jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kungl. Maj:ts orden

Kungl. Maj:ts orden (norsk: Hans Majestets ordener) er en svensk betegnelse på avdelingen innen den kongelige hoffstat i Sverige som forvalter de svenske ordenene. Betegnelsen kan noen ganger også benyttes i snevrere betydning om én av ridderordenene, Serafimerordenen, men dette er ikke riktig. I tillegg til denne hører også Nordstjerneordenen,  Sverdordenen og Vasaordenen inn under avdelingen. Siden 1975 tildeles kun Serafimerordenen og Nordstjerneordenen, de to øvrige er hvilende. Karl XIIIs orden, en kongelig orden for det svenske frimureriet, hører ikke lenger inn under Kungl. Maj:ts orden.
Kongen er i egenskap av ordenenes stormester avdelingens leder. Avdelingen består ellers av en ordenskansler, som står i spissen for et ordenskanselli. Til dette hører en ordenssekretær, som også er viseordenskansler, skattmester, og en ordensintendant. Avdelingen har også tilknyttet en våpenmaler, det vil si en utøvende heraldisk kunstner. Tidligere hadde avdelingen også kansellist og inntil 1974 fantes det ved Kungl. Maj:ts orden også en kapellan.
Ordenskapittelet, bestående av kongen som stormester og embetsmennene ved Kungl. Maj:ts orden, kommer som regel sammen en gang om året for å fatte beslutninger om tildeling av ordener til utenlandske borgere, om økonomiske og andre forhold.
I snever betydning benyttes betegnelsen Kungl. Maj:ts orden noen ganger også om svenske innehavere av Serafimerordenen. Dette har sin bakgrunn i forkortelsen for tittelen Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts orden, forkortet RoKavKMO. I denne sammenheng er ordet «orden» en flertallsform som viser til at svensker som skulle utnevnes til Serafimerordenen allerede måtte være kommandører av 1. klasse av en av de øvrige svenske ordener. Gjennom dette har uttrykket Kungl. Maj:ts orden feilaktig blitt knyttet utelukkende til Serafimerordenen. Utenlandske ordensinnehavere tituleres Riddare av Serafimerorden, forkortet RSerafO.


== Referanser ==


== Kilder ==
Per Nordenvall: Kungliga Serafimerorden, 1748–1998, Stockholm: Kungl. Maj:ts Orden, 1998


== Eksterne lenker ==
Kungl. Maj:ts Orden
Kongelige ordensprydelser Kungl. Maj:ts Orden.
Svenska förtjänstordnar
Alfred Rust

Alfred Rust (født 4. juli 1900 i Hamburg, død 14. august 1983 i Ahrensburg) var en tysk steinalderarkeolog.
Rust var født i enkle kår, han var opprinnelig utdannet elektriker, men begynte å følge kurs i arkeologi ved en folkehøyskole i Hamburg.
I 1930 hadde han begynt å studere arkeologi ved Universitetet i Hamburg, og han bestemte seg for å finne opphavet til de mellomeuropeiske steinredskapene fra paleolitikum. Han reiste på sykkel fra Hamburg, gjennom Balkan og Tyrkia til Midtøsten. Der oppdaget han bl.a. hulene ved Yabrud, en av de viktigste paleolittiske boplassene i regionen. Disse funnene publiserte han i flere artikler i tidsskriftet Offa.
Rust fortsatte imidlertid å livnære seg som elektriker, og det var som amatørarkeolog han begynte sine undersøkelser i omegnen av Hamburg. Dette fortsatte han med gjennom hele 1930-tallet, sterkt oppfordret og støttet av arkeologen Gustav Schwantes. Han fant etter hvert svært mange boplasser fra sen istid i områdene i og rundt tunneldalen mellom Ahrensburg og Meiendorf, nordøst for Hamburg. Flintgjenstander, gjenstander av reingevir, og til og med offerfunn av rein viste at disse boplassene var vitnesbyrd om reinjegere på det som en gang var et tilgroende tundralandskap. Boplassene kunne plasseres i tidsrommet 15 – 12 000 før nåtid, og dekkes av det vi i dag kjenner som Hamburg- og Ahrensburgkulturen.
Etter krigen arbeidet Rust ved Landesamt für Vor- und Frühgeschichte, en offentlig instans som i Norge kan sammenliknes med fylkeskonservatoren. Her videreførte han arbeidet med tidlig steinalder i regionen, og han la grunnlaget for senere forskning innenfor denne perioden.
Rusts ettermæle er farget av at han under nazismen var medlem av SS-organisasjonen Ahnenerbe, og at han dermed fikk arbeide uforstyrret uten engang å måtte tjenestegjøre i Wehrmacht. Dette forholdet gjorde bl.a. at en planlagt feiring av hans 100-årsdag i Ahrensburg ble avlyst. Lite tyder imidlertid på at han var særlig politisk aktiv i denne perioden. Og det må presiseres at ingen tyske arkeologer fikk i det hele tatt arbeide i denne tiden, uten at det var i nær forståelse med Ahnenerbe.
I september 2005 ble turstien Alfred Rust Wanderweg åpnet. Den går fra Ahrensburg sentrum gjennom tunneldalen forbi de mest kjente boplassene fra Ahrensburgkulturen.


