jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
AS Uglands Rederi

AS Uglands Rederi er et rederi i Grimstad, etablert i 1930 av skipsreder Johan Milmar Ugland.Etter å ha arbeidet i Sør-Amerika i en årrekke bestemte Ugland å starte sitt eget rederi med 200 000 i aksjekapital. Han etablerte Uglands Rederi 30. juni 1930 i Grimstad, og døper sin første tankbåt DS «Sarita» etter sin kone. Skipet var et tidligere Aneglo Saxon skip og het opprinnelig «Melania». Skipet ble forøvrig torpedert og senket under andre verdenskrig av den tyske ubåten U-A 14. juli 1940. Alle 29 ombord ble reddet. Selskapet led hardt økonomisk under krigen, da selskapet kun hadde ett skip igjen, men klarte etter freden å bli bygget opp til et respektabelt rederi, med seks skip og 235 ansatte i 1955.
På slutten av 1950-tallet ble Ugland syk og overlot driften av selskapet til sine to sønner Johan Jørgen Ugland og Andreas Kjell Lund Ugland. Johan Milmar Ugland døde første nyttårsdag 1960, og selskapet ble formelt overtatt av sønnene, og kona Sarita gikk inn i styret. Hun sørget for at døtrene Evy Kaarvang og Lisen Ugland Bergshaven også fikk sin andel med 24 prosent hver, mens sønnene fikk 26 prosent hver. Selskapet hadde ved Uglands død elleve skip. Rederiet hadde i 1965 landets største malmskipsflåte. Sønnene overtok resten av aksjene i 1988, da døtrene gikk ut av selskapet med 100 millioner kroner og seks skip, og startet sammen Bergvang Shipping med Lisens sønn Atle Bergshaven som leder. I 1996 overtok Johan Jørgen selskapet alene. Etter hans død i 2010 overtok Knut Nikolai Tønnevold Ugland aksjemajoriteten på 55 prosent.
J. J. Ugland selskapet eier offshorebedriften Nymo, med avdelinger i Grimstad og Eydehavn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Birger Dannevig: Ugland. Skipsbyggere, skipsførere, skipsredere gjennom 200 år, Grimstad 1972
Lisen Ugland Bergshaven: Sarita og Johan M. Uglands seilas gjennom livet, Grimstad 1992
Gunnar Nerheim; Kristin Øye Gjerde: Uglandrederiene, verdensvirksomhet med lokale røtter, Grimstad 1996


== Kilder ==
Agderposten s. 25-32, 3. juli 2010


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Tåsen Idrettslag

Tåsen Idrettslag (stiftet 25. mai 1924) er et norsk idrettslag, som holder til på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Klubben driver med tennis, tidligere også med bandy, fotball, innebandy og friidrett.


== Stiftelsen ==
Tåsen IL ble stiftet av overingeniør Hans Sundby, som ønsket å sikre et idrettstilbud til ungdommen i forbindelse med boligutbyggingen på Tåsen i begynnelsen av 1920-årene. Omtrent samtidig som klubben ble stiftet, planla naboklubben Lyn bygging av Ullevaal Stadion. Klubbene i Aker ble spurt om å låne ut penger til anlegget, og det nystartede Tåsen IL besluttet å gå inn med 1000 kroner i prosjektet for at banen også kunne brukes av Tåsen-ungdommen.I 1936 ble Tåsen Arbeideridrettslag stiftet. Tåsen AIL var tilsluttet Arbeidernes Idrettsforbund og rekrutterte for det meste fra nedre Tåsen. Tåsen Tennisklubb ble stiftet 10. juni 1937 og disponerte tennisbaner anlagt av Tåsen havebys velforening. Tåsen IL, Tåsen AIL og Tåsen Tennisklubb slo seg sammen i 1945.


== Bandy ==
Klubbens fremste meritter er innen bandysporten. Tåsen debuterte i 1. divisjon i 1956 og etablerte seg på 1960-tallet i toppserien. I 1966 vant klubben sin avdeling i seriespillet, og i 1967 spilte Tåsen seg fram til NM-finalen, som de imidlertid tapte 2-1 for Strømsgodset. Laget var senest i den øverste divisjonen mot slutten av 1990-tallet, men kom i søkelyset i negativ forstand da de høsten 2000 trakk laget fra serien. Dette var angivelig på grunn av mangel på spillere, ledere og penger.Gunnar Jørgensen representerte klubben som president i Norges Bandyforbund fra 1963 til 1972.


