jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henri d’Astier de la Vigerie

Henri d'Astier de la Vigerie (født 11. september 1897, død 10. oktober 1952 i Genève, Sveits) var en fransk soldat,  medlem av den franske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig, og en konservativ politiker etter krigen.
Henri d'Astier ble født i 1897 i Villedieu-sur-Indre, en liten landsby i Indre departementet i det sentrale Frankrike. Hans militære karriere begynte i 1915, og innen utgangen av den første verdenskrig, hadde han nådd graden løytnant, og han hadde blitt tildelt Æreslegionen for sine bragder under denne krigen.
Politisk d'Astier var sterkt konservativt og katolsk. Særlig mente han at den republikansk styreformen var iboende svak og ineffektiv, og at Frankrike ville være sterkere under et tradisjonelt monarki. Han var en beundrer av Charles Maurras, en prominent monarkist, intellektuell og poet. Det er mulig at d'Astier var involvert i La Cagoule, en fascistisk organisasjon som forsøkte å få den franske republikken styrtet, til fordel for et monarki.
Da den andre verdenskrig brøt ut, ble d'Astier kalt tilbake til aktiv tjeneste igjen. Selv om hans høyreorienterte politiske synspunkter var gjennomgående i harmoni med mye av det som det nasjonalsosialistiske Tyskland sto for, var han også meget bestemt på å at Frankrike skulle stå som en sterk nasjon, og derfor var han kraftig imot den tyske invasjonen av landet. Hans reaksjon på den tyske invasjonen av Frankrike sto i skarp kontrast med holdningen til noen av hans ideologiske kolleger, som oppfordret til tett samarbeid og allianse med nazistene mot den stadige trusselen fra kommunisme som kom fra Sovjetunionen og østblokk-landene. Etter det franske nederlaget i juni 1940, ble d'Astier aktiv i den franske motstandsbevegelsen.
Han ble til slutt tvunget til å flykte for å unngå å bli tatt, etter at en kollega av ham ble tatt av nazistene og kunne komme til å avsløre ham under tortur. Han flyktet til Oran, Algerie, i 1941. Der infiltrerte d'Astier den lokale motstandsbevegelsen i Nord-Afrika. De allierte styrkene invaderte Nord-Afrika i 1942, og, ettersom troppene som skulle stå for invasjonen nærmet seg land, satte omkring fire hundre medlemmer av den franske motstandsbevegelsen, under kommando av d'Astier og José Aboulker, igang med et kupp i hovedstaden Alger. De beslagla blant annet viktige fasiliteter, inkludert telefonsentraler, en radiostasjon, guvernørens hus, hovedpolitikontoret og hovedkvarteret til den franske 19nde militære korpset. De arresterte General Alphonse Juin, øverstkommanderende for alle de franske troppene i Nord-Afrika og admiral François Darlan, kommandanten av de franske militære styrkene. Franskmennene ble allerede neste morgen satt fri igjen.
Etter den allierte invasjonen av Algerie fortsatte d'Astier å kjempe mot nazistene i Frankrike under resten av verdenskrigen.
Henri d'Astier de la Vigerie var offiser av Æreslegionen og medlem av Frigjøringsordenen. Han mottok gjentatte ganger Croix de guerre 1914–1918 og Croix de guerre 1939–1945.
Henri d'Astier døde i Genève i oktober 1952, i en alder av 55 år.


== Referanser ==
Vilhelm Thomsen

Vilhelm Ludwig Peter Thomsen (født 25. januar 1842, død 12. mai 1927) var en dansk språkforsker og epigraf. 
Thomsen er blant annet kjent for sitt arbeide med å dechiffere de tyrkiske Orkhon-inskripsjonene fra det 8. århundre i Orkhon-elvedalen i Mongolia. Dette arbeidet ble utført i konkurranse med den russiske språkforskeren Vasily Radlov (Wilhelm Radloff), som var grunnleggeren av turkologien. Thomsen ble også kjent for sine studier av opprinnelsen av de russiske og de finske språkene.


