jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Linje 3 (Mexico bys metro)

Linje 3 (Línea 3) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen olivengrønn på rutekart og krysser byen fra nord til syd. Linjen betjener 21 stasjoner mellom Indios Verdes og Universidad over 21,27km med spor.
Linje 3 ble tatt i bruk den 20. november 1970 fra Tlatelolco til Hospital General ; den 25. august 1978 fra Tlatelolco til La Raza; den 1. desember 1979 fra La Raza til Indios Verdes; den 7. juni 1980 fra Hospital General til Centro Médico; den 25. august 1980 fra Centro Médico til Zapata og den 30. august 1983: fra Zapata til Universidad
Linjen korresponderer med linje 6 ved Deportivo 18 de Marzo, med linje 5 ved La Raza, med linje B ved Guerrero, med linje 2 ved Hidalgo, med linje 1 ved Balderas og med linje 9 ved Centro Médico.
Linjen er bygget under følgende avenyer: Avenida de los Insurgentes Norte, Calz. Vallejo, Zoltan Kodaly, Zarco, Balderas, Niños Heroes, Dr. Pasteur, Av. Cuauhtémoc, Av. Universidad, Av. Copilco, Pedro Henriquez Ureña og Av. Antonio Delfín Madrigal.
Togene er av type NM-79, produsert i Mexico i 1979, og type NM-83, produsert i Mexico mellom 1983 og 1991. Banen er underjordisk hele veien utenom stasjonene Indios Verdes, Deportivo 18 de Marzo, Potrero og Universidad, som er overjordiske.


== Stasjoner ==
Notto R. Thelle

Notto Reidar Thelle (født i Hongkong 19. mars 1941) er professor emeritius ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo. Han var professor i økumenikk og missiologi samme sted 1996-2006. Thelle bor i Vikersund.
Thelle er sønn av Rannfrid og Notto Normann Thelle, og Øystein Thelles yngre bror. Han er cand.theol. fra 1965 og dr.theol. fra 1983, og arbeidet som misjonsprest i Kyoto, Japan 1969-85. 
Han sier om seg selv at
«Mitt hovedengasjement som teolog er forskning, dialog og ettertanke i grenselandet mellom kristen tro, Østens religioner og moderne spiritualitet. Faglig sett befinner jeg meg mellom systematisk teologi, religionsvitenskap, sjelesorg og forkynnelse, og er på leting etter et språk for tro som jeg selv kan identifisere meg med og som forhåpentligvis gir mening for andre.»Thelle har utgitt flere bøker, og mottatt Emmausprisen for Gåten Jesus (2009) og Brobyggerprisen (2007). Han har utgitt flere av sine bøker på det egne forlaget Oriens forlag.


== Bibliografi ==
Stillheten og skriket. Vårt Land Forlag, 2019.
Gåten Jesus. Én fortelling – mange stemmer. Oriens forlag, 2009
Kjære Siddhartha! Brev og samtaler i grenseland mellom Øst og Vest. Oriens Forlag, 2005. På dansk 2007
Zen – lyden av én hånd. Innledning, redaksjon og oversettelse av kinesiske og japanske zentekster. Gyldendal, 2001
Tao Te Ching, utvalgte taoistiske skrifter. Innledning og redaksjon, i samarbeid med Rune Svarverud. Bokklubben, 2001.  (Verdens Hellige Skrifter).
Hinduismen og buddhismen. Med Knut A. Jacobsen. Høyskoleforlaget, 1999.
Ditt ansikt søker jeg. Tekster om tro, Oriens Forlag, 1993.
Hvem kan stoppe vinden? Vandringer i grenseland mellom Øst og Vest. Universitetsforlaget, 1991
Buddhism and Christianity in Japan: From Conflict to Dialogue 1854-1899. Honolulu: University of Hawaii Press, 1987
Spiritualitet og dialog : festskrift til professor dr. Notto Reidar Thelle i anledning av 65 årsdagen 19. mars 2006. Tilsvarer hefte 3-4 av Norsk tidsskrift for misjon 2006. Tapir akademisk forlag, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Notto R. Thelle i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Notto R. Thelle i BIBSYS
Erling Sundal

