jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lamine Diack

Lamine Diack (født 7. juni 1933 i Dakar, død 3. desember 2021) var en senegalesisk lengdehopper og idrettsleder. Han var formann for Société Nationale des Eaux i Senegal (SONES) fra 1995–2001. Den 8. november 1999 tok han over som president for Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF), først som fungerende president etter at Primo Nebiolo døde, men som valgt president fra 2001, og ble gjenvalgt til sin andre periode oktober 2011, og var president frem til Sebastian Coe overtok vervet i august 2015. Han er også medlem av Den internasjonale olympiske komité.


== Idrettskarriere ==
Diack var selv lengdehopper på slutten av 1950-tallet. Han vant det franske mesterskapet i 1958 med 7,63, og holdt den franske og vestafrikanske rekorden fra 1957 til 1960. Han personlige rekord er 7,72 fra 1959.


== Domfellelse i 2020 ==
Påtalemyndigheten i Frankrike tok ut tiltale mot en gruppe tidligere idrettsledere, deriblant Diack, for korrupsjon med sikte på å skjule russisk doping, spesielt i forbindelse med OL i London i 2012.18. juni 2020 ble rettssaken mot Diack, eks-sjef for Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF), og fem andre mennesker, inkludert sønnen Papa Massata Diack, avsluttet. Forsvaret til Lamine Diack ba om ettergivelse av retten, med særlig henvisning til Diacks ​​alder (87 år).
16. september 2020 ble Diack dømt til fire års fengsel, hvorav to år ubetinget, for hans engasjement i et korrupsjonsnettverk som hadde til hensikt å skjule dopingsaker i Russland. Diack ble dømt for aktiv og passiv bestikkelse og tillitsbrudd og ble dømt til en bot på opptil 500 000 euro. Advokatene til Diack kunngjorde umiddelbart at han anket.


== Forestående rettergang ==
Den franske påtalemyndigheten har tatt ut separat tiltale mot Diack og hans sønn Papa Massata Diack for korrupsjon i forbindelse med OL i Rio de Janeiro i 2016, samt i forbindelse med OL i Tokyo i 2020. Per september 2020 er det ikke klart når denne separate straffesaken vil bli ført for retten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Lamine Diack – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lamine Diack – Olympics.com 
(en) Lamine Diack – Olympic.org 
(en) Lamine Diack – Olympedia 
(en) Lamine Diack – World Athletics 
(fr) Lamine Diack – Fédération française d athlétisme 
(en) Lamine Diack – Track and Field Statistics
Jevgenija Kolodko

Jevgenija Nikolajevna Kolodko (russisk: Евгения Николаевна Колодко; født 22. juli 1990 i Irkutsk oblast, Russland) er en russisk kulestøter..
Under Sommer-OL 2012 i London fikk hun sølv med et støt på 20.48 som var personlig rekord.. Hun ble først tildelt bronsemedaljen, men 13. august 2012 ble det offentliggjort at gullmedaljevinneren Nadezjda Ostaptsjuk var tatt i doping. Kolodko ble deretter tildelt sølvmedaljen. I august 2016 offentliggjorde IOC at Kolodko vil bli fratatt medaljen etter at prøver tatt under lekene i London 2012 var blitt undersøkt på nytt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevgenija Kolodko – Olympedia 
(en) Jevgenija Kolodko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jevgenija Kolodko – World Athletics 
(en) Jevgenija Kolodko – Diamond League 
(en) Jevgenija Kolodko – Track and Field Statistics
Muzafer Sherif