== Referanser ==
Firesheep

Firesheep er et uoffisielt tilleggsprogram til nettleseren Firefox som er konstruert for å kunne samle inn brukernavn og passord fra intetanende internettbrukere i trådløse nett.Programmet gir brukeren muligheten til og tilnærmet sporløst få tak i passord og brukernavn på diverse ukrypterte innlogginger (f.eks. Facebook og MySpace) som er koblet til samme trådløse nett som Firesheep. Bruk av Firesheep i Norge er ulovlig og brudd på Almindelig borgerlig Straffelovs § 145, 2.ledd. Programmet er utviklet av den uavhengige webutvikleren Eric Butler fra Seattle.Programmet er laget for å gjenkjenne oppkoblinger mot Amazon.com, Basecamp, bit.ly, Cisco, CNET, Dropbox, Enom, Evernote, Facebook, Flickr, Github, Google, HackerNews, Harvest, Windows Live, NY Times, Pivotal Tracker, Slicehost, tumblr, Twitter, WordPress, Yahoo og Yelp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Din Side – Ikke surf på åpne, trådløse nett!
Indouralske språk

Indouralske språk er en hypotetisk språkfamilie bestående av de indoeuropeiske og de uralske språkene.
Teorien om et genetisk slektskap mellom de indoeuropeiske og de uralske språkene ble første gang fremsatt av Vilhelm Thomsen i 1869. Teorien møtte liten entusiasme, og siden da har den dominerende holdningen i de akademiske miljøene vært at det mangler tilstrekkelig med bevis på et slikt slektskap. Teorien støttes av et mindretall av språkforskerne, deriblant Henry Sweet, Holger Pedersen, Björn Collinder, Warren Cowgill og Jochem Schindler.
Hypotesen om indouralske språk ligger også til grunn for andre kontroversielle teorier om eurasiatiske språk og nostratiske språk.
Donald Duart Maclean

Donald Duart Maclean (født 25. mai 1913 Marylebone i London, død 6. mars 1983 i Moskva) var en britisk diplomat og medlem av Cambridge Five, en spionring der medlemmene var aktive i MI5, Secret Intelligence Service (MI6) og diplomatiet og der de fungerte som spioner for Sovjetunionen under og etter den annen verdenskrig. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Donald Duart Maclean vokste opp i et sterkt politisk engasjert hjem, der de aktuelle verdsensspørsmål ble drøftet stadig vekk. 
Maclean studerte ved Gresham's School i Norfolk fra 1926 til 1931. Ved Gresham's var noen av hans samtidige Jack Simon (senere baron Simon, en Law Lord), James Klugmann (1912–1977), Roger Simon (1913–2002), Benjamin Britten (1913–1976) og vitenskapsmannen og Nobellprisvinneren Sir Alan Lloyd Hodgkin. Ved Gresham's skulle alle studenter undertegne en ed om å melde fra omderes egne og andre studenters upassende tanker og gjerninger. Historikeren Roland Philipps fremholdt senere til Lapham's Quarterly at Gresham's School er hvor Donald Maclean som tenåring perfeksjonerte det forræderske dobbeltspills kunst.Han fortsatte sin utdannelse ved Universitetet i Cambridge fra 1931 til 1934.


=== Karriere, spionasje ===
Han ble rekruttert som spion for Sovjet da han var student ved Cambridge. Han tilhørte samme spionkvintett som Donald Maclean, Guy Burgess, Kim Philby og Anthony Blunt.
I 1934 begynte han å arbeide for Foreign Office. Under sin virksomhet ved den britiske ambassade i Paris giftet han seg i 1940 med Melinda Marling. 
Han var deretter diplomat ved Storbritannias ambassade i Washington, D.C. i USA årene 1944 til 1948. Han utleverte informasjon tll KGB, blant annet om Manhattanprosjektet, det vil si om tilvirkningen av atombomben. 
I 1948 ble han overflyttet til Storbritannias ambassade i Kairo i Egypt. Der ble han sjef for konsulære anliggender. På grunn av en drukkenskapssepisode ble han senst tilbake til London, for å komme seg etter et «nervesammenbrudd».  
I 1950 ble han kalt til leder ved Amerika-avdelingen i Foreign Office. Der hadde han tilgang til informasjon om atomvåpenutviklingsprogrammet, materiale merket «top secret». 
Hans handlinger som spion er antatt å ha hatt betydning for de sovjetiske beslutningsprosesser som ledet til Berlinblokaden i 1948 og starten på Korea-krigen. Som en belønning for sine tjenester ble Maclean utnevnt til oberst i det sovjetiske KGB.
Da det ble oppdaget at han var dobbelspion, ble han advart om dette av Kim Philby. Dermed rakk han å flykte i 1951 sammen med Guy Burgess til Moskva. Han lærte seg russisk og arbeidet som spesialist på vestverdenens økonomiske politikk.
Maclean døde av hjerteslag i 1983.


