jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
20. etappe av Giro d’Italia 2013

20. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 25. mai 2013, og var en bakketempo. Etappen ble kjørt i fra Schlanders til Tre Cime di Lavaredo, over en distanse på 211 km (planlagt distanse var 203). Ruten på etappen ble endret grunnet værforholdene, men den ble gjennomført til tross for kuldegrader og store snømengder i fjellene. 
Etappen ble vunnet av Vincenzo Nibali etter at han angrep 2 km før mål og ingen klarte å holde følge. På plassene bak fulgte colombianerne Fabio Duarte og Rigoberto Urán. Uráns sterke plass og tid medførte at han avanserte til en andreplass i sammendraget foran Cadel Evans som kom over minuttet bak. Nibali tok over ledelsen i poengkonkurransen, mens Carlos Betancur sin fjerdeplass gjorde at han tok over ledelsen i kampen om ungdomstrøya. Stefano Pirazzi hadde allerede avgjort klatretrøya før etappen, mens Team Sky behold ledelsen i lagkonkurransen selv etter en sterk prestasjon av Astana.


== Manglende ryttere ==
051  Robert Gesink (BLA) Startet ikke
0212  Grega Bole (VDC) Brøt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
Potto

Potto (Perodicticus potto) også kalt «Bosman's Potto» etter at kjøpmannen Willem Bosman beskrev dyret i 1704, er en art av primater som tilhører familien Lorier, og er utbredt i Vest- og Midt-Afrika.
Denne halvapen i lorifamilien er en forsiktig, nattaktiv klatrer med svært bevegelige ledd, som kan gripe greiner i alle vinkler. Pelsen er grå, brun eller rød og øynene og ørene er små. Dyret kan oppnå en lengde på 35–40 cm, og veie inntil 1,5 kg. Halen er normalt 3,5 – 15 cm lang.


== Kosthold og levemåte ==
Kostholdet består for det meste av frukt, sevje, kvae og insekter, eventuelt andre små dyr. En potto kan holde seg i ro i flere timer for å unngå å bli oppdaget. Dersom den blir angrepet, vender den hodet ned og stanger fienden med et «skjold» av hornaktig hud som dekker de spisse knokklene øverst på ryggen.
Pottoen kan leve i mer enn 25 år, og hunnen er drektig i rundt 200 dager. Individene er utvokst etter 18 måneder.
Sosialt er pottoen territoriell, hannen forsvarer sitt territorium mot andre hanner, mens territoriet overlapper med territoriene til 2-3 hunner. Hunnene overlater antakelig deler av sitt territorium til døtre, mens sønner forlater morens territorium fullstendig.


== Eksterne lenker ==
(en) Potto i Encyclopedia of Life 
(en) Potto i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Potto hos Fossilworks 
(en) Potto hos ITIS 
(en) Potto hos NCBI 
(en) Kategori:Perodicticus potto – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Perodicticus potto – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Perodicticus potto – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet ARKive: Perodicticus potto (en)
Nettstedet Cincinnatizoo: Perodicticus potto (en)
Lorenzo (band)

Lorenzo var et norsk indieband dannet av låtskriverne Stein Bjercke og Robert Holm i 1999. Bandet er kjent for hitene «Late Night Déjà Vu», «No More Lolitas» og «Central Station Blues».


== Diskografi ==
No Fidelity EP (2000)
The Faker's Lane EP (2002)
Lorenzo Is Dead (2003)
Late Night Déjà Vu (2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Lorenzo på Discogs 
Lorenzo hos Rockipedia.no
Johann Heinrich Buttstedt

Johann Heinrich Buttstedt (1666–1727) var en tysk organist og komponist fra barokken.


