jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gelada

Gelada (Theropithecus gelada) er en fjellbavian som  hører til gruppen Papionini (bavianer og deres like). Den er eneste nålevende art i slekten Theropithecus (geladaer, kappebavianer eller fjellbavianer), som en gang i tiden talte flere lignende arter (selv om det kan være uenighet om klassifiseringen av fossile funn). Fem er utdødd. Den gjenlevende geladaen er endemisk for de etiopiske høylandene og lever i høyder omkring 1 800–4 400 moh. To underarter er beskrevet. Theropithecus er trolig søstergruppen til Papio (bavianer).


== Beskrivelse ==
Geladaer har lang og tett grålig pels (en adapsjon til de ekstreme forholdene disse dyra lever under) og en flatere snute enn tradisjonelle bavianer. De har et rødt område på brystet med bar læraktig hud. Arten viser tydelig kjønnsdimorfisme, i det hannene er betydelig større enn hunnene og lett gjenkjennelige på den karakteristiske manken og kappelignende pelsen de bærer på ryggen.
Geladaene er terrestriske og eter mest gress (Poaceae). 
Geladaer holder sammen i grupper som består av en dominant hann og flere hunner. Men flere grupper kan også være sammen på et sted, slik at det kan være mange aper i en flokk. Antallet har kommet helt opp i over 600. De kommuniserer med hverandre ved hjelp av kroppsspråk som består av en rekke ansiktsuttrykk og kroppsstillinger.


== Inndeling ==
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Slekten Rungwecebus er lagt til i henhold til Davenport et al. (2006) og Mittermeier, Rylands & Wilson (2013). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskrivelser.

Catarrhini, østaper
Cercopithecoidea, dyreaper
Cercopithecidae, dyreapefamilien
Cercopithecinae, (marekatter og bavianer og deres like) (frukt- og altetere)
Cercopithecini, (marekatter og deres like)
Papionini, (bavianer og deres like)
Macaca, makaker, 21 arter
Lophocebus, toppmangabeyer, 3 arter
Rungwecebus, høylandsmangabey, 1 art
Papio, bavianer, 5 arter
Theropithecus, (geladaer, kappebavianer eller fjellbavianer), 1 art
T. gelada, gelada
T. g. gelada (nominatformen), nordlig gelada
T. g. obscurus, sørlig gelada
T. brumpti (†)
T. darti (†)
T. oswaldi (†)
Cercocebus, mangabeyer, 6 arter
Mandrillus, mandriller, 2 arter
Colobinae, bladaper (bladetere)
Hominoidea, menneskeaper


== Fylogeni ==
Fylogenien nedenfor er i henhold til Xing et al. (2005).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gelada i Encyclopedia of Life 
(en) Gelada i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gelada hos Fossilworks 
(en) Gelada hos ITIS 
(en) Gelada hos NCBI 
(en) Kategori:Theropithecus gelada – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Theropithecus gelada – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Theropithecus gelada – detaljert informasjon på Wikispecies
Lindi (region)

Lindi er en av Tanzanias 30 administrative regioner. Den grenser til Indiahavet i øst, Mtwara i sør, Ruvuma i sørvest, Morogoro i vest og Pwani i nord. Regionhovedstaden er Lindi. Regionen hadde ved den offisielle folketellingen i 2012 en befolkning på 864 652 innbyggere. Med et areal på 67 000 km² er Lindi den tredje største regionen i Tanzania. Selous viltreservat, som er et verdensarvsområde og verdens nest største naturreservat, utgjør 18 000 km² av arealet.
Ludovick J. Mwananzila er kommisjonær for regionen.


== Distrikter ==
Regionen Lindi er administrativt delt inn i fem distrikter. Innbyggertallene som er oppgitt nedenfor stammer fra folketellingen i 2012. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lindi Region – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Patrice Bianchi

Patrice Bianchi (født 10. april 1969 i Bourg-Saint-Maurice) er en tidligere fransk alpinist. Han kjørte nesten utelukkende slalåm, iblant også storslalåmrenn.
Bianchi konkurrerte først i europacupen, og debuterte i verdenscupen i 1989. Han tok sine første poeng 6. januar 1990, da han ble nummer 14 i et slalåmrenn i Kranjska Gora. To uker senere fikk han sin første plassering blant de 10 fremste. Under VM 1991 i Saalbach-Hinterglemm ble han nummer 7.
Han hadde sin beste sesong i 1991/92: Han vant i  Garmisch-Partenkirchen og ble nummer to i Kitzbühel, og endte på femteplass i sammendraget i slalåmcupen. Under OL 1992 kjørte han imidlertid ut. Han vant sin andre og siste verdenscupseier 15. desember 1992 Madonna di Campiglio. Han la opp etter sesongen 1993/94.