Muzafer Sherif (født Muzaffer Şerif Başoğlu, 29. juli 1906 i Ödemiş i İzmir, død 6. oktober 1988 i Fairbanks i Alaska) var en tyrkisk psykolog. Han bodde det meste av sitt liv i USA. Sherif var en pionér innen moderne sosialpsykologi, og er særlig kjent for sin teorier innen sosiale normer og konflikter. Den eksperimentelle sosialpsykologien stod sterkest på midten av 1900-tallet, og Sherif etterprøvde sin konfliktteorier gjennom blant andre Røverhulen (Robber's Cave).
Han ble født inn i en relativt velstående familie som nest eldst av fem søsken. Sherif hadde bachelorgrad fra American International College i İzmir fra 1926 og mastergrad fra Universitetet i Istanbul fra 1928. Han dro deretter til USA, tok mastergrad ved Harvard University i 1932, og tok endelig doktorgrad ved Columbia University i 1935. Sherif foreleste ved Universitetet i Ankara fra 1935, og fikk oversatt viktig litteratur om psykologi til tyrkisk. For sin motstand mot nazismen ble han fengslet i Tyrkia, men senere løslatt i 1944 etter påtrykk fra amerikanske myndigheter. Sherif ble deretter boende i USA for godt. Deretter underviste og forsker han ved læresteder som Princeton University, Yale University, University of Oklahoma, University of Texas, University of Washington og University of Pennsylvania, og ble professor emeritus i sosiologi ved sistnevnte i 1972.Han var gift med sosialpsykolog Carolyn Sherif (født Wood), og fikk tre døtre med henne. Mesteparten av Muzafer Sherifs forskning ble gjort i samarbeid med ektefellen, og i alt skrev han 24 bøker og mer enn 60 vitenskapelige artikler. Sherif døde av et hjerteinfarkt ved Fairbanks Memorial Hospital i Alaska i 1988, 82 år gammel.


== Referanser ==
Bank of the Manhattan Company

Bank of the Manhattan Company var en amerikansk bank, grunnlagt i 1799. Den var en av 52 grunnleggere av New York Clearing House i 1853. I 1955 ble banken fusjonert med Chase National Bank, som ble til JPMorgan Chase gjennom nok en fusjon i 2000. JPMorgan Chase er gjennom forløperen Bank of the Manhattan Company USAs eldste fortsatt eksisterende bank.


== Referanser ==
Rogge

Rogge kan være:

Bernhard Rogge (1899-1982), tysk marineoffiser
Jacques Rogge (f. 1942), tidligere president i Den internasjonale olympiske komité
Primo Nebiolo

Primo Nebiolo (født 14. juli 1923 i Torino, død 7. november 1999 i Roma) var en italiensk idrettsleder og president for Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF).
Nebiolo var selv en aktiv lengdehopper i sin ungdom. Han studerte senere jus og statsvitenskap og ble en forretningsmann innen bygge- og anleggsnæringen. I 1961 ble Nebiolo president i den Internasjonale forbundet for universitetsidrett (FISU), og fikk etablert arrangementet Universiaden i 1961 som en ledende konkurranse for studenter. Han var president i det italienske friidrettsforundet fra 1969 til 1989. I 1972 ble han valgt inn i IAAFs komité, og ble president for Association of Summer Olympic International Federations i 1983. 
I 1981 ble Nebiolo president i IAAF. Han gav forbundet mer makt over de nasjonale forbundene og etablerte det første VM i friidrett 1983 i Helsinki. Som sittende president i IAAF ble han valgt som medlem av Den internasjonale olympiske komité i 1992. Nebiolo var sentral i arbeidet med å få Vinter-OL 2006 til hjembyen Torino.
Han satt som president for IAAF til sin død i november 1999. Visepresident Lamine Diack tok over som fungerende president frem til han ble offisielt valgt i 2001.
Stadio Primo Nebiolo i Messina er navngitt etter Dr. Nebiolo. I București har en gate fått hans navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Primo Nebiolo – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Primo Nebiolo – Olympedia 
iaaf.org (4. november 2009): Italian stars and dignitaries gather to remember former IAAF President Primo Nebiolo from IAAF
Goldstein, Richard (8. november 1999). «Primo Nebiolo Is Dead at 76; Led World Track Federation». New York Times. Besøkt 19. april 2008.
Espen Solheim

For fotballspilleren født i 1976, se Espen Solheim (fotballspiller født 1976)Espen Solheim (født 26. januar 1994) er en aktiv norsk fotballspiller som før spilte høyreback for Ranheim. Han har også spilt for klubber som Hommelvik, Rosenborg, Lyn og Frigg. Han er utdannet grunnskolelærer. Han har tidligere jobbet ved Hunstad ungdomsskole  men har nå flyttet til Kristiansand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Espen Solheim – Transfermarkt 
Spillerstatistikk på altomfotball.no
Spillerstatistikk på NIFS.no
Fredrik Lund

Fredrik Lund (født 23. april 1994) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller på midtbanen for Rosenborgs junioravdeling.
Lund debuterte i Adeccoligaen for Ranheim 12. august 2012 mot Tromsdalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerstatistikk på altomfotball.no
Spillerstatistikk på NIFS.no
Bjørn Christian Müller

