jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Serge Gnabry

Serge David Gnabry (født 14. juli 1995) er en tysk fotballspiller som spiller for FC Bayern München.Gnabry fikk sin førstelagsdebut for Arsenal da han kom inn som innbytter for Alex Oxlade-Chamberlain i en ligacupkamp mot Coventry City FC i september 2012 (6–1).I august 2015 ble Gnabry lånt ut fra Arsenal til West Bromwich Albion FC ut 2015/2016-sesongen.


== Landslaget ==
Den 11. november 2016 fikk han sin første landskamp for Tyskland mot San Marino. Han scoret sine 3 første landslagsmål i samme kamp.Han tok sølv under Sommer-OL 2016.Han ble tatt ut i Tysklands EM-tropp til EM i fotball 2021.Han ble tatt ut i Tysklands tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Meritter ==
Bayern MünchenBundesliga (1): 2018/19
DFB-Pokal (1): 2018/19
UEFA Super Cup (1): 2020ArsenalFA-cupen (2): 2013/2014, 2014/2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Serge Gnabry – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Serge Gnabry – Olympics.com 
(en) Serge Gnabry – Olympic.org 
(en) Serge Gnabry – Olympedia 
(en) Serge Gnabry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Serge Gnabry – Tysklands olympiske komité 
(en) Serge Gnabry – FIFA 
(en) Serge Gnabry – UEFA 
(fr) Serge Gnabry – LÉquipe 
(en) Serge Gnabry – Transfermarkt
Nico Yennaris

Nicholas «Nico» Harry Yennaris (født 24. mai 1993) er en engelsk fotballspiller som spiller for den kinesiske klubben Beijing Guoan FC.Yennaris signerte proffkontrakt med Arsenal i juli 2010 og seriedebuterte for klubben i januar 2012 i kampen mot Manchester United FC.
I mars 2012 ble Yennaris lånt ut til Notts County FC, og han fikk to seriekamper før han returnerte til Arsenal ved sesongslutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nico Yennaris – UEFA 
(en) Nico Yennaris – Transfermarkt 
(en) Nico Yennaris – national-football-teams.com 
(en) Nico Yennaris – WorldFootball.net 
(en) Nico Yennaris – Soccerbase.com 
(en) Nico Yennaris – FootballDatabase.eu 
(en) Nico Yennaris – Soccerway 
(en) Nico Yennaris – FBref 
(es) Nico Yennaris – as.com 
(en) Spillerprofil hos Arsenal.com
Emiliano Martínez

Damián Emiliano Martínez Romero (født 2. september 1992 i Mar del Plata) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Aston Villa.


== Karriere ==
Martínez kom til den engelske klubben Arsenal fra den argentinske klubben Independiente i 2010, og fikk sin førstelagsdebut for klubben 26. september 2012 i en ligacupkamp mot Coventry City.Martínez ble lånt ut til flere klubber, før han 16. september 2020 signerte for Aston Villa.


=== Landslaget ===
Han ble tatt ut i Argentinas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar. Han vant verdensmesterskapet med Argentina og ble kåret til turneringens beste keeper. 


== Meritter ==
ArsenalFA-cupen (1): 2019/2020
FA Community Shield (3): 2014, 2015, 2020ArgentinaVM i fotball (1): 2022
Copa América (1): 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Emiliano Martínez – LÉquipe 
(en) Emiliano Martínez – Transfermarkt 
(en) Emiliano Martínez – national-football-teams.com 
(en) Emiliano Martínez – WorldFootball.net 
(en) Emiliano Martínez – Soccerbase.com 
(en) Emiliano Martínez – FootballDatabase.eu 
(en) Emiliano Martínez – Soccerway 
(en) Emiliano Martínez – PlaymakerStats.com 
(en) Emiliano Martínez – FBref 
(es) Emiliano Martínez – as.com 
Emiliano Martínez på Twitter 
Emiliano Martínez på Facebook 
Emiliano Martínez på Instagram
Thomas Eisfeld