== Liv ==
Buttstedt ble født inn i en preste-, lærer- og musikerfamilie; faren Johann Heinrich Buttstedt (død 1702) var sogneprest i Bindersleben. Buttstedt betraktet Johann Pachelbel som sin orgellærer.
Den første ansettelsen til Buttstedt var som organist ved Reglerkirche i Erfurt og som lærer ved den tilhørende skolen. I 1687 overtok han organist- og prestestillingen ved Kaufmannskirche i Erfurt og giftet seg samme år med Martha Lämmerhirt (død 1711), datter av presten Hieronymus Lämmerhirt (død 1699).  Buttstedt var dermed en inngiftet slektning til Johann Sebastian Bach via hans mor Maria Elisabeth f. Lämmerhirt. Ekteparet fikk ti barn, hvorav sønnene Johann Laurentius og Johann Samuel ble organister.
19. juli 1691 fikk Buttstedt den prestisjefylte organistposten ved Predigerkirche i Erfurt, den samme posten som Johann Pachelbel hadde fra 1678 til 1690.  Buttstedt var organist ved Predigerkirche til sin død og var i tillegg organist ved en av Erfurts åtte katolske kirker, formodentlig St. Severi.


== Virke ==
Buttstedt skrev en stor mengde orgelverk til sin gjerning ved den evangeliske Predigerkirche, samt orgelmusikk og messer for den katolske gudstjenesten.
Georg Friedrich Kauffmann og Johann Gottfried Walther er blant Buttstedts elever. Walther karakteriserte i et brev fra 3. oktober 1729 Buttstedt som en kunnskapsrik, men snodig og gnien skrue som bare motvillig delte sine kunnskaper med andre.


== Verk ==
Ikke overraskende bærer de fleste av Buttstedts orgelverk preg av påvirkning fra Pachelbel, men mye tyder på at Buttstedt også var godt kjent med den nordtyske orgelskolen: både frie musikkformer som preludier og fantasier, og bundne former som fuger og ricercarer kan inneholde lange virtuose passasjer ganske ulik Pachelbels mer avslappede stil, men svært lik stilen til nordtyskerne Dietrich Buxtehude og Nicolaus Bruhns.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Harald Heckmann: «Buttstedt, Johann Heinrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 3, Duncker & Humblot, Berlin 1957, ISBN 3-428-00184-2, s. 81 f. (digitalisering).
(de) Arrey von Dommer: «Buttstedt, Johann Heinrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, s. 662 f.
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Buttstedt, Johann Heinrich» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 832–833.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Heinrich Buttstedt i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Vestlig klogalago

Vestlig klogalago er en artav våtneseaper. 
Denne arten likner andre galagoer i kroppsbygning og har oransje rygg, grå buk, rosa hender og føtter og en lang, grå hale med hvitt haletipp. Øynene er ovale, med en rand av lys pels. Klørne er tynne og skarpe, slik at den får et godt grep når den klatrer. Som hos alle galagoer og lorier har andre tå på bakfoten en «pusseklo» som vender oppover og som kan brukes til å gre og klø pelsen med.
Arten er utbredt i Vest-Afrika.


== Kosthold ==
Den skarper i tre og bark med de store fortennene for å få kvae og sevje, som utgjør tre firedeler av kostholdet, i tillegg til frukt og insekter. Den kan skrape frem kvae 1000 ganger i løpet av én natt.


== Utseende ==
Lengde: 10,5 - 25 cm
 Vekt: 275 - 350 g
Hale: 19,5 - 34 cm
Sosial enhet: Alene/par


== Eksterne lenker ==
(en) Vestlig klogalago i Encyclopedia of Life 
(en) Vestlig klogalago i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Vestlig klogalago hos Fossilworks 
(en) Vestlig klogalago hos ITIS 
(en) Vestlig klogalago hos NCBI 
(en) Kategori:Euoticus elegantulus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euoticus elegantulus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet Animaldiversity: Euoticus elegantulus (en)
Frits Clausen