== Referanser ==
Lilles metro

Lilles metro (fransk: Métro de Lille) er tunnelbanen i den franske byen Lille. Den danner sammen med sporvogns- og bussnettet kollektivtrafikksystemet i byen. T-banen ble åpnet i 1983, og består nå av to linjer. Dette var det første metrosystemet i verden som brukte VAL-teknologi. Dermed er Métro de Lille en av de få t-banene i verden som frakter mennesker førerløst. Transpole er navnet på selskapet som driver banen.


== Linjenett ==


=== Linjer ===
T-banenettet i byen Lille består av to linjer, som tilsammen blir 45,5 km lange, med 61 stasjoner. Togene kjører fra mellom kl. 5 og 6 om morgenen til mellom kl. 23 og halv ett om natten. Togfrekvensen er på sitt høyeste i rushtiden, med et tog hvert minutt.


=== Stasjoner ===
Karakteristisk for stasjonene på t-banen er glassvegger og skyvedører mellom plattformene og togsporene. Automatikken sørger for at skyvedørene på perrongen åpnes synkront med togets dører. 47 av 61 stasjoner er gitt spesielle arkitektoniske og kunstneriske utforminger.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Lille Metro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Offa (tidsskrift)

Offa – Berichte und Mitteilungen zur Urgeschichte, Frühgeschichte und Mittelalterarchäologie er et arkeologisk fagtidsskrift, første gang utgitt i 1937. Utgiver er Christian Albrechts Universitet i Kiel, Tyskland.
Tippekampen

Tippekampen er et norsk fotballprogram som gikk på NRK Fjernsynet fra 29. november 1969 til 8. april 1995. Programmet besto av direktesendte fotballkamper fra England og ble sendt mellom klokken 16.00 og 18.00. Den utvalgte kampen var fra ukens tippekupong, og konseptet etterlignet slik sett det svenske Tipsextra. Underveis fikk seerne pling-annonserte resultat fra de andre samtidige kampene, til en kostnad delt mellom de nordiske TV-selskapene.


== Første tippekamp ==
Den første av i alt 370 episoder viste kampen mellom Wolverhampton FC og Sunderland FC 29. november 1969, kommentert av Jarle Høysæter fra studio i Oslo, da ITV ikke hadde direktelinjer til NRK Marienlyst.


== Siste tippekamp ==
Den siste tippekampen gikk 8. april 1995 mellom Nottingham Forest og West Ham United.