Thomas Eisfeld (født 18. januar 1993) er en tysk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs. 
Han har tidligere spilt ungdomsfotball for Borussia Dortmund i perioden 2005 til 2011. 
Eisfeld fikk sin debut for Arsenal FC i en ligacupkamp mot Reading FC den 30. oktober 2012 (7–5).Den 23. juli 2014 ble meldte han overgang fra Arsenal til Fulham FC, hvor han skrev under på en toårskontrakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Eisfeld – Transfermarkt 
(en) Thomas Eisfeld – WorldFootball.net 
(en) Thomas Eisfeld – Soccerbase.com 
(en) Thomas Eisfeld – Soccerway 
(es) Thomas Eisfeld – as.com 
Spillerprofil hos Arsenal FC
Johann Stamitz

Johann Wenzel Anton Stamitz (1717–1757) var en bøhmisk komponist, kapellmester og fiolinist.


== Virke ==
Stamitz var ansatt i hofforkesteret til kurfyrst Karl Theodor av Bayern. Han fungerte først som konsertmester, fra 1750 og til sin død var han direktør for instrumentalmusikken. Som komponist fikk han avgjørende betydning for utviklingen av konsertsymfonien og han regnes som grunnlegger av Mannheimerskolen.


== Verk i utvalg ==
En rekke konserter, framfor alt fiolin- og fløytekonserter; én klarinettkonsert, høyst sannsynlig den aller første som er skrevet
En rekke kammermusikalske verk
69 symfonier
En messe og enkelte andre kirkemusikalske verk


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Rudolf Müller: «Stamitz, Johann Karl». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 35, Duncker & Humblot, Leipzig 1893, s. 427–429.
Peter Gradenwitz: Johann Stamitz: Leben – Umwelt – Werke. 2 bind, Wilhelmshaven, Heinrichshofen 1984. ISBN 3-7959-0342-4
Eugene K. Wolf: The symphonies of Johann Stamitz. A study in the formation of the classic style. Utrecht/Antwerp 1981. ISBN 90-313-0346-1
Bärbel Pelker/Ludwig Finscher: Artikel Stamitz. I Ludwig Finscher (red.): Die Musik in Geschichte und Gegenwart, Personenteil 15, Bärenreiter, Kassel 2006, spaltene 1301–1314


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Stamitz i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Johann Stamitz i Deutsche Digitale Bibliothek
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Stamitz i International Music Score Library Project
Sidetema

Sidetema er det andre temaet i eksposisjonen for stykker som følger sonatesatsformen. Mens hovedtemaet går i stykkets tonika, går sidetemaet vanligvis i dominantomearten – eller  i parallelltonearten dersom gruntonearten er en molltoneart. Sidetemaet gjentas gjerne i reprisen og transponeres da ned en kvint slik at det går i hovedtonearten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
sonateform - musikk, Store norske leksikon
Sonatesats, trell.org
Christian Cannabich

Johann Christian Innocenz Bonaventura Cannabich (1731–1798) var en tysk fiolinist, kapellmester, komponist og en framstående representant for Mannheimerskolen.


== Liv ==
Etter at Karl Theodor ble utnevnt til kurfyrst av Bayern og flyttet til München, flyttet Cannabich med og forsatte å lede orkesteret der. Wolfgang Amadeus Mozart bodde i huset hans og underviste Cannabichs datter i klaverspill. Han dediserte Sonate KV 309 til henne. I et brev til faren bemerket Mozart «Jeg kan ikke beskrive hvor god venn Cannabich er for meg.»Sammen med forgjengeren som sjefsdirigent ved hofforkesteret i Mannheim,  Johann Stamitz, regnes Cannabich som foregangsmann i overgangen til wienerklassisismen.
Etter 1790 ble lønna til Cannabich skåret ned til en tredel og han foretok flere konsertreiser for å spe på inntektene. Han døde i Frankfurt am Main mens han besøkte sønnen, komponisten Carl.