Frits Clausen (født 12. november 1893 i Aabenraa, død 5. desember 1947 i København) var en dansk politiker. Han var partifører i Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti (DNSAP) fra 1933 til 1944.
Han var født i det daværende Preussen og tjenestegjorde i den tyske hær under første verdenskrig, der han falt i russisk krigsfangenskap i 1915. Etter krigen arbeidet han som lege, og var medlem i Det Konservative Folkeparti. Fra 1931 ble han med i DNSAP, og i 1933 kuppet han partiet og avsatte lederen Cay Lembcke.
Clausen ble valgt inn i Folketinget i 1939 og gjenvalgt i 1943. Under angrepet på Danmark i 1940 forsøkte han å komme til makten med tysk hjelp, uten å lykkes. Senere i krigen var han en kort periode innom Waffen-SS.
Claussen ble kastet som DNSAP-fører i 1944. Han ble arrestert i forbindelse med frigjøringen i 1945, og satt internert frem til sin død i desember 1947.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Frits Clausen» i Den Store Danske. Besøkt 27. mai 2013.
Liste over mikronasjoner

Mikronasjon, noen ganger også referert til som modelland og nye land prosjekter, er små, selverklærte enheter som hevder å være selvstendige stater, men som ikke er anerkjent av en annen selvstendig stat, eller av en internasjonal organisasjon. De bør ikke bli forvekslet med mikrostater, som er anerkjente selvstendige stater av liten størrelse, og heller ikke med ikke-anerkjente stater, som kan ha legitime krav på å regnes som selvstendige stater.
Grunner til at mikronasjoner er blitt til inkluderer teoretiske eksperimenter, politiske protester, kunstneriske uttrykk, personlig underholdning og kriminell aktivitet. Mikronasjoner kan også eksistere i varierende former som et fysisk land, på havet, i det ytre rom, på nettet, i tankene til landets grunnlegger, eller en kombinasjon av disse. Noen mikronasjoner lager egne mynter, flagg, frimerker, pass, medaljer og andre ting.


== Liste over Mikronasjoner ==


== Referanser ==
Kystslette

En kystslette er et område med flatt lavland nær en kyst som er skilt fra innlandet av andre landformer. En av de lengste kystslettene i verden finner en vest i Sør-Amerika. Den sørvestlige kystsletten i Nord-Amerika er særpreget av artsmangfoldet. Golfkystsletta i Nord-Amerika strekker seg nordover fra Mexicogolfen langs Mississippi til Ohio, en avstand på om lag 800 km. I krittiden var området midt i det som i dag er USA dekket av en grunn innsjø som forsvant etter hvert som landet hevet seg. Store fossiler av sjøfuglene Hesperornis og Ichthyornis som ble funnet vest i Kansas, viser at innsjøen var rik på fisk. Kystsletten langs Mississippi kan knyttes til en om lag 6 000 år gammel grunn innsjø.
William Whitworth

William Jock Whitworth (født 29. juni 1884, død 25. oktober 1973) var admiral og Second Sea Lord (2SL; nestkommanderende) i Royal Navy. 


== Militær karriere ==
Whitworth startet sin karriere i Royal Navy som en kadett i 1899. Han tjenestegjorde under første verdenskrig, og ble så utnevnt til kommanderende offiser for Physical and Recreational Training School i Portsmouth i 1926. I 1928 ble han gitt kommando over HMS «Stuart» og 2nd Destroyer Flotilla (2. jagerflåten) tilhørende den britiske middelhavsflåten.I 1933 ble Whitworth forfremmet til flåtekaptein (Captain of the Fleet) og øverstkommanderende for middelhavsflåten, og i 1936 fikk han kommando over slagskipet HMS «Rodney». Han ble utnevnt til Naval Secretary i 1937.Han tjenestegjorde under andre verdenskrig og kommanderte den britiske slagkrysserskvadronen i 1939. Han var sterkt involvert i handlingene som fant sted til sjøs utenfor kysten av Norge i 1940. Hans flåtestyrke konfronterte de tyske slagskipene «Scharnhorst» og «Gneisenau» på invasjonsdagen 9. april, i det som er kjent som slaget ved Lofoten. Fra flaggskipet HMS «Warspite», et slagskip fra første verdenskrig, ledet Whitworth Royal Navy til seier i det andre sjøslaget om Narvik 13. april. Sommeren 1940 vendte han tilbake til slagkrysserskvadronen. Han ble forfremmet til Second Sea Lord and Chief of Naval Personnel i 1941 og Commander-in-chief, Rosyth (flaggoffiser) i 1944. Whitworth pensjonerte seg fra Royal Navy i 1946. For sin innsats under andre verdenskrig ble han belønnet med kommandørridder av Order of the Bath og Distinguished Service Order.


