jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Estadio Hidalgo

Estadio Hidalgo er et fotballstadion i Pachuca i den meksikanske delstaten Hidalgo. Det har en tilskuerkapasitet på rundt 30 000. Det er hjemmebanen til CF Pachuca. Stadionet blei åpna 14. februar 1993. Det har kallenavnet «El Huracán» («Orkanen»).
Severin Brørby

Severin Petter Brørby (født 19. november 1932 på Hønefoss, død 5. mars 2001 i Jevnaker) var en norsk glasskunstner.Han var utdannet fra SHKS, og var fra 1956 ansatt som designer ved Hadeland Glassverk. Hans første serie, fløtesettet «Anne» kom i produksjon allerede samme år. Hans største suksess var serien «Furu» med boller, tallerkener, fat og lysestaker, som kom i produksjon i 1975. Han sluttet på Hadeland Glassverk i 1984, og drev deretter egen glasshytte, først på Åmot i Modum og fra 1990 på Vik i Hole.
Hans arbeider er innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, Vestlandske kunstindustrimuseum, Designmuseum Danmark og Corning Museum of Glass, New York. Han fikk Design-prisen av Rådet for Glass, Porselen og Flint for bollesettet «Monte Carlo»; han mottok Merket for god design flere ganger; fikk en tysk pris i 1972 for krystallinserviset «Barbara», og mottok Jacobprisen i 1979.


== Referanser ==
Sonja Gill

Sonja Gill (født 25. oktober 1894 i Bergen, død 29. november 1933) var en norsk kjemiker, kjent fra 1913 da hun ble den første kvinne som ble uteksaminert ved Bergens Tekniske skole, og den fjerde i Norge med utdanning i kjemi (de andre fra Trondheim Tekniske Skole).
Det var som sjokoladeforsker hun gjorde seg gjeldende, først i tiden 1913 til 1920, da hun virket ved det sveitsiske sjokoladelaboratoriet Nestlé and Anglo-Swiss Condensed Milk Company, der man i 1875 hadde lyktes med de første melkesjokoladene basert på kondensert melk. Hun forflyttet seg i 1920 til Freia Chokoladefabrikk i Kristiania, der man siden 1906 hadde laget Freia Melkesjokolade. Gill forsket videre, helt frem til sin tidlige bortgang i 1933. Til minne om henne navnga Høgskolen i Bergen i 2005 «Sonja Gills rom» i Nygårdsgaten 114.Hun var søster av Leif Gill, som var fosterfar til skuespilleren Claes Gill.


== Referanser ==
St. Franciskus hospital i Arendal

St. Franciskus hospital i Arendal var et hospital i Arendal, åpnet i 1911.I 1910 hadde biskop Johannes Olav Fallize planer om å opprette en katolsk menighet i Arendal, så han kjøpte et hus på Tyholmen som kunne bygges om til hospital. Moder Bonaventura og noen av St. Franciskus Xaveriussøstrene fra Stavanger reiste dit, og i 12. november 1911 ble hospitalet innviet av Biskop Fallize, under navnet St. Franciskus hospital. Dette var det første fullt utstyrte sykehus i Arendal. Forstanderinne var Sr. Paula. 
Det ble også opprettet en katolsk skole, St. Franciskus skole, som ble drevet av søstrene. Sr. Camilla var lærerinne fra begynnelsen.
Hospitalet slet med for dårlig plass, og i 1932 ble det utvidet. I 1971 ble hospitalets første etasje gjort om til fylkets øyeavdeling med legekontorer og operasjonsstue. I 1975 flyttet søstrene fra hospitalet til et nytt søsterhjem, som ble innviet av biskop Gran den 4. oktober.
Sykehuset ble solgt i 1994 til Aust-Agder fylkeskommune for fire millioner kroner, som etter hvert gjorde det til en ekstern del av Aust-Agder Sentralsjukehus og senere Aust-Agder Sykehus. I 2002 solgte fylkeskommunen seg ut av de gamle lokalene til søstrenes hospital, og menigheten kjøpte lokalene tilbake. St. Franciskus skole flyttet inn i de gamle lokalene samme år.