== Verk ==
Rundt 90 symfonier
40 balletter
Kammermusikk
1 Opera
Elektra (Melodrama)


== Litteratur ==
(de) Arrey von Dommer: «Cannabich, Christian». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, s. 759 f.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Christian Cannabich i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Ytterligere informasjon om Christian Cannabich
Consolidated Edison

Consolidated Edison, Inc., ofte forkortet Con Edison eller ConEd, er et amerikansk kraftselskap.
Selskapet slik det eksisterer i dag er et resultat av en rekke sammenslåinger, oppkjøp og nedkjøp. Den eldste delen av selskapet går tilbake til 1823, da New York Gas Light Company ble grunnlagt av investorer fra New York. Det ble notert på New York Stock Exchange i 1824. I 1884 gikk seks ulike gasselskaper sammen og dannet Consolidated Gas Company. Elektrisitetsvirksomheten i selskapet har sin historie tilbake til 1882 da Edison Illuminating Company, grunnlagt av Thomas Edison to år tidligere, startet med strømforsyning til 59 kunder på Manhattan.
Etter den såkalte strømkrigen mellom Thomas Edison og George Westinghouse i 1880-årene var det mer enn 30 ulike selskaper som produserte og distribuerte elektrisitet i New York og Westchester County. I de neste tiårene ble imidlertid antallet sterkt redusert, og New York Edison Company – nå del av Consolidated Gas – var det ledende kraftselskapet. I 1936 var elektrisitetsvirksomheten blitt betydelig større enn gassvirksomheten og selskapet ble registrert med navnet Consolidated Edison Company of New York, Inc.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Consolidated Edison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over ordførere i Ås

Liste over ordførere i Ås viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Ås fra innføringen av formannskapslovene i 1837 til dags dato.


== Referanser ==
Diogenitt

Diogenitt er en undergruppe av HED-meteoritter, en type meteoritter av akondritt (det vil si uten kondruler). Diogenittene er antatt å stamme fra dybden av skorpen til asteroiden 4 Vesta. Alle ser ut til å ha en halveringsalder på enten 22 millioner år eller 36 millioner år, antatte tidspunkt for kollisjonshendelser, og foruten dvergplaneten 4 Vesta er en aktuell kandidat asteroiden (237442) 1999 TA10, som selv kan ha blitt dannet av mantelen til 4 Vesta.Trolig oppstod de nede i et magmakammer hvor krystallene av pyroksen størknet langsomt og fikk sjansen til å vokse til en relativ grov krystallkorn-granulering.
Diogenitter er sammensatt av magmatiske bergarter av dypbergartopprinnelse, som langsomt har festet seg dypt inne i Vesta's skorpe for å forme krystaller som er større enn i eukritter. Disse krystallene er primært magnesiumrike pyroksener, med mindre mengder av plagioklas og olivin.
Et kjent eksemplar av diogenitt er funnet ved Tataouine i Tunisia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Diogenitt, fra Northern Arizona University (engelsk)
Complicated Disaster

«Complicated Disaster» er en sang skrevet av Michelle Escoffery og Steve Robson som ble spilt inn og gitt ut på albumet All the Best med Tina Turner i 2004. Sangen ble også gitt ut på singel i 2005. Singelen kom på plass 10. i Frankrike og 20.-plass i Spania.


== Referanser ==
Uraricoera

Uraricoera er ei elv i delstaten Roraima i Brasil. Den er den viktigste tilløpselva til Branco. Elva er 870 km lang, og har et nedbørfelt på 52 184 km².Elva har utspring lengst nordvest i Roraima, nær grensa mot Venezuela, og renner mot øst. 30 km nordøst for byen Boa Vista løper den sammen med elva Tacutu og danner elva Branco.


