jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edward Upward

Edward Falaise Upward (født 9. september 1903, død 13. februar 2009) var en britisk forfatter av romaner og noveller som før han døde 105 år gammel ble antatt å ha vært Storbritannias eldste forfatter.


== Liv og virke ==
Upward fikk sin utdannelse i Repton i South Derbyshire hvor han ble venn av den senere forfatteren Christopher Isherwood. Mens han studerte på Corpus Christi College ved Universitetet i Cambridge vant han en medalje for engelsk poesi i 1924. Han var en del av forfattergruppe som også besto av Isherwood, W.H. Auden og Stephen Spender. Etter universitet arbeidet han som lærer og i 1932 tok en posisjon ved en skole i Dulwich hvor han ble værende i bortimot tretti år. Han meldte seg inn i det britiske kommunistpartiet det samme året og forble lojal til sosialismen, men både han selv og hans hustru Hilda meldte seg ut i 1948 da de ikke lenger trodde at partiet var reelt revolusjonært.
Upwards første roman, Journey to the Border, ble utgitt i 1938 og beskrev i poetisk prosa opprøret til en privatlærer mot sin arbeidsgiver og den truende verden på 1930-tallet som bevegde seg fra en marerittsaktig stat til en hvor hovedfiguren innser at han må bli en del av arbeiderbevegelsen.
En delvis selvbiografisk trilogi, The Spiral Ascent, ble utgitt på 1960- og 1970-tallet etter at han hadde pensjonert seg fra lærerjobben og flyttet til Sandown på Isle of Wight. Den handler om en poets liv og stridigheter med å kombinere kunstnerisk kreativitet med politiske forpliktelser, inkludert i dens historiske tilbakeblikk i kampen mot britiske fascister på 1930-tallet, opposisjon til lederskapet i kommunistpartiet på 1940-tallet og det senere engasjementet i fredsarbeidet og kampen mot kjernefysiske våpen.
I de siste tiårene av 1900-tallet vendte Upward seg til å skrive noveller som ble utgitt av forlaget by Enitharmon Press sammen med hans tidligere verker. I 2005 ble Upward valgt til medlem av Royal Society of Literature og belønnet med deres Bensonmedalje.Han døde til sist 105 år gammel den 13. februar 2009 i Pontefract i West Yorkshire.


== Bibliografi (utvalg) ==


=== Romaner ===
Journey to the Border (1938, revidert 1994)
In the Thirties — vol. 1 av The Spiral Ascent (1962)
The Rotten Elements — vol. 2 of The Spiral Ascent (1969)
No Home but the Struggle — vol. 3 of The Spiral Ascent (1977)


=== Novellesamlinger ===
The Railway Accident and Other Stories (1969)
The Night Walk and Other Stories (1987)
The Mortmere Stories (1994)
An Unmentionable Man (1994)
The Scenic Railway (1997)
The Coming Day and Other Stories (2000)
A Renegade in Springtime (2003)En fullstendig bibliografi finnes i Edward Upward: A Bibliography 1920–2000, Alan Walker, Enitharmon Press (2000).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edward Upwards nettsted, inkluderer digitale utgaver av The Spiral Ascent og andre verker
 Minneord, World Socialist Website 30. mars 2009
The New York Times Minneord, New York Times 22. februar 2009
Minneord Arkivert 28. mai 2014 hos Wayback Machine., 'Socialist Worker
Félix Morisseau-Leroy

Félix Morisseau-Leroy (Haitisk kreol: Feliks Moriso-Lewa), født 13. mars 1912 8 Grand-Gosier i Haiti, død 5. september 1998 (86 år), var en haitisk forfatter som skrev dikt og skuespill på haitisk kreol. Han var den første betydelige forfatteren som benyttet dette språket i sitt forfatterskap. I 1961 lyktes han i få kreolsk anerkjent som det offisielle språket på Haiti. Morisseau publiserte også arbeider om det franske språk, haitisk kreol og haitisk-fransk litteratur. I 1981 bosatte han seg i Miami, Florida, der han var en av de viktigste årsakene til at de haitiske gruppene klarte å samle seg rundt haitisk kreol som felles språk. Han var også en av pådriverne til at språket skulle studeres i akademia.
Morriseau-Leroy døde i Miami i 1998.