== Tall fra 1969 ==
Følgende tall er hentet fra Statistisk sentralbyrå for 1969:
Innleggelser: 1 470 pasienter
Behandlet: 1 475 pasienter
Utskrivninger
Levende: 1 463
Døde: 3
Antall kurdager: 13 637
Gjennomsnittlig daglig belegg: 37
Antall sykesenger 31. desember 1969: 23 (Aust-Agder Sentralsykehus disponerte 15 senger)


== Litteratur ==
Egil Børre Johnsen: Nonnene og deres menn, Friluftsforlaget, 2003


== Referanser ==
Lagtingsvalget på Åland 2011

Lagtingsvalget på Åland 2011 ble avholdt på Åland den 16. oktober 2011, og valgte 30 representanter (med forholdstallsvalg etter kommuner) til Ålands lagting for en fireårsperiode. Liberalerna på Åland gjorde sitt hittil dårligste valg med 19,7 % av stemmene, et fall på 12,9 prosentpoeng og for første gang under 20 %. Åländsk Center ble igjen største parti, og Moderaterna på Åland og Ålands Framtid opplevde også betydelig fremgang.


== Valgresultater ==
Galleri Vognremissen

Galleri Vognremissen var et kunstgalleri for norsk brukskunst og kunsthåndverk i Basarhallene ved Oslo domkirke. Galleriet ble drevet av Landsforbundet Norsk Brukskunst fra 1960-tallet til 1993. Aud Dalseg var lenge ansvarlig for utstillingene i galleriet.
PWC-bygget

PwC-bygget er en høyblokk i Bjørvika i Oslo sentrum og er en del av bygningsmassen kalt Barcode. Bygget eies av Braathen Eiendom Bjørvika AS, men har fått sitt navn etter revisjonsselskapet PricewaterhouseCoopers som var første leietaker i 2007. Bygningen er smal (70 x 25 meter) og er det vestligste av byggene i Barcode-rekka langs kysten av Oslo. Like til øst for bygningen ligger KLP-bygget som fortsetter i samme stilretning. PWC-bygget ligger i Dronning Eufemias gate 8 og har Oslo sentralstasjon i nord og Akerselva og Akerselvallmenningen i vest.
Fasaden er hvit og blå med materialene glass og aluminium. Strukturen er bygget med stål og betong. Som en del av bygningene i Bjørvika etter Barcodeprinsippet ble også bygningen alternativt kalt Bygning 1 Barcode. PwC-bygget ble påbegynt januar 2006 og stod ferdig året etter som den første av Barcode-bygningene. Det er tegnet av arkitektfirmaet a-lab og kostet cirka 300 millioner kroner.
PwC-bygget har samme formasjon som en triumfbue da det er en åpning fra bakken og opp i midten av bygget slik at en kan passere igjennom bygget uten å gå inn.
PwC flyttet ut av Dronning Eufemias gate 8 i 2019.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Emporis om PWC-bygget. Tekniske detaljer.
Yngvild Fagerheim