== Meritter ==


=== Verdensmesterskap ===
Saalbach-Hinterglemm 1991: 7.-plass i slalåm
Morioka 1993: 11.-plass i slalåm


=== Verdenscupen ===
Sesongen 1991/92: 5.-plass i slalåmcupen
3 pallplasseringer, derav 2 seire:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patrice Bianchi – Olympedia 
(en) Patrice Bianchi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Patrice Bianchi – FIS (alpint) 
(en) Patrice Bianchi – ski-db.com
Esten O. Sæther

Esten Oddmund Sæther (født 13. februar 1955 i Oslo) er en norsk pressemann og fotballtrener. Han er utdannet historiker fra Universitetet i Oslo og begynte som journalist i Vårt Land (1981–1984). Siden 1984 har Sæther vært tilknyttet Dagbladet, først som sportsreporter, deretter som sportsredaktør,  politisk reporter, redaksjonssjef, nyhetsredaktør og første redaktør for dagbladet.no fra 2000 til 2008. Han er i dag sportskronikør.
Sæther er trener for landslaget i futsal, og er også mangeårig trener for KFUM-Kameratene Oslo i 2. divisjon.
I 2015 ble han tildelt Norske Idrettsleder-Veteraners sportsjournalistpris.


== Familie ==
Esten Sæther er far til den tidligere fotballspilleren og frilansjournalisten Eivind Sæther.


== Referanser ==
Johan David Åkerblad

Johan David Åkerblad (født 6. mai 1763 i Stockholm, død 7. februar 1819 i Roma) var en svensk diplomat, egyptolog, orientalist og en student of Silvestre de Sacy.Sacys undersøkelse av Rosettasteinen ga ikke noe resultat og Åkerblad fortsatte arbeidet hans i 1802 og klarte å identifisere alle egennavn i den demotiske teksten på bare to måneder. Han kunne også lese ord som «gresk», «tempel» og «egyptisk» og fant ut de korrekte lydverdier for 14 av de 29 tegnene, men han trodde feilaktig at demotiske hieroglyfer hadde et fullstendig alfabet. En av hans strategier med å sammenligne demotisk med koptisk ble seinere nøkkelen i Jean-François Champollions endelige dechiffrering av hieroglyfskriften og oldtids egyptisk språk.


== Referanser ==
Basel II

Basel II er den andre av Baselakkordene, som er anbefalinger for banklover utstedt av Baselkomitéen fra lokalene til Den internasjonale oppgjørsbanken i byen Basel i Sveits. Hensikten med Basel II, publisert i juni 2004, er å skape en internasjonal standard som bankregulatører kan bruke når de bestemmer bankenes kapitalkrav.
Basel II satte kapitalkravet til 8 prosent kapitaldekning.
La Bamba (Prima Vera)

«La Bamba» er en meksikansk tradisjonell sang som blant annet er innspilt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt). Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (synth), Tom Mathisen (akustiske gitarer).Ritchie Valens ga den ut i spansk språkdrakt på B-siden til singlen Donna i 1958. Prima Veras versjon er på kvasi-spansk med først et tenor-aktig vers sunget av Jahn Teigen før Tom Mathisen tar over mikrofonen.

Prima Vera live på Tilllasjpompa krematorium. Latinamerikanske dansker blir aldri det samme.

Da trioen spilte på ABC-teatret våren 1983 og Stockholm høsten 1984, var «La Bamba» åpningslåt. 28. november 2001 spilte Prima Vera sammen for siste gang i Oslo Spektrum, og mot slutten av showet fremførte de en medley av «La Bamba» og «Twist and Shout» (sendt på TVN høsten 2006). Disse to sangene ligner veldig på hverandre i akkord-struktur.
En konsertversjon ble utgitt på The Prima Vera Show i juni 1999 og studioversjonen ble utgitt september 2000 på samlealbumet Rest of the best vol 2,5.