== Høydepunkter ==
De mest viste spillerne var keeperne Peter Shilton (31 kamper), Bruce Grobbelaar (30 kamper) og Ray Clemence (29 kamper); den med flest scoringer var 7–4 mellom Luton Town og Oxford United FC 6. februar 1988. Av kommentatorene nevnes Arne Scheie (123 kamper), Øivind Johnssen (77 kamper), Knut Theodor Gleditsch (76 kamper), Rolf Hovden (35 kamper), Terje Dalby (26 kamper), Kjell Kristian Rike (7 kamper), Jarle Høysæter (4 kamper) og Sølve Grotmol (2 kamper). Også legenden Billy Wright var med i sesongen 1971–1972.


== Tabell over NRKs 370 tippekamper ==


== Andre tippekamper ==
Det var med Harald A. Møller som sponsor at TV 2 tok over de engelske senderettighetene i 1995. NRK fortsatte med norske "tippekamper", og hadde i en kortere periode fra 20. november 1999 engelske tippekamper fra lavere divisjoner.  Frem til 2003 hadde NRK sendt 425 episoder med engelske og norske "tippekamper".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tippekampenes lagoppstillinger og målscorere
NRKs oversikt over tippekampene
Flesberg Skolekorps

Flesberg Skolekorps (stiftet i 1970) er et skolekorps fra Flesberg i Buskerud.


== Historie ==
Flesberg Skolekorps ble stiftet i 1970 av Einar Lüder-Larsen og Arne Pladsen.


== Dirigenter ==
Einar Lüder-Larsen – 1970–1972
Steinar Westgård – 1972–1976
Øystein Brekke – 1976–1981
Einar Schau – 1981 – (mangler info)
Sara Wennersberg – 2009–2010
Torstein Kristiansen – 2010- dd


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 


== Kilder ==
ISBN 82-992178-0-6 «Tittel: 60 års jubileumsskrift, 1929-1989» (Buskerud Krets av NMF)
Kongsberg Symfoniorkester

Kongsberg Symfoniorkester (stiftet i 1981) er et symfoniorkester fra Kongsberg.


== Historie ==
Kongsberg Symfoniorkester ble startet i 1981, etter at Raumyr musikkskole hadde vært i drift noen år. Fiolinelevene derfra var da blitt så gode at det kunne startes et symfoniorkester, alt ved hjelp av ildsjel og pådriver Nils Hatleberg. Den første dirigenten var Liv Randi Aas. Blåserne kom hovedsakelig fra de to korpsene i byen. En del av disse er med fremdeles. Orkesteret har fostret flere profesjonelle musikere. Av disse kan nevnes Birgitte Stærnes, søstrene Bjørg Værnes og Berit Værnes Cardas og Tor Johan Bøen. Disse har også gjestet orkesteret som solister.
Orkesteret har også hatt solister som Tor Espen Aspaas, Ole Edvard Antonsen, Håkon Austbø, Aage Kvalbein, Eva Knardahl og Arve Tellefsen..
Symfoniorkesteret har hatt samarbeid med bl.a. Kongsberg kantori, Kongsberg Blandede kor og Oppegård Kammerorkester.
Orkesteret dirigeres i dag av Inge Eriksen (tidligere hornist i Oslo-Filharmonien).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tunneldal

Tunneldal er en kvartærgeologisk betegnelse, som beskriver en glasifluvial landskapsdannelse. Tunneldalen dannes av smeltevannselver innunder isbreen, der de graver ut elveleier i løsmassene. Disse dalene varierer i størrelse og tydelighet etter trykket fra isen og mengden smeltevann som presses gjennom. Tunneldaler er ikke uvanlige i slettelandskapene i Sør-Sverige, Danmark og Nord-Tyskland.
Tunneldaler må ikke forveksles med urstrømdaler, som var store smelteelver av brevann som rant sørover og vestover bort fra innlandsisen, men som ikke rant under isen slik tunneldalenes elver gjorde.


