jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sidsel Dalen

Sidsel Dalen (født 27. november 1969) er en norsk romanforfatter, med bakgrunn som journalist og PR-rådgiver. Sidsel Dalen debuterte som forfatter i 2011 med thrilleren Dødelige dråper (Aschehoug). Handlingen er lagt til Rio de Janeiro og Dagbladet skrev: «Får James Bond til å fortone seg seg stillferdig.»I 2013 fulgte Dalen opp med thrilleren 21 dager, som handler om menneskehandel og korrupsjon på norsk sokkel. Den ble nominert til Rivertonprisen og rost av VG for til da å være «et av de beste forsøkene på å skrive spenning fra det norske oljeeventyret».To år senere - i 2015 - kom Nødhjelp som dreier seg om politikk og våpenhandel. Hamar Arbeiderblad kalte historien en hardkokt thriller i en storpolitisk ramme, med en menneskelig tematikk som gjorde boka rikere og varmere enn den forrige.Norsk leksikon har skrevet: Langt på vei er Dalen alene om å utnytte det norske oljeeventyret i thrilleraktige romaner.Dalen har en Bachelor i antropologi fra Goldsmiths college, hovedfag i medievitenskap fra Universitetet i Oslo, og en master i EU-politikk fra London School of Economics.


== Bakgrunn ==
På videregående skole var Dalen revysjef, det var da hun skrev sine første tekster. Året etter publiserte hun noveller i ukeblader, blant annet i Det Nye, før hun dro til London og tok en bachelor i antropologi og massemedia. Vel tilbake begynte hun å jobbe i RadiOrakel på Blitz for så å gå over til Bootleg, som hadde egen rockeklubb og TV-sending fra en nedlagt kirke på Torshov.
Som 25-åring tok Dalen hovedfag i medievitenskap. Ved siden av jobbet hun i musikkbladet Puls og NRK P3. Etter endte studier bodde hun en periode i New York før hun laget et par dokumentarer i P2 og skrev en dramaserie for Midt i Smørøyet (NRK).
Så gikk turen tilbake til London hvor hun tok en master i EU-politikk ved London School of Economics. Det var første steg inn i PR- og kommunikasjonsyrket, hvor Dalen drev på i syv år. I den perioden fikk hun god innsikt i oljebransjen og anledning til å jobbe internasjonalt. Men hun savnet journalistikken og fikk seg etter hvert jobb i Økonomisk rapport.
Etter tre år sa hun opp fast jobb og ble freelancer, både i TV og aviser. I 2007 vant hun en pris for beste web-TV i Hjemmet Mortensen konsernet. I 2008 fikk hun en pris for Beste nyhet i TV-Norge. Like etter flyttet hun til Rio de Janeiro – hvor hun fant inspirasjon til å skrive sin første bok.
I 2016 fikk Dalen et stipend av Fritt Ord for å være «Journalist Fellow» ved Reuters Institute of Journalism – University of Oxford. Hennes studier dreide seg om hemmelighold i såkalte skatteparadiser.Ved siden av å skrive tar Dalen oppdrag med å intervjue andre forfattere på scenen. Blant annet på Oslo litteraturfestival, Krimfestivalen, Kongsberg krim og hennes eget event Dahle & Dalens litterære salong.


== Bibliografi ==
2011 – Dødelige dråper, thriller, Aschehoug
2013 – 21 dager, thriller, Aschehoug
2015 – Nødhjelp, thriller, Aschehoug
2016 - Femme Fatale, Novelle i Påskekrim 2016, Juritzen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Sidsel Dalen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Om Sidsel Dalen, Reporteren.no
Tore Kvæven

Tore Kvæven (født 12. mars 1969) er en norsk romanforfatter, lærer og bonde fra Sirdal i Vest-Agder.Han er utdannet ved Landbrukshøyskolen på Ås. Han har bodd på Jørpeland, Trondheim og Reykjavík. Han arbeider som lærer ved Tonstad skole og er sauebonde.
Han debuterte i 2011 med spenningsromanen Hard er mitt lands lov som han hadde brukt tyve år på å skrive. Boka omhandler vikingtokter til Afrika. Hans bok fra 2018, Når landet mørknar, handler om den norrøne bosetningen på Grønland på slutten av 1200-tallet. For denne ble han belønnet med Brageprisen i klassen for skjønnlitteratur samt Sørlandets litteraturpris i 2019. Kvæven mottok også Stig Sæterbakkens minnepris i 2022, som består av et beløp på 100 000 norske kroner og et kunstverk.