== Referanser ==
Stephen Amell

Stephen Adam Amell (født 8. mai 1981 i Toronto) er en canadisk skuespiller.
Den første store TV-rollen til Amell var på Queer i 2004. Han har også hatt regelmessige TV-roller i Heartland, Private Practice og Hung.


== Karriere ==
Stephen Amell spilte hovedrollen som Oliver Queen/Green Arrow i TV-serien Arrow, noe han gjorde mellom 2012 og 2020. Dette var også hans gjennombruddsrolle.Han har tidligere spilt gjesteroller i en rekke serier, som CSI: Miami, NCIS: Los Angeles, The Vampire Diaries, CSI: Crime Scene Investigation, 90210, Hung, New Girl og Private Practice.


== Privatliv ==
Han er gift med Cassandra Jean, en tidligere deltager i America's Next Top Model.Stephen Amell er fetter av Robbie Amell, som også er skuespiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stephen Amell på Internet Movie Database 
(da) Stephen Amell på Filmdatabasen 
(fr) Stephen Amell på Allociné 
(en) Stephen Amell på AllMovie 
(en) Stephen Amell hos Turner Classic Movies 
(en) Stephen Amell hos The Movie Database 
(en) Stephen Amell hos Behind The Voice Actors
Long Eaton

Long Eaton er en by i Derbyshire og distriktet Erewash i England. Den ligger like nord for elven Trent omkring 11 km sørvest for Nottingham. Byen er en del av tettstedet Nottingham, men ikke en del av byen Nottingham. Siden 1. april 1974 har byen vært en del av distriktet Erewash. Per 2011 hadde byen en befolkning på 37 760 innbyggere.


== Historie ==
Long Eaton er referert til som Aitone i Domesday Book (1086). Flere betydninger, til dels motstridende, er knyttet til det navnet, eksempelvis «gård mellom elvene» eller «lavtliggende land». Jordbruksbosetningen vokste opp nær den laveste bropunktet til elven Erewash.
I 1228 fikk landsbyen tillegget «Long» grunnet sin lengde. Dens hytter, småhus og gårder strakte seg lang Market Place, High Street and Main Street.
Den store brannen i Long Eaton raste gjennom 14 hus og flere andre bygninger ved markedsplassen i 1694.Landsbyen forble på en jevn størrelse fram til jernbanen kom til byen på 1800-tallet. Midland Counties Railway i 1839 og Erewash Valley Line i 1844 ga transportforbindelser som oppmuntret vekst og framgang i den lokale økonomien. To industrier ga arbeidsplasser i den voksende byen, produksjon av blonde- og knipling og framstilling av jernbanevogner. En stor jernbanefabrikk ved Toton Sidings utviklet seg rett nord for byen.
Ved 1900 hadde byen vokst til en befolkning på rundt 10 000. Den hadde ekspandert med byggingen av mange nye hus, forretningsgårder og fabrikker gjennom den viktorianske tiden. I 1921 var grensene til Long Eaton utvidet til at Wilsthorpe og både Sandiacre og Sawley ble ført innenfor byen.


== Vennskapsbyer ==
Long Eaton har følgende vennskapsbyer:
Romorantin-Lanthenay,  Frankrike
Langen,  Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Long Eaton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Erewash Borough Council
Knut Villa

Knut Knutsen Villa (født 1876, død 1951) var en norsk byggmester. Han ble født i Vestnes, men var bosatt i og sies ofte å være fra Vågå. Villa er først og fremst kjent for å ha oppført tre laftede kirker i tradisjonell stil i Gudbrandsdalen, hvorav to etter egne tegninger.