Yngvild Fagerheim (født 16. september 1942 i Dale i Sunnfjord) er en norsk keramiker. Hun er datter av Thora Nitter og Ap-politikeren Oddleif Fagerheim. Hun bor og arbeider på Espa i Stange.
Fagerheim er utdannet fra Bergen Kunst- og Håndverksskole 1964-67, og åpnet deretter verksted i Trondheim sammen med Terje Westfoss. Fra 1975 bodde hun en tid i Fredrikstad, hvor hun arbeidet i brukskunstsenteret PLUS. På 80-tallet etablerte hun verksted Espa, og sammen med maleren Olav Starheim, drev hun i mange år et privat galleri som hadde stort nedslagsfelt.  
Yngvild Fagerheims arbeider har blitt beskrevet som «med sikker formsans og følelse for den presist utførte profilering av detalj som del av helheten». Fra 1970-tallet av arbeidet hun ikke bare med brukskeramikk, men også med relieffer og fri keramisk skulptur. Hun har hatt utsmykkingsoppdrag i Fjalerhuset, Førde kyrkjetun, Trøndelag Teater, Universitetet i Tromsø, rådhusene i Ringsaker og Stange, sykehuset i Elverum, i Statoil sine bygninger, på cruiseskip. 
Hun var aktiv i Kunstneraksjonen 1974 og i kunsthåndverkernes organisasjonsarbeid for å etablere foreningen Norske Kunsthåndverkere i 1975. Det var motsetninger mellom den kunstnerbaserte fagorganisasjonen Norske Kunsthåndverkere og paraplyorganisasjonen Landsforbundet Norsk Brukskunst som førte til at NK meldte seg ut av LNB i 1978. Da hun i 1977 ble tildelt Jacobprisen som Landsforbundet sto bak, takket hun nei til prisen. «Hun uttalte at hun nektet å motta æresbevisningen for å markere at LNB hadde utspilt sin funksjon som fellesorganisasjon for brukskunstbevegelsen. Fordi prisen var et symbol for hva LNB stod for syntes hun det var uriktig å ta imot den når hun samtidig 'jobbet for utmelding av giverorganisasjonen'.»Fagerheim mottok Norske Kunsthåndverkeres Ærespris i 1999. 
Yngvild Fagerheim hadde sin første separatutstilling i Bergen 1969. Hun har deltatt i representative kollektivutstillinger i Sverige, Frankrike og Japan. Hun er bl.a innkjøpt av Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Nasjonalmuseet i Oslo, Nordnorsk Kunstmuseum, kunstindustrimuseene i Oslo, Trondheim og Bergen, flere bymuséer, Nationalmuseum i Stockholm, Jönköpings Museum og kunstmuseer i USA og Canada.


== Referanser ==
Svava Thorhallsdottir

Svava Kristin Thorhallsdottir  (født 13. mai 1978) er en norsk forfatter som opprinnelig kommer fra Island. 
Hun har blant annet skrevet Maya-serien og Herdis Elise-bøkene. Svava Thorhallsdottir har skapt Smokkeprinsesse-konseptet med et tårn på Sjøholmen i Blommenholm hvor barn kan gi fra seg smokkene sine og møte Smokkeprinsessen. 
Thorhallsdottir har flere års erfaring fra TV-bransjen. De siste årene har hun jobbet som terapeut og utviklet Terapipodden, onlinekurs og har vært relasjonsekspert på P1, TV2 og Radio Norge. Hun er i tillegg foredragsholder og har vært lærer ved EQ Institute.
I 2015 produserte og skrev hun halvparten av tekstene til albumet Se på meg.
I 2017 opprettet hun forlaget Saga forlag AS.
Svava er lillesøsteren til komiker Dora Thorhallsdottir og kunstneren Bjørg Thorhallsdottir. Moren hennes Herdis Palsdottir er grunnleggeren av EQ institutt.


== Bibliografi ==
Mayas mamma får seg kjæreste (2010)
Maya blir uvenn med Ada (2010)
Maya elsker å rime (2011)
Herdis Elise i barnehagen (2013)
Herdis Elise har en venn (2014)
Mayas venninne har to mammaer  (2014)
Maya og Smokkeprinsessen (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Svava Thorhallsdottir i BIBSYS
Om Maya-serien på Saga forlags nettsider
Niels Aall

Niels Aall  (født 1. desember 1769 i Porsgrunn, død 23. oktober 1854 på Ulefoss) var en norsk godseier, forretningsmann og statsråd.


== Familie ==

Han var sønn til trelastgrossereren Nicolai Benjamin Aall (1739–98) gift med Amborg Jørgensdatter Wesseltoft (1741–1815), Porsgrunn. Han var bror til bl.a. eidsvollsmennene Jacob Aall og Jørgen Aall samt til Benedicte H. Aall gift med  Ulrich Fredrich von Cappelen. Niels Aall var fetter til stattholder Severin Løvenskiold og til komponist Frederikke Løvenskiold.
Niels Aall var gift første gang 1794 med Mariane Møller (1774–96), og annen gang 1804 med Christine Johanne Blom (1782–68) som var søster til Marie Severine Blom gift med eidsvollsmannen Didrich von Cappelen, Skien.