Erling Steinar Sundal (født 22. mai 1974) er en norsk kokk fra Fosnavåg i Herøy i Møre og Romsdal.  
Han ble kjent i 2000 da han i sitt tredje forsøk vant norgesmesterskapet i kokkekunst. Da han første gang deltok i NM med hysemousse hadde han akkurat begynt å arbeide hos Bølgen & Moi i Oslo. Han var kokk ved Anden Etage da han for tredje gang deltok i NM i 1999 og tok bronse, og ble da også «årets unge kokk». Sundal meldte så overgang til Bagatelle, og vant NM året etter og ble souschef. Der ble han et par sesonger før han startet på Det norske kokkelandslaget og var frilans en tid. I 2003 ble han ansatt ved det nystartede Flavours på Eiksmarka i Bærum med kokkene Tom Victor Gausdal, Odd Stian Floer og Bjørn Cameron Alexander. 
I 2006 startet han og de samme medhjelperne restauranten Falcon Crest Wine & Dine i Oslo og i 2010 startet de Strand Restaurant. Sammen med Sigurd Sollien var han programleder i TV 2-serien Smaken av Norge (2008). Han ble av Charlotte Mohn sterkt kritisert for sin rolle som frontfigur for REMA 1000 i serien Mat for under hundrelappen sendt 2009. Sundal var i 2014 også daglig leder for Kanon Catering.I 2003 deltok han i realityserien Farmen på TV 2. Han kom inn som en av utfordrerne.


== Meritter ==
Midt og nordnorskmester for VK1 elever for Rauma videregående skole  i 1994.
Norgesmesterskapet i kokkekunst:
Fjerdeplass i 1997 og 1998,
bronse i 1999
Årets Unge kokk 1999 ga 25 000 kroner fra Landbruksdepartementet
Gull i  2000
Gull i 2005
Sølv i 2006 (jobbet da for Falcon Crest)
Norges kokkelandslag:  Med i perioden 2002-06 og vant mange gull.
Nordisk mesterskap i kokkekunst: Sølv i 2001. Gull 2006.
Bocuse d'Or Norge. Tre deltakelser med to andreplasser.


== Referanser og fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Sundal på Internet Movie Database
Oddmund

Oddmund er et mannsnavn med to mulige opprinnelser. Det kan være:

et relativt nylaget mannsnavn dannet som en kombinasjon av de norrøne leddene oddr, som kan bety «odd», «spyd», «spole», «leder» eller «front», og mundr, «beskyttelse».
en variant av Ommund, som igjen er en variant av Ogmund eller Åmund.Oddmund har norsk navnedag 15. juli.


== Utbredelse ==
Oddmund er mest utbredt i Norge, men det er ikke blant de mest brukte navnene. Navnet hadde en popularitetstopp som navn på guttbarn i 1930-årene.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Oddmund  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Oddmund Myklebust (1915–1972), norsk politiker
Oddmund Raudberget (f. 1932), norsk billedhugger og kunstmaler
Oddmund Havnen (1934–2010), norsk forfatter
Oddmund Hagen (f. 1950), norsk lektor og forfatter
Oddmund Vaagsholm (f. 1980), norsk forfatter, fotballspiller og journalist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Oddmund
(en) Think Baby Names: Oddmund
Kunståret 1401

Kunståret 1401 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1401.


== Hendelser ==
Oppdraget med å designe bronsedørene for Battistero di San Giovanni ble tildelt Lorenzo Ghiberti.


== Malerier ==


== Fødsler ==
21. desember: Masaccio - maler i Quattrocento-perioden av den italienske renessansen (død 1428)
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1400-1410: Domenico Veneziano, italiensk maler i ungrenessansen (død 1461)


== Dødsfall ==
Cola Petruccioli, italiensk maler (født ca. 1360)
Kunståret 1402

Kunståret 1402 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1402.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
Marco del Buono, italiensk kunstmaler som også arbeidet med tre (død 1489)
Simone di Nanni Ferrucci, italiensk billedhugger av kunstnerfamilien Ferrucci (dødsår ukjent)
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1400-1410: Domenico Veneziano, italiensk maler i ungrenessansen (død 1461)


== Dødsfall ==
Paolo di Bonaiuto, italiensk billedhugger (fødselsår ukjent)
ca. 1402 – Pecino da Nova, italiensk kunstmaler (fødselsår ukjent)
Sambor Prei Kuk

Sambor Prei Kuk er et tempelkompleks fra pre-angkoriansk tid som ligger rett nord for byen Kompong Thom i Kambodsja.
Det ligger på den østre bredden til innsjøen Tonle Sap, og den sentrale delen av komplekset kan deles inn i tre grupper. Strukturene i det totale arkeologiske området ble bygget over en lengre periode: den sørlige og nordlige gruppen ble bygget i det 7. århundre og den sentrale gruppen noe senere. Bygningene på Sambor Prei Kuk er karakteristiske for den pre-angkoreanske perioden med et enkelt ytre plan. Det viktigste materialet er murstein, men sandstein brukes også for visse strukturer.