== Bibliografi ==
2011 – Hard er mitt lands lov, historisk spenningsroman, Samlaget
2013 – Kameljegeren, Samlaget
2018 – Når landet mørknar, Samlaget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
samlaget.no om Tore Kvæven
Eritreas Fotballforbund

Eritreas Fotballforbund (EFF) er det styrende organ av fotball i Eritrea. Den ble grunnlagt i 1992 og tilsluttet FIFA i 1998. Den organiserer den nasjonale ligaen og cupen og landslaget
Ferdselsforbud

Ferdselsforbud er en type områdevern som kan reguleres på punktobjekter som av miljø- eller kulturminnehensyn skal vernes helt mot ferdsel og besøkende. På fastlandet er det ferdselsforbud i fuglereservatene i hekkesesongen for sjøfuglene fra 15. april til 15. juli, normalt med en minste sjøavstand på 50 meter. Bøtene man får ved overtredelse er (2011) normalt på 3.000 - 5.000 kroner. Det er også omfattende ferdselsforbud på Svalbard, hvor 15 fuglereservater pluss 13 andre steder, øyer eller øygrupper har totalt ferdselsforbud enten deler av året, eller helårlig. Ferdselsforbudet på Svalbard er fastsett med hjemmel i Svalbardmiljøloven av 2001. Ferdselsforbudet på Kong Karls Lander det mest omfattende og gjelder hele øygruppen, fastsatt ved egen forskrift. 
Det kan dessuten fastsettes ferdselsforbud på puntksteder hvor det er sjeldne, hekkende fugler, eller eventuelt farlige rovdyr er observert og kan utgjøre en fare for turgåere. Videre kan f.eks Kystverket fastsette ferdselsforbud på og rundt skipsvrak for å unngå oljesøl, med hjemmel i Havne- og farvannsloven.
Dessuten fastsetter Forsvaret normalt ferdselsforbud på militært område, inklusive et omkringliggende område på 200 meter.
Tabellen nedenfor gjengir steder med generelt ferdselsforbud, med informasjon om hvilke perioder av året forbudet gjelder, og hvor lang minste sjøavstand som har ferdselsforbud, målt fra land ved lavvann:


== Områder med ferdselsforbud (fra nord mot sør) ==


== Se også ==
Verneområder på Svalbard


== Referanser ==
Mario Götze

Mario Götze (født 3. juni 1992) er en tysk fotballspiller som spiller for Eintracht Frankfurt.Han ble verdensmester for Tyskland i 2014 og har vært en av Bundesligaens beste midtbanespillere. Det tyske fotballforbundets tekniske direktør Matthias Sammer kalte ham i 2010 «en av de beste talentene som vi noensinne har hatt».Felix Götze er broren hans.


== Karriere ==
Götze er et produkt av Dortmunds ungdomsakademi, han kom inn i klubben som åtteåring. Han gjorde sin Bundesliga-debut den 21. november 2009 i en 0–0-kamp mot FSV Mainz 05, Götze kom inn som innbytter for Jakub Błaszczykowski i det 81. minutt. I løpet av 2010/2011-sesongen
i Bundesligaen, forfremmet Borussia Dortmund-trener Jürgen Klopp; Mario Götze til førstelaget, siden Shinji Kagawa hadde lidd en skade og ikke var i stand til å spille for resten av sesongen. Götze tok sjansen og var en viktig brikke i veien mot seriegull for Borussia Dortmund. Han scoret seks mål og hadde 15 målgivende.
Den 23. april 2013 bekreftet Dortmund at Götze har signert for Dortmunds tyske rival, Bayern München.