== Referanser ==
Lawler

Lawler et etternavnet til blant andre:

Brian Christopher Lawler (født 1972 i Memphis)
Chris Lawler (født 1943 i Liverpool)
Fergal Lawler
Jerry (O'Neil) Lawler (født 1949 i Memphis)
John Lawler
Louise Lawler (født 1947 i Bronxville)
Raymond «Ray» E(venor). Lawler (født 1921)
Rod Lawler
T. Jerome Lawler (født 1887 i Canada, død 1974 i Santa Barbara)
Charlott Strandberg

Charlott Maria Strandberg (født 20. september 1962 i Täby i Stockholms län) er en svensk revysanger og skuespiller. Hun er datter av Gunnar Strandberg (1915–1968)  barnebarn av sangeren Olle Strandberg og halvsøster av Evabritt Strandberg.


== Biografi ==
Charlott Strandberg er utdannet ved Balettakademins Musikalutbildning i Göteborg. Helt siden hun avsluttet sin utdannelse i 1985 har hun medvirket i musikaler, skuespill og TV-produksjoner, blant annet i rollen som Lucy i Riksteaterns oppsetning av "Tolvskillingsoperaen", Audrey i "Little Shop of Horrors" på Chinateatern og Sally Bowles i Stockholms Parkteaters oppsetning av Cabaret. På Göteborgs Stadsteater har hun medvirket i Jonas Gardells stykke "Människor i solen" og Woody Allens "Central Park West".
Strandberg har også medvirket i TV-produksjoner som "Svensson Svensson" og "Älskade Lotten". Hun har spilt revy med Povel Ramel i "Knäpp igen" på Cirkus i Stockholm i 1992 og "Kolla klotet" på Lorensbergsteatern i Göteborg 1995. Hun har medvirket i show med Magnus Uggla og i musikalen "Fame" på Oscarsteatern og på Sverigeturné 2004. I tiden 2005-2007 hadde hun rollen som Tanja i den svenska oppsettningen av musikalen Mamma Mia! i Stockholm og Göteborg og deretter i musikalen Rivierans guldgossar mot Robert Gustafsson og Suzanne Reuter på Cirkus 2007. I "Mamma Mia!" var hun en av de tre tidligere medlemmene i sangtrioen "Donna and the Dynamos" sammen med Gunilla Backman og Sussie Eriksson. 2009 spilte de tre et eget show på Hamburger Börs, kalt "PrimaDonnor".
Charlott Strandberg deltar på albumet Kolla Klotet! (... En Afton Med Channéria Von Ramsen - Musiknummer I Urval Ur Kolla Klotet!) sammen med Povel Ramel, Tomas von Brömssen, Anne-Lie Rydé, Maria Lundqvist, Anders Eljas och Hans Världsorkester.


== Filmografi (utvalg) ==
1988 – Xerxes
1990 – Hajen som visste för mycket
1990 – Macken – Roy’s & Roger’s Bilservice
1994 – Bert (TV-serie)
1994 & 1996 – Svensson, Svensson (TV-serie)
1996 – Monopol
1996 – Älskade Lotten (TV-serie)
1999 – Tarzan (stemme som "Tufs")
2001 – Legenden om Tarzan (TV-serie) (stemme som Tufs)
2004 – Kogänget (stemme som Maggie)
2005 – Tarzan II (stemme som Tufs)
2006 – Lasse-Majas detektivbyrå (TV-serie)
2007 – Magi på Waverly Place (TV-serie) (stemme som Theresa Russo)
2009 – Virus i bataljonen
2010 – Trassel (stemme som mor Gothel)
2014 – Herr Peabody & Sherman (stemme som frøken Grunion)
2017 – Jordskott (TV-serie)
2018 – Smallfoot (stemme som hunbjørn)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlott Strandberg på Internet Movie Database 
(sv) Charlott Strandberg i Svensk Filmdatabas 
(en) Charlott Strandberg hos The Movie Database 
Svensk filmdatabas
Gollegiella

Gollegiella (nordsamisk for «gullspråket») er en nordisk samisk språkpris som blei oppretta i 2004 av ministerne som var ansvarlige for samiske spørsmål, og av sametingspresidentene i Norge, Sverige og Finland. Prisen er på 15 000 euro og blir delt ut annethvert år.
Enkeltpersoner og institusjoner i disse tre landa og Russland kan gjøre framlegg om kandidater. Formålet med prisen er å fremme, utvikle og bevare de samiske språka. Prisen kan bli delt ut til enkeltpersoner, grupper, organisasjoner og institusjoner, og det er mulig å dele prisen.