== Tennis ==
I tilknytning til Tåsens klubbhus ligger tre tennisbaner. Tåsen IL reiste i 1966 Norges første plasthall for tennis. Hallen sto til 1981, da den ble erstattet av en tilsvarende hall. På 1980- og 1990-tallet arrangerte klubben Finn Solvang cup, en turnering for landets beste ungdomsspillere. Synne Jarnfeldt ble i 1987 norgesmester i single, double og mixed double.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Invasion U.S.A.

Invasion U.S.A. er en amerikansk actionfilm fra 1985 med Chuck Norris i hovedrollen. Richard Lynch spiller også en sentral rolle. Regi var ved Joseph Zito, mens Menahem Golan og Yoram Globus var produsenter. Filmen handler om en stor gruppe terrorister fra Sovjet som forsøke å innta hele USA ved å skape panikk og spre terror. Filmen har et heroisk preg.


== Handling ==
En stor gruppe terrorister fra Sovjet og Latin-Amerika forsøker å innta hele USA ved å skape panikk og spre terror. Ut av TV-skjermene over hele USA velter bilder av vold og terrorangrep. Folk strømmer ut på gatene i full forvirring, bomber eksploderer, terroren florerer i byene. Eks-CIA agenten Matt Hunter (Norris) synes å fremstå som myndighetenes eneste håp. Men Hunter har levd et tilbaketrukket liv i Floridas Everglades nasjonalpark og nekter å jobbe for CIA igjen. Samtidig med dette har terrorleder Rostov til stadighet mareritt om sitt forrige møte med Hunter, og bestemmer seg derfor for å drepe ham. Men da terrorbanden slår til mot hans bolig i sumpene og dreper hans beste venn, ombestemmer Hunter seg. Rostov får dermed en mektig fiende å hanskes med.


== Om filmen ==
Den innbrakte $17,5 millioner på amerikanske kinoer.Filmen fikk negativt omtale av den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert, som blant skrev: «"Invasion U.S.A." is a brain-damaged, idiotic thriller, not even bad enough to be laughable». Den har bare fått 27% på Rotten Tomatoes (2011).


== I Norge ==
Invasion U.S.A. ble ikke satt opp på norske kinoer, men i februar 1987 utgav Mayco en klippet versjon på video. Denne ble en av de meste utleide filmene våren 1987 og lå øverst på Videotoppen i slutten av mars.Dagbladets anmelder gav filmen terningkast to. Nettsiden CINERAMA gav den kun terningkast en i 2005 og skrev blant annet følgende: «Er alt galt med denne historien kan man spørre seg, og svaret må nok bli ja. Nettopp på grunn av dette, så vil jeg faktisk anbefale filminteresserte i å se Invasion U.S.A.. Den kan stå som et oppslagsverk på hvordan ganske mange actionfilmer fra 80-tallet var, og om ikke annet så er det jo moro å se en kalkun av denne dimensjonen, spesielt hvis du vet om det på forhånd.».


== Rollebesetning (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Invasion U.S.A. på Internet Movie Database 
(sv) Invasion U.S.A. i Svensk Filmdatabas 
(da) Invasion U.S.A. i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Invasion U.S.A. på Allociné 
(nl) Invasion U.S.A. på MovieMeter 
(en) Invasion U.S.A. på AllMovie 
(en) Invasion U.S.A. på Turner Classic Movies 
(en) Invasion U.S.A. på Rotten Tomatoes 
(en) Invasion U.S.A. på Box Office Mojo
Tasqueña metrostasjon

Tasqueña (også omtalt som Taxqueña) er den sørlige endestasjonen på Mexico bys metros Linje 2. Den ligger i det administrative distriktet Coyoacán, ved Avenida Tasqueña og Canal de Miramontes.
Stasjonen ligger ved byens sørlige bussterminal, Terminal Central de Autobuses del Sur, hvorfra det går busser til landets sørlige delstater.
Stasjonen er den eneste med overgang til Tren Ligero, som går videre sørover til Xochimilco.
Stasjonssymbolet er en nymåne. Navnet på stasjonen kommer fra den nærliggende Avenida Tasqueña, som i sin tur er oppkalt etter byen Taxco.
Tasqueña stasjon er overjordisk. Ved stasjonen ligger det et togverksted.
Tlatelolco metrostasjon