Bjørn Christian Müller (født 24. mai 1985) er en norsk fotballspiller som sist spilte som målvakt for Ranheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Christian Müller – Transfermarkt
Bergamt

Bergamt eller gruvekontor er i tysk-talende land den øverste autoritet innenfor gruvedrift under staten. Etaten utøver en umiddelbar overvåking av alle aktiviteter og fasiliteter og alt utstyr som er forbundet med gruvedrift. Dette inkluderer overvåking av operativ trygghet og trygghet og helse på arbeidsplassen.
Mutung

Mutung eller Muthung var i tysk språkbruk benevnelsen på en anmodning fra en entreprenør (Muter) til å bli gitt bevilgning eller tillatelse til å drive gruvedrift. Etter nyere tysk, prøyssisk, saksisk og østerriksk gruvelovgivning innebar dette en lovfestet rett til å få tildelt eiendomsretten til et gruvedriftområde i form av funnrettigheter. Rettskravet gjaldt ikke overfor oppdragsgiveren, men overfor en tredjepart.
Muter

Muter eller Muther var i tysk språkbruk benevnelsen på den første oppdageren av mineraler, på et sted som kunne brukes til gruvedrift. Etter nyere tysk, prøyssisk, saksisk og østerriksk gruvelovgivning innebar dette en lovfestet rett til å få tildelt eiendomsretten til et gruvedriftområde i form av funnrettigheter.
Vingård

En vingård er en eiendom der det produseres vin, eller en næringsvirksomhet som er involvert i produksjonen av vin, slik som en vinprodusent. Enkelte vinprodusenter eier flere vingårder. Ved siden av produksjonsutstyr, inneholder større vingårder også varehus, butlejering laboratorier og større tankanlegg. Den eldste kjente vingården er fra regionen Areni i Armenia, som fortsatt er kjent som en vinproduserende region.


== Eksterne lenker ==
(en) Wineries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hoffkammer

Hoffkammer (tysk: Hofkammer) var i senmiddelalderen og tidlig moderne tid betegnelsen på en myndighet som ble forvaltet av Landherrene i Tyskland. Den ble også kalt rentekammer (Rentkammer og Rentei). Begrepet har gitt opphav til benevnelsen kammer (Kämmerer) som brukes om forskjellige kommunale myndigheter som styrer finansene.
Paul Hofhaimer

Paul Hofhaimer (1459–1537) var en østerriksk komponist og organist fra renessansen.
Hofhaimer var en svært talentfull improvisator, og mange samtidige skribenter, for eksempel Vadian and Paracelsus, holdt han for å være den beste organisten i sin tid. Hofhaimer og  Heinrich Isaac var de eneste av tidens komponister fra det tyskspråklige området som fikk et ry i det øvrige Europa.


== Liv ==
Hofhaimer kom fra en vel ansett musikerfamilie som også omfattet mange organister av lokal betydning. Han ble sannsynligvis utdannet ved hoffet til keiser Fredrik III av Det tysk-romerske rike. I 1478 er det dokumentert at han var aktiv ved hoffet til erkehertug Sigmund av Østerrike-Tyrol (1427–1496) i Innsbruck og i 1480 ble han Nikolaus Kronsdorfers etterfølger som kammerorganist. Samme år giftet han seg. Heinrich Isaac ble hoffkomponist noen år senere, så de to må med stor sannsynlighet ha kjent hverandre.
I 1489 ble Hofhaimer organist hos keiser Maximilian I av Det tysk-romerske rike samtidig som han passet sine plikter i Innsbruck. Etter å ha reist noen år flyttet han til  Passau i 1498 og i 1507 til Augsburg der han kunne være i nærheten av Maximilian. I 1515 ble Hofhaimer adlet av Maximilian og kongen av Polen. Hofhaimers flyttet tilslutt til Salzburg hvor han var domorganist resten av livet.