== Bibliografi i utvalg ==
Plénitudes (1940), poesi
Natif-natal, conte en vers (1948), novelle
Dyakout (Diacoute) (1951), poesi
Wa Kreyon (Antigone) in Kreyol (1953), skuespill
Haitiad and Oddities (1991), poesi
Les Djons d'Haiti Tom (People of Haiti with Courage) (1995)


== Referanser ==
Johann Georg I av Sachsen-Eisenach

Johann Georg I. von Sachsen-Eisenach (1634–1686) var hertug av Sachsen-Eisenach og stammet fra den ernestinske linjen av Wettinerslekten.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) C. Wülcker: «Johann Georg I. (Herzog von Sachsen-Eisenach)». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 14, Duncker & Humblot, Leipzig 1881, s. 365 f.
Frankétienne

Frankétienne, egentlig Franck Étienne (født 12. april 1936), er en haitisk forfatter, lyriker, dramatiker, musiker og maler. Han har skrevet både på fransk og haitisk kreol. Som maler er han kjent for sine fargerike abstrakte verk, der blått og rødt ofte er fremtredende farger.
Han var kandidat til nobelprisen i litteratur i 2009.


== Bibliografi i utvalg ==
Au Fil du Temps (diktsamling).
Ultravocal (roman).
Pèlin Tèt (skuespill skrevet på haitisk kreol).
Dézafi (roman, den aller første som ble skrevet på haitisk kreol).
Mûr à Crever (roman).
Les Affres d'un Défi (roman).


=== Referanser ===


== Eksterne lenker ==
(en) Frankétienne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frankétienne på Internet Movie Database 
(en) Frankétienne på Discogs
Johann Georg II av Sachsen-Eisenach

Johann Georg II. (1665–1698) var hertug av Sachsen-Eisenach og stammet fra den ernestinske linjen av huset Wettin.


== Referanser ==
Heidi Molstad Andresen

Heidi Molstad Andresen (født 16. mai 1969 i Ål i Hallingdal) er en norsk journalist i Dagbladets lørdagsutgave Magasinet. Bakgrunn som sosionom fra høyskolen i Bergen. Leder av kontrollkomiteen i Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse (SKUP). fra 2012 - d.d. Leder av SKUP-styret fra 2010-2012, styremedlem fra 2004. Styrerepresentant i European Fund for Investigative Journalists fra 2008-2010. Redaktør for SKUPS 20-årsjubileumstidsskrift  i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen for en kritisk og undersøkende presse
Daniel Eberlin

Daniel Eberlin (1647 – 1713/1715) var en tysk kapellmester og barokk-komponist.


== Liv og virke ==
Lite er kjent om Eberlins tidlige liv, det som er kjent er detaljer som framkommer av svigersønnen Georg Philipp Telemann opptegnelser. 
Eberlin levde et begivenhetsrikt liv. Etter musikkutdannelse i Roma kjempet han som kaptein i de pavelige tropper mot tyrkerne i Morea. Deretter ble han bibliotekar i hjembyen. Mellom 1667 og 1678 blir han flere ganger omtalt som fiolinist i hoffkapellet i Eisenach. Høsten 1678 ansatte landgreve Karl I av Hessen-Kassel ham til å reorganisere hoffkapellet. I 1685 vendte Eberlin tilbake til Eisnach som kapellmester, og i 1689 ble han utnevnt til Münzwardein og hadde med det overoppsyn med myntproduksjonen. På grunn av uregelmessigheter – hertugen skal ha preget mynter illegalt – flyktet Eberlin i 1692 til Hamburg hvor han ble bankier. Om den siste delen av livet hans har vi bare Telemanns notater å stole på, men han ble på slutten av livet kaptein i militsen i Kassel. 
Eberlin var gift og hadde åtte barn. Datteren Amalia Louise Juliane var komponisten Georg Philipp Telemanns første hustru.
Eberlins dødsdag og -sted er ikke nøyaktig kjent.
Bare få av Eberlins verk er bevart, men han skrev kantater og en samling triosonater av høy musikalsk kvalitet. Komponisten og offiseren Georg von Bertouch (1668–1743) var en av Eberlins elever.