Tlatelolco er en stasjon på Mexico bys metros Linje 3. Den ligger i Tlatelolco i det administrative distriktet Cuauhtémoc, like nord for sentrum av byen.
Stasjonssymbolet er siluetten til den kjente, triangulære bygninga Torre Insignia, som befinner seg i Tlatelolco.
Stasjonen ligger i et boligblokkområde ved Eje 2 Norte Manuel Gonzáles, ikke langt fra Plaza de las Tres Culturas.
Christian Meaas Svendsen

Christian Meaas Svendsen (født 26. februar 1988 på Kongsberg) er en norsk jazzbassist fra Kongsberg. Han startet sin jazzkarriere i Kongsberg Storband og er utdannet ved Norges musikkhøgskoles linje for utøvende jazzmusikk, og gikk før det et år på Toneheim folkehøgskole. I 2007 fikk Svendsen Kongsberg Jazzfestivals talentstipend på 25 000,- kr.
Under Kongsberg Jazzfestival i 2010 ble Svendsen omtalt som Festivalens travleste musiker av Laagendalsposten da han holdt syv konserter i forskjellige konstellasjoner i løpet av festivalen. I 2011 mottok han Kongsberg Kommunes kulturstipend pålydende 25.000,- kr. for sitt arbeid med byens tradisjonelle julejam.
Sammen med sin kvintett Mopti vant han jazzintro prisen for 2012  


== Band ==
Mopti
Oro
Knyst!
Duplex
Sylvia Ganush
Andrea Rydin Berge Kvintett
Hoover
Lech/Svendsen duo


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===

Forms & Poses – (2016, Nakama Records, NKM002CD/2LP) (inneholder 4 spor)

Avin – (2017, Nakama Records, NKM010CD/LP) (inneholder 7 spor)


=== Samarbeid ===

Andrea Kvintett – (2012, NORCD, NORCD1210) (inneholder 11 spor) med Andrea Rydin Berge Kvintett

Logic – (2013, Jazzland Recordings, 374 856-2) (inneholder 10 spor) med Mopti

DUOLIA – (2013, NORCD, NORCD1324) (inneholder 10 spor) med DUPLEX

Sketches Of… – (2013, NORCD, NORCD1325LP) (inneholder 9 spor) med DUPLEX (vinyl)

Sketches Of… – (2013, Va Fongool, VAFCD006) (inneholder 26 spor) med Christian Winther 2xCD

Rasengan! – (2016, Barefoot Records, BFREC048CD/LP) (inneholder 3 spor) med Susana Santos Silva, Christine Wodrascka, Håkon Berre

Memento – (2016, AMP Music & Records, AT006) (inneholder 7 spor) med Ayumi Tanaka Trio (Per Oddvar Johansen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christian Meaas Svendsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Meaas Svendsen på MySpace
Christian Meaas Svendsen på Groove.no
In Tenderness He Sought Me

«In Tenderness He Sought Me» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av W. Spencer Walton og publisert i The Coronation Hymnal i 1894. Melodien ble skrevet av Adoniram J. Gordon samme år.


== Norsk versjon ==
Den norske tittelen er «Han søkte meg i nåde».


=== Innspillinger (i utvalg) ===
Olav Werner med orkester. Leder: Rolf Holger. Innspilt 29. mai 1959. Utgitt på singlen Odeon ND 7355.


