jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Harrsele kraftverk

Harrsele kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Umeälven i nordlige Sverige. Installert vannkrafteffekt er 223 MW. 


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Olidan kraftverk

Olidan kraftverk (svensk: Olidans kraftvärk) er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Göta älv i vestre Sverige, i nærheten av Trollhättan bysentrum, og arkitekt var Erik Josephson. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1909 og var ferdig i 1914. Installert vannkrafteffekt er 220 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 1,26 TWh elektrisk kraft. 


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk
Hjälta kraftverk

Hjälta kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Faxälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen  var ferdig i 1952. Installert vannkrafteffekt er 178 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 1,00 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.ON.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Anläggningar i Faxälven
Sällsjö kraftverk

Sällsjö kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Indalsälven i nordlig-sentrale Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1967. Installert vannkrafteffekt er 160 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,35 TWh elektrisk kraft.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Ramsele kraftverk

Ramsele kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Faxälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1958. Installert vannkrafteffekt er 157 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,88 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet Uniper.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Anläggningar i Faxälven
Långå kraftverk

Långå kraftverk er et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i elva Ljusnan i sentrale Sverige. Byggingen av kraftverket og demningene var ferdig i 1973. Installert vannkrafteffekt er 156 MW, fordelt på to anlegg:

G1 – med 62 MW utbygs effekt, og
G2 – med 94 MW utbygd effektKraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Referanser ==
Bergeforsen kraftverk

Bergeforsen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Indalsälven i midtre Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1955. Installert vannkrafteffekt er 155 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,75 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.On.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk
Akkats kraftverk

Akkats kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Lilla Luleälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1973. Installert vannkrafteffekt er 150 MW.  


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Moforsen kraftverk

Moforsen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Ångermanälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1968. Installert vannkrafteffekt er 135 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,66 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.ON.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk
Krokströmmen kraftverk

Krokströmmen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i elva Ljusnan i midtre Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1948 og var ferdig i 1952, med utvidelse i 1964. Installert vannkrafteffekt er 103 MW. 
Kraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Avesta Storfors kraftverk

Avesta Storfors kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Dalälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1925 og var ferdig i 1931. Installert vannkrafteffekt er 101 MW.
Kraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Referanser ==
Järnvägsforsen kraftverk

Järnvägsforsen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Ljungan i nordlig-sentrale Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1970 og var ferdig i 1976. Installert vannkrafteffekt er 100 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk
Stensjö kraftverk

Stensjö kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Indalsälven i midtre Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1968. Installert vannkrafteffekt er 95 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,20 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.ON. Kraftverket eies også 50% av det finske energiselskapet Fortum Oy.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Referanser ==
Sovjetskij

Sovjetskij er navn på flere steder i den tidligere Sovjetunionen:

Sovjetskij (Leningrad oblast) – en by i Leningrad oblast i Russland
Sovjetskij (Khanty-Mansia) – en by i Khanty-Mansia i Russland
Sovjetskij (Mari El) – en bymessig bosetning i republikken Mari El i Russland
Sovjetskij (Kirgisistan) – en by i Kirgisistan


== Se også ==
Sovjetsk
Sovjet
Blues Hit Me (album)

Blues Hit Me er et musikkalbum med Hungry John og Bergen Blues Band, utgitt i 1983.


== Sporliste ==
«Love Me a Day, Leave Me a Night» (John Magnar Bernes)
«Fasten Your Seatbelt, Babe» (John Magnar Bernes)
«The Blues Is Like a Fever» (John Magnar Bernes/Rune Rønning)
«Shuffle» (Ole Thomsen)
«Trouble» (John Magnar Bernes)
«Blues Hit Me» (John Magnar Bernes)
«I Can Do It Tomorrow» (John Magnar Bernes)
«Lazy» (John Magnar Bernes)
«Busy Bee» (John Magnar Bernes/Ole Thomsen)
«Night Jazz» (John Magnar Bernes)
«So Many Bridges» (John Magnar Bernes)


== Medvirkende ==


=== Bergen Blues Band ===
Hungry John – sang, munnspill, arrangementer
Willy Korneliussen – trommer
Ole Thomsen – gitarer, blåsearrangement
Atle Mjørlaug – bass