=== Landslagskarriere ===
Etter han hadde gått gradene gjennom flere ungdomslag, debuterte Mario Götze for Tyskland mot Sverige, den 17. november 2010, da han kom inn i det 78. minutt i en målløs kamp, der han erstattet hans lagkamerat på Borussia Dortmund Kevin Großkreutz og ble den yngste tyske landslagsspilleren siden Uwe Seeler. Götze og André Schürrle som kom på samtidig, er de to første tyske spillerne som ble født i et gjenforent Tyskland. Mario Götze gjorde sin andre opptreden for landslaget i en vennskapskamp mot Italia den 9. februar 2011.
Götze sitt første mål for Tyskland kom mot Brasil 10. august 2011. 19 år og 68 dager ble han den yngste målscoreren for det tyske landslaget i etterkrigstiden, sammen med Klaus Stürmer som scoret i debuten mot Frankrike den 16. oktober 1954. Götze fikk sin turneringsdebut i fotball EM 2012 etter at han ble byttet inn i kampen mot Hellas i kvartfinalen.
I VM-finalen 2014 scoret han i andre ekstraomgang det avgjørende 1-0 målet og gjorde Tyskland til verdensmestere i kampen mot  Argentina.
Han ble tatt ut i Tysklands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.Han ble tatt ut i Tysklands tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Meritter ==
Borussia DortmundBundesliga (2): 2010–11, 2011–12
DFB-Pokal (1): 2011–12Bayern MünchenUEFA Super Cup (1): 2013TysklandU17-EM (1): 2009
VM i fotball 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mario Götze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mario Götze på Internet Movie Database 
(en) Mario Götze hos The Movie Database 
(de) Mario Götze – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mario Götze – FIFA 
(en) Mario Götze – UEFA 
(fr) Mario Götze – LÉquipe 
(en) Mario Götze – Transfermarkt 
(en) Mario Götze – national-football-teams.com 
(en) Mario Götze – WorldFootball.net 
(en) Mario Götze – Soccerbase.com 
(en) Mario Götze – FootballDatabase.eu 
(de) Mario Götze – fussballdaten.de 
Mario Götze på Twitter 
Mario Götze på Facebook 
Mario Götze på Instagram 
Mario Götze på TikTok
DS «Granero»

DS «Granero» var et lasteskip bygget ved Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 86. Hun ble levert til Hans Kiær & Co. A/S i juli 1923. Skipet ble ved samme rederi frem til forlis i 1933.


== Historie ==
1923:	juli: Levert som DS «Granero» Hans Kiær & Co. A/S, Drammen
1933:	23. oktober: Skiper forliser ved Crawton Bay sør for Stonehaven, i reise fra Finland til Grangemouth, Skottland. Hele besetningen på 18 blir reddet.


== Kilder ==
Erling Jensen: Stavanger Støberi & Dok 2008, ISBN 9788292309568


== Eksterne lenker ==
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
DS «Ellavore»

DS «Ellavore» var et lasteskip som ble bygget ved Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 89. Hun ble levert til Lundegaard & Stray, Farsund i juli 1925. Skipet ble ved samme rederi frem til ble overtatt av Nortraship i 1940.


== Historie ==
1925:	juli: Levert som DS «Ellavore» Lundegaard & Stray, Farsund
1929:	Januar: Overtatt av A/S Vore (Gunstein Stray & Sønn), Farsund
1940:	April: Overtatt av Nortraship
1940: 10 juni: Skipet bombet og senket av tyske fly i havnen ved Le Havre, Frankrike
1947: 12 mai: Hevet
1948: Hugget


== Krigsforlis ==
«Ellavore» ankom  Rouen Frankrike 6. juni 1940. Frankrike var på dette tidspunkt under invasjon av tyske styrker. To dager senere forlot hun Rouen å seilte ned Seine der hun ankret opp ved byen Corvette. Tidlig neste morgen ble hun nødt til å seile videre da et raffineri i byen var satt i brann. Samme ettermiddag ble hun oppbrakt av en patruljebåt som gav dem instrukser om å seile til Le Havre tidlig neste morgen 10. juni.
Samme kveld som hun ankom Le Havre ble «Ellavore» truffet av en bombe. Bomben gikk igjennom lasteluke nummer 3, og eksplosjonen var så kraftig at båten ble løftet ut av vannet, noe som førte til at skipet sank da vannet fosset inn. Mannskapet klarte å redde seg over i nærliggende skip.


== Kilder ==
Erling Jensen: Stavanger Støberi & Dok, 2008, ISBN 9788292309568
Warsailors


== Eksterne lenker ==
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
Rawdna Carita Eira

Rawdna Carita Eira (født 6. oktober 1970 i Elverum) er en norsk samisk forfatter bosatt i Kautokeino.Hun vokste opp i Brønnøysund og er utdannet adjunkt. Hun har tidligere arbeidet som reineier. Hun arbeider som dramatiker for Beaivváš Sámi Našunálateáhter. Hun debuterte i 2011 med diktsamlingen Løp svartøre løp.