== Referanser ==
Norges kokkelandslag

Norges kokkelandslag ble etablert i 1979 og består av norske kokker. Det utpekes av Norges Kokkemesteres Landsforening og en av oppgavene er å representere Norge i Kokke-OL hvert fjerde år, samt i de jevnlig arrangerte verdensmesterskap (VM).
Det var Edgar Ludl på 1980-tallet og Harald Osa på 1990-tallet som ledet an. Under ledelse av Sven Erik Renaa ble Norge beste nasjon i VM  (Luxembourg, 2006), beste nasjon i varm mat (Chicago, 2007) og vinner av det seneste OL (Erfurt, 2008).Laget ligger i trening ett år før viktige konkurranser, som til OL i 1988 da laget besto av  Harald Osa, Lars Erik Underthun, Hans Robert Bruun, Lars Barmen, Arne Brimi, Bent Stiansen, Siegfried Thallinger og Eyvind Hellstrøm.
I 2010 utgjordes laget avJostein Medhus (kaptein), Sven Erik Renaa (team manager), kokkene Alexander Berg, Espen Aunaas, Jan Robin Ektvedt, Ronny Kolvik, Ørjan Johannessen og Øyvind Novak. I tillegg har man commis Miriam Jenssen og Stian G. Iversen, samt Steffen Engelhard (rådgiver).
Ved sølvmedaljen i Kokke-OL 2012 var laget ifølge Tidens Krav ledet av den tidligere Kristiansundere Jan Robin Ektvedt. Øivind Dalelv fra Bodø, Eline Gulbrandsen, Miriam Østvik Jenssen, Arnt Skjerve, Adam S. Bjerck, Christopher Davidsen, Morten Rathe, Karl Erik Pallesen, Alexander Berg og Espen Aunaas var også med.  Medhus var manager og Eirik Østebø Thomsen commis. Oppgaven var ifølge Trønderavisa å lage en treretters varmmeny til 110 personer på tid, samt en buffét med noe kald mat.Ny gullgenerasjon.
I 2020 vant Norge igjen gull i OL. For første gang ble OL arrangert på en annen plass en Erfurt. Stuttgart var ny arrangørby, og den tradisjonelle kaldmaten med glasering var byttet ut med en mer tidsriktig Chef’s Table der man man lager en avsmakningsmeny til 12 personer. 
Varmmat til 110 personer gikk som vanlig.
Topp 3 Chef’s Table.
1 Norge
2 Finland
3 Sverige
Topp 3 varmmat
1 Sverige
2 Norge
3 Italia
Topp 3 sammenlagt
1 Norge
2 Sverige
3 Island
Varmmatslag:
Kjell Patrik Johnsen(K)
Tonje Torvanger
Kåre André Hjartholm
Henrik Falkensten
Aron Espaland
Kristoffer Lofnes
Oppvask Kenneth Pettersen
Chef’s Table:
Kjell Patrik Johnsen(K)
Tonje Torvanger
Kåre André Hjartholm
Henrik Falkensten
Aron Espaland
Kristoffer Lofnes
Jan-Erik Hauge
Oppvask Robert Haugen
Coach: Gunnar Hvarnes


== Referanser ==
Hans Robert Bruun

Hans Robert Bruun (født 12. april 1945) er en norsk kokk og -konditor, kjent fra fjernsyn og kokkelandslaget. 


== Utdannelse ==
Han er utdannet konditor med kokk som videreutdanning  ved Etterstad videregående skole.  


== Karriere ==


=== Konditorvirksomhet ===
Bruun var i trettifem år ansatt ved Hotel Continental sin Anden Etage og Theatercafeen. I 1989 var Bruun med i Kokke-OL. 
I 2001 sluttet han på Hotel Continental og begynte sammen med Geir Texnes å arbeide for Bengt Wilson som hadde overtatt ansvaret på Grand Café. Bruun var ansatt ved Grand Café inntil foretaket gikk konkurs i 2003.  Fra 2003 til 2010 jobbet Bruun på Oslos største cateringselskap Matspecialen AS, der han blant annet var med å bygge opp nytt konditori som han også var leder for. 


=== TV-opptredener ===
Sammen med Toppen Bech laget han seks episoder av NRK-sommerserien På besøk i 1993, der de to sjekket kjøleskapet til kjendisene Ola Thune, Randi Bratteli, Erling Kagge, Erik Dammann, Åse Kleveland og Arve Tellefsen. For TV 2 ledet han ukesprogrammet Snaddermat for 2 fra høsten 1993, og for NRK var han kjendiskokk i Kokkekamp i flere episoder fra 1998 til 2003. Under NRKs store jubileumssending den 20. august 1985 var et av innslagene at Erik Bye tok første bit av en festpyntet bløtkake som Bruun og Ingrid Espelid Hovig hadde laget til anledningen. Bruun figurerte også i flere episoder av Fjernsynskjøkkenet, der Espelid Hovig var programleder, og ble portrettert i hennes bok Ingrid og hennes kokker. 


== Premier ==
Årets kjøkkensjef 1989 for sitt virke ved Hotel Continental
Kokke-OL 1988 og 1992 som konditor. Flere medaljer.


== Bokutgivelser ==
Julekaker og juleknask med Trude Monssen.  Bidrag til fembinds-verket Jul i Norge (Cappelen, 2005).
Den store boken om sjokolade (Orfeus, 1997)


== Referanser ==
Kunståret 1433

Kunståret 1433 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1433.


== Fødsler ==
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Referanser ==
Kunståret 1434

Kunståret 1434 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1434.