== Referanser ==
Ebony & Ivory (Prima Vera)

«Ebony & Ivory» er en veldig kort coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt). Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio.Original-versjonen har samme tittel og ble skrevet av Paul McCartney. Den ble en hit i 1982 og McCartney sang den i duett sammen med Stevie Wonder. Originalteksten er en oppfordring til at svarte og hvite mennesker kan leve sammen og være vel forlikte.
Musikerne på den korte introen var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer) og Geir Langslet (synth).Etter introen overtar trekkspill, akustisk gitar og bass. Det er Tom Mathisens far, Joku Fahr (egentlig John Henry Mathisen) som spiller trekkspill mens han synger kun en setning fra originalen to ganger på gebrokkent engelsk før sønnen Tom sier "Ja, jeg tenker vi lar den gå". Joku Fahr fikk kun kvelden forut å øve inn sangen på før innspilling. Fahr ble ikke fornøyd med resultatet. Prima Vera derimot var veldig fornøyd.>
Joku Fahr hjelper Paul McCartney til nok en suksess.

Joku Fahr / Prima Veras versjon av «Ebony & Ivory» ble også utgitt i januar 1994 på Absolute Prima Vera.


== Referanser ==
Broome

Broome er en by i nordlige delen av Vest-Australia i Australia. Broome ligger 2200 km nord for delstadshovedstaden Perth. Byen hadde en fastboende befolkning på 11 547 innbyggere i 2006. I turistsesongen tar Broome i mot mer enn 45 000 turister i måneden. Broome internasjonale lufthavn har avganger til flere innenriksdestinasjoner.


== Historikk ==
Den første europeiske oppdageren i området som i dag er Broome var den engelske oppdageren William Dampier i 1688 og igjen i 1699. Mange av de kystnære landemerkene er oppkalt etter han. I 1883 ble området først bosatt av europeere og ble oppkalt etter Frederick Broome som var guvernør av Vest-Australia mellom 1883 og 1889. Byen vokste frem rundt perlefisket. I 1889 ble det lagt en undersjøisk telegrafkabel fra Broome til Singapore.
3. mars 1942 ble Broome bombet av japanske fly, dette angrepet krevde 88 menneskeliv og Broome er sammen med Darwin en av to australske byer som ble utsatt for luftangrep under andre verdenskrig.
Siden 1960 har Broome vokst kjapt på grunn av turisme og gruveindustriboomen i Vest-Australia.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Broome, Western Australia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Al Geiberger

Allen Lee Geiberger (født 1. september 1937 i California) er en tidligere profesjonell amerikansk golfspiller. Han spilte på PGA-touren og på senior-touren for spillere over femti år.
Geiberger ble profesjonell i 1959. Han vant 11 turneringer på PGA-touren. Blant disse var major-turneringen PGA Championship. Da han fylte 50, ble han medlem på det som da het Senior Tour, senere Champions Tour. Der vant han ytterligere ti turneringer. Geiberger spilte på to Ryder Cup-lag, i 1967 og 1975. 
I 1977 ble han den første til å gå en runde på 59 slag i en PGA-turnering, da han vant Danny Thomas Memphis Classic. 
Sønnen Brent har to seire på PGA-touren.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
1962 Ontario Open Invitational
1963 Almaden Open Invitational
1965 American Golf Classic
1966 PGA Championship
1974 Sahara Invitational
1975 MONY Tournament of Champions, Tournament Players Championship
1976 Greater Greensboro Open, Western Open
1977 Danny Thomas Memphis Classic
1979 Colonial National Invitation


=== Seire på Senior Tour ===
1987 Vantage Championship, Seniors International Golf Championship, Las Vegas Senior Classic
1988 The Pointe/Del E. Webb Arizona Classic
1989 GTE Northwest Classic
1991 Kroger Senior Classic
1992 Infiniti Senior Tournament of Champions
1993 Infiniti Senior Tournament of Champions, GTE West Classic
1996 Greater Naples IntelliNet Challenge


=== Ryder Cup ===
1967, 1975


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Al Geiberger – PGA-touren 
(en) Al Geiberger – Japantouren
Devonport (Tasmania)

Devonport er en by i den nordvestlige delen av Tasmania i Australia. Devonport ligger langs elven Mersey. Sammen med den litt mindre byen Burnie er Devonport et regionalt senter på den nordlige kysten av Tasmania.