== Bibliografi ==
2011 – ruohta muzetbeallji ruohta / løp svartøre løp, diktsamling, Gyldendal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rawdna Carita Eira – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rawdna Carita Eira på Internet Movie Database 
(sv) Rawdna Carita Eira i Svensk Filmdatabas 
(da) Rawdna Carita Eira på Filmdatabasen
École nationale de l’aviation civile

École nationale de l'aviation civile (ENAC) er en fransk teknisk høgskole for sivil luftfart. Skolen ligger i Toulouse i Frankrike. Skolen ble grunnlagt av Max Hymans i 1949. Den regnes som en av landets fremste høgskoler og tilhører de såkalte Grandes écoles.  Siden januar 2011 har dette vært den største luftfartsskolen i Europa. Det er en del av France AEROTECH.
Sammen med Institut supérieur de l'aéronautique et de l'espace (ISAE) arrangerer ENAC flystevnet Airexpo i mai måned hvert år. Der demonstreres nye militære og sivile fly for potensielle kunder. 
Kandidatene er representert i ENAC Alumni-foreningen.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Nicolas Tenoux (MS EAGTA ENAC 2007), 6 months in the life of an Airline pilot: Daily life secrets …, 2020, Amazon, 77p., (ISBN 9798693699175), p. 10


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) École nationale de l'aviation civile – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Institut polytechnique des sciences avancées

Institut polytechnique des sciences avancées, også kjent som IPSA, er en fransk teknisk høyskole, med beliggenheter i Ivry-sur-Seine, Lyon, Marseille og Toulouse. Skolen ble grunnlagt i 1961. Den er en del av IONIS Education Group.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Institut polytechnique des sciences avancées – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
IONIS Education Group (fransk og engelsk)
Elmer Bernstein

Elmer Bernstein (født 4. april 1922 i New York City, død 18. august 2004) var en amerikansk komponist og dirigent best kjent for sin filmmusikk. 


== Karriere ==
Over en karriere som strakte seg femti år, komponerte Bernstein musikk for hundrevis av film- og TV-produksjoner. Hans mest populære verker inkluderer musikk til filmer som De syv uovervinnelige (1960), De ti bud (1956), Den store flukten (1963), Drep ikke en sangfugl (1962) og Ghostbusters – Spøkelsesligaen (1984). Han fikk 14 Oscar-nominasjoner i løpet av karrieren og ble nominert minst en gang per tiår fra 1950-tallet til 2000-tallet, men den eneste gangen han vant var for filmen Moderne Millie (1967). Han vant også to Golden Globe og ble nominert til to Grammy Awards. Bernsteins filmmusikk i De syv uovervinnelige ble kåret til tidenes 8. beste filmlydspor fra USA av det amerikanske filminstituttet. Lydsporet i Drep ikke en sangfugl ligger på 13.-plass.Sammen med mange andre skuespillere, artister og produsenter i Hollywood ble Bernsteins arbeid sensurert under Joseph McCarthys styre i 1950-årene. Arbeidet ble ikke forbudt på denne tiden, men han ble holdt vekk fra større prosjekter på grunn av hans sympati for venstreorienterte politikere, og han måtte ofte jobbe på filmer med lavere budsjett. Bernstein var professor ved University of Southern California Thornton School of Music.
Bernstein har også vunnet Western Heritage Awards for De syv uovervinnelige (1960) og The Hallelujah Trail (1965). I 1963 vant Bernstein en Emmy Award for musikken i dokumentarfilmen The Making of The President: 1960 (1963). Han har også fått ærespriser fra Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS) og American Society of Composers, Authors and Publishers (ASCAP). Bernstein døde i søvne i sitt hjem i California i august 2004, 82 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Elmer Bernstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elmer Bernstein på Internet Movie Database 
(sv) Elmer Bernstein i Svensk Filmdatabas 
(da) Elmer Bernstein på Filmdatabasen 
(da) Elmer Bernstein på Scope 
(fr) Elmer Bernstein på Allociné 
(en) Elmer Bernstein på AllMovie 
(en) Elmer Bernstein hos Turner Classic Movies 
(en) Elmer Bernstein hos The Movie Database 
(en) Elmer Bernstein hos Internet Broadway Database 
(en) Elmer Bernstein på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
SWF movie with soundtracks
Discography at SonyBMG Masterworks
Fan website
BernsteinWest.com
Meatballs Movie Website
Enrique Molina