== Referanser ==
Stupendemys

Stupendemys er en utdødd slekt av store ferskvannsskilpadder.
Det er to kjente arter. Stupendemys geographicus fra Venezuela er den største arten, mens S. souzai fra Acre i Brasil er mindre og spinklere bygd. Det største kjente eksemplaret av S. geographicus har et skjell som er 3,3 m langt og 2,2 m bredt. Dette kan bety at totallengden var 5,25 m og vekten rundt 6 tonn. Arten er dermed den største kjente skilpadden som noen gang har levd, større enn den mer kjente Archelon ischyros fra kritt.


== Litteratur ==
Bocquentin, Jean og Melo, Janira (2006). «Stupendemys souzai sp. nov. (Pleurodira, Podocnemididae) from the Miocene-Pliocene of the Solimões Formation, Brazil» (PDF). Revista Brasileira de Paleontologia (engelsk). 9 (2): 187–192. ISSN 1519-7530. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Wood, R. (1976). «Stupendemys geographicus, the world's largest turtle». Brevoria (engelsk) (436): 1–31. ISSN 0006-9698. 


== Eksterne lenker ==
(en) Stupendemys i Encyclopedia of Life 
(en) Stupendemys i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stupendemys hos Fossilworks 
(en) Kategori:Stupendemys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stupendemys – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Lord Geekington – Stupendemys: Giant Amongst Mega-Turtles
Stalin-monumentet i Praha

Stalin-monumentet i Praha var en massiv granittstatue til ære for den sovjetiske diktatoren Josef Stalin avdekket i 1955 etter mer enn 5 og et halvt års arbeid i Praha, Tsjekkia. Det var verdens største avbildning av Stalin og ble ødelagt i 1962. 
Monumentet stod på en enorm base av betong som fortsatt kan sees i Letná-parken. Det var den største gruppestatuen i Europa og målte 15,5 meter i høyde og 22 meter i lengde. Skulptøren var Otakar Švec som, på grunn av press fra regjering og hemmelig politi og hatbrev fra tsjekkiske borgere, begikk selvmord tre uker før avdukingen.  
Avstaliniseringen startet kort før monumentet ble avdekket. Det ble derfor stadig mer belastende for kommunistpartiet i Tsjekkoslovakia å ha monumentet stående og det ble derfor fjernet ved hjelp av 800 kg eksplosiver.


== Trivia ==
Monumentet fikk på folkemunne tilnavnet «Fronta na maso» eller «kjøttkøen», som en henvisning til den generelle varemangel i Tsjekkoslovakia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stalin Monument in Prague – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Monumentet sett forfra og på avstand
Affiliate marketing

Affiliate marketing er en form for markedsføring der en nettbasert forretning belønner en eller flere samarbeidspartnere for besøkende eller kunder som formidles til forretningen. For eksempel kan en eier av en nettside eller blogg omtale et produkt eller en leverandør med en lenke til forretningens nettsted. Normalt blir da lenken tillagt partnerens ID, slik at denne blir registrert og godtgjort for eventuelle salg videreformidlingen genererer.
Affiliate marketing har den fordel at forretningen kun betaler for markedsføring som fører til salg. På den annen side er metoden sårbar for misbruk både i teknisk sammenheng og i forbindelse med søppelpost.
Affiliate markedsføring er ofte nevnt i forbindelse med nettkasino-portaler som tilbyr brukere et utvalg av casinosider på nett de kan velge mellom. Ved å klikke på en av disse lenkene blir du send til en operatør, hva mange ikke vet er at disse affiliate-sidene tjener opp mot 50% av det brukerne taper på nevnte casino. Nettcasino-portalene promoterer kasinoene slik som man ville promotert joggesko eller andre forbrukervarer, forskjellen er at deres produkter i stor grad kan gjøre brukerne avhengige. Det er en bransje som har et løst og svært liberalistisk syn med tanke på etisk ansvar og deres rolle i forbindelse med spilleavhengighet. 


== Referanser ==
Aks av gull

Aks av gull er et musikkalbum med Kjell Inge Torgersen, utgitt i 2006. Dette er hans første plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Tidevatn»
«Skjøre»
«Eg brenn etter deg»
«Etter i kveld»
«Åndedrag»
«Aks av gull»
«Mitt hovud hang»
«Utan deg»
«Ånd omgitt av ting»
«Te i Sahara»
«Roxann»
Gnist (album)

Gnist er et musikkalbum med Kjell Inge Torgersen, utgitt i 2008.