== Historikk ==
Området ble først kartlagt av kaptein Charles Hardwicke i 1823. Det var opprinnelig kjent som Port Frederick. Senere ble denne byen delt i to, med Formby på vestbredden av Mersey og Torquay på østbredden. I 1890 ble disse byene samlet under navnet Devonport. Som igjen er oppkalt etter Devonport i England. 
Devonport fikk bystatus i 1981. 


== Transport ==
Devonport er fergeleie for Spirit of Tasmania-bilfergen til Melbourne. Devonport lufthavn ligger 7 km øst for byen og har flyvninger til Melbourne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Devonport, Tasmania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lille Vandve

Lille Vandve, offisielt Liss-Vandve, er ei lita øy i Dønna kommune på Helgelandskysten.
Det har i årenes løp bodd opp til et ti-talls familier på øya. Disse har primært livnært seg av fiske og litt jordbruk. Avstanden til gode fiskefelter som for eksempel Åsvær, er kort, og mange tok veien dit i sesongene. Øya er noe karrig, men ga likevel mulighet for et par kyr og noen sauer i hver husstand.


== Adventistene ==
Syvendedagsadventistene har tidligere drevet barneskole på øya i tilknytning til Sion, som var adventistenes kirke på øya. Skolen ble drevet i noen år tidlig på 1900-tallet, for så å bli startet opp igjen i 1952. Elevgrunnlaget var barn av adventistfamilier i området, primært fra øya Havstein og Lille Vandve. Det dreide seg om ca. 15 elever totalt i denne perioden. I 1959 ble den nedlagt for godt, blant annet på grunn av manglende elevgrunnlag. Etter at skolen ble nedlagt, måtte alle barna dra på den offentlige skolen på Vandve.
Skolen hadde bare en lærer. De første par årene fra 1952 var Gunnar Gustavsen lærer, og i to påfølgende korte perioder fram til nedleggelsen i 1959, var Gunnar Olsen (Myrmo) og Ingvald Frantzen lærere.


== Menigheten ==
Menigheten hadde samling på «Sion» hver sabbat året rundt til bibelstudium og gudstjeneste. De fleste adventistene i området bodde enten på Lille Vandve eller Havstein. For dem som ikke bodde på øya, ble det benyttet robåt eller sjark for å komme seg til kirka.
Rundt år 1900, organiserte br. O. A. Johnsen Lille Vandve adventistmenighet. Helt fram til 1970-tallet samlet menigheten seg til gudstjeneste på Sion. Etter hvert som de unge flyttet fra øyene og inn til tettere befolkede områder, og den eldre generasjonen begynte å dø ut, ble Sion mindre og mindre benyttet. I 1984 ble det besluttet at menigheten skulle få sitt tilhold i Sandnessjøen, og det ble kjøpt et hus i Nessgata som skulle tjene som kirke. 
Samme året (1984) ble Sion solgt til Arthur Johansen (Bodø). En lang æra med Sion på adventistmenighetens hender var over. 
I 1998 skiftet Sion igjen eier. Det var Berit Ås, tidligere stortingsrepresentant for SV, som ble kjøper. Hun har lagt stor vekt på å vedlikeholde huset, og bevare det mest mulig i samme stil som det opprinnelig hadde.


== Kilder ==
O. Jordahl, Femtiårs jubileum i Lille Vandve menighet, Evangeliets Sendebud, 1948 nr. 10 s. 2.
Devonport

Devonport kan bety:

Devonport (Devon), del av Plymouth i Storbritannia.
HMNB Devonport, en marinebase på samme sted
Devonport (New Zealand), en bydel i Auckland
Devonport Naval Base, en marinebase i samme bydel
Devonport (Tasmania), Australia
Devonport lufthavn, Tasmania