== Verker i utvalg ==
Skåbu kirke (1927)
Nord-Sel kirke (1932)
Heidal kirke (1937–41, etter tegninger av Bredo Berntsen)


== Referanser ==
Novapus

Novapus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia. 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), rødbrune hornbiller. De har kraftig kroppsbygning og kan overflatisk minne om artene i slekten Oryctes, som de imidlertid ikke er i nær slekt med. Hannen har en kraftig uthuling i den fremre delen av pronotum og et krumt horn i pannen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Novapus Sharp, 1875
Novapus adelaidae Blackburn, 1888
Novapus bifidus Lea, 1911
Novapus carnei Endrödi, 1974
Novapus crassus Sharp, 1875
Novapus laticollis Blackburn, 1890
Novapus mcfarlandi Carne & Allsopp, 1987
Novapus nitidus Blackburn, 1895
Novapus obscurus (MacLeay, 1871)
Novapus parvus Lea, 1919
Novapus rugosicollis Blackburn, 1890
Novapus simplex Sharp, 1875
Novapus undarus Carne, 1957


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene [1] Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Novapus i Encyclopedia of Life 
(en) Novapus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Novapus hos NCBI 
Novapus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Novapus rugosicollis
Pseudoryctes

Pseudoryctes er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia. 


== Utseende ==
Svært kraftige, høyt hvelvede, blankt svarte hornbiller. Denne slekten utmerker seg med uvanlig kraftig kroppsbygning. Hannene mangler horn på hodet, men pronotum er kraftig uthulet foran, gjerne med noen butte tenner på siden av uthulingen. Beina er svært korte og kraftige, bak-leggene trekantede. Undersiden er kledt med lange, gulaktige hår.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Pseudoryctes Sharp, 1873
Pseudoryctes bidentifrons Lea, 1926
Pseudoryctes dispar Sharp, 1875
Pseudoryctes etunus Carne, 1957
Pseudoryctes magnificollis Hutchinson, 2018
Pseudoryctes mullerianus (White, 1859)
Pseudoryctes semicrudus Lea, 1917
Pseudoryctes storeyi Carne, 1980
Pseudoryctes turritus (MacLeay, 1888)
Pseudoryctes validus Lea, 1917
Pseudoryctes wilsoni Carne, 1957


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene [1] Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudoryctes i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudoryctes i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudoryctes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Pseudoryctes bidentifrons
Bilde av Pseudoryctes turritus
Hans Pauli Olsen

Hans Pauli Olsen (født 1957 i Thorshavn) er en færøysk billedhugger som er bosatt i København.Hans Pauli Olsen benytter seg gjerne av klassiske materialer som bronse, granitt og gips, hvormed han skildrer menneskekroppen i en spesiell surrealistisk og figurativ uttrykksform. Han har utført portrettbyster av den danske kongefamilie og fremtredende føryske kunstnere, samt stått for den kunstneriske utforming av flere av Danmarks Nationalbanks temamynter. Han har videre utført en rekke skulpturer i det offentlig rom, både i Danmark og på Færøyene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hans Pauli Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hans Pauli Olsen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Hans Pauli Olsens hjemmeside
Bilbrev

Bilbrev er  et hjemseldokument i form av et byggesertifikat som bekrefter at et fartøy vil bli bygget av verftet til eier. Dokument var i vanlig bruk på 1600- og 1700-tallet for å dokumentere panterett i et skip som var under bygging. Bilbrevet ble utstedt til en person som hadde bidratt med penger til byggingen av skipet. Formålet var å gi sikkerhet for investeringen. I senere tid brukes bilbrev om en attest – skipsbyggingsattest – utstedt på tro og ære av skipsbyggmesteren.   
Fra 1860 ble bilbrev utstedt av magistrat eller sorenskriver. Fra 1901 hadde notarius publicus denne oppgaven.
Bergen Byarkiv oppbevarer skipsbyggingsattester. Attestene finner en i arkivet etter Magistraten. Materialet dekker tidsrommet 1749–1902.
Skipsbyggingsattestene forteller hvem som har bygget skipet, for hvem sin regning det skjedde, skipets dimensjon, drektighet m.m. 