== Verk i utvalg ==
Ich will in aller Not auf meinen Jesum bauen. (kantate for tenorsolo og fiolin)
Allmächtiger, heiliger, ewiger Gott (kantate for sopran, alt, tenor, bass)
Trium variantium fidium concordia, ternis partibus conflati


== Utgaver ==
Daniel Eberlin, Four Sacred Cantatas (red. Michael W. Nordbakke; Recent Researches in the Music of the Baroque Era, bind 184), A-R Editions, 2012.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Philipp Spitta: «Eberlin, Daniel». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 5, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 574 f.
(de) Christiane Engelbrecht: «Eberlin, Daniel.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, ISBN 3-428-00185-0, s. 245 f. (digitalisering).
Daniel Eberlin, bach-cantatas.com


== Eksterne lenker ==
(de) Daniel Eberlin i Deutsche Biographie
(de) Daniel Eberlin i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)
Edmund Dell

Edmund Dell (født 15. august 1921 i London, England, død 28. oktober 1999) var en britisk politiker, kommunist og forretningsmann. 
Han var sønn av en jødisk produsent. Under den andre verdenskrig tjenestegjorde han i Rifle Corps and Royal Artillery der han ble utnevnt til løytnant. Han studerte ved Dame Alice Owen's School og Queen's College, Oxford hvor han var medlem av Communist Party of Great Britain. Dell ble uteksaminert med første klasse laud i moderne historie i 1947.Dell begynte kort tid etter studiene på å arbeide ved Imperial Chemical Industries (ICI) i Manchester der han hadde stillingen som oversjøisk salgssjef, og han spesialiserte seg på den latinamerikanske handelen og han steg i gradene og tilslutt ble han visepresident i Plastics Division. Dell var medlem av Labour Party og i 1953 ble han valgt inn til Manchester City Council der han satt i syv år. Han prøvde uten hell å bli valgt til parlamentet i 1955 for distriktet Middleton og Prestwich. Dell ble frarådet fra å stille til parlamentet ved det neste valget i 1959. 
Han tjenestegjorde som parlamentarisk privatsekretær for Jack Diamond, deretter var han statssekretær for teknologi under Tony Benn i 1966 og han hadde han stillingen Under-Secretary of State for Economic Affairs under Peter Shore i 1967. Etter hans tid i politikken var over hadde han en karriere innen næringslivet som leder av Guinness Peat og han satt som styremedlem i Shell Trading. I 1991-1992 var han president for London Chamber of Commerce and Industry.I 1996 skrev han boken The Chancellors: A History Of Chancellors The Exchequer 1945-1990. Hans bok om demokratisk sosialisme i Storbritannia ble utgitt posthumt i 2000. Denne boken var en oppsummering av hans kritikk mot Labour Party.Dell var gift med Susan Gottschalk i 36 år. Han døde i 1999 i en alder av 78 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edmund Dell hos Hansards parlamentsdebatter
David Triesman

David Triesman, baron Triesman, (født 30. oktober 1943 i Nord-London i England) er en britisk politiker og medlem av  Labour Party. Han har vært formann i Football Association og har sittet i House of Lords.
Triesman ble utdannet ved Essex University. Han ble medlem av Labour Party, men ti år senere trakk seg og ble medlem av Communist Party of Great Britain der han forble et medlem frem til vinteren 1976/1977, hvorpå han kom tilbake til Labour Party igjen. Han var i flere år foredragsholder og fagforeningsleder ved South Bank Polytechnic (som nå heter London South Bank University). Han var generalsekretær i fagforeningen for Association of University Teachers fra 1993 til 2001 og han satt som generalsekretær i Labour Party fra 2001 til 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Triesman, Baron Triesman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Triesman hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) David Triesman hos The Peerage
Philip Toynbee