Enrique Molina (født 1943 på Cuba, død 2021) var en cubansk skuespiller, med roller på film og TV.
Molina sluttet seg til det teaterselskapet «de Conjunto Dramático de Oriente» i 1982. I 1968 begynte han å jobbe på TV, frem til han i 1970 flyttet til Havanna. Molina opptrådte i flere teater-oppsetninger, cubanske radio-og TV-programmer og i flere filmer. Han blir ofte beskrevet som en typisk karakterskuespiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enrique Molina på Internet Movie Database 
(sv) Enrique Molina i Svensk Filmdatabas 
(da) Enrique Molina på Scope 
(fr) Enrique Molina på Allociné 
(en) Enrique Molina på AllMovie 
(en) Enrique Molina hos The Movie Database
DS «Audun»

DS «Audun» var et lasteskip bygget ved Stavanger Støberi & Dok med byggenummer 88. Hun ble levert til Jens Marcussen på Askerøya i februar 1925. Skipet hadde flere navn og eiere før det ble hugget i Tyskland i 1963.


== «Audun» ==
1925: februar: Levert som DS «Audun» til Jens Marcussen på Askerøya.
1940: Overtatt av Nortraship.
1940: Konvoifart i Storbritannia.
1943: Konvoifart i Middelhavet.


== «Hera» ==
1952: Solgt til Rederi A/B Hera ved Karl Kåhre, Mariehamn, Finland.


== «Furuskär» ==
1957: Solgt til Rederi A/B Houtskär ved Laivas OY Aura Sh.AB, Åbo, Finland. Omdøpt «Furuskär».
1963: august: Solgt til Lübeck Tyskland for hugging


== Kilder ==
«D/S Audun». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 1. januar 2019. 
«Audun» www.warsailors.com
Erling Jensen: Stavanger Støberi & Dok, 2008 ISBN 9788292309568


== Eksterne lenker ==
(en) Audun (ship, 1925) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) DS «Audun» (1925) – Krigsseilerregisteret 
(en) DS «Audun» (1925) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Stavanger Støberi & Dok Arkivert 8. desember 2010 hos Wayback Machine.
Foto Digitalt Museum
Simon Malm

Simon Malm (født 27. februar 1973) er en norsk musiker.
Han er best kjent som bassist i Babel Fish hvor han har vært siden 1995. Han har også samarbeidet med Maria Arredondo på albumet For a Moment sammen med de resterende medlemmene i Babel Fish.


== Diskografi ==
Babel Fish: Babel Fish (1998)
Babel Fish: Coming Up for Air (2002)
Maria Arredondo: For a Moment (2007)
Babel Fish: Come Closer - The Best of Babel Fish (2011)
Diplometopon zarudnyi

Diplometopon zarudnyi er en ormeøgle som er utbredt i ørkenområdene ved Den persiske golf.
Hodet er dekket av fire, eller av og til fem, store plater, og øynene er godt synlige. Kroppen har en lys farge med mange små, mørke flekker.
Diplometopon zarudnyi graver underjordiske ganger i sanddyner og i jorda rundt daddelpalmer. Arten er nattaktiv og påtreffes av og til i termitt- og maurkolonier. Om dagen gjemmer den seg dypt ned i jorda for å unngå heten, men om natta kommer den opp på marka. Her skifter den mellom å grave rett under overflaten og å gli oppe på sanden. Den sistnevnte bevegelsen utføres ved å spenne kroppen i S-form, og deretter skytes kroppen framover.
Arten er utbredt i Irak, Kuwait, sørvestre Iran, Bahrain, Qatar, De forente arabiske emirater, Saudi-Arabia og Oman.


== Litteratur ==
A.E. Leviton m.fl. (1992). Handbook to Middle East Amphibians and Reptiles. Society for the Study of Amphibians and Reptiles. ISBN 0-916984-23-0. 
A.M. Al-Johnay (1999). «The activity and thermal biology of the fossorial reptile, Diplometopon zarudnyi (Amphisbaenia: Trogonophiidae) in Central Saudi Arabia» (PDF). Asiatic Herpetological Research. 8: 1–6. ISSN 1051-3825. 
J.A. Maisano, M. Kearney og T. Rowe (2006). «Cranial anatomy of the spade-headed amphisbaenian Diplometopon zarudnyi (Squamata, Amphisbaenia) based on high-resolution X-ray computed tomography» (PDF). Journal of Morphology. 267 (1): 70–102. ISSN 1097-4687. PMID 16258944. 