== Prismottakere ==
2004: Ella Holm Bull og Anarâškielâ servi
2006: Harald Gaski og Jouni Moshnikoff
2008: Sami Siida i Utsjok og Henrik Barruk fra Storuman 
2010: Máret Sárá og Lajla Mattsson Magga 
2012: Aleksandra Antonova og Nina Afanasjeva; Divvun og Giellatekno
2014: Samisklærer og forsker Mikael Svonni, forfatter Kerttu Vuolab og lærer i østsamisk Seija Sivertsen
2016: Máret Steinfjell og Inga Márja Steinfjell fikk prisen blant annet for det sørsamiske talkshowet Steinfjell & Steinfjell. Kirsi Paltto og Jan Skoglund Paltto for sitt arbeid med sørsamisk, nordsamisk og lulesamisk.
2018: Karin Tuolja (Jokkmokk) og Jekaterina Mechkina (Murmansk)
2020: Ellen Pautamo og Jonar Thomasson
2022: Ole Henrik Magga


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gollegiella hos Norges Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartement
Gollegiella hos Sametinget
Johanna Schubarth

Johanna Schubarth (født 21. mars 1877 i Sandefjord, død 2. desember 1952 i Oslo) var den første tilhenger av bahai-troen i Norge.
I 1896 begynte hun som guvernante hos familien Simon og Marie Michelet i Bærum, der hun underviste barna Bolette og Nanna Michelet i geografi, naturhistorie og regning. I 1906 reiste hun til Tyskland og tok sykepleieeksamen i Berlin. Etter et kort opphold i Norge 1914–1917 emigrerte hun til USA. Som sykepleier ved sykehuset i Urbana, Illinois, møtte hun en pasient som fortalte henne om bahai-troen og hun ble bahai i 1919. Hun flyttet tilbake til Norge i 1927, i forbindelse med at hennes mor var døende. I 20 år var hun alene bahai i Oslo. Hun arbeidet aktivt med å oversette bahai-bøker og den første boken, Bahá'u'lláh og den nye tid, ble publisert i 1935.


== Litteratur ==
Skandinavisk Bahá’í Bulletin, januar 1953
M. Michelet: Minner og tidsbilleder. Publisert i 1946
Garis, M.R.: Martha Root: Lioness at the Threshold. Publisert i 1983
Bahá’í World, I–XII
Ellis Islands immigrasjonsregister i New York.
Folketellinger fra 1865, 1875, 1900 og 1910
Trygve Juul Møller: Studentene fra 1929. Publisert i 1954


== Eksterne lenker ==
Johanna Schubart på de offisielle nettsidene for bahá'i-samfunnet i Norge
Svenska Skridskoförbundet

Svenska Skridskoförbundet (SSF) (eng: The Swedish Skating Association), ble stiftet i 1904, og er et særidrettsforbund for skøytesport med fokus på fart. Det ble invalgt i Riksidrottsförbundet RF samme år. Forbundets hovedkontor ligger i Idrottens Hus, Stockholm.
I tillegg til å være medlem av RF, er SSF også medlem av Sveriges Olympiska Kommitté (SOK), International Skating Union (ISU), Confederation Européenne de Roller Skating (CERS), Federation Internationale de Roller-Skating (FIRS) og Svenskt Friluftsliv.
Forbundet har 5 geografiske under-avdelinger (Specialdistriktsförbund) (SDF):

Norra Sveriges Skridskoförbund
Östsvenska Skridskoförbundet
Mellansvenska Skridskoföbundet
Västsvenska Skridskoförbundet
Södra Sveriges Skridskoförbund