== Malerier ==

Jan van Eyck – Arnolfini portrett
Jan van Eyck – Gent altarstykke


== Fødsler ==
Kanō Masanobu – sjefmaler under Ashikaga-shogunatet og grunnlegger av Kanōskolen innen maleri (død 1530)
Tosa Mitsunobu - japansk maler og grunnlegger av Tosaskolen innen maleri (død 1525)
Michael Wolgemut - tysk maler og grafiker (død 1519)
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Referanser ==
Softly and Tenderly Jesus Is Calling

«Softly and tenderly Jesus Is Calling» er en amerikansk salme, skrevet av Will L. Thompson. Den ble publisert i Sparkling Gems, Nos. 1 and Nos. 2 av J. Calvin Bushey (Chicago, Illinois: Will L. Thompson & Company, 1880).
Hymnen ble fremført av Cynthia Clawson i den Oscar-vinnende spillefilmen Drømmen om Bountiful (The Trip to Bountiful) fra 1985. Den ble også fremført i minnegudstjenesten for borgerrettighetslederen Martin Luther King jr. på the Ebenezer Baptist Church i Atlanta, Georgia, 8. april 1968. 


== Historie ==
«Da den verdenskjente predikanten, Dwight Lyman Moody, lå på sitt dødsleie i sitt hjem i Northfield, Massachusetts, avla Will Thompson et spesielt besøk for å undersøke hans tilstand. Den behandlende legen nektet å la ham komme inn i sykeværelset og Moody hørte dem snakke rett utenfor døren til soveværelset. Han gjenkjente Thompsons stemme og ropte på ham om å komme til hans sengekant. Moody tok poeten/komponisten fra Ohio i hånden og den døende evangelisten sa: Will, jeg ville heller ha skrevet «Softly and Tenderly Jesus Is Calling» enn noe annet jeg har vært i stand til å gjøre i hele mitt liv»


== Norsk versjon ==
Den norske tittelen er «Stille og inderlig». I noen sangbøker heter den «Frelserens stemme så mildt høres kalle». 


=== Innspillinger (i utvalg) ===
Sangevangelist Arvid Gundersen med Kristiansandstersetten. Innspilt 23. september 1960. Utgitt på singlen Odeon ND 7390
Sangeren Randulf Saunes på LP-platen Randulf Saunes synger fra 1970.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sofly and Tenderly Jesus Is Calling
Kunståret 1435

Kunståret 1435 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1435.


== Malerier ==
ca. 1435: Lorenzo Ghiberti,  Paradisets porter, på dørene i Battistero di San Giovanni (Firenze).


== Fødsler ==
ca. 1435: Pietro Lombardo - italiensk renessanse billedhugger og arkitekt (død 1515)
ca. 1435: Michael Pacher - østerriksk tyrolsk  maler og billedhugger (død 1498)
ca. 1435: Nicolas Froment - fransk maler (død 1486)
ca. 1435: Giovanni Santi - italiensk maler, poet, og far til Raphael (død 1494)
1435-40: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519)
1435-40: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==
Kunståret 1436

Kunståret 1436 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1436.


== Hendelser ==


== Malerier ==
ca. 1435: Lorenzo Ghiberti,  Paradisets porter, på dørene i Battistero di San Giovanni (Firenze).


== Fødsler ==
Benvenuto di Giovanni - italiensk kunstner, manuskriptmaker (død 1509-1517)
Ni Duan - keiserlig kinesisk maler av folk og landskap (død 1505)
ca. 1435: Andrea del Verrocchio, innflytelsesrik italiensk billedhugger, gullsmed og maler som arbeidet ved hoffet til Lorenzo de' Medici i Firenze (død 1488)
ca. 1435: Pietro Lombardo - italiensk renessanse billedhugger og arkitekt (død 1515)
ca. 1435: Michael Pacher - østerriksk tyrolsk  maler og billedhugger (død 1498)
ca. 1435: Nicolas Froment - fransk maler (død 1486)
ca. 1435: Bernt Notke – tysk maler og billedhugger (død 1509)
ca. 1435: Giovanni Santi - italiensk maler, poet og far til Raphael (død 1494)
1435-1440: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519)
1435-1440: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1437

Kunståret 1437 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1437.


== Hendelser ==


== Malerier ==
ca. 1435: Lorenzo Ghiberti,  Paradisets porter, på dørene i Battistero di San Giovanni (Firenze).