== Se også ==
Davenport
Tor André Ljosland

Tor André Ljosland (født 10. desember 1982) er en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti. Han var tidligere nestleder i Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU). Ljosland har sittet i kommunestyret i Notodden kommune fra 2003 til 2011 og var gruppeleder for Notodden KrF fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget i 2007 var han Norges yngste ordførerkandidat. I  KrFU har Ljosland vært organisatorisk og deretter politisk nestleder (2004–2006), samt internasjonal nestleder (2008–2009). Han var fylkesleder for Telemark KrFU i perioden 2001–2003. Fra 2011 til 2013 var han politisk rådgiver for byråd Lisbeth Iversen i Bergen kommune.
Ljosland arbeidet en kort stund som kommunikasjonsrådgiver i PR-firmaet NorPR, men sa opp jobben 21. oktober 2015 som følge av hans ektefelle Rebekka Ljosland, ble utnevnt til byråd for helse og omsorg i Bergen i den hensikt at ektefellen skulle unngå habilitetsproblemer. Ljosland jobber som administrasjonsleder i Bergen kirkelige fellesråd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Tor André Ljosland hos Stortinget 
(no) Tor André Ljosland hos Norsk senter for forskningsdata
Singapore Airlines Flight 006

Singapore Airlines Flight 006 var en internasjonal passasjerflyvning fra Singapore Changi lufthavn til Los Angeles internasjonale lufthavn via Chiang Kai-shek internasjonale lufthavn (nå Taiwan Taoyuan internasjonale lufthavn) i Taipei, Taiwan. Den 31. oktober 2000 kræsjet flyet i anleggsmaskiner på Taiwan Taoyuan internasjonale lufthavn etter å forsøkt å ta av fra feil rullebane under en tyfon.83 av de i alt 179 passasjerene omkom. 71 ble skadet.
Dette var første gang at Singapore Airlines opplevde tap av menneskeliv i en ulykke.


== Flyet og besetningen ==
Flyet som opererte flyvningen på ulykkesdagen var en Boeing 747-412 registrert 9V-SPK med serienummer 28023 fra fabrikk, var den 1100. 747-maskinen produsert. Flyet ble sjekket for vedlikeholdsbehov den 16. september 2000, uten at det ble funnet noen feil. Flyet fløy første gang 12. januar 1997, og hadde siden vært i lufta i 18 459 timer fordelt på 2 274 flyvninger Kapteinen var 41 år gamle Foong Chee Kong fra Malaysia. Han var en svært erfaren pilot med mer enn 11200 flytimer, hvorav 2000 i Boeing 747-400. Andrepiloten var Latiff Cyrano, 36. Cyrano hadde mer enn 2400 flytimer. Den tredje piloten var Ng Kheng Leng, 38. Han hadde omtrent 5500 flytimer totalt. Alle de tre pilotene overlevde; bare andrepiloten pådro seg lettere skader.


== Årsak ==
Flyet tok av fra feil rullebane i en tyfon. Rullebanen var under vedlikehold. Flyet traff en av gravemaskinene på rullebanen og tippet over.
Årsaken til ulykken var trolig forvirring mellom tårnet og mannskapet. Tårnet gav dem takeoff-klarering på rullebane 05L, men siden rullebane 05L og 05R ligger parallelt med hverandre, forvekslet piloten rullebanene og snudde 100 meter for tidlig inn på rullebane 05R og akselrerte for å ta av. På grunn av dårlig sikt, så ikke mannskapet kjøretøyene på rullebanen og fikk ikke stoppet flyet i tide.Hendelsen er dramatisert i en episode i TV-serien Flyhavarikommisjonen, under navnet «Caution to the Wind».


== Referanser ==
Cynthia Nixon

Cynthia Nixon Ellen (født 9. april 1966 i New York) er en amerikansk skuespiller, kjent for rollen som Miranda Hobbes i HBO -serien Sex og singelliv (1998–2004). Hun er en Emmy-, Tony– og Grammy Award-vinnende skuespiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cynthia Nixon på Internet Movie Database 
(no) Cynthia Nixon hos Nationaltheatret 
(sv) Cynthia Nixon i Svensk Filmdatabas 
(da) Cynthia Nixon på Filmdatabasen 
(da) Cynthia Nixon på Scope 
(fr) Cynthia Nixon på Allociné 
(en) Cynthia Nixon på AllMovie 
(en) Cynthia Nixon hos Rotten Tomatoes 
(en) Cynthia Nixon hos The Movie Database 
(en) Cynthia Nixon hos Internet Broadway Database
Den 31. Razzie-utdelingen