=== Øvrige ===
Zoltan Vince – saksofon
Per Jørgensen – kornet, bakgrunnvokal
Jan Erik Kongshaug – produsent, tekniker
Per Nybø – coverfoto
Joakim - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Blues Hit Me
Gaddi

Gaddi er en indisk trone, autoritetstegn og del av de fyrstelige insignier i de historiske fyrstestatene på det indiske subkontinent. I utvidet forstand utviklet gaddi seg også til å vise til fyrsteinstitusjonen og -gjerningen.
Gaddien kan bestå av en bomullsfylt pute, eventuelt i kombinasjon med et lavt sete, slik at fyrsten sitter høyere enn medlemmene av hoffet som omgir ham. Gaddien kunne også være utformet som stol i tre, stein eller metall. I noen fyrstestater fantes det rikt utstyrte tronstoler i edelt metall. Britene tillot som suzeren makt ikke herskerne av fyrstestatene å benytte betegnelsen trone, da dette kunne gi inntrykk av at fyrstene var suverene herskere.


== Referanser ==
Paul Peter Wilhelm Breder

Paul Peter Vilhelm Breder (født 10. april 1816 i Fredrikshald, død 15. januar 1890 i Drammen) var en norsk embedsmann, jurist og politiker. Breder tok juridisk eksamen i 1840. Fra 1854 til 1858 var han Amtmann i Nordland amt, fra 1858 til 1882 Amtmann i Buskerud amt og fra 1882 tollkasserer i Drammen. Fra 1857 til 1858 representerte Breder Nordlands amt på Stortinget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Paul Peter Vilhelm Breder hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Tallak Lindstøl: Stortinget og statsrådet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side 125, digital utgave
Kultureliten

Kultureliten er et begrep som tradisjonelt henspiller på personer som på grunn av visse egenskaper, privilegier eller maktposisjoner i kultursfæren utgjør en egen samfunnsgruppe som anseendemessig står over andre. I bohemtiden, mot slutten av 1800-tallet, ble miljøet som frekventerte i og rundt Grand Café gjerne assosiert med kultureliten i Norge. Kretsen ble anført av personligheter fra dannelsesborgerskapet som Henrik Ibsen, Christian Krohg og Julius Fritzner.


== Den nye kultureliten ==
I Norge ble begrepet (re-)lansert og aktualisert av Dagbladet høsten 2010. Dagbladet hevdet at dette var en morsom, innflytelsesrik og mannsdominert gruppe som satte dagsorden ved å invitere hverandre til tv-program og avisspalter. Harald Eia, Aslak Nore, Magnus Rønningen, Asbjørn Slettemark, Tore Sagen, Steinar Sagen, Thomas Seltzer og Fredrik Skavlan ble trukket fram som sentrale aktører i nettverket.Det ble hevdet at nettverket, med forgreininger til både media, forlagsbransje, politikk, musikk, samfunnsdebatt, og kongehus, ble bygd på gjensidig utbytte, taktikk, synlighet og kredibilitet. Mer konkret ble det hevdet at nettverksbyggingen fant sted gjennom ivrig og bevisst Twitter-bruk, stadige intervjuer og ansettelser av hverandre, samt at aktørene bedrev gjensidige forsvar i offentlige debatter.


== Annen bruk og debatt om begrepet ==
Også i årene før begrepet ble aktualisert av Dagbladet høsten 2010 hadde det i mediene foregått en debatt om elitebegrepet, men da hadde «kultureliten» ofte en mer vag og annerledes definisjon. Man diskuterte sågar hvorvidt det i det hele tatt eksisterte noe som kan kalles for en «kulturelite», eller ikke.


