys from the Black Stuff er en britisk miniserie på fem episoder, opprinnelig sendt på BBC 2 fra 10. oktober til 7. november 1982. 
Serien ble skrevet av Liverpoolfødte Alan Bleasdale som en oppfølger til fjernsynsteateret The Black Stuff, som ble sendt i 1980. Den er på nettsiden til British Film Institute beskrevet som «Et høyst originalt tv-drama...et varmt og humoristisk men til sist tragisk blikk på den måten økonomi påvirker vanlige mennesker...Fjernsynets mest komplette dramatiske respons på Thatcheræraen og en svanesang over den maskuline britiske arbeiderklassekulturen. Dette sitatet er i seg selv interessant i og med at mesteparten av seriens manus var ferdig skrevet ett år før Thatcher kom til makten og derfor strengt tatt foregår i et England styrt av Labours statsminister James Callaghan. Serien forbindes allikevel med Thatchers England siden den faktisk ble sendt i hennes regjeringstid.
Serien ble sendt på NRK under navnet «Gutta fra asfaltgjengen» med sendestart søndag 18. september 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boys from the Blackstuff på Internet Movie Database
Ballygar

Ballygar er en landsby i grevskapet Galway i Irland.


== Kjente folk fra Ballygar ==
Patrick Gilmore (1829–1892), komponist og korpsdirigent
Mattie McDonagh (1936–2005), gælisk fotballspiller


== Eksterne lenker ==
GalwayTourist.com Arkivert 28. august 2008 hos Wayback Machine. Turistinformasjon
Khmer-folkets nasjonale frigjøringsfront

Khmer-folkets nasjonale frigjøringsfront (forkortet KPNLF, engelsk: Khmer People's National Liberation Front) var en politisk front som siden 1979 kjempet en motstandskamp mot den vietnamesiske okkupasjonen av Kambodsja. De 200,000 vietnamesiske styrkene i Kambodsja ble allment ansett som frigjørere, ettersom de styrtet det folkemorderiske diktaturet under Pol Pot og hans Røde Khmer. KPNLF delte ikke denne oppfatningen, og mente at khmer-folket og vietnameserne var historiske rivaler, og at samarbeid mellom de to landene var umulig, og mange fryktet dessuten at Vietnam ville forsøke å underlegge seg Kambodsja som et trekk i deres kamp for hegemoni i Indokina. KPNLF kjempet, sammen med Røde Khmer og ANS, mot den vietnamesiske okkupasjonen, og ble etterhvert presset nesten fullstendig ut av Kambodsja. Organisasjonen fortsatte sin motstandskamp fra Thailand, men uten resultat. Når Vietnam trakk seg ut i 1988, hadde de installert et regime som av mange ble ansett som en vietnamesisk nikkedukke. Dette regimet, styrt av FUNSK, hadde ved vietnamesisk hjelp etablert seg så sterkt både militært og politisk at ingen opprørsbevegelser lyktes i å styrte dem.
Siden 1995 har partiet vært preget av en innenpolitisk maktstrid, som har ført til at dets omfang har sunket betraktelig.