== Fødsler ==
ca. 1435: Andrea del Verrocchio, innflytelsesrik italiensk billedhugger, gullsmed og maler som arbeidet ved hoffet til Lorenzo de' Medici i Firenze (død 1488)
ca. 1435: Pietro Lombardo - italiensk renessansebilledhugger og arkitekt (død 1515)
ca. 1435: Michael Pacher - østerriksk tyrolsk maler og billedhugger (død 1498)
ca. 1435: Nicolas Froment - fransk maler (død 1486)
ca. 1435: Bernt Notke – tysk maler og billedhugger (død 1509)
ca. 1435: Giovanni Santi - italiensk maler, poet, og far til Raphael (død 1494)
1435-1440: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519)
1435-1440: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1438

Kunståret 1438 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1438.


== Hendelser ==
1438-1440: Donatello fullfører en serie skulpturer i Prato katedralen (Duomo di Prato).


== Malerier ==


== Fødsler ==
Melozzo da Forlì - italiensk freskemaler og medlem av Forlìmalerskoler (død 1494)
1435-1440: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519)
1435-1440: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Dødsfall ==
Jacopo della Quercia - italiensk billedhugger i den italienske renessanse (død 1374)
Kunståret 1439

Kunståret 1439 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1439.


== Hendelser ==
1438-1440: Donatello fullfører en serie skulpturer i Prato katedralen (Duomo di Prato).


== Malerier ==


== Fødsler ==
Domenico Rosselli - billedhugger (død 1498)
Francesco di Giorgio - italiensk maler av Sienaskolen, billedhugger, arkitekt, teoretiker, og militær ingeniør (død 1502)
1435-1440: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519)
1435-1440: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)
ca. 1433-1440: Hans Memling - tidlig nederlandsk maler (død 1494)
1430-1440 - Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Dødsfall ==
…
Kunståret 1431

Kunståret 1431 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1431.


== Fødsler ==
Shingei, japansk maler og kunstner i ashikagaperioden (død 1485)
ca. 1430 – Desiderio da Settignano, italiensk billedhugger i renessansen (død 1464)
ca. 1430 – Francesco Laurana, billedhugger og medaljemaker født i Dalmatia  (død 1502)
ca. 1430 – Pier Antonio Mezzastris, italiensk maler innen den umbriske malerskolen (død ca. 1506)
ca. 1430 – Fra Diamante, italiensk freske-maler (død ca. 1498)
ca. 1430 – Antonello da Messina, siciliansk maler i den italienske renessansen (død 1479)
ca. 1430 – Giovanni Bellini, italiensk renessansemaler (død 1516)
ca. 1430 – Simone Pope den eldre, italiensk maler i renessansen (død 1480)
ca. 1430 – Cosimo Tura, italiensk tidlig renessansemaler og en av grunnleggerne av Ferraraskolen (død 1495)
1430-1440 – Pietro Alemanno, østerriksk-italiensk kunstmaler i renessansen (død 1497 eller 1498)


== Dødsfall ==
Li Zai – kinesisk maler av landskap og menneskeligefigurer under Ming-dynastiet (fødselsår ukjent)


== Referanser ==
Roza Otunbajeva

Roza Isakovna Otunbayeva (født 23. august 1950 i Osj) er en kirgisisk politiker som var president i Kirgisistan fra 7. april 2010 til 1. desember 2011. Hun kom til makten etter opptøyene i Kirgisistan 2010, da president Kurmanbek Bakijev ble styrtet.


== Referanser ==
Lancia Megagamma

Lancia Megagamma var en konseptbil designet av ItalDesign for Lancia i 1978. Den ble presentert på bilutstillingen i Torino samme år, og var en forgjenger til de moderne MPV-bilmodellene. Bilen ble aldri satt i produksjon da Lancias eier, Fiat, og direktør Umberto Agnelli, anså konseptet som for risikabelt. 
Nissan Prairie fra 1981 var den første moderne MPV-modellen på samme basis som Megagamma-konseptet, og senere kom modeller som Renault Espace, Honda Odyssey, Chrysler Voyager, Renault Scenic, Volkswagen Touran, Ford S-Max og flere andre til. Lancia produserer også flere MPV-modeller, deriblant Zeta og Phedra.
Megagamma var utstyrt med en 2,5-liters boksermotor med fire sylindre, utstyrt med Bosch Jetronic-bensininnsprøytning, og motoren hadde en ytelse på 140 hestekrefter ved 5 400 o/min, og et dreiemoment på 209 Nm ved 3 000 o/min. Bilen hadde forhjulsdrift, motoren var montert foran, og den var bygget på plattformen fra Lancia Gamma.