== Litteratur ==
Flemming Jørgensen og Peter B.E. Sandersen (2006). «Buried and open tunnel valleys in Denmark — erosion beneath multiple ice sheets». Quaternary Science Reviews. 25 (11–12): 1339–1363. Bibcode:2006QSRv...25.1339J. ISSN 0277-3791. doi:10.1016/j.quascirev.2005.11.006.
Ørestad stasjon

Ørestad er en jernbane- og metro-stasjon i den danske hovedstaden København, i bydelen Ørestad. Stasjonen blir betjent av Linje M1 til Københavns metro. Den består av to deler: Metrostasjon, som blir betjent av den nord-sydgående Metrolinje 1, og den underliggende regionaltogstasjonen. Stasjonen ble åpnet i 2000 for jernbanetrafikk, særlig for Öresundståg og enkelte InterCity-Linjer. Metrostasjonen ble åpnet den 19. oktober 2002 for den nybygde t-banestrekningen Vestamager–Nørreport. T-banestasjonen ligger over jernbanestasjonen.
Ingrid Fuglestvedt

Ingrid Fuglestvedt (født 10. desember 1964 i Mysen, Østfold) er en norsk professor i arkeologi.Fuglestvedt tok magistergrad i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo i 1992 med avhandlingen Svevollen: Et senmesolittisk boplassområde i det østnorske innland, der hun definerer en til da ukjent type kulturminner fra eldre steinalder; groptuftene. 
Etter eksamen var Fuglestvedt en kort periode saksbehandler ved Arkeologisk museum i Stavanger til hun ble innvilget forskningsstipend fra Norges forskningsråd. Våren 2002 tok hun doktorgraden ved Universitetet i Bergen med avhandlingen Pionerbosetningens fenomenologi. Den omhandler den første bosetningen på norsk område etter istiden, og ikke minst grunnen til at menneskene vandret inn, og hvordan det skjedde. 
Fra 2002 har Fuglestvedt vært tilknyttet Universitetet i Oslo, fra 2004 fast ansatt ved Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH). Vårsemestret 2011 var hun gjesteforsker ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning (STK). 
I perioden 2011-15 var Fuglestvedt leder for det NFR-finansierte forskningsprosjektet Meetings Make History. Hunters' Rock Art and Lands of Identity in Mesolithic Northern Europe i regi av IAKH.
Hun er søster til klimaforskeren Jan Fuglestvedt.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Ingrid Fuglestvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Ingrid Fuglestvedt i BIBSYS


== Referanser ==
Per Fett

Per Harry Fett (født 10. november 1909, død 20. mars 1996) var en norsk arkeolog. Han tok magistergraden i 1934, og var hele sitt yrkesaktive liv ansatt ved Bergen Museum. Fett forsket mye på helleristninger og jernaldermateriale, men er best kjent for det gigantiske arbeidet han nedla i registeret over de vestnorske fornminnene. Dokumentasjonsprosjektet Førhistoriske minne på Vestlandet er utgitt i 80 hefter, ett for hvert prestegjeld i Hordaland, Sogn og Fjordane og Sunnmøre. Verket er tilgjengelig på som søkbar database fra Bergen Museum.Per Fett var sønn av tidligere riksantikvar Harry Fett, og far til Tryggve Fett, seniorrådgiver ved Bymuseet i Bergen. Han var gift med Eva Fett.


== Referanser ==
Mandolins in the Moonlight

«Mandolins in the Moonlight» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Aaron Schroeder og George David Weiss.
Perry Como with Mitchell Ayres' Orchestra and The Ray Charles Singers spilte den inn i RCA Victor's Studio A, New York City, 16. september 1958. Den ble utgitt på single i USA med katalognumrene 47-7353 (mono) og 61-7353 (stereo).I Storbritannia ble den utgitt av RCA på 78-plate med katalognummer 1086.I Japan ble den utgitt av RCA på stereosingle med katalognummer SX-1002.I Frankrike ble den utgitt av RCA med katalognumer 45-326.Den andre siden på de amerikanske, britiske og japanske utgivelsene var «Love Makes the World go Around», men på den franske utgivelsen var det «Glendora».