== Sporliste ==
«Stilla»
«Fugl av fred» med Ole Paus
«Hold meg, tål meg»
«Naiv»
«Gnist»
«Tapte slag»
«Dag blir natt»
«Piknik i paradis»
«Rendezvous»
«Meir enn eit namn»
«Får eg sjå deg»
«Lumske spel»
Katlavatnet

Katlavatnet er en innsjø i Aurland kommune i Sogn og Fjordane. Den er regulert som magasin for Aurland II kraftverk.


== Referanser ==
Kenneth Arthur Noel Anderson

Kenneth Arthur Noel Anderson (født 25. desember 1891 i India, død 29. april 1959 på Gibraltar) var en britisk offiser under både den første og den andre verdenskrigen.
Han blir av ettertiden hovedsakelig husket som sjef for den første armé under Operasjon Torch, som var den allierte invasjonen av Tunisia. Han var en reservert karakter og han var ikke så godt likt hverken av sine overordnede, underordnede eller av sivile. General Dwight D. Eisenhower beskrev ham som «En stump person, som til tider var på grensen til ren uhøflighet».
Anderson ble født i India, som sønn av en skotsk jernbane-ingeniør, og han ble utdannet ved Charterhouse School og Royal Military Academy ved Sandhurst før han ble begynte ved Seaforth Highlanders i september 1911 som en fenrik. Han deltok i første verdenskrig og ble såret i slaget ved Somme på åpningsdagen, 1. juli 1916. Han brukte halvannet år å komme seg fra skadene. Han ble tildelt Military Cross for sin tapperhet under krigen. Han fikk rang som kaptein i juli 1919.
I 1918 giftet Anderson seg med Kathleen Gamble. Hun var eneste datter av Reginald Arthur Gamble og hans kone Jennie. Hennes bror var konstituert kaptein Ralph Dominic Gamble som var stasjonert i Coldstream Guards. Andersons militære karriere i mellomkrigstiden var aktiv. Han tjenestegjorde blant annet som adjutant for den skotske hæren mellom 1920 og 1924 og han ble forfremmet igjen mens han var stasjonert hos skottene. Han gikk på «Command and Staff College»-kurs i Quetta, der han tilsynelatende ikke hadde gjort det godt. Hans daværende overordnede, generalmajor Hobart, syntes det var tvilsomt at Anderson hadde kapasitet til å utvikle særlig mye.
Til tross for hans manglende erfaring i å lede store formasjoner i kamper fikk Anderson kommandoen over 1. britiske arme, som var en del av Operasjon Torch i november 1942. På denne tiden hadde en av dem som sannsynligvis skulle fått kommandoen, litt tidligere blitt utnevnt til øverstkommanderende i Midtøsten og den andre led av dårlig helse og var sykmeldt. Anderson og hans soldater rykket inn i Tunisia fra Algerie og hadde som hovedmål å innta Tunisia før aksemaktene var i stand til å bygge opp deres styrker og lansere et motangrep mot dem. Dette angrepet var i stor grad mislykket da de ble presset tilbake før de hadde kommet særlig lang.
Etter at andre verdenskrig var over ble Anderson militær kommandant og guvernør på Gibraltar fra 8. februar 1947 til 23. april 1952, hvor noen av hans mest kjente prestasjoner var å bygge opp nye hus for å kunne avlaste de alt for dårlige boforholdene som var der fra før og flere andre konstitusjonelle endringer i samfunnet.
Anderson ble forfremmet til general i juli 1949 og han pensjonerte seg fra militæret i juni 1952 da han hadde blitt gjort til ridder av den ærverdige Order of Saint John. Han bodde hovedsakelig i Sør-Frankrike på denne tiden. Hans siste år før han døde var fylt med tragedier: Hans eneste sønn døde i en aksjon på Malaya og hans datter døde også etter lang tids sykdom. Anderson selv døde som følge av kraftig lungebetennelse på Gibraltar i 1959. Han var da blitt 68 år gammel.