== Musikk ==
Hofhaimer var berømt som en utmerket organist, orgellærer og ode-komponist. Han skrev sannsynligvis en mengde orgelverk, men lite er bevart. Det lille som finnes viser at han var dyktig til å komponere polyfone linjer rundt en cantus firmus, en teknikk som gjør at han regnes til tidens såkalte kolorister.
Komposisjonene hans ble mye brukt ved musikkundervisningen i de østerrikske latinskolene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Robert Eitner: «Hoffheymer, Paul». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 12, Duncker & Humblot, Leipzig 1880, s. 569–571.
(de) Lothar Hoffmann-Erbrecht: «Hofhaimer, Paul.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 9, Duncker & Humblot, Berlin 1972, ISBN 3-428-00190-7, s. 442 f. (digitalisering).
Andrea Lindmayr-Brandl: Artikel Hofhaimer. I Ludwig Finscher (red.): Die Musik in Geschichte und Gegenwart. Persondelen, bind. 9. 2. utgave. Bärenreiter, Kassel u. a. 2003, spalte. 140–143


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Hofhaimer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paul Hofhaimer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Paul Hofhaimer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biografi på www.komponisten.at
Oslo Grand Prix 2012 (sykkel)

Oslo Grand Prix 2012 er et showritt på sykkel som går av stabelen tirsdag 14. august 2012 i Oslo sentrum. Start og mål vil være på Karl Johans gate, og rytterne vil sykle en runde på én kilometer. Denne sykles i én time. I forbindelse med rittet vil det også være et eget Tour of Norway for kids. Det vil og være innsamling av penger til Kreftforeningen.
I år får rittet besøk av Peter Sagan, Mark Cavendish, Jeremy Hunt, Baden Cooke, Matthew Goss og Matthew Wilson fra utlandet. Mens Edvald Boasson Hagen, Gabriel Rasch og Vegard Stake Laengen er de største norske stjernene på startstreken.


=== Resultater målgang ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sennsjøen

Sennsjøen er en innsjø nord i Trysil kommune i Innlandet. Den ligger 520 meter over havet, mellom Kampflåhøgda i vest og Tverrfjellet i øst. Sjøen er en del av Trysilvassdraget, og har tilsig fra Femundselva via Sennfloen og Øygrunnet. Sennsjøen er stort sett grunn med siltbunn, bortsett fra vestsiden som ligger helt inntil fjellet. Her er det bratt og større dyp med steinbunn. Sjøen er nærmest en stor floe i Trysilelva, og det er derfor betydelig strøm i vannet.
I sjøen finnes abbor, gjedde, harr, sik og ørret. Spesielt populært er vårfisket etter sik på isen i månedsskiftet april-mai. Da tas det store fangster i løpet av noen hektiske dager.Fylkesvei 581 følger sjøen på østsiden.


== Referanser ==
Fiumicino

Fiumicino er en bykommune i storbyområdet Roma hovedstad i regionen Lazio i det sentrale Italia.
Byen ligger ut mot Tyrrenhavet, i den nordlige delen av elvedeltaet til Tiberen. Navnet betyr «liten elv», og må ikke forveksles med den lille elven Fiumicino ved Rimini.
Flyplassen Leonardo da Vinci internasjonale lufthavn ligger ved byen, dette er den største i Italia og den sjette største i Europa.
Kommunen ble skilt ut fra Roma i 1992, og var tidligere en del av Municipio XIV.
Foruten flyplassen, som også inkluderer en større jernbanestasjon, har flyselskapene Alitalia og Blue Panorama Airlines sine hovedkontorer i byen. Også selskapene All Nippon Airways og Cathay Pacific større salgsrepresentasjon på flyplassen.
Byen er også en senter for fiske i Tyrrenhavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fiumicino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fiumicino – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Leif Arne Viken

Leif Arne Viken (født 22. juli 1947) er en norsk lokalpolitiker  for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Båtsfjord 1991–1999. Viken var mangeårig rektor ved Båtsfjord skole.
Veien opp til Båtsfjord lufthavn ble i 2011 oppkalt etter ham, og heter Ordfører Vikens Veg; dette for Vikens arbeide med å få ny flyplass til Båtsfjord.


== Eksterne lenker ==
Kongeparet på besøk i Båtsfjord i 1992 Aftenposten
Båtsfjord kan miste flyplass Aftenposten
Via Aurelia

Via Aurelia var en av de romerske veiene og gikk fra Roma og nordover langs kysten av Tyrrenhavet til Pisae. Derfra var en knyttet til veier videre til Gallia.
Veien ble anlagt rundt 241 f.Kr. da Gaius Aurelius Cotta var censor, og har navn etter ham.
Dagens riksvei Strada statale 1 Via Aurelia (SS 1) går langs kysten fra Roma til Ventimiglia på grensen til Franskrike.