Theodore Philip Toynbee (25. juni 1916 – 15. juni 1981) var en britisk forfatter av eksperimentale romaner og særskilte lyrikkromaner, blant annet den episke Pantaloon or the Valediction (1961), et verk på flere bind som ble utgitt i løpet av flere år. Han skrev også memoarer på 1930-tallet, og bokomtaler, sistnevnte hovedsakelig som journalist for avisen The Observer.
Hans far var historikeren Arnold J. Toynbee og en bestefar på morssiden var antikkforskeren Gilbert Murray. Toynbee ble kommunist tidlig i studentdagene.Han giftet seg to ganger, i 1939 med Anne Powell, og i 1950 med Sally Smith. Han fikk to barn med sin første hustru, den andrefødte var Mary Louisa, bedre kjent som journalisten Polly Toynbee. Han levde et bohemliv med mye drikking, og Anne giftet seg raskt med filosofen Richard Wollheim etter å ha skilt seg fra Toynbee i 1950. Som utenrikskorrespondent for The Observer reiste Toynbee til Tel Aviv hvor han møtte Sally Smith, sekretær ved den amerikanske ambassaden.
På midten av 1970-tallet gikk han inn i en personlig krise som utviklet seg til dyp depresjon. To dagbokbøker var et resultat av depresjonen, Part of a Journey (dekket perioden 1977 til 1979) og End of a Journey (1979 til 1981), men som var for private til å vekke allmenn interesse.
Han døde i sitt hjem i St Briavels, Gloucestershire, i 1981.


== Bibliografi ==
A school in private (1941)
The Barricades (1943)
Prothalamium: A Cycle Of The Holy Graal (1947)
Tea with Mrs. Goodman (1947)
The Garden to the Sea (1953)
Friends Apart, A Memoir of Esmond Romilly & Jasper Ridley in the Thirties (1954), gjenutgitt i 1980.
The Fearful Choice: a debate on nuclear policy (1958)
Pantaloon or the Valediction (1961), lyrikkroman
Underdogs: Anguish and Anxiety, Eighteen Men and Women Write Their Own Case-Histories (1962), som redaktør
Comparing Notes: A Dialogue Across a Generation (1963), sammen med Arnold J. Toynbee
Thanatos, a Modern Symposium at which Nine Characters Argue at Quarles (1963) sammen med Maurice Richardson
Two Brothers: the fifth day of the Valediction of Pantaloon (1964), lyrikkroman
A Learned City: the sixth day of the valediction of pantaloon (1966), lyrikkroman
Views from a Lake: the seventh day of the Valediction of Pantaloon (1968), lyrikkroman
Age of the Spirit: Religion as Experience (1973)
Distant Drum: Reflections on the Spanish Civil War (1976), som redaktør
Part of a Journey: An Autobiographical Journal, 1977-79 (1981)
End of a Journey An Autobiographical Journal 1979-81 (1982)
Towards the Holy Spirit: A Tract for the Times (1982)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mitford, Jessica (1984): Faces of Philip; a memoir of Philip Toynbee
Delmas

Delmas (haitisk: Dèlma) er en forstad til hovedstaden i Haiti, Port-au-Prince. Byen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 377 199.Delmas danner sammen med Port-au-Prince, Pétionville og Carrefour det såkalte Aire Métropolitaine.


== Referanser ==
Fezzan

Fezzan, arabisk فزان, er et ørkenområde midt i Sahara. Det ligger i den sørvestlige delen av Libya. Området grenser opp til Algeries store østlige sandørken i vest, til Niger og Tsjad i sør og til Libyas kystsone Tripolitania i nord. I øst finnes den store libyske ørken. Fezzan er omtrent 700 000 km² stort.
Til tross for at den største delen av området er ufruktbar ørken lever over 100 000 mennesker her. Befolkningen i Fezzan består både av arabere og innvandrede fra landene sør for Sahara. 
Den største og egentlig eneste byen er Sabha. Den er i dag et knutepunkt for transporter mellom Tunisia og Libya i nord gjennom ørkenen til landene sørover.
Historisk var Fezzan en av de tre provinsene i Det osmanske riket som senere ble den italienske kolonien Libya. De andre provinsene var Tripolitania og Kyrenaika.
Charles Lahr