== Referanser ==
Valeria Răcilă

Valeria Răcilă-Roșca (født 2. juni 1957), rumensk roer som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.
Răcilă ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun vant singelsculler for damer foran Charlotte Geer fra USA og Ann Haesebrouck fra Belgia.
Fire år tidligere, under sommer-OL 1980 i Moskva, vant hun en sølvmedalje i dobbeltsculler sammen med Olga Homeghi.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Gull i roing singelsculler, damer  Romania
 1980  Moskva -  Bronse i roing dobbeltsculler, damer  Romania


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valeria Răcilă – Olympedia 
(en) Valeria Răcilă – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Valeria Răcilă – FISA
Geir Berdahl

Geir Berdahl (født 19. juni 1945) er en norsk litteraturviter og forlagsmann, han er mest kjent for å ha vært forlagssjef i Oktober fra 1979 til 2015.
Han har bakgrunn fra ml-bevegelsen, og var på 1970-tallet aktiv i SUF(m-l) og senere i AKP(m-l). Han hadde en rekke verv i partiet, og var blant annet redaktør for AKPs interne tidsskrift Tjen Folket.Berdahl ble mag.art i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo i 1974. Han var butikksjef i Tronsmo bokhandel fra 1974 til 1979. Han har vært forlagssjef i Oktober siden 1979. I perioden 2005–2012 var han styreleder i Den norske forleggerforening og var styreleder i Klassekampen fra 2003 til 2006.
I 2010 ble Berdahl tildelt Neshornprisen, Klassekampens kulturpris.


== Bibliografi ==
40 års nervøsitet, Oktober forlag, 2010.
Hvem er jeg? [Festskrift til Geir Berdahl], Oktober forlag, 2015.


== Referanser ==
Jorunn Berland

Jorunn Berland (født 10. januar 1956) er en norsk fagforeningsperson. Berland er utdannet fra Bergen Handelsgymnasium i 1974. Hun jobbet i Bergens Privatbank, og hun ble tillitsvalgt fra 1982. Hun var fra 2003 forbundsleder i Finansforbundet. I 2013 ble hun valgt til leder i Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Hun etterfulgte Tore Eugen Kvalheim som sluttet for å bli direktør i arbeidsgiverforeningen Spekter.


== Referanser ==
Nachman Dushanski

Nachman Dushanski (Også stavet Nachman Dushansky, Nachman Dushanskiy, Nachmanas Dusanskis, Душанский Нахман Ноахович) (født 1919 i Litauen, død 2008 i Israel) var en sovjetisk-israelsk statsborger ettersøkt for krigsforbrytelser under Rainiai-massakren i juni 1941. 
Etter den sovjetiske okkupasjonen av Litauen, begynte han å jobbe for det sovjetiske hemmelige politiet i 1940, et arbeid som han skal ha fortsatt med over en periode på omkring 30 år. Tiltalen mot Dushanski inneholder blant annet navn på ni personer som Dushanski enten bidro til å deportere eller sørget for å deportere selv. Ofrene var anti-sovjetiske motstandsfolk som hadde søkt tilflukt i forskjellige skogsområder for å unnslippe forfølgelse fra de kommunistiske myndighetene.
Fordi han var jøde, flyktet Dushanski til Israel etter Sovjets fall i 1991. I 2001 ble en arrestordre for Dushanski utstedt og Litauen ba formelt om at de israelske myndigheter skulle utlevere ham til Litauen slik at de kunne stille ham for retten for krigsforbrytelser. Israel, derimot, nektet å etterkomme denne anmodningen, og de har tidligere også nektet andre forespørsler om samarbeid i etterforskningen, også når det gjelder andre personer som er ettersøkt for krigsforbrytelser og som har søkt tilflukt i Israel. 
Han døde i Israel i 2008.
Nordlysnett

Nordlysnett AS er en internettleverandør som er eid av kraftselskapet Andøy Energi AS. Selskapet har hovedkontor i Risøyhamn, og dekker Andøy kommune samt deler av den nordlige delen av Sortland kommune (langs Sortlandssundet).
Nordlysnett leverer bredbånd via radiospredenett i det lisensierte 3,5 GHz-frekvensbåndet. Selskapet er tilkoblet fiberkabelen som går mellom Svalbard og Harstad via Breivika på Andøya.


== Eksterne lenker ==
Nordlysnett
Midtlia

Midtlia er en blindvei på Øvsttun og Ulsmåg i Fana bydel i Bergen kommune. Veien går sørøstover fra Stemmelia. Veien er om lag 200 meter lang og holder frem som gangsti til Ulsmåg skole.
Navnet ble vedtatt i 1962.