== Presidenter gjennom tidene ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted
Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.2

Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.2 var et toseters, enmotors rekognoseringsfly bygget for Marinens flygevåpen av Marinens flyvebaatfabrikk.
I 1915 fikk Marinen tilbud om å få kjøpt fire flymotorer av merket Sunbeam. Det ble bestemt at de skulle brukes til en ny flytype bestemt for rekognosering. Flyene ble, som M.F.1, bygget etter konsept av Maurice Farman MF.7. To fly, F.10 og F.12 sto ferdig i 1916, og ytterligere ett fly i 1917.
M.F.2 var det første bevæpnete fly i Marinens flygevåpen. Det hadde pivot i fremste cockpit for montering av ett Madsen maskingevær, og det kunne ta med tre 10 kg miner, to 50 kg bomber. Flyet var også utstyrt med radiosender. Det hadde en rekkevidde på 300 km og en toppfart på 110 km/t. Det siste M.F.2 ble utrangert i 1924.


== Litteratur ==
Arheim, Tom (1994). Fra Spitfire til F-16: Luftforsvaret 50 år 1944–1994 (norsk). Oslo: Sem & Stenersen. ISBN 82-7046-068-0. 
Hafsten, Bjørn (2003). Marinens Flygevåpen 1912–1944 (norsk). Oslo: TankeStreken AS. ISBN 82-993535-1-3.
VietJet Air

VietJet Air er et vietnamesisk lavprisflyselskap med hovedbase ved Noi Bai internasjonale lufthavn i Hanoi i Vietnam. Selskapet flyr fra spanske byer til over 14 destinasjoner i Vietnam. VietJet Air har også baser i Noi Bai, Da Nang, Hai Phong, Thanh Hoa, Vinh, Dong Hoi, Hue, Nha Trang, Da Lat og Tan Son Nhat.Selskapet starta flygningene sine 25. desember 2011. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) VietJet Air – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kaisa Aglen

Kaisa Årflot Aglen (født 10. februar 1985) er en norsk lyriker fra Volda. Aglen har studert filosofi og bor i Trondheim.
Hun debuterte i 2012 med diktsamlingen Kvar i kroppen sit ingenting på Det Norske Samlaget. Bokanmelderen Ingunn Økland omtalte samlingen som en «eksperimentell undergangssyklus».


== Bibliografi ==
2012 – Kvar i kroppen sit ingenting – diktsamling
2016 – Mellom krig – lyrikk, Samlaget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Kaisa Aglen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon av Kaisa Aglen på Samlagets hjemmeside
Coca (elv)

Coca er ei elv i den østlige delen av Ecuador. Den er ei sideelv til Napo. De to elvene løper sammen i Puerto Francisco de Orellana. I den vestlige delen av elva ligger Ecuadors høyeste foss, den 131 meter høye Cascada San Rafael (også kalt Cascada del Coca).
Ecuadors største vannkraftprosjekt, kalt Coca Codo Sinclair, er planlagt bygget ved Coca-elva. Prosjektet vil føre en stor del av vannføringen i elva bort fra San Rafael-fallene. Det er også blitt sterkt kritisert for å være overdimensjonert og dårlig planlagt.