== Referanser ==
Hans Hagerup de Gyldenpalm

Hans Hagerup de Gyldenpalm (født som Hans Hagerup i 1717 i Kalundborg i Danmark, død 19. februar 1781 i Kristiansand) var norsk embetsmann. Hans far var biskop Eiler Hagerup d.e.. Sytten år gammel ble han ansatt som lærer ved Trondheim katedralskole, og året etter ble han konrektor samme sted. I 1743 ble han viseamtmann i Nordland amt, og fra 1751 til 1767 var han amtmann i Nordland amt. Fra 1767 til 1781 var han stiftsamtmann i Kristiansand og amtmann i Nedenes amt. Etter sin død ble han den 23. februar 1781 adlet med navnet de Gyldenpalm, noe som også gjorde hans barn og etterkommere adelige.
Denne grenen av familien døde ut på mannssiden med Gyldenpalms sønnesønn, diplomaten Andreas Dedekam Hagerup Gyldenpalm (1777–1832.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bernt Moe: «Familien Gyldenpalm», Tidsskrift for den norske Personalhistorie, 1. hefte, Christiania 1840, side 63 ff
A. Thiset og P.L. Wittrup: Nyt dansk Adelslexikon, København 1904
IUPAP

International Union of Pure and Applied Physics (IUPAP) er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som arbeider for å fremme utviklingen av fysikk, bidra til internasjonalt samarbeid innen fysikk og for å bidra til bruken av fysikk for å løse utfordringer menneskeheten står overfor.


== Historie ==
IUPAP ble etablert i Brussel i 1922 av 13 medlemsland. Året etter ble den første generalforsamlingen holdt.
Siden da har IUPAP vokst til en organisasjon med 60 medlemsland.


== Organisering ==
Det høyeste organet i IUPAP er generalforsamlingen som avholdes hvert 3. år. Det styrende organet mellom generalforsamlingene er Rådet som overser organisasjonens virke som for det meste vert utført av kommisjoner som har ansvar for spesifikke fagområder.


== Norsk deltakelse ==
Etter generalforsamlingen i London 2. november – 4. november 2011 er Norge representert med tre representanter i IUPAP sine kommisjoner for perioden 2011-2014.

Alex Hansen ved NTNU er visepresident i Rådet og leder for Kommisjonen for beregningsfysikk.
Bodil Holst ved UiB er medlem av Kommisjonen for symboler, enheter, atomistisk masse og fundamentale konstanter.
Yuri Galperin ved UiO er medlem av Kommisjonen for kvanteelektronikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IUPAP
Ove Sørensen Schjelderup

Ove Sørensen Schjelderup (født 1674 i Trondheim, død 1756) var en norsk embedsmann.
Han var sønn av Anna Schjelderup (1627–1701) Søren Hansen (c. 1623–79) som var prest i Trondheim. Morfaren var Peder Jenssøn Schjelderup. Ove giftet seg i 1715 med Kirsten Hansdatter Munch (–1759), datter av Hans Munch som var biskop i Christiania.Etter studier ved Københavns Universitet ble han  i 1697  prokurator i den Dansk-Norske Høyesterett. 


== Amtmann i nord ==
Fra 1704 til 1751 var han amtmann i Nordland Amt, som den gangen også omfattet Senjen og Tromsø fogderi. Schjelderup bestyrte sitt store embetsdistrikt dels fra Storfosen gods på Storfosna i Ørland, ved innløpet til Trondheimsfjorden, som han eide fra 1704, dels fra embetsgården Inndyr i Gildeskål. Han var svært aktiv og fikk i stand en regulering av jektetrafikken i Nordland som tildels beskyttet jekteeierne i handelen med oppkjøpere i Bergen. Disse var beskrevet i "Jekteartiklene", utgitt den 6. mars 1739. I 1750 utga han i Stockholm en beskrivelse av Moskenesstraumen i Lofoten (tysk utg. 1752). Ellers forfattet han mange dokument.
Schjelderup ble ifølge Store norske leksikon  utnevnt til diverse rangklasser, først den rent honorære  kanselliråd i 1714, dernest justisråd i 1719,  den rent honorære etatsråd i 1731, og fra 1749 konferensråd, inntil han pensjonerte seg i 1751.


== Utgivelser ==
Utdrag af Amtmannens och Stats-Rådets i Norge Herr Åke Schelderups beskrifning öfver Norska Mahlströmmen, 1750.


== Noter ==


== Referanser ==
Det parlamentariske råd

Det parlamentariske råd (tysk: Parlamentarischer Rat) var et politisk organ etablert i 1948 av de elleve ministerpresidentene i Vest-Tyskland. Rådet ble opprettet for å vedta en ny grunnlov, foreløpig for Vest-Tyskland. Grundgesetz ble vedtatt med virkning fra 23. mai 1949. Etter Tysklands gjenforening gjelder denne grunnloven for hele landet. 