Charles Lahr (født 1885 i Bad Nauheim i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 1971) var en tyskfødt anarkistbokhandler og forlegger i London. Han var den eldste av 15 barn i en bondefamilie. Han forlot Tyskland i 1905 for å unngå militærtjeneste og han dro til England. 
I London møtte han den anarkistiske Guy Aldred (1886–1963), mens han jobbet som baker. Han ble i 1907 satt under observasjon av politiet på grunn av sine kommunistiske og anarkistiske tendenser. Han sluttet seg til Industrial Workers of the World i 1914, på den tiden hadde han en bokhandel i Hammersmith i Vest-London. 
I 1915 ble han internert i fire år som en fiendendlig fremmed i Alexandra Palace. I 1920–1921 var han i en kortere periode medlem av Communist Party of Great Britain. Hans interesse for politikk gjorde at han ble venn med mange venstreorienterte, radikale tenkere, flere av dem etablere viktige, venstreorienterte grupper i Storbritannia.
Han giftet seg i 1922 med Esther Argeband som han tidligere hadde møtt på en sosialistisk klubb og som kom fra en britisk jødisk familie. Lahr publiserte det litterære og kunstneriske magasinet The New Coterie fra 1925 til 1927. Han døde i London i 1971, i en alder av 85 år. Hans begravelse ble fulgt av mange representanter fra politiske grupperinger fra venstresiden i Storbritannia. Det finnes betydelig mer informasjon om Charles Lahr i en publikasjon som ble forfattet av hans datter, Sheila.


== Referanser ==
Calvary Schools of Holland

Calvary Schools of Holland (CSH, tidligere kjent som Calvary Baptist Schools) er en privat kristen skole som ligger i Holland, Michigan, USA.  CSH har tradisjonelt vært tilknyttet den nærliggende Calvary Baptist Church (en baptistmenighet i lokalområdet), og utdanner elever i alderen av fire år helt opp gjennom 12. klasse på to lokaler. Skolen er akkreditert av Den internasjonale forening av kristne skoler (engelsk: “Association of Christian Schools International” eller “ACSI”) samt Den nordsentrale foreningen av høyskoler og skolers Kommisjon for akkreditering og skoleforbedring (engelsk: “North Central Association Commission on Accreditation and School Improvement”).


== Formål ==
CSH har offisielt forpliktet seg til å bygge kristen karakter og å utvikle tjenende lederskap i sine elever innenfor rammen av en god utdannelse.


== Finansiering ==
CSH mottar 85% av sin finansiering fra studieavgifter og 15% fra donasjoner, enkeltpersoner, stiftelser, bedrifter, og kirker. Selv on skolen opprettholder sin status som skattefri ideell organisasjon med hensyn til Michigans inkorporeringslover gjennom sin tilknytning til Calvary Baptist Church, opererer den under sitt eget styre. Skolen har en sterk balanse, med mer enn én million dollar i gjeldfrie bygninger og eiendom.


== PowerPlus ==
CSH sender ut ukelig flere elevlag som er inndelt etter kjønn hvor hver gruppe er tildelt flere voksne ledere. Disse lag går under navnet “PowerPlus.” PowerPlus programmet er en tjenestepedagogisk-or erfaringsbasert form for utdanning der elevene lærer gjennom en syklus av handling og refleksjon som mens de lærer å anvende deres gaver for å løse problemer i deres nærområde. Samtidig blir de oppfordret til å reflektere på sine erfaringer slik at de kan oppnå en dypere forståelse av deres samfunn, deres ferdigheter og deres selv. Det er en interaktiv karakter-byggende program som tar elever i 6. – 12. trinn ut av klasserommet og stiller dem ansikt-til-ansikt med tjenestebehov i deres lokalsamfunn. Dette program vant ACSI premien for eksemplarisk skoleprogram for skoleåret 2004-2005.


== Lokaler ==
CSH bygget i 2008 en ny campus for elever i 6.-12. trinn i tillegg til den gamle lokalen der grunnskoleavdelingen fremdeles opererer. Utvidelsen var nødvendig fordi det gamle campusen var ikke lenger stor nok for den økende elevbefolkningen.


== Lederskap ==
Den nåværende rektor er Kirk Zylstra, og skolens administrator er Kevin Alderink.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Calvary Baptist Church webside
Association of Christian Schools International webside
Operasjon Atalanta

Operasjon Atalanta, formelt European Union Naval Force Somalia, EUNAVFOR, er en EU-ledet sjømilitær operasjon for å sikre at skip fra Verdens matvareprogram kan levere forsyninger av livsnødvendigheter til Somalia, for bekjempelse av sjørøveri i farvannene utenfor Afrikas horn og for overvåkning av fiskeriene utenfor kysten av Somalia. Operasjonen er hjemlet i Sikkerhetsrådets resolusjoner nummer 1814, 1816, 1838 og 1846 fra 2008, resolusjon 1918 av 2009, resolusjon 1950 av 2010 og resolusjon 1976 av 2011. 
Norge har bidratt med KNM «Fridtjof Nansen» til operasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Union Naval Force Somalia – Operation Atalanta
Maritime Security Centre – Horn of Africa
Operation Baltic Accession