== Referanser ==
Geir Kjell Andersland

Geir Kjell Andersland (født 22. november 1948 i Bergen) er en norsk jurist og politiker (V, tidligere H).
Han har juridisk embedseksamen fra Universitetet i Bergen fra 1977 og advokatbevilling fra 1982. Andersland har blant annet vært førstekonsulent ved rådmannens stab i Bergen kommune 1978–1982, dommerfullmektig 1981–1982, advokat 1982–1984, direktør i Vestlandske Boligbyggelag 1984–1988, direktør ved Haukeland sykehus 1988–1992, administrerende direktør ved Norges Handelshøyskole 1992–1998 samt regiondirektør i Barne-, ungdoms- og familieetaten, region vest 2004–2009. Fra 2004 er han fylkesnemndleder i Hordaland og Sogn og Fjordane. Fra 2017 er han nestleder i Bergen Røde Kors.Andersland ble medlem av Unge Høyre i 1960-årene, og ble formann i Fana Unge Høyre, Bergens Unge Høyre og Hordaland Unge Høyre samt medlem av Unge Høyres sentralstyre. Han var videre medlem av Bergen bystyre 1972–1979, medlem av Hordaland fylkesting 1980–1987, formann i Bergen Høyre 1985–1986 og statssekretær i Sosialdepartementet 1989–1990. I 1994 meldte han overgang til Venstre, og representerte partiet som medlem av Bergen bystyre 1995–2003. Fra juni 2000 til juni 2001 var han Bergens byråd for kultur, idrett og skole. For perioden 2015–2019 er han representant i Fylkestinget i Hordaland og medlem av Utvalg for kultur, idrett og regional utvikling.
Geir Kjell Andersland er far til Venstre-politiker Julie Andersland. Han var medlem av barnelovutvalget som avga utredningen NOU 2020: 14 Ny barnelov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Geir Kjell Andersland hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) «Andersland slutter i Bufetat» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine., artikkel fra Stavanger Aftenblad, 13. mars 2009
Kleiva (Bodø)

Kleiva er et strøk i bydelen Rønvika i Bodø. Strøket ligger rett for midt i strøket og består av boligbebyggelse. Den eldste bebyggelsen fra 60-tallet er villaer, mens nyere bebyggelse er rekkehus og toetasjes leilighetkomplekser.
Kleiva er et av to strøk, og også det eneste rene boligstrøket i Rønvika som kun grenser til andre strøk fra samme bydel. Kleiva grenser mot, fra nord og videre med klokka; Vollen, Stordalen, Langåsen, Myrvoll og drabantbyen Flatvoll.
Arne Kalland

Arne Kalland (født 15. oktober 1945, død 18. oktober 2012 i Bærum) var en norsk professor i sosialantropologi.
Kalland var seniorforsker ved Nordisk Institut for Asienstudier  i København fra 1989 til 1994, ved Senter for miljø og utvikling i Oslo fra 1994–1996, og ble ansatt ved Sosialantropologisk institutt ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1996 hvor han arbeidet fram til sin død. Kallands viktigste forskningsfelt var Japan, spesielt fiske og hvalfangst. Han har vært opptatt av forholdet natur og samfunn generelt. Kalland leverte sin doktoravhandling ved Østasiatisk institutt ved UiO med tittelen Fishing villages in Tokugawa Japan: the case of Fukuoka domain i 1989.


== Bøker ==
2009 Unveiling the whale: discourses on whales and whaling. New York: Berghahn Books. (Studies in environmental anthropology and ethnobiology, vol. 12).
2005 Marine mammals and Northern cultures. Edmonton: CCI Press. (Studies in whaling ; nr. 7). (Med Frank Sejersen)
2005 Japans historie: fra jegersamfunn til økonomisk supermakt. Oslo: Cappelen akademisk forlag.
2001 Miljøkonflikter : om bruk og vern av naturressurser. Oslo: Unipub. (Med Tarjei Rønnow)
1997 Japanese images of nature: cultural perspectives. Surrey: Curzon. (Man and nature in Asia, nr. 1). (Redigert med Pamela J. Asquith)
1995 Asian perceptions of nature: a critical approach. Richmond: Curzon Press. (Studies in Asian topics, nr. 18). (Redigert med Ole Bruun)
1992 Japanese whaling: end of an era? London: Curzon. (Monograph series / Scandinavian Institute of Asian Studies; 61).
1986 Japan bak fasaden. Oslo: Cappelen.
1985 Ris eller opium? En introduksjon til det gylne triangel. Oslo: Universitetsforlaget.
1981 Shingu: a Japanese fishing community. London: Curzon Press. (Monograph series / Scandinavian Institute of Asian Studies; 44).


== Referanser ==