== Virksomhet ==
Etter å ha utdannet seg i Frankrike og England, slo Niels Aall seg ned som kjøpmann i Porsgrunn. Fra 1810 var han rådmann i Skien og Porsgrunn. I 1814 utnevnte Christian Frederik ham først til regjeringsråd og senere statsråd. I sistnevnte stilling bestyrte han 4. departement for handels- og tollvesenet. Om sommeren foretok han sammen med sorenskriver Christie og kjøpmann Rosenkilde en reise til England for å tale Norges sak, men deputasjonen ble avvist. Da han kom tilbake til Norge, inngikk han og statsråd Collett konvensjonen på Moss 14. august.
28. august tok han avskjed som statsråd og ofret seg siden utelukkende for bestyrelsen av sine store eiendommer, bortsett fra da han var medlem av Stortinget 1815–1816. Etter faren overtok han Ulefos Hovedgaard med de tilhørende skoger. Etter Napoleonskrigene i Europa ble trelastnæringen hardt rammet av toll og andre handelshindringer. Dette bedret seg etter hvert, men eksporten av trelast kom til å skyte fart igjen først etter 1840-årene. Under disse vanskelige konjunkturene måtte Niels Aall selge eiendommen på offentlig auksjon. Kjøper var sønnen, kammerherre Hans Aall (1805–63), gift med Mariane Didrikke von Cappelen, datter av Didrik von Cappelen. Ved hjelp av sin kones arv reddet han eiendommen for familien. Aall bodde en tid på sin gård Søndre Brekke i Skien, men flyttet senere til sin sommerbolig Ulefos Hovedgaard, som da ble permanent bolig. Her bodde han frem til han døde. Søndre Brekke med Brekkeparken er i dag en del av Telemark museum. Museumsadministrasjonen holder også til her.
Aall var en av de 41 ledende norske borgere som bidro til å gjøre opprettelsen av Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) mulig gjennom donasjoner. Han var også sentral i arbeidet med å opprette Norges bank.


== Utmerkelser ==
Aall var innehaver av St. Olavs Orden og Nordstjerneordenen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Slægten Aall af Haagen Krog Steffens, Kristiania 1908


== Eksterne lenker ==
(en) Niels Aall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Niels Aall hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Niels Aall, fra Norsk biografisk leksikon
(da) Om Nils Aall, fra Dansk biografisk Lexikon
San Telmo Island

San Telmo Island er en liten øy på nordsiden av Livingston Island i øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Den utgjør vestiden av Shirreff Cove og er omgitt av flere mindre holmer, San Telmo Islets.
Øya ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee i 1958 og er oppkalt etter det spanske fartøyet «San Telmo» som forliste i 1819 på vei fra Cádiz til Callao. Vrakrester som sannsynligvis stammer fra «San Telmo» ble funnet av William Smith i 1820 ved Cape Shirreff i nærheten av San Telmo Island.San Telmo Island utgjør sammen med Cape Shirreff et spesielt verneområde i Antarktis (ASPA nr. 149). Området er hekkeplass for antarktisk pelssel og pingviner.


== Referanser ==
Bak sju hav

Bak sju hav er en norsk barne- og familiefilm fra 1991, regissert av Saeed Anjum og Espen Thorstenson. Filmen handler om en ung gutt, Aslam. Han bor i Pakistan. En dag flytter han og familien til Norge siden faren har fått seg jobb i Norge. For Aslam og familien hans blir møtet med det nye landet i det kalde nord et møte på både godt og vondt. Rubina Rana har en rolle i filmen, som moren til Aslam.


== Mottakelse ==
Programbladet ga den terningkast 1, mens Aftenposten og VG ga den 3. Dagbladet ga filmen terningkast 4.