== Historie ==
Rådet ble opprettet etter anbefaling av de tre vestlige okkupasjonsmaktene etter den andre verdenskrigen, Frankrike, Storbritannia og USA og besto av medlemmer av delstatsparlamentene.Det var parlamentarikere fra delstatene i vestmaktenes okkupasjonssoner som deltok i arbeidet med ny grunnlov. Den ble dermed ikke diskutert av en egen grunnlovsgivende forsamling, noe som i såfall skulle ha omfattet hele Tyskland. Grunnloven ble heller ikke omtalt som en konstitusjon med kun som Grundgesetz, tysk for grunnlov.Som grunnlag for rådets behandling forelå Frankfurtdokumentene som på Rittersturzkonferansen hadde ført til Koblenzbeslutningene og i tillegg dokumenter fra forfatningskonventet på Herrenchiemsee. Grundgesetz skulle bare virke foreløpig, i påvente av en gjenforening av det daværende Vest-Tyskland med blant annet østsonen, det senere DDR. 
Rådets første møte ble lagt til Koenigmuseet i Bonn 1. september 1948, hvor Konrad Adenauer ble valgt til rådets president.Parlamentarisk råd vedtok 8. mai 1949 med 53 mot 12 stemmer teksten til Grundgesetz. De tre vestlige militærguvernørene ga 12. mai samme år sine samtykker til forslaget. 
Ratifiseringen av Grundgesetz foregikk i de tyske delstatene i perioden 18. til 21. mai 1949. Bayern stemte imot Grundgesetz, men aksepterte at den hadde gyldighet også for dem, da flere enn 2/3 av delstatene hadde stemt for.
Grundgesetz ble kunngjort 23. mai 1949 og gjaldt da i Vest-Tyskland med unntak for Saarland, som først ble en del av Forbundsrepublikken Tyskland i januar 1957. Grundgesetz inneholdt visse særregler for Vest-Berlin.
Parlamentarisk råd oppløste seg selv under forberedelsene til de første valgene til Forbundsdagen. 


== Referanser ==


== Se også ==
Tysklands politiske system.


== Eksterne lenker ==
Bundeszentrale für politische Bildung
Knud Ovessøn Gjedde

Knud Ovesen Gjedde til Vadskærgaard (død ca. 1708) var en dansk-norsk embedsmann som var amtmann i Nordland og Finnmark i 1670-årene. Familienavnet skrevet Gjedde er en moderne skriveform, ettersom det i samtiden skrevet Giedde eller Gedde.


== Oppvekst ==
Knud var sønn av Ove Gjedde (1594–1660) og Dorthe Knudsdatter Urne (1600–1667).Faren var dansk lensherre i Norge fra han giftet seg i 1622, til 1660.  Akkurat når og hvor Knud er født og oppvokst er ikke kjent.  Men i 1651 ble Knud opptatt (immatrikulert) ved en skole i italienske Siena, da han neppe var under femten år, så han må ha vært født før 1635.  I 1630-årene var faren lensherre i Brunla len og sjef ved Kongsberg Sølvverk, så kanskje Knud var herfra.


== Jobb for kongen ==
Etter reisingen i Europa ble han hoffjunker i 1655, en jobbtittel man gir til adelige når de arbeider ved hoffet. Så var han noen år i det militære, 1657–1659 som rittmester ved kongens «livregiment» (Den Kongelige Livgarde) under Karl Gustav-krigene, da faren (Ove) satt fengslet på Malmøhus.  I 1658 hadde han vært utnevnt til «oberstvaktmester» ved det «Søndenfjeldske Armee», som holdt til i sørlige deler av dagens Norge. Fra 1659 var han major i Norge og i 1661 med på å signere en suverensakt (Enevoldsarveregjeringsakten).


== Amtmann i Norge ==
Fra 1669 til 1686 var Knud Gedde den første amtmann i Nordlandenes amt, som den gangen også omfattet Senjen og Tromsø fogderi. I tillegg var han amtmann i Vardøhus Amt 1680–82 inntil kontrollen ble lagt til Bergen.

Liste over Nordlands fylkesmenn
liste over Finnmarks fylkesmennHan bodde i «amtmannsgården» på Bodøgård som er et par kilometer sør for dagens by Bodø.