Operation Baltic Accession (Baltic Air Policing) var en NATO-operasjon for patruljering av Estlands, Latvias og Litauens luftrom i tiden fra landenes inntreden i NATO i 2004 og til landene selv var i stand til å ivareta suverenitetshevdelse av sine luftgrenser. 
Det norske Luftforsvaret bidro til operasjonen med F-16 kampfly basert ved byen Siauliai i Litauen. I tillegg opererte norsk personell fra 2004 til 2005 en bakkebasert luftkontrollenhet ved Kaunas.


== Referanser ==
Tidsskrift for velferdsforskning

Tidsskrift for velferdsforskning er et norsk vitenskapelig tidsskrift som publiserer artikler, bokmeldinger og debattinnlegg om velferdsstaten i historisk og komparativt perspektiv, sosiale problemer, levekår og livskvalitet, trygd, helse og sosiale tjenester. Publikasjonen har utkommet siden 1998 med fire utgaver årlig. Redaktør er Egil Kjerstad.


== Referanser ==
Tidsskrift for teologi og kirke

Tidsskrift for teologi og kirke var et norsk teologisk forskningstidskrift. Fra 2012 ble det slått sammen med Norsk teologisk tidsskrift til Teologisk tidsskrift. Redaksjonen var tilknyttet Menighetsfakultetet i Oslo og artiklene omhandler både teologiske spørsmål og kirkelig praksis. 
Tidsskriftet har faste spalter som omhandler misjon,  og økumenikk, kirke og samfunn, praktisk teologi og bokanmeldelser. Tidsskriftet mottok støtte fra Norges forskningsråd. Siste redaktør for tidsskriftet var professor Peder Gravem. Redaksjonsmedlemmer er i tillegg til redaktøren var Oskar Skarsaune, Karl Olav Sandnes samt egne redaktører for revyartikler. Tidsskriftets målgruppe er prester, teologer, teologistudenter og kristendomslærere.
Tidsskrift for ungdomsforskning

Tidsskrift for ungdomsforskning er et norsk vitenskapelig tidsskrift. Tidsskriftet har som målgruppe både forskere og personer som jobber med ungdomsrelaterte spørsmål. 
Redaktør er Viggo Vestel fra NOVA, og redaksjonen er sammensatt av Mira Aaboen Sletten (NOVA), Patrick Lie Andersen (NOVA), Kristinn Hegna (UiO) og Gry Paulgaard (Universitetet i Tromsø).
Cypha

Cypha er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet   arter, åtte av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Bittesmå (ca. 1-1,5 millimeter), blanke, bredt dråpeformede, hvelvede kortvinger. Slekten er lett å kjenne fra andre kortvinger. Hodet er nokså lite og stort sett skjult under brystskjoldet (pronotum). Bakkroppen er kjegleformet, nokså langt uttrukket. Antennene og beina er svært tynne.


== Levevis ==
Disse bittesmå artene kan finnes på skogbunnen. Det er få registrerte funn av dem, kanskje fordi de er så små, muligens også fordi i alle fall noen av artene ser ut til å være aktive som voksne sen høst og vinter, da det sjelden blir foretatt innsamlinger.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Hypocyphtini Laporte de Castelnau, 1835
Slekten Cypha Samouelle, 1819 (synonym Hypocyphtus Gyllenhal, 1827) - i Norge:
Cypha imitator (Luze, 1902)
Cypha laeviuscula (Mannerheim, 1830)
Cypha nitida (Palm, 1936)
Cypha ovulum (Heer, 1839)
Cypha pulicaria (Erichson, 1839)
Cypha punctum (Motschulsky, 1857)
Cypha suecica (Palm, 1936)
Cypha tarsalis (Luze, 1902)


=== Liste ove røvrige arter ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Cypha i Encyclopedia of Life 
(en) Cypha i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Cypha hos Artsdatabanken 
(sv) Cypha hos Dyntaxa 
(en) Cypha hos ITIS 
(en) Cypha hos NCBI 
(en) Kategori:Cypha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cypha – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cypha på Tree of life: [1]
[2] Bilder av en nordamerikansk art