== Verdensarvstatus ==
Området ble lagt til UNESCOs tentative verdensarvliste 1. september 1992 i kulturkategorien. I 2017 ble verdensarvstatus vedtatt.


== Referanser ==

(fr) Groupe de Sambor Prei Kuk - UNESCO World Heritage Centre
Kunståret 1403

Kunståret 1403 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1403.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
ca. 1403: Giovanni di Paolo, italiensk maler (død 1482)
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1400-1410: Domenico Veneziano, italiensk maler i ungrenessansen (død 1461)


== Dødsfall ==
Niccolò da Bologna - italiensk kunstner som illuminerte (utsmykket) manuskripter (født 1325)
Se solens skjønne lys og prakt

«Se solens skjønne lys og prakt» er en tysk salme skrevet av prest og teolog Christian Scriver i 1689. Birgitte Kaas Huitfeldt oversatte den til norsk i 1734. Den ble først utgitt i Pontoppidans salmebok i 1737.
I Norsk Salmebok (1985) er den nummer 808.


== Innspillinger (i utvalg) ==
Gunnar Sandvold med Rolf Holger, orgel. Innspilt i Oslo 2. mars 1962. Utgitt på EP-platen His Master's Voice 7EGN 43.
Bel Canto-koret. Dir: Sverre Valen. Arr.: Catharinus Elling. Innspilt i Sandefjord kirke 11. juni 1963 Utgitt på EP-platen Lovsang' (Columbia SEGN 83)
Arkadij Sjevtsjenko

Arkadij Nikolajevitsj Sjevtsjenko (født 11. oktober 1930, død 28. februar 1998) var en høytstående sovjetisk politiker og assisterende generalsekretær ved FN som spionerte for USA i to og et halvt år fra 1975, og endelig hoppet av i 1978. 
Sjevtsjenko var den øverste sovjetiske embetsmann noen sinne som hoppet av til Vesten. Som spion forsynte han amerikanerne med viktig informasjon om Sovjetunionens indre anliggender, og deres planer for SALT II-avtalen. Avhoppet kostet Sjevtsjenkos kone livet, og han selv ble dømt til døden in absentia i Moskva. Sjevtsjenko utga sine memoarer i 1985 med boken Brudd med Moskva, som ble en bestselger.


== Referanser ==
Observatorio metrostasjon

Observatorio er en metrostasjon på Linje 1 til Mexico bys metro. Den ligger i det administrative distriktet Álvaro Obregón, vest for bykjernen. Stasjonen fungerer som den vestlige endestasjonen til linje 1.
Stasjonssymbolet avbilder en stilisert kuppel på et astronomisk observatorium. Den er oppkalt etter det nasjonale astronomiske observatoriet til Universidad Nacional Autónoma de México, som ligger på en bakketopp nær stasjonen. På grunn av lysforurensningen som oppsto ved urban vekst og bebyggelse, ble det gjort om til et planetarium.
Stasjonen er en av de mest brukte i hele byen. Den er også byens vestlige bussterminal. Stasjonen befinner seg under bakken, og har ingen overgangsmuligheter til andre linjer.
FeltOrnitologene

FeltOrnitologene er en landsdekkende ideell organisasjon som har til formål å fremme interessen for og kunnskapen om praktisk ornitologi i Norge, med fokus på forekomsten av sjeldne fugler ("bomber"). Foreningen ble etablert våren 1998 under navnet BombeVarsler'n (BV'n), og hadde som hovedbeskjeftigelse å drifte et varslingssystem med samme navn. Varslingssystemet gjorde det for første gang mulig for en observatør å umiddelbart formidle funn av sjeldne fugler til alle som var tilknyttet nettverket samtidig, gjennom en-til-mange-relasjon, hvilket ga andre fugleinteresserte muligheter til raskt å komme og se ("krysse") fuglen. Varslingssystemet var opprinnelig basert på personsøker-teknologi, men da Telenor la ned sitt personsøkernett høsten 2003, ble systemet flyttet over til en SMS-basert løsning (BV-mobil), som i 2011 ble erstattet av det svensk-utviklede, Internett-baserte systemet Bird Message Service (BMS), der en applikasjon på mobiltelefonen kommuniserer med en server over GPRS/3G. FeltOrnitologene fører også rangeringslister over de personene som har registrert flest fuglearter i Norge, og utgir tidsskriftet Feltornitologen (Årbok) en gang pr. år.


== Eksterne lenker ==
FeltOrnitologene.no med siste nytt fra BV-mobil
Rangert liste over personer med flest observerte fuglearter ("kryss") i Norge
Airspeed Ltd.

Airspeed Ltd ble grunnlagt i 1931 som Airspeed Aircraft i York England av grunnleggerne A. H. Tiltman og Nevil Shute Norway. Med seg hadde de personer som tidligere hadde arbeidet med bygging av luftskip (De tidligere luftskipene «R100» og «R101»).
Med svak økonomi slet foretaket seg gjennom 1930-tallet. Dets første konstruksjon var Airspeed AS.4 Ferry som ble lansert i april 1932. Året etter flyttet virksomheten til Portsmouth hvor selskapet i 1934 ble slått sammen med skipsverftet Swan Hunter & Wigham Richardson Limited og ble til Airspeed Ltd i august samme år. I løpet av 1936 ble sportsflyet AS.8 Viceroy konstruert og bygget for å delta i en interkontinental flykonkurranse.
Den største suksessen for selskapet kom først i 1937 med skoleflyet AS10 Oxford som i stor utstrekning ble brukt av flyvåpen i flere land for utdannelse av flyvere.
Selskapets ideer ble lagt merke til av de Havilland som i 1940 kjøpte opp  Swan Hunter & Wigham Richardson Limiteds aksjer i selskapet. Under andre verdenskrig ble der satset stort på å bygge glideflyet Horsa. Horsa ble bygget i over 3 800 eksemplarer og levert til Royal Air Force og USAAF. Det spilte en stor rolle under krigen med transport av luftbårne tropper under invasjonen i Frankrike i 1944.

Etter krigen var det et svakt marked for nye fly, men Airspeed satset på å bygge om brukte fly fra krigen til sivile formål. Den svake økonomien gjorde sitt til at de resterende aksjer ble kjøpt opp av de Havilland i 1951 og dermed forsvant selskapet som en selvstendig flyfabrikk.


== Fly bygget hos Airspeed ==
i utvalg

Airspeed Oxford
Airspeed Ambassador
Airspeed AS.6 Envoy
Airspeed Horsa
Airspeed AS.4 Ferry
Airspeed AS. 8 Viceroy


== Eksterne lenker ==
Airspeeds produksjon
Kunståret 1404

Kunståret 1404 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1404.


== Hendelser ==


== Malerier ==


== Fødsler ==
18. februar: Leon Battista Alberti - italiensk kunstner og forfatter som skrev grunnleggende avhandlinger om kunstmaling og arkitektur (død 1472)
Jacques Daret -  tidlig nederlandsk maler (død 1470)
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1400-1410: Domenico Veneziano, italiensk maler i ungrenessansen (død 1461)


== Dødsfall ==
…
Ljudmila Aleksejeva

Ljudmila Mikhajlovna Aleksejeva (russisk: Людми́ла Миха́йловна Алексе́ева; født 20. juli 1927 i Jevpatorija på Krimhalvøya i Sovjetunionen, død 8. desember 2018 i Moskva) var en russisk historiker, menneskerettighetsaktivist og en av veteraner fra den sovjetiske dissidentbevegelsen som var aktiv til langt ut på 2000-tallet i Russland.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Aleksejeva ble født i Jevpatoria på Krim, som på dette tidspunktet var en del av Sovjetunionen (nå en del av Ukraina). I hennes tidlige barndom flyttet familien til Moskva, og hun vokste opp nord i storbyområdet i Ostankino rajon, i et primitivt utstyrt hjem. Senere kunne de flytte inn til selve Moskva.
Aleksejeva er utdannet arkeolog, uteksaminert fra statsuniversitetet i Moskva i 1950.


=== Karriere ===
I 1952 sluttet Aleksejeva seg til kommunistpartiet i Sovjetunionen. Hun ble ekskludert fra partiet på 1970-tallet. Fra 1959 til 1968 jobbet Aleksejeva med etnografi og arkeologi. Mellom 1970 og 1977 arbeidet Aleksejeva ved Institutt for informasjon innen samfunnsvitenskap. 
Fra 1968 til 1972 arbeidet hun som hemmelig maskinskriver av undergrunnsbladet «Krønike over pågående hendelser» (Хро́ника теку́щих собы́тий), en av de eldste undergrunnsavisene (samizdat) i det kommunistiske Sovjetunionen. I 1976 var hun et av de grunnleggende medlemmene av Helsingforsgruppen i Moskva, og hun ble etterhvert gruppens leder.


=== Eksil ===
I februar 1977 ble Aleksejeva tvunget til å emigrere fra Sovjetunionen. Hun og hennes familie slo seg deretter ned i USA, der hun fortsatte arbeidet med menneskerettigheter i hjemlandet. I 1990 publiserte Aleksejeva sin selvbiografi. 


=== Tilbake i Russland ===
I 1993, etter oppløsningen av Sovjetunionen, returnerte hun til hjemlandet. I 2000 ble  Aleksejeva  med i en kommisjon satt opp for å informere daværende president Vladimir Putin angående menneskerettighetsspørsmål, et trekk som utløste kritikk fra enkelte andre menneskerettighetsaktivister. I 2006 ble Aleksejeva anklaget av russiske myndigheter for engasjement i britisk etterretning og hun har flere ganger mottatt trusler fra forskjellige nasjonalistiske grupper i Russland.


== Utmerkelser og priser ==
Aleksejeva har mottatt følgende utmerkelser og priser for sitt menneskerettighetsarbeid:

2004 — Olof Palme-prisen
2007 — Æreslegionen
2008 — Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino ordinas
2009 — Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland)
2009 — Sakharovprisen for tankefrihet
2013 — Václav Havel-prisen for menneskerettigheter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lyudmila Alexeyeva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ljudmila Aleksejeva på Internet Movie Database 
(en) Ljudmila Aleksejeva på Internet Movie Database 
(en) Ljudmila Aleksejeva hos The Movie Database
Philippe Braastad-Tiffon

Philippe Braastad-Tiffon (født 1956) er en fransk konjakkprodusent (negociant) og kjellermester. 
Han er barnebarn av Sverre Braastad, men brøt ut av konjakkhuset Braastad etter uenighet om driften av huset. I 1999 etablerte han sitt eget selskap i Jarnac; Philippe Braastad-Tiffon SARL, som produserer både konjakk og brandy, under merkenavnet Duquai. 
Philippe er også kjellermester hos Birkedal Hartmann. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Duquai – offisiell hjemmeside
Smaken av Norge

Smaken av Norge er et norsk talentprogram innen matlaging som gikk på TV 2 i 2009. Programmet ble ledet av Sigurd Sollien, mens Erling Sundal var hans medreisende kokk. De reist landet rundt for sanke inn de beste råvarene Norge hadde å by på, og for å lage en fireretters meny med fem lokale kokker. Lokale tradisjoner, økologiske råvarer og kvalitet sto i fokus. Etter fem programmer med reising rundt i landet, møttes de fem kokkene i studio, og i løpet av de fire siste programmene skulle de konkurrere om hvem som lagde den beste forretten, kjøttretten, fiskeretten og desserten. En jury vurderte maten, og avgjorde hvilke retter som vant. De fire vinnerrettene ble satt sammen til en meny, "Smaken av Norge". I siste program skulle vinnermenyen serveres.Konseptet var inspirert av det svenske Smaken av Sverige og det danske Smaken av Danmark.  Programmet ble produsert av Strix Television.


== Episoder ==
Det var ti episoder som startet onsdag klokken 20.00 med première  den 18. mars 2009.  De første fem presenterte de fem landsdelene.  De neste fire skulle kåre vinnerne i hver kategori. Juryen var Harald Osa, Wenche Andersen og Erling Sundal. Den siste episoden var fra Lofoten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Kunståret 1405

Kunståret 1405 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1405.


== Hendelser ==


== Malerier ==

Lorenzo Monaco maler Flukten inn i Egypt (ca. 1405)


== Fødsler ==
1400-1410: Konrad Witz – tysk maler, spesielt av altertavler (død 1445/1446)
1400-1410: Domenico Veneziano, italiensk maler i ungrenessansen (død 1461)


== Dødsfall ==
1405/1406: Claus Sluter - nederlandsk skulptør (født 1340-1349)
I Need Thee Every Hour

«I Need Thee Every Hour» er en amerikansk salme med melodi av Robert Lowry og tekst av Annie Sherwood Hawks. Den ble skrevet i 1872 og første gang publisert i National Baptist Sunday School Convention i Cincinnati  i Ohio i november 1872.
Elevine Heede oversatte til norsk i 1875. Den norske tittelen er «Jeg trenger deg hver stund».
Salmen har fire strofer.


== Publisert ==
Sangboken (1983) som nummer 518, under rubrikken «Helliggjørelse».