== Tilbake i Danmark ==
Han hadde i 1678 blitt kanselliråd.  Etter årene nordpå flyttet han til Danmark og ble amtmann i Silkeborg amt og i Mariager amt.  
Knud var gift først med Ide Bjelke (1644–1665) fra Christiania (dagens Oslo). Hun var datter av Ove Bjelke. Så giftet han seg i 1671  med Lene Kaas (1653–1720) som han fikk mange barn med.
Han kjøpte Vadskjærgaard i Skodborg Herred, men mistet det i 1697, så han gikk hen og kjøpte seg Hastrup Hovedgård i Thyregod, som i 1706 ble solgt til Knuds førstefødte sønn med Lene, som var Fredrik Christian Gjedde (1671–1733).


== Referanser ==
Ola Bjerkaas

Ola Bjerkaas (født 25. november 1952) er en norsk embedsmann og politiker. Fra 2007 til 1. november 2009 var Bjerkaas fungerende fylkesmann i Nordland for Hill-Marta Solberg.


== Referanser ==
Calle Halfvarsson

Carl-Christian «Calle» Halfvarsson (født 17. mars 1989 i Sågmyra) er en svensk langrennsløper som slo gjennom i internasjonalt langrenn i verdenscupåpningen på Sjusjøen den 19. november 2011 med en 4.-plass i 15 km fristil.
I VM 2013 i Val di Fiemme gikk Halfvarsson fjerde etappe på det svenske laget som tok sølv på 4 x 10 km stafett.
I VM 2015 i Falun gikk Halfvarsson fjerde etappe på det svenske laget som tok sølv på 4 x 10 km stafett.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 26 på 15 kilometer klassisk intervallstart.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Calle Halfvarsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Calle Halfvarsson – Olympics.com 
(en) Calle Halfvarsson – Olympic.org 
(en) Calle Halfvarsson – Olympedia 
(en) Calle Halfvarsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Calle Halfvarsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Calle Halfvarsson – FIS (langrenn)
Yoduk Story

Yodok har flere betydningerYoduk Story er en koreansk musikal, regissert av Jung Sung-san, fra 2006. Musikalen forteller historien til fem fanger og en fangevokter som har flyktet fra Nord-Korea og leirsystemet Kwalliso, der det antas at over 200.000 nordkoreanere sitter fanget, mange uten lov og dom, under svært harde forhold. Alle sammen har for kortere eller lengre perioder sittet i samme fangeleir, Yodok, derav navnet på musikalen. Regissør og manusforfatter Jung satt selv aldri i leirsystemet og måtte derfor basere seg på andre flyktningers historier, deriblant Kang Chol-hwan. Jung flyktet til Sør-Korea i 1994 og fikk i 2002 fikk han vite at hans far hadde blitt offentlig steinet. Reaksjonen på dette gjorde at han tok initiativ til musikalen. Han fikk flere drapstrussler under arbeidet med musikalen, og møtte også politisk press for å gjøre endringer i manuset. Han satte en av sine egne nyrer i pant for 20.000 USD, etter at de opprinnelige støttespillerne trakk sin finansielle støtte.


== Eksterne lenker ==
Yoduk Story
Anti-Socialist Realism John Feffer, Foreign Policy in Focus, 17. november 2006
Bhagwan Rao av Datia

Bhagwan Rao av Datia var grunnlegger av staten Datia i India. Han hersket fra 1626 til sin død i 1640.
Bhagwan Rao var nest eldste sønn av Bir Sing av staten Orchha i regionen Bundelkhand (i dag en del av delstaten Madhya Pradesh). Familien var rajputer og tilhørte bundela-klanen. I 1626 fikk Bhagwan Rao ved arveoppgjør områder rundt byen Datia. Dette ble utgangspunktet for statsdannelsen hans etterkommere hersket over til 1948, da staten gikk inn i unionen Vindhya Pradesh. Han gjorde krigstjeneste for Mogulriket både før og etter at han fikk kontroll over Datia. Tjenestene ble belønnet med ytterligere land.
Bhagwan Rao ble ved sin død i 1640 etterfulgt av sin sønn Subhakaran.