== Roller ==
Sajid M. Hussain – Aslam
Zafar Malik – Faren
Rubina Rana – Moren
Latif Nausheen – Aicha
Farzana Kausar – Aischa
Saqib Arshad – Lillebror #1
Majid Hussain – Lillebror #2
Aziz Asri – Farfar
Adeel J. Rana – Rashid
Hans Krøvel – Anders
Pia K. Kristensen – Merete
Marte L. Næss – Åse
Ragnhild Hilt – Åses mor
Zainub Abbas – Brud
Trygve Anghus – Trygve
Laila Arntzen – Inspektør
Nadeem Baig – Brudgom (som Nadeem)
Puskin Bright-Taylor – Afrikaner
Thor Marius Falkanger Sundal – Roar
Sverre Gran – Mann #2
Wajid Hussain – Ali
Tom André Johansen – Klassekammerat
Trine Kalheim – Lærer
Farhat Khokar – Rashids mor
Aslak Molvær – Tor
Dagfinn Norum – Fotolærer
Vidar Ottersen – Nils
Marit Simonsen – Meretes mor
Morten Spiten – Meretes far
Egil Thiis – Klubbleder
Dan Robert Thoresen – Mann #1
Nils Halvor Valen – Stein


== Eksterne lenker ==
(en) Bak sju hav på Internet Movie Database 
(no) Bak sju hav i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Bak sju hav hos Filmfront 
Bak sju hav hos Filmweb
Teach Me Tiger

«Teach Me Tiger» er en amerikansk sang, skrevet av Nino Tempo. Hans søster, April Stevens, with Don Ralke & His Orchestra spilte den inn. «Teach Me Tiger» ble utgitt på singlen Imperial 5626 i 1959 og på LP-platen med samme tittel (Imperial 12055) i 1960. B-siden var «That Warm Afternoon».Den vakte mindre oppstyr for sin seksuelle uanstendighet og ble følgelig ikke spilt på flere radiostasjoner. Steven's innspilling av sangen blir ofte feilaktig kreditert Marilyn Monroe.
Stevens spilte senere sangen inn på nytt: med tittelen «Teach Me Tiger - 1965». Den ble utgitt på singlen Atco 45-6346. Produsent var Nino Tempo. B-siden var «Morning 'til Midnight».


== Norsk versjon ==
Fredrik Friis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Lær meg elskling».


=== Innspilling ===
Ingjerd Helén, Knut Petter Knutsens orkester. Utgitt på singlen Continental CPN 102 i 1970.


== På TV ==
Etter at Lena Philipsson og Sven Wollter i 1987 ble kåret til henholdsvis Sveriges mest sexy kvinne og Sveriges mest sexy mann, fremførte Phillipson «Teach Me Tiger» til Wollter i fjernsynsprogrammet Fräcka fredag.
Da Wollter var hovedgjest i fjernsynsprogrammet, Här är ditt liv, høsten 2009 fremførte Philipsson nok en gang sangen.
Hun fremfører den også på singlen CMM CMM 007, som ble utgitt i 1987. A-siden var «I'm A Fool».


== Listeplasseringer ==
Stevens' versjon lå som høyest på en 86.-plass på Billboard Hot 100-listen


== Referanser ==
Mathias Eckhoff (skuespiller)

Mathias Eckhoff (født 28. januar 1969) er leder av Dissimilis nasjonale kompetansesenter, en norsk skuespiller, trener for Norges herrelandslag i basketball. Han er også trener for Kongos herrelandslag og tidligere assistenttrenerfor Angola samt for Nigerias herrelandslag i basketball under Sommer-OL 2016.