== Norsk versjon ==
Rolv Wesenlund har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Mandoliner og måne».


=== Innspilling ===
Elisabeth Granneman med Sigurd Jansens orkester. Utgitt på singlen Philips 353 135 i 1959.


== Referanser ==
Erik Hinsch

Erik Hinsch (født i Oslo 17. januar 1925, død 16. april 1958) var en norsk arkeolog. Hinsch arbeidet mest innenfor steinalderforskning, og utga blant annet magistergradsavhandlingen Yngre steinalders stridsøkskulturer i Norge i 1949.
Han tok artium i latin ved Oslo katedralskole i 1943 og ble samme år immatrikulert ved Universitetet i Oslo, der han begynte sine arkeologiske studier. Alt i januar 1944 begynte han som assistent ved Oldsaksamlingen, og tidlig etablerte han et nært samarbeide med
Gutorm Gjessing som da var i gang med sine omfattende steinalderstudier. Her fikk han i oppdrag å utarbeide en oversikt over steinalderbosetningen på Mørekysten. Våren 1944 ble han sendt ut på sin første utgravning. På Heimdalsjordet like sør for Gokstadhaugen, hadde grunneieren funnet en del jernnagler og Hinsch reiste for å foreta en undersøkelse. Han hadde ingen erfaringer
som feltarkeolog, men i løpet av tre kalde våruker gravde han fram en båtgrav fra vikingtiden. Resultatene fra utgravningen på Gokstad ble publisert i Viking året etter og står som den da 20-årige Hinsch' offisielle debut som vitenskapsmann.
Hinsch hadde i etterkrigstiden flere studieopphold i utlandet, deriblant i Frankrike, Sverige, Finland og England. I 1950 fungerte han som konservator ved Oldsaksamlingen i Oslo, og ved årsskiftet 1950-51 ble han ansatt som konservator ved Historisk Museum ved Universitetet i Bergen.


== Publikasjoner ==
En ny båtgrav på klassisk grunn. Viking bind IX, 1945, side 163-183
Buplasskulturen på Møre-kysten i dolktida. Viking bind XII, 1948, side 89-132
Keltertidsproblemet i nordisk arkeologi. Nordisk Tidskrift, Stockholm 1950, side 201-212
Førromersk jernalder i Norge. Finska Fornminnesforeningens Tidskrift LII:1, Helsingfors 1951, side 51-71
Traktbegerkultur - megalitkultur: En studie av Øst-Norges eldste, neolitiske gruppe, Universitetets Oldsaksamlings årbok 1951/53, Oslo 1953, side 10-176
Yngre steinalders stridsøkskulturer i Norge, Universitetet i Bergen. Årbok 1954, hist.-ant. rekke nr. 1, side 1-237
Gokstadhøvdingens jaktransel? Viking bind XXI/ XXII, 19 5 7/19 58, side175-201, med 10 f1g. i teksten. Resume en franc;ais.
Naust og hall i jernalderen, Universitetet i Bergen, 1960


== Kilder ==
Hagen, Anders: Erik Hinsch, 1925 – 1958, Viking bind XXI, 1958, side V
Tommy Karevik

Tommy Karevik (født 1. november 1981 i Norsborg) er en svensk progressiv metal-vokalist fra Stockholm.
Karevik var med i bandet Vindictiv fra 2004, og i 2005 deltok han på bandets første demo. Kort tid etter sluttet han i bandet og erstattet Andi Kravljaca i progressiv metal-bandet Seventh Wonder. Demoen fra 2005 dukket så opp 2010 som musikkalbumet Born of Fire med bandet Firecracker, hvor Karevik er kreditert som vokalist. Dette er et PR-stunt fra plateselskapet da bandet ikke eksisterer.Nettstedet Progressive Melodies utpekte Karevik til «Best Male Vocalist of 2008» (beste mannlige vokalist i 2008).22. juni 2012 ble det annonsert at Karevik har fått jobben som vokalist i Kamelot etter at norske Roy Khan trakk seg året før. På hjemmesiden til Seventh Wonder ble dette bekreftet, og opplyst om at Karevik vil fortsette å synge også for dem.