== Litteratur ==
Kiil, Alf: Arkivkunnskap. Statsarkiva. Universitetsforlaget 1969


== Eksterne lenker ==
Bilbrev - oppslagsverket oVe, artikkel av  Åsta Vadset, Bergen Byarkiv.
Bilbrev fra Skipsregisterne Arkivert 8. oktober 2006 hos Wayback Machine.
Lorenzo (navn)

Lorenzo er et italiensk og spansk mannsnavn som betyr «fra Laurentum».


== Etymologi ==
Lorenzo er en italiensk og spansk form av Laurentius, et romersk tilnavn som betød «fra Laurentum». Laurentum var en by i oldtidens Italia, og bynavnet er antakelig avledet av laurus, «laurbær».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Lorenzo  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Lorenzo de' Medici (1449–1492), florentinsk statsmann
Giovanni Lorenzo Bernini (1598–1680), italiensk billedhugger, arkitekt og maler
Lorenzo Lamas (f. 1958), amerikansk skuespiller
Lorenzo Vidino, italiensk jurist


== Annen bruk av navnet ==
Lorenzo – norsk indierockgruppe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Lorenzo
(en) Think Baby Names: Lorenzo
Borgerbrev

Borgerbrev betegner i mange europeiske større byer og kjøpsteder et dokument utstedt av byens myndigheter som bevis på at borgerbrevets eier hadde fått borgerskap i byen. Det ble vanligvis stilt en rekke spesifikke krav for å få borgerskap og det var bare et lite antall av innbyggerne som hadde borgerskap i en by. Personer som løste borgerbrev (fikk borgerskap) fikk del i byens privilegier, rett til å utøve «borgerlig» næring i byen og plikt til å betale skatter og til å fungere i byens mange offentlige verv.
I akademiske sammenhenger betegnet et (akademisk) borgerbrev det dokument som viste at en student var blitt immatrikulert ved et universitet.


== Norge ==
I Norge ble borgerskap tildelt etter at den nye borgeren hadde avlagt ed til kongen og byens myndigheter, dvs. byrådet – senere magistraten – og betalt en avgift til bykassen. Vedkommende ble samtidig registrert i byens protokoll (for Bergen i borgerboken).
For Bergen sin del finner en borgerbrev i arkivet etter Bergen Magistrat som er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Her finner en opplysninger om navn og fødested til den som søkte borgerskap, faget det ble gitt borgerskap i, lovhenvisning, skatteplikt, samt dato og årstall for gitt borgerskap. Regnestykket for betaling av borgerbrev er også oppført.


== Eksterne lenker ==
Borgerbrev - oppslagsverket oVe, artikkel av Åsta Vadset, Bergen Byarkiv.


== Litteratur ==
Bergens borgerbog. Kristiania, 1878-1923. 2 bind: 1550-1751 og 1752-1865.
Bøyebok

Bøyebok er havneavgiftsprotokoller ført av havnevesenet. Avgift ble betalt for benyttelse av bøyer, dvs. en flytende forankret gjenstand som benyttes til fortøyning eller som sjømerke. Havneavgifter er avgifter som kreves av fartøy og varer i et fastsatt avgiftsområde med hjemmel i lov og i samsvar med gjeldende forskrifter. Protokollen inneholder oppgaver over havnefogdpenger og bøyepenger, og gir informasjon om navn på skip og fører, og om skipets størrelse. Damp og segl er spesifisert. Her finnes månedssammendrag. Avgifter fra meldeprotokoller og broåpningsprotokoller er ført inn.


== Historie ==
På 1600-tallet ble det pålagt alle fartøy som anløp en havn å betale en avgift for benyttelse av offentlige fortøyningsinnretninger justert etter størrelse og liggetid, det ble gjerne kalt ringpenger eller bøyepenger. Inntektene ble blant annet brukt til å betale lønn til havnefogden og til å dekke havnevesenets utgifter i forbindelse med vedlikehold og bygging av kaianlegg. I dag ilegges fartøy en kaiavgift som betaling for blant annet benyttelse av fortøyningsinnretninger. 


== Se også ==
Bryggebok
Havnevesen


== Eksterne lenker ==
Bøyebok - oppslagsverket oVe, artikkel av Ragnhild Botheim, Bergen Byarkiv.