== Eksterne lenker ==
(en) Via Aurelia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grevskapet Gimborn

Herskapet Gimborn, siden 1682 grevskapet Gimborn, var et territorium innenfor Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Siden 1681 var det riksumiddelbart og tilhørte den nederrhinsk-westfaliske rikskrets.
Området tilhører idag Bergisches Land og omfatter byene Bergneustadt, Gummersbach og Marienheide, såvel som Gimborn som idag er en del av Marienheide.
Babycall

Babycall (engelsk: The Monitor) er en norsk thriller regissert av Pål Sletaune. Filmen hadde premiere i Norge 7. oktober 2011. Blant de medvirkende i filmen finner vi blant annet skuespillerne Noomi Rapace og Kristoffer Joner. Produsent er Turid Øversveen.


== Handling ==
Anna og hennes 8 år gamle sønn Anders (spilt av Vetle Qvenild Werring) flytter inn i en stor leilighet utenfor Oslo. Anna er bekymret for at de kommer til å bli funnet av hennes voldelige ektemann, etter å ha blitt flyttet. De får sporadiske besøk av to barnepassere, Grete og Ole, som advarer Anna om at hans tidligere ektemann snart kan forsøke å få foreldreansvar for sønnen deres. Anders begynner å gå på en skole i nærområdet. Anna tvinger først Anders til å ligge på samme rom som henne, men dette blir frarådet av saksbehandlerne deres.
Så Anna skaffer en baby-monitor i en butikk, og møter Helge (spilt av Kristoffer Joner) en sjenert mann hvis eldre mor ligger døende på sykehus. Anna og Helge begynner å møtes flere ganger, som regel i nærheten av Helges arbeidsplass. Helge forteller Anna mer om moren hans, og Anna forteller Helge om sønnen hennes. Men den første natten Anders sover alene på hans eget rom, hører Anna forstyrrende lyder fra rommet hans over baby-monitoren - inkludert skriking.
Livredd løper Anna til sønnens rom, men finner ham sovende. Dagen etter kommer Anna tilbake til butikken og snakker med Helge, som nevner at monitoren hennes kan fange opp lyder fra andre frekvenser hvis disse er nærme nok. Dette betyr at skrikene kommer fra noen andre, innenfor 50 meter. På et kart over leilighetskomplekset deres, tegnet av Anders, forsøker Anna å oppdage kilden til de andre frekvensene og alle de merkelige lydene. Men en rekke mystiske og skremmende hendelser finner sted.


== Skuespillere ==
Noomi Rapace som Anna
Kristoffer Joner som Helge
Vetle Qvenild Werring som Anders
Stig R. Amdam som Ole.
Maria Bock som Grete
Torkil Høeg som en gutt i nabolaget.
Henrik Rafaelsen som en doktor
Tom Hugo Nielsen som skole-inspektør.
Mona Engh som en sekretær
Eva Zeidler som Helges syke mor.
Kaia Varjord som en politi-betjent.
Camilla Augusta Hallan som doktor.
Haakon Gjerløw som butikk-ansatt 1
Frank Jørstad som butikk-ansatt 2
Bjørn Moan som en mann fra nabolaget.


== Amanda-prisen ==
Under Amandaprisen 2012 vant filmen priser for «beste kvinnelige skuespiller» (Noomi Rapace), «beste filmmanus» (Pål Sletaune), «beste produksjonsdesign / scenografi» (Roger Rosenberg) og «beste lyddesign» (Tormod Ringnes og Christian Schaanning). I tillegg var den nominert til «beste norske kinofilm», «beste mannlige birolle», «beste foto», «beste visuelle effekter» og «beste klipp».


== Anmeldelser ==
Anmeldelse VG 
Anmeldelse NRK P3 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Babycall på Internet Movie Database 
(no) Babycall i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Babycall hos Filmfront 
(sv) Babycall i Svensk Filmdatabas 
(fr) Babycall på Allociné 
(nl) Babycall på MovieMeter 
(en) Babycall på AllMovie 
(en) Babycall på Rotten Tomatoes 
Hollywood Reporter review
Offisielle filmnettsted
Godvakker-Maren