== Eksterne lenker ==
(en) Diplometopon zarudnyi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Diplometopon zarudnyi hos Reptile Database 
(en) Diplometopon zarudnyi hos ITIS 
(en) Diplometopon zarudnyi hos NCBI 
(en) Kategori:Diplometopon zarudnyi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diplometopon zarudnyi – detaljert informasjon på Wikispecies 
ARKive – Zarudnyi’s worm lizard (Diplometopon zarudnyi)
flicker – Diplometopon zarudnyi
CalPhotos - Diplometopon zarudnyi
YouTube - SaudiWildLifeTV Diplometopon zarudnyi
Warstein

Warstein er en by i Kreis Soest i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. 
Byen har et areal på 157,91 km² og en befolkning på 27 170 innbyggere (31. desember 2010).


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Warstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Warstein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Othón P. Blanco (Quintana Roo)

Othón P. Blanco er en kommune sør i den meksikanske delstaten Quintana Roo. I 2010 hadde den 244 553 innbyggere. I 2011 blei Bacalar kommune skilt ut fra Othón P. Blanco, så innbyggertallet er nå lavere. Kommunens administrasjonssentrum er Chetumal, som også er delstatshovedstad. Kommunen grenser til Bacalar kommune i nord, delstaten Yucatán i vest, landet Belize i sør, og Det karibiske hav i øst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Othón P. Blanco Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kaare Bache

Kaare Bache (født 28. april 1898, død 13. mars 1978) var en norsk friidrettsutøver fra Oslo som spesialiserte seg innen mangekamp og hopp. 
Bache vant 11 norgesmesterskap og ble tildelt kongepokalen i 1921 etter seier tikamp og 3.-plass i tresteg. Samme år vant han også NM innendørs i lengde uten tilløp med 3,17 meter og høyde uten tilløp med 1,534 meter 17. april 1921. Han slo da sin egen norske og skandinaviske rekord satt i mars samme år. Hans andre seier kom i lengde uten tilløp med 3,17 meter. I 1924 forbedret han nok en gang den norske rekorden i høyde uten tilløp, nå med 1,558 meter. Han flyttet også den norske rekorden i lengde uten tilløp fire ganger. Først to ganger i 1919 til 3,245, deretter syv år senere, i 1926, flyttet han først sin egen rekord til 3,25 meter og deretter to uker senere til 3,29 meter.I 1921 og 1925 vant han kongepokalen for seirene i tresteg og lengde uten tilløp.Under Sommer-OL 1920 i Antwerpen deltok Bache i tresteg, men kom ikke videre fra kvalifiseringen.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaare Bache – Olympedia 
(en) Kaare Bache – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kaare Bache – Track and Field Statistics
Probérstein

Probérstein eller prøvestein (engelsk touchstone) er en svart kiselholdig stein beslektet med flint og har i århundrene vært en populær metode for å teste og prøve renheten i gull og sølv ved å streke gull mot probérstein. En slik stein har en finmalt, kornet overflate som mykt metall som gull og sølv etterlater et synlig spor. 
Å tegne en linje med gull mot en probérstein vil etterlate seg et synlig spor. Ettersom ulike legeringer av gull har forskjellig farger vil en ukjent gullprøve bli sammenlignet med prøver av kjent ren gullinnhold. Denne metoden har vært benyttet siden oldtiden. I moderne tid kan ytterligere prøver gjøres. Sporet av gull vil reagere forskjellig på bestemte konsentrasjoner av salpetersyre eller kongevann, og således identifisere gullets kvalitet. Således  er 24 karat (renhet) gull ikke påvirket, men 14 karat gull vil vise kjemisk aktivitet.


== Historie ==
Slike prøvesteiner har vært kjent siden oldtiden, og for arkeologer er funn av verktøy som probérstein, digler og lignende vitnemål om at det har vært et gull eller sølvsmie på funnstedet. Folket i Induskulturen hadde mellom 2600-1900 f.Kr. utviklet metallurgi, og arkeologer har avdekket probérstein med merker etter gull, en teknikk som fortsatt er i bruk i flere deler av India den dag i dag. Probérstein ble også benyttet i antikkens Hellas. Dens rolle i å introdusere en myntøkonomi ble undersøkt av vitenskapshistorikeren James Bruke i den andre episoden fra 1978 av hans fjernsynsserie Connections på BBC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
How to Test Gold for Purity, prøve renheten i gull
The Top 10 Methods of testing Silver, prøve renheten i sølv