jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slaget om Nam Dong

Slaget om Nam Dong var et slag utkjempet under Vietnamkrigen da Viet Cong-geriljaer og soldater fra Vietnams folkehær angrep en sørvietnamesisk sivilgarde-base i et forsøk på å ta kontroll. Angrepet ble slått tilbake, men med store tap.


== Slaget ==
Nam Dong-basen lå rundt 50 kilometer vest for Da Nang i en dal i nærheten av grensen til Laos, og var bemannet av sørvietnamesiske personell med amerikanske og australske rådgivere. Basen lå nær Ho Chi Minh-stien, og var et horn i siden for lokale FNL-enheter.
FNL igangsatte et overraskelsesangrep basen klokken 2:30 på natten, og nådde de ytre forsvarsverkene hvor sørvietnamesiske spesialstyrker lyktes i å holde ut i fem timer inntil FNL omsider avbrøt operasjonen. Geriljaene trakk seg tilbake i jungelen innen soloppgang. Klokken 9:45 ankom United States Marine Corps-helikoptre for å støtte spesialstyrkene. Ved slagets avslutning hadde 372 allierte soldater holdt tilbake dødelige angrep fra rundt 900 nordvietnamesiske tropper og FNL-soldater, i tillegg til å ha bombardert geriljaer som forsøkte å komme seg inn i dalen.
Kaptein R. C. Donlon ble den første amerikaneren til å motta Medal of Honor – Æresmedaljen – for å ha drept to FNL-gravere og dermed hindret dem i å bryte inn i basen, selv om han selv fikk splintskader i prosessen.


== Ettermæle ==
En australsk soldat, Warrant Officer Kevin Conway, ble foreslått at skulle motta Victoria Cross-medaljen av hans kommandant, Oberst Francis Philip Serong. Medaljen er den høyeste utmerkelsen i det australske militæret. Kevin Conway befant seg under slaget i en av de fremste skyttergravene med den amerikanske sersjanten Gabriel Alamo, som ble drept under det nordvietnamesiske angrepet. Conway bemannet bombekasteren på egen hånd, og holdt fienden tilbake lenge inntil han omsider ble tvunget til å sprenge området han selv befant seg i for å redde basens forsvarsverker.Conway var den første australieren som ble drept under Vietnamkrigen, men mottok aldri noen utmerkelse. Ifølge Serong skyldtes det den amerikanske spesialstyrkepolitikken at Conway ikke mottok Victoria Cross. Sersjant Alamo, som befant seg i den samme skyttergraven, mottok Distinguished Service Cross.
Den amerikanske sersjanten Terrance D. Terrin ble også gitt sølvstjernen for modig innsats under slaget.
Et av slagene i filmen The Green Berets fra 1968 refererte til slaget om Nam Dong.


== Referanser ==
Slaget om An Lao

Slaget om An Lao fant sted etter at FNL tok kontroll over distrikthovedkvarterene i An Lao, rundt 450 kilometer fra den sørvietnamesiske hovedstaden Saigon. Geriljaen angrep tidlig på morgenen for å vinne overraskelsesmomentet, angrep troppene som beskyttet gjerdet og satte maskingeværposisjoner ut av funksjon gjennom å kaste granater på disse. Andre angrepsbølge infiltrerte basen og lyktes i å ta kontroll. FNL lyktes deretter i å slå tilbake tallrike forsøk fra Sør-Vietnams hær på å ta tilbake basen. De sørvietnamesiske troppene ankom i store antall i jeeper og pansrede personellkjøretøy. Et amerikansk rekognoseringsteam, som ankom via et helikopter, gikk til angrep på geriljaene og lyktes i å påføre dem store tap, men klarte ikke å bidra til basens gjenerobring.
Angrepet markerte at Vietnamkrigen gikk inn i en ny fase. Geriljaenhetene, som nå var blitt sterke nok til å måle seg med regjeringshæren, endret taktikk fra småskala geriljakrig til direkte og mer intens krigføring. Dette var to av de tre leddene som FNLs strategi bestod av.


== Kilder ==
Bowman, John S. (1989). The Vietnam War Day by Day. New York: Mallard Books. ISBN 0-7924-5087-6. 
«U.S. Casualties in Vietnam Rise; Reds Fall Back in 3-Day Battle». NY Times (AP). 10. desember 1964. s. 5.
Regan Kelly

Regan Kelly (født 9. mars 1981 i Watrous, Saskatchewan) er en canadisk tidligere profesjonell ishockeyspiller, som har spillet for det norske laget Vålerenga i GET-ligaen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Regan Kelly – Eurohockey.com 
(en) Regan Kelly – Hockeydb.com 
(en) Regan Kelly – Eliteprospects.com
Angrepet på Pleiku-flybasen

Angrepet på Pleiku Flybase (også kjent som Camp Holloway Airfield) fant sted klokken 2 på morgenen den 6. februar 1965, da styrker fra FNL angrep den amerikanske basen. Nordvietnamesiske regulære tropper gikk til et samtidig angrep på en annen flybase på den andre siden av Pleiku, med mindre tap og ikke fullt så store ødeleggelser. Camp Hollaway ble truffet av bombekasterild og rakettdrevne granater, og ble utