Francis Hutcheson

Francis Hutcheson (8. august 1694 – 8. august 1746) var en irskfødt skotsk filosof som ble en av grunnleggerne av den skotske opplysningstiden. Han tilhørte de skotske moralfilosofene, men sto nærmest den engelske jarl Shaftesbury, hvis tanker han ga en mer systematisk form.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Det er antatt at Hutcheson ble født i Drumalig på Irland i sognet Saintfield i fylket Down i det området som i dag er Nord-Irland. Han var «sønn av en presbyteriansk prest i Ulster-skotske (eller skotsk-irske) slekt som var født i Irland». Hutcheson tok sin utdannelse ved Killyleagh og dro siden til Skottland for å studere ved Universitetet i Glasgow hvor han tilbrakte seks år ved å studere filosofi, klassikerne og generell litteratur, og etterpå studerte han teologi, og fikk sin akademiske grad i 1712 og deretter sin tillatelse for preke i den presbyteriansk kirke i 1716.


=== Karriere ===

Grunn av mistenkeliggjøring av hans «irske» røtter og hans tilknytning til teologen John Simson (som da var under mistanke av den skotske kirkeretten), var det lite sannsynlig at en prestestilling i Skottland ville bli en suksess. Han forlot således kirken og reiste tilbake til Irland for å søke en akademisk karriere. Han ble overtalt til å åpne et privat akademi i Dublin hvor han underviste i 10 år samtidig som han henga seg til studiet av filosofi ved siden av. I Dublin utga han anonymt Inquiry concerning Moral Good and Evil i 1725 og Essay on the Nature and Conduct of the Passions and Affections and Illustrations upon the Moral Sense i 1728. I Dublin utga han også Thoughts on Laughter (1725) som var en kritikk av Thomas Hobbes, og Observasjoner Bienes Fabel, foruten de seks brevene som ble bidratt til Hibernicus' Letters, et tidsskrift som ble utgitt i Dublin (1725–1727, 2. utg. 1734). I 1779 etterfulgte Hutcheson sin gamle lærer, Gershom Carmichael, i stolen for moralsk filosofi ved Universitetet i Glasgow, og han ble den første lærer som holdt undervisningen på engelsk framfor latin. I løpet av sin tid ved universitetet underviste han også Adam Smith, økonomen og filosofen, og Hutchesons innflytelse er merkbar i Smiths forfatterskap.
Hutchesons emner var metafysikk, logikk og etikk, og hans betydning er hovedsakelig knyttet til hans tenkning om etikken og blant disse hovedsakelig til hans fire essay og brevene som han utga mens han bodde i Dublin. Hans standpunkt har et negativt og et positivt aspekt; han var i sterk opposisjon til Thomas Hobbes og Mandeville, og absolutt enig med Shaftesbury, hvis navn som han stolt koblet med sitt eget på tittelsiden av de første to essayene. Hans samlede verk ble utgitt samlet i fem bind i 1772. Hutcheson mente at det var våre følelser og vår sinn som ga oss moralsk kunnskap, ikke fornuften, og at menneskene bør strebe etter et utilitaristisk prinsipp bestående av maksimal lykke, «størst mulig lykke at flest mulig». Han ble etterfulgt av den mer kjente skotske opplysningsfilosfen David Hume.
Hutcheson døde i 1746 i Glasgow, på den samme datoen som da han ble født, 8. august.


== Bibliografi (i utvalg) ==
Inquiry into the Original of Our Ideas of Beauty and Virtue (1725)
Philosophiæ moralis institutio compendiaria (1742)
System of Moral Philosophy (1755)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Francis Hutcheson hos The Online Library of Liberty
Inneholder versjoner av Origin of ideas of Beauty etc., lett språklig modifisert
«Biografi» i Nordisk familjebok (2. opplag, 1909)