Godvakker-Maren er en norsk filmkomedie fra 1940. Den var regissert av Knut Hergel som også sto for manus sammen med Alf Sommer og Einar Tveito. Manuset bygger på  Oskar Braatens Bak høkerens disk og Godvakker-Maren. Den ble satt opp på kino 31. oktober 1940.
Handlingen tar utgangspunkt i to unge jenter fra Hedmark som får arbeid hos kolonialhandler Nils Andresen i Oslo. Andresens kone ligger til sengs med innbildt syke og Andresen interesserer seg for sine to unge kvinnelige medarbeidere. Godvakker-Maren, spilt av Eva Sletto, kommer også ut for andre viderverdigheter i hovedstaden før ting ordner seg.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Godvakker-Maren på Internet Movie Database 
(no) Godvakker-Maren i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Godvakker-Maren hos Filmfront Godvakker-Maren (1940), Filmbasen.no
Godvakker-Maren, Dagbladet, Film.
Hammerverk

Hammerverk var en håndverksbedift for fremstilling av smijern som halvfabrikata, og fra dette for fremstilling av konsumvarer, i tiden før den industrielle revolusjon. Bedriftene var oppkalt etter en hammer som formet smijernet, og som var drevet av vann fra vannkilder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Water-powered trip hammers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Forge mills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johan Wilhelm Huus-Hansen

Johan Wilhelm Huus-Hansen (født 1894 i Christiania, død 1935) var en norsk organist og komponist. Han er kjent for sitt lange virke som organist i Trefoldighetskirken i Oslo hvor han arbeidet fra 1921 til 1935.
I årene 1913–1916 har han fungert som vikar for Christian Cappelen under hans siste år som organist i Vår Frelsers kirke i Oslo.
Huus-Hansen komponerte også korverk og orgelmusikk.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Johan Wilhelm Huus-Hansen i Store norske leksikon
Arno Berg og Bernhard Hagtvedt: Vår Frelsers kirke, forlaget Land og kirke, Oslo 1950, kapittelet om organistene
Frederik Christian Lindeman

Frederik Christian Lindeman (født 4. desember 1803, død 29. juli 1868) var en norsk organist og lærer fra Trondheim, eldste sønn av Ole Andreas Lindeman og av Lindeman (slekt).
Han fikk i første omgang undervisning av faren og var senere i Christiania for videre studier. Under oppholdet her var han organist i Vår Frelsers kirke 1820–1826 og innledet dermed Lindemandynastiet i domkirken. Tilbake i Trondheim fikk han ansettelse som lærer ved Døvstummeinstituttet i byen og er i ettertid ansett som en pioner når det gjelder tilrettelegging av undervisning for døve. Han var også organist i Hospitalskirken og etter farens død i 1857 overtok han stillingen som organist i Vår Frue kirke.
Lindeman var gift med Stine Marie Lerche (født 1818).


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindeman-tradisjonen – introduksjon fra Lindemans legat
Arkivverket - folketellingen 1865
Lindemanfamilien fra Salmonsen
Peter Langensteiner

Peter Caspar Langensteiner (født 10. mai 1994) er en norsk-tysk fotballspiller som spiller på midtbanen for Sandefjord i Adeccoligaen. Langensteiner, som betegnes som et stort talent, fikk sin debut i Adeccoligaen for Sandefjord mot Notodden 13. mai 2012.Langensteiner har tidligere spilt for Vanvik i tillegg til at han har spilt aldersbestemt fotball for Stadsbygd. Han spiller med mellomnavnet Caspar på ryggen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Langensteiner – Transfermarkt 
Spillerprofil på SandefjordFotball.no
Spillerstatistikk på altomfotball.no
Spillerstatistikk på NIFS.no
Christoffer Aasbak

Christoffer Aasbak (født 22. juli 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Kristiansund Ballklubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christoffer Aasbak – Transfermarkt 
(en) Christoffer Aasbak – Soccerway 
(no) Christoffer Aasbak – Norges Fotballforbund 
(en) Christoffer Aasbak – FBref 
Spillerstatistikk på altomfotball.no
Spillerstatistikk på NIFS.no
Kim Riksvold

Kim Ove Norum Riksvold (født 26. oktober 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Nardo Fotballklubb.Riksvold kom til Ranheim fra U19-avdelingen til Rosenborg sammen med Christoffer Aasbak sommeren 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim Riksvold – Transfermarkt 
(en) Kim Riksvold – FBref 
Spillerstatistikk på altomfotball.no
Spillerstatistikk på NIFS.no