== Karriere ==


=== Basketball ===
Eckhoff spilte på aldersbestemte landslag i flere idretter, og ble som 18-åring kåret til «årets spiller» i eliteserien i basketball. Samme år debuterte han også på herrelandslaget.Som trener har han vunnet en rekke mesterskap i inn- og utland, og har vært nominert til flere trenerpriser hvor han blant annet av FIBA ble plukket ut til å coache en All-Star kamp under EM i basketball i Litauen i 2011 etter å ha vært «Top in Class» i FECC. Han ble «Årets topptrener» i Norge i 2013, Årets trener 2017/18 og plukket ut til ICAB programmet i USA i 2014.Eckhoff er landslagstrener for Norges herrelandslag i basketball hvor han tidligere hadde med amerikanske Will Voigt som assistenttrener. Sammen har de også vært ansvarlige for Nigerias og Angolas herrelandslag i basketball der Eckhoff var assistenttrener.
Mathias var en del av trenerteamet til Nigeria som i august 2015 vant sin første AfroBasket-tittel ved å beseire Angola i finalen og kvalifiserte seg dermed til Sommer-OL 2016.. Samme trenerteam tok Angola til VM i Kina 2019.
Fra 2020 har han også hovedansvaret for Kongo sitt herrelandslag frem til og med AfroBasket 2021 i Rwanda.


=== Skuespill ===
Som skuespiller har han hatt roller som Romeo og Frankenfurther i kritikerroste oppsettinger. Han er også kjent for sin rolle som Loke Andersen i Hotel Cæsar, som han spilte fra 1998 til 2000 før Ove Christian Owe overtok rollen i 2001. Eckhoff har spilt på Teatret Vårt i Molde, Riksteatret og på Oslo Nye Teater. Etter å ha forlatt skuespillergjerningen i 2003, var han flere år trener i utlandet og har siden 2009 vært daglig leder for Dissimilis. I de årene har Dissimilis mottatt Peer Gynt prisen i 2010, Bærum kommunes kulturpris i 2011 og den nordiske Drageprisen i 2013. Han har også medvirket i og vært ansvarlig for en rekke oppsettinger bl.a på Operaen m.m.
2017 gjorde han så smått comeback som skuespiller og har han vært å se i forskjellige roller i bl.a Wisting, Grenseland og 22.Juli.
Han var også deltaker i Fangene på fortet i 2000 og i Beat for beat i 2001.

 
Annet inkluderer: Regi av diverse forestillinger, blant annet med Dissimilis. Hadde ledende rolle i Elsk, rockversion av Garborgs Haugtussa. Flere ledende roller i Bærums Verk Spillet, Poetenes Evangelium, Teatret Vårt, Susanne på badet på Nordland Teater, NRK Barneradioens Kanskje kommer Kongen, Kardemomme by og Skomakergaten i Kristiansand Dyrepark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Eckhoff på Internet Movie Database 
(no) Mathias Eckhoff hos Filmfront 
(en) Mathias Eckhoff hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Kambodsjas riksvei 5

Kambodsjas riksvei 5 er en av hovedveiene i Kambodsja. Den er 407,45 km lang og går fra Phnom Penh til grenseovergangen til Thailand i Poipet. Underveis passerer den byene Kampong Chhnang, Pursat og Battambang, og i Sisophon møter den endepunktet til riksvei 6.
Veien har de siste årene gjennomgått oppgraderinger, og er nå asfaltert hele strekningen.
Holographic Versatile Disc

Holographic Versatile Disc (Holografisk allsidig disk) eller HVD, er en optisk diskteknologi utviklet mellom april 2004 og summer 2008 som kan lagre flere terabyte med data på samme størrelse som CD-er, DVD-er og Blu-ray. 


== Prinsipp og teknologi ==
Det brukes en teknologi kjent som Collinear holography, eller Kollinær holografi (holografi på èn linje), hvor en grønn og en rød laser fusjoneres sammen som èn stråle (derav navnet). Den grønne laseren leser data enkodet som laserinterfens fra et holografisk lag nær toppen av disken. En rød laser er brukt som en referansestråle for å lese servoinformasjon fra et normalt CD-aluminiumslag nær bunnen. Servoinformasjon er brukt til å fastslå posisjonen til det røde hodet over disken, sammenlignbart med hodet, sporet og sektorinformasjonen på en alminnelig harddiskdriver. På en CD eller DVD er denne servoinformasjonen flettet sammen dataen. Et dichroic-speillag mellom den holografiske dataen og servodataen reflekterer den grønne laseren samtidig som å slippe den rød gjennom. Dette forhindrer forstyrrelser fra brytning av den grønne laseren av servodatagropene og er en forbedring fra tidligere holografisk lagringsmedia, som enten opplevde for mye interferens, eller manglet servodata helt, noe som gjorde dem ukompitable med tidligere CD-er og DVD-er.
Standarer for 100 GB kun lesbare holografiske disker og 200 GB opptakbare patroner ble kunngjort av ECMA i 2007, men ikke noe produkt kom på markedet. En rekke lanseringsdatoer ble fastslått, men ingenting skjedde. Det er ennå ingen antydning til produkter med denne teknologien på markedet. Prisene er forøvrig forventet til å komme på 15 000$ USD for en HVD-spiller og 140-180$ USD for en normal HVD-disk, men minske gradvis over tid.