== Innspillinger (i utvalg) ==
Randulf Gaarder med orgel. Innspilt i Oslo 1. april 1965. Utgitt på EP-platen His Master's Voice 7EGN 56.


== Kilder ==
Jeg trenger deg hver stund (Salmebloggen til Leif Haugen)
Linje 4 (Mexico bys metro)

Linje 4 (Línea 4) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen lys blå på rutekart og krysser den østlige delen av byen fra nord til sør. Linjen betjener ti stasjoner mellom Martín Carrera og Santa Anita over 9,3km med spor.
Den første delen av linje 4 ble åpnet i 1981 og ble utvidet med tre stasjoner i 1982. I de originale planene var linjen ment å gå hele veien til Ecatepec. Linjen er den eneste på nettverket som ikke går under jorden.


== Stasjoner ==
Linje 5 (Mexico bys metro)

Linje 5 (Línea 5) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen gul på rutekart og krysser sentrum av byen fra nordvest til sørøst. Linjen betjener 13 stasjoner mellom Politécnico og Pantitlán over 14,43km med spor.
Den første delen av linje 5 ble åpnet i 1981 og ble utvidet med seks stasjoner i 1982. Stasjonen Terminal Aérea betjener lufthavnen.
Linjen hadde tidligere NM73 togsettene, men disse har blitt skiftet ut med NC82 togsett.


== Stasjoner ==
Linje 6 (Mexico bys metro)

Linje 6 (Línea 6) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen rød på rutekart og krysser den nordlige delen av byen fra vest til øst. Linjen betjener elleve stasjoner mellom El Rosario og Martín Carrera over 11,43km med spor.
Den første delen av linje 6 ble åpnet i 1983 og ble utvidet med fire stasjoner i 1986. Stasjonen El Rosario er den eneste stasjonen på bakkenivå, resten av stasjonene er underjordiske.


== Stasjoner ==
Linje 7 (Mexico bys metro)

Linje 7 (Línea 7) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen oransj på rutekart og krysser den vestlige delen av byen fra nord til sør. Linjen betjener 14 stasjoner mellom El Rosario og Barranca del Muerto over 17km med spor.
Den første delen av linje 7 ble åpnet i 1984 og den har blitt utvidet med seks stasjoner i 1985 og fire stasjoner i 1988. Stasjonen El Rosario er den eneste stasjonen på bakkenivå, resten av stasjonene er underjordiske. Deler av linjen går ned til 36 under bakkenivå, noe som gjør linjen til den dypeste på Mexico bys undergrunnsnettverk.


== Stasjoner ==
Jeg ser deg o Guds lam å stå

«Jeg ser deg o Guds lam å stå» er en dansk salme av Hans Adolph Brorson. Den ble publisert etter hans død i Svanesang (1765).
Salmen har fem strofer.


== Publisert ==
Sangboken (1962) som nummer 204 under «Forsoning og rettferdiggjørelse»
Sangboken (1983) som nummer 665 under temaet «Påske»
Norsk Salmebok (1985) som nummer under 200 under «Kristi Himmelfartsdag».


== Innspillinger (i utvalg) ==
Aase Nordmo Løvberg, sang med Robert Levins orkester. Arr.: N. Gjærum. Innspilt i Oslo i september 1952. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3232.
Oddbjørn Mykkelbost, sang. Hermund Tronvik, orgel. Innspilt 23. november 1962. Utgitt på EP-platen Harmoni HEP 180.
Galleberg Sangkor. Orgel: Rolf Holger. Solist: Ørnulf Vege. Dir: Sverre Valen. Innspilt 11. juni 1963. Utgitt på EP-platen Belmonthymnnen (Columbia SEGN 80)
Arnfinn Andersen med Hermund Tronvik, orgel. Innspilt i Oslo 7. januar 1966. Utgitt på EP-platen Herrens bønn (His Master's Voice 7EGN 60).
Nidarosdomens Guttekor: Laudate. Utgitt på Sonor Records i 1994.


== Kilder ==
Jeg ser deg o Gud lam å stå (Salmebloggen.no)
Linje 8 (Mexico bys metro)

Linje 8 (Línea 8) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen grønn på rutekart og starter i nærheten av sentrum før den går i sørøstlig retning. Linjen betjener 19 stasjoner mellom Garibaldi og Constitución de 1917 over 16,67km med spor.
Hele linje 8 ble åpnet i 1984. Linjen har fem stasjoner på bakkenivå og 14 underjordiske stasjoner


== Stasjoner ==