Den 31. Razzie-utdelingen er en seremoni som markerer de dårligste filmene fra filmåret 2010. Seremonien fant sted den 26. februar, dagen før den 83. Oscar-utdelingen. Utdelingen fant sted i Barnsdall Gallery Theatre i Hollywood.
Ny pris for året var Dårligste 3D-opplevelse, eller nærmere bestemt misbruk av 3D, jf. originalkategorien på engelsk: Worst Eye-Gouging Mis-Use of 3-D


== Vinnere og nominasjoner ==


=== Dårligste film ===
Luftens siste mester

The Twilight Saga – Eclipse
The Bounty Hunter
Sex and the City 2
Vampires Suck


=== Dårligste mannlige skuespiller ===
Ashton Kutcher – Killer og Valentine's Day

Gerard Butler – The Bounty Hunter
Jack Black – Gullivers reiser
Robert Pattinson – The Twilight Saga – Eclipse og Remember Me
Taylor Lautner – The Twilight Saga – Eclipse


=== Dårligste kvinnelige skuespiller ===
«The Four Gal Pals» (Sarah Jessica Parker, Kim Cattrall, Kristin Davis og Cynthia Nixon) – Sex and the City 2

Jennifer Aniston – The Bounty Hunter
Miley Cyrus – The Last Song
Megan Fox – Jonah Hex
Kristen Stewart – The Twilight Saga – Eclipse


=== Dårligste mannlige birolle ===
Jackson Rathbone – Luftens siste mester og The Twilight Saga – Eclipse

George Lopez – Marmaduke, The Spy Next Door og Valentine's Day
Billy Ray Cyrus – The Spy Next Door
Dev Patel – Luftens siste mester
Rob Schneider – Grown Ups


=== Dårligste kvinnelige birolle ===
Jessica Alba – The Killer Inside Me, Verre enn verst, Machete og Valentine's Day

Cher – Burlesque
Liza Minnelli – Sex and the City 2
Nicola Peltz – Luftens siste mester
Barbra Streisand – Verre enn verst


=== Dårligste film-kollegium / filmpar ===
Hele Sex and the City 2-castet

Hele The Twilight Saga – Eclipse-castet
Hele Luftens siste mester-castet
Jennifer Aniston og Gerard Butler – The Bounty Hunter
Josh Brolins ansikt og Megan Fox' stemme – Jonah Hex


=== Dårligste forløper, nyinnspilling, plagiat eller oppfølger ===
Sex and the City 2

Clash of the Titans
Luftens siste mester
The Twilight Saga – Eclipse
Vampires Suck


=== Dårligste regissør ===
M. Night Shyamalan – Luftens siste mester

Sylvester Stallone – The Expendables
Jason Friedberg og Aaron Seltzer – Vampires Suck
Michael Patrick King – Sex and the City 2
David Slade – The Twilight Saga – Eclipse


=== Dårligste manus ===
Luftens siste mester

Verre enn verst
Sex and the City 2
The Twilight Saga – Eclipse
Vampires Suck


=== Dårligste 3D-opplevelse ===
Luftens siste mester

Som hund og katt – Kittys hevn
Clash of the Titans
The Nutcracker in 3D
Saw 3D


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Listen over de nominerte filmene på Razzies.com
Boom bang a bang (Prima Vera)

«Boom bang a bang» er en veldig kort coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt). Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio.Originalen-versjonen har samme tittel og var Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest 1969 hvor sangen ble fremført av Lulu. Fire deltagere vant konkurransen i 1969 og Storbritannia var blant dem. Melodien ble skrevet av Alan Moorhouse mens Peter Warne skrev teksen (sistnevnte ble ikke kreditert på plateetiketten til Prima Vera). Originalteksten handler om at hjertet slår fortere når tekstens jeg er i armene på en person som vedkommende er forelsket i.
I Prima Veras versjon blir ingen instrumenter benyttet og Tom Mathisen synger kun tittelstrofen fra originalteksten en gang. Siden hjertet til tekstens jeg begynner å løpe løpsk og dunker for fort, får det katastrofale konsekvenser.

Johnny Pacemaker gjør den samme tabben igjen.

Prima Veras versjon ble også utgitt januar 1994 på Absolute Prima Vera og på coveret står trioen selv oppført som komponister.


== Referanser ==