== Se også ==
HD DVD
Blu-ray Disc
CD-ROM


== Kapabilitet ==

Foreløpig optisk lagring lagrer èn bit per puls, og HVD-alliansen håper å forbedre denne effektiviteten med kapasitet på rundt 60 000 bits per puls i en invertert, avkortet kjegleform som har en 200µm diameter på bunnen og en 500 µm diameter på toppen. Høy tetthet er mulig ved å flytte disse nærmere på sporet: 100 GB på 18 µm seperasjon, 200 GB på 13 µm, 500 GB på 8 µm, og mest demonstrert 5 TB for 3 µm på en 10 cm disk.
Systemet bruker en grønn laser med en output på 1 watt, noe som er høy strøm for en forbrukermarkedslaser. Mulige løsninger inkluderer forbedring av følsomheten av polymeret brukt, eller utvikling og kommodisering (engelsk: commoditizing) av en laser kapabel for høyere strømoutput samtidig som å være forbrukermarkedsvennlig.
Kambodsjas riksvei 6

Kambodsjas riksvei 6 er en av hovedveiene i Kambodsja. Den har en lengde på 416 km og forbinder hovedstaden Phnom Penh med Sisophon i provinsen Banteay Meanchey. Den utgjør en av de viktigste rutene for tilgang til Siem Reap og den nærliggende turistattraksjonen Angkor. Langs veien ligger også byen Kampong Thom. 
På endepunktet i Sisophon møter den riksvei 5, som fører til grensen mot Thailand.
Ölands kommunalförbund

Ölands kommunalförbund er et interkommunalt samarbeidsorgan (Kommunalförbund) på den svenske øyen Öland. Sentrale samarbeidsområder er innen turisme, næringsliv (herunder Ölands Näringslivskontor), planarbeid og redningstjeneste.Forbundet omfatter Borgholm og Mörbylånga kommuner, det vil si hele landskapet Öland med en befolkning på 24 697. Forbundet ble opprettet av alle kommunene på øyen i 1970. Ved opprettelsen besto Öland av fire kommuner, men Åkerbo og Torslunda er siden slått sammen med henholdsvis Borgholm og Mörbylånga. I 2009 ble det holdt folkeavstemning om sammenslåing av hele Öland til én kommune, Ölands kommun. Dette ville endret forutsetningene for samarbeidet, men resultatet ble nei til kommunesammenslåing med 56%.Öland har gjennom kommunalförbundet internasjonalt samarbeid med andre øyer i Østersjøen i B7 Baltic Islands Network.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted  (svensk)
Ölands Näringslivskontor (svensk)
Sokkel

Sokkel (fra lat. socculus, beslektet med sokk) kan referere til:

Kontinentalsokkel
Prosessorsokkel
Pidestall
Sokkel (arkitektur)
Grunnmurens synlige del]
Lampesokkel (elektriske lyspærer)
Eugene Sissenére

Eugene Sissenére (født 1858 i Enebakk, død 4. mars 1914) var en arkitekt som blant annet tegnet Ilen kirke i Trondheim. Han tegnet også Ridehuset i Bispegata 18 i Trondheim, som ble revet 1963.


== Referanser ==
John McDouall Stuart

John McDouall Stuart (født 7. september 1815, død 5. juni 1866) var en australsk oppdagelsesreisende.


== Referanser ==