== Knutepunkt ==
Stemmelia
Sidevei sørover (70 m)
 Midtlia 25


== Kilder ==
Nasjonal vegdatabank Arkivert 11. november 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Midtlia
Elisabeta Lipă

Elisabeta Lipă (født Oleniuc, 26. oktober 1964), rumensk roer som deltok i de olympiske leker  1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.
Lipă ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Sammen med Marioara Popescu vant hun  dobbeltsculler for damer foran Greet Hellemans / Nicolette Hellemans fra Nederland og Daniele Laumann / Silken Laumann fra Canada.
Åtte år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona, vant hun singelsculler og under OL 1996 og 2000 var hun med på de rumenske båtene som vant konkurransen i åtter for damer.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Gull i roing dobbeltsculler, damer  Romania
 1992  Barcelona -  Gull i roing singelsculler, damer  Romania
 1996  Atlanta -  Gull i roing åtter, damer  Romania
 2000  Sydney -  Gull i roing åtter, damer  Romania
 1988  Seoul -  Sølv i roing dobbeltsculler, damer  Romania
 1992  Barcelona -  Sølv i roing dobbeltsculler, damer  Romania
 1988  Seoul -  Bronse i roing dobbeltfirer, damer  Romania


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elisabeta Lipă – Olympics.com 
(en) Elisabeta Lipă – Olympic.org 
(en) Elisabeta Lipă – Olympedia 
(en) Elisabeta Lipă – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(ro) Elisabeta Lipă – Romanias olympiske komité 
(en) Elisabeta Lipă – FISA
Kristin Bølgen Bronebakk

Kristin Bølgen Bronebakk (født 11. juni 1950, død 8. mars 2012) var fra 2003 til 2009 ekspedisjonssjef i kriminalomsorgsavdelingen i Justis- og beredskapsdepartementet, inntil Marianne Vollan tok over denne stillingen.
Bronebakk hadde samfunnsfaglig utdannelse fra Universitetet i Oslo fra 1983 og en mastergrad fra University of Maryland. Hun jobbet i Justisdepartementet siden 1985, etter noen år i Statens institutt for forbruksforskning. Hun var tidligere avdelingsdirektør og senere ekspedisjonssjef i domsstolsavdelingen og ekspedisjonssjeft i polaravdelingen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
kriminalomsorgen.no Ekspedisjonssjef Kristin Bølgen Bronebakk: Hensynet til de unge må prioriteres 2005-10-28
Minneord, Kriminalomsorgen.no
Sovjetmesterskapet i sjakk

Sovjetmesterskapet i sjakk ble arrangert i de fleste årene mellom 1920 og 1991, fra Sovjetunionen ble etablert etter oktoberrevolusjonen i 1917, og fram til Sovjetunionen gikk i oppløsing rundt 1990. Sjakk hadde stått sterkt i Russland, og flere av kommunistlederne så svært positivt på sjakk. Sjakkopplæring ble dermed prioritert og sjakken ble tilført ressurser, noe som førte til at sjakk etter hvert ble noe av en folkesport i Sovjetunionen. 
Dette er en liste over alle vinnere av Sovjetmesterskapet i sjakk. Som følge av den sterke stillingen sjakk hadde i Sovjetunionen, så var den årlige sovjetmesterskapet det sterkeste nasjonale mesterskapet, og regelmessig blant de 2-3 sterkeste turneringene i verden. Listen over vinnere teller 8 verdensmestere i sjakk og 4 utfordere til VM-tittelen. Sovjetmesterskapet ble avholdt som en alle-mot-alle-turnering, med unntak for den 35. og den 58. mesterskapet, som ble avholdt som sveitserturneringer.

Fleste seirer:

Seks titler: Mikhail Botvinnik, Mikhail Tal
Fire titler: Tigran Petrosjan, Viktor Korchnoi, Alexander Beljavskij
Tre titler: Paul Keres, Leonid Stein, Lev Polugajevskij, Anatolij Karpov


== Se også ==
Russisk mesterskap i sjakk
Sovjetmesterskapet i sjakk for damer


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andrew Soltis Soviet Chess 1917-1991, 1999, McFarland & Company, ISBN 0-7864-0676-3


== Eksterne lenker ==
RUSBASE (part V) 1919-1937,1991-1994
RUSBASE (part IV) 1938-1960
RUSBASE (part III), 1961-1969,1985-1990
RUSBASE (part II) 1970-1984
Kåre Bulie

Kåre Bulie (født 14. august 1975) er litteraturanmelder i Dagbladet siden 2008. 
Bulie er utdannet cand.mag i idéhistorie fra Universitetet i Oslo. Han har skrevet spalten Tingenes tilstand. Fra 1997 til 2005 var han kultur- og featurejournalist i Dagens Næringsliv. Han har vært litteraturkritiker i VG og skrevet i Morgenbladet. 


== Eksterne lenker ==
Artikler av Bulie i Dagbladet