== Diskografi (utvalg) ==
Studioalbum med Seventh Wonder

2006: Waiting in the Wings
2008: Mercy Falls
2010: The Great Escape
2018: Tiara
2022: The TestamentStudioalbum med Firecracker

2010: Born of Fire (innspilt som Vindictiv-demo i 2005)Studioalbum med PelleK

2010: My Demons (Gjestevokalist)
2012: Bag of Tricks (Gjestevokalist)Studioalbum med Kamelot

2012: Silverthorn
2015: Haven
2018: The Shadow Theory


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Karevik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tommy Karevik på Discogs 
(en) Tommy Karevik på MusicBrainz 
(en) Tommy Karevik på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tommy Karevik på Songkick 
(en) Tommy Karevik på AllMusic 
(en) Tommy Karevik på MySpace
Norsk-ukrainsk handelskammer

Norsk-Ukrainsk Handelskammer (NUCC), etablert november 2008. NUCC er en ikke-kommersiell medlemsorganisasjon som jobber for å legge til rette for og bistå næringssamarbeid mellom Norge og Ukraina.
Organisasjonen har kompetanse innen IKT, offshoring, eksport (fisk), energiøkonomisering og FoU, det norske hjelpemiddelapparatet, ukrainsk lovgivning, kultur, samfunnsliv og språk.


== Aktiviteter ==
Medlemsmøter med bedriftscases med vekt på erfaringer, politisk utvikling, økonomisk utvikling og legal utvikling.
Internettportal
Nyhetsbrev
”Guide to doing Business in Ukraine” utviklet i samarbeid med Siviløkonomutdannelsen i Bodø
Medarrangør av konferanser i Ukraina


== Eksterne lenker ==
NUHK
Shayetet 13

Shayetet 13 er en militær spesialstyrke tilhørende Israels forsvar. Den ble stiftet i 1949 av Yohai Ben-Nun.
Enheten regnes som en av de viktigste militære enheter innen den israelske hæren (sammen med Sayeret Matkal og Shaldag Unit). Shayetet 13 spesialiserer seg på direkte angrep, kamp mot terrorisme, sabotasje, maritim etterretning, gisselsituasjoner og angrep på skip som de regner som fiendtlige. Spesialstyrken har deltatt i nesten alle Israels store kriger, samt mange andre krigssituasjoner. Enheten er en av de mest hemmelighetsfulle innen det israelske militære. Detaljene i mange av oppdragene og identitetene til de aktive soldatene blir selvsagt holdt stengt hemmelig. Shayetet 13 regnes blant de beste av verdens spesialstyrker, og blir ofte sammenlignet med den amerikanske Navy SEALs og Storbritannias Special Boat Service.


== Se også ==
Bordingen av Gaza-konvoien 31. mai 2010
Bjørn Hougen

Bjørn Hougen (født 15. september 1898 i Sandefjord, død 1. mars 1976 i Oslo) var en norsk arkeolog. Hougen tok magistergraden i 1924, og doktorerte i 1936 med avhandlingen The migration style of ornament in Norway der han behandler Snartemofunnene. Hougen var hele sitt yrkesaktive liv tilknyttet Universitetets Oldsaksamling, fra 1952; som bestyrer og professor helt til han gikk av med pensjon i 1967.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Bjørn Hougen i Store norske leksikon
Arkitekturåret 1696

Arkitekturåret 1696 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1696.


== Bygninger ==

Byggingen av Chatsworth House i Derbyshire av William Talman fullføres (påbegynt 1687).
Byggingen av palasset Schönbrunn i Wien av Johann Bernhard Fischer von Erlach påbegynnes. Det blir ferdig i 1713.
1690→1700: To barokke palasser bygges i Vilnius, Sapieha-palasset og Slushko-palasset, tegnet av Pietro Perti.