== Referanser ==


== Kilder ==
Henige, David: Princely States of India: A Guide to Chronology and Rulers, Bangkok: Orchid Press, 2004
Imperial Gazetteer of India, bind 11, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 195–196
Playne, Somerset «The State of Datia», i Indian States. A Biographical, Historical, and Administrative Survey, opprinnelig utgitt i London 1922, nytt opptrykk New Delhi: Asian Educational Services, 2006, s. 272–280. ISBN 81-206-1965-X
Subhakaran av Datia

Subhakaran av Datia var fra 1640 til 1679 hersker over staten Datia i India. Han var sønn av statens grunnlegger Bhagwan Rao og etterfulgte sin far på tronen. Subhakaran støttet mogulriket og kjempet på Aurangzebs side i arvefølgestriden som fulgte etter stormogul Shah Jahans død i 1666. Han lå også i strid med marathaene.
Subhakaran ble som hersker etterfulgt av sin sønn Dalpat Rao.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Imperial Gazetteer of India, bind 11, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 195–196
Dalpat Rao av Datia

Dalpat Rao av Datia var fra 1679 til 1707 hersker over staten Datia i India. Han var sønn av Subhakaran og sønnesønn av Bhagwan Rao, statens grunnlegger. Dalpat Rao ble etterfulgt på tronen av sin sønn Ram Chandra.


== Referanser ==
Ram Chandra av Datia

Ram Chandra av Datia var fra 1707 til 1728 hersker over staten Datia i India. Han var sønn av Dalpat Rao og var den fjerde hersker over staten Datia. Ram Chandra ble etterfulgt av sin sønn Ram Singh.


== Referanser ==
Ram Singh av Datia

Ram Singh av Datia var fra 1728 til 1730 hersker over staten Datia i India. Han var sønn av Ram Chandra og ble etterfulgt av sin sønn Guman Singh.


== Referanser ==
Guman Singh av Datia

Guman Singh av Datia var fra 1730 til 1736 hersker over staten Datia i India. Han var sønn av Ram Singh av Datia. Da Guman Singh døde i 1736 ble det strid om arvefølgen. Saken ble løst av maharajaen av Orchha, som utpekte Indrajit, oldebarn av Ram Chandra, til etterfølger.


== Referanser ==
Indrajit av Datia

Indrajit av Datia var fra 1736 til 1762 hersker over staten Datia i India. Han var  oldebarn av Ram Chandra og etterfulgte Guman Singh på gaddien etter en arvefølgestrid, som ble løst av maharajaen av Orchha. Indrajit fikk i 1760 tittelen raja av mogulkeiser Shah Alam II, som i det året avla besøk i Bundelkhand.  Tittelen var arvelig. Indrajit måtte forsvare sin stat mot angrep fra marathaene. Raja Indrajit ble etter sin død i 1762 etterfulgt av sin sønn Shatrujit.


== Referanser ==
Shatrujit av Datia

Shatrujit av Datia var fra 1762 til 1801 hersker over staten Datia i India. Han hadde tittelen raja. Shatrujit var sønn av raja Indrajit og ble etterfulgt på gaddien av sin sønn Parikshit.
Raja Shatrujit støttet herskeren i nabostaten Orchha i kampen mot en tronrival. Som belønning for å ha drevet pretendenten ut, fikk Shatrujit 17 landsbyer i belønning.


== Referanser ==
Parikshit av Datia

Parikshit av Datia var fra 1801 til 1839 hersker over staten Datia i India. Han hadde tittelen raja. Parikshit var sønn av raja Shatrujit.
Raja Parikshit undertegnet i 1804 en allianse- og vennskapstraktat med Det britiske ostindiske kompani. Dette markerte starten på perioden da Datia ble en vasallstat under britene. Warren Hastings besøkte raja Parikshit i 1818. Samtidig fikk Datia utvidet sitt territorium med distriktet Indargarh.
Raja Parikshit hadde ingen arving og adopterte derfor i 1826 Vijai Bahadur. Adopsjonen ble godkjent av britene, men ble ikke akseptert av stormennene i Baroni, som var direkte etterkommere etter statens grunnlegger Bhagwan Rao. Tross dette etterfulgte Vijai Bahadur raja Parikshit på gaddien i 1839.


== Referanser ==