== Hendelser ==
Vindusskatt blir innført England.


== Fødsler ==
Carlo de Dominicis, italiensk arkitekt i seinbarokken (død 1758)


== Dødsfall ==
12. mars: Jean de La Vallée, fransksvensk arkitekt (født 1620)
Jean-Baptiste Mathey, fransk maler og arkitekt (født 1630)
In the Middle of the House

«In the Middle of the House» er en amerikansk noveltysang med melodi og tekst av Bob Hilliard. Den ble spilt inn på plate både av Vaughn Monroe og av Rusty Draper. Begge ble utgitt på singler i 1956. Drapers utgivelse hadde betegnelsen Mercury 70921x45.Den britiske sangeren Alma Cogan gjorde en coverversjon.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «I midten av vårt hus».


=== Innspilling ===
Arne Bendiksen med eget orkester. Utgitt på 78-platen Philips P-53082-H i 1957.


== Listeplasseringer ==
Monroes versjon nådde en ellefteplass på Billboard Most Played By Disc Jockeys-listen og en 21.-plass på Top 100-listen i september 1956.Drapers versjon, utgitt bare en uke etter Monroes versjon, nådde en 24.-plass på Billboard Most Played by Disc  Jockeys-listen. Han overtraff Monroe på Top 100-listen med en 20.-plass.


== Referanser ==
Arkitekturåret 1698

Arkitekturåret 1698 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1698.


== Bygninger ==

Planleggingen av Place Louis-le-Grand i Paris av Jules Hardouin-Mansart og Germain Boffrand starter. Fasadene ble satt opp før selve bygningene.
1696→1713: Byggingen av palasset Schönbrunn i Wien av Johann Bernhard Fischer von Erlach pågår.
1690→1700: To barokke palasser bygges i Vilnius, Sapieha-palasset og Slushko-palasset, tegnet av Pietro Perti.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
11. mai: Pierre Contant d'Ivry, fransk arkitekt (død 1777)
23. oktober: Ange-Jacques Gabriel, fransk arkitekt (død 1782)


== Dødsfall ==
…
Arkitekturåret 1699

Arkitekturåret 1699 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1699.


== Bygninger ==

1699→1712: Byggingen av Castle Howard av John Vanbrugh og Nicholas Hawksmoor begynner.
1696→1713: Byggingen av palasset Schönbrunn i Wien av Johann Bernhard Fischer von Erlach pågår.
1690→1700: To barokke palasser bygges i Vilnius, Sapieha-palasset og Slushko-palasset, tegnet av Pietro Perti.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
Edward Lovett Pearce, irsk arkitekt (død 1733)
Matthew Brettingham, engelsk arkitekt (død 1769)
Svend Tråseth, norsk byggmester, kjent for oppførelsen av flere kirkebygninger i Gudbrandsdalen og Valdres (død 1769)


== Dødsfall ==
…
The Bus Stop Song

«The Bus Stop Song» (Også kjent som «A Paper of Pins») er en amerikansk populærmusikksang. Tittelen viser til filmen Bus Stop, hvor den ble introdusert.Det er en tradisjonell sang, som ble orkestrert av Ken Darby i 1956, men en versjon (kalt «The Keys of Canterbury») var fra kjent fra 1800-tallet og Alan Lomax samlet den som «A Paper of Pins» i 1930-årene.
«The Bus Stop Song» er best kjent i en innspilling, gjort 17. juli 1956, med The Four Lads. Den ble utgitt av Columbia Records med katalognummer 40736. Den andre siden var «A House with Love in It»


== Norsk versjon ==
Jacob Hjelte har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hvis du vil være min».


=== Innspilling ===
Else Nystrand med vokaltrio og Ragnar Danielsens orkester. Utgitt på 78-platen Philips P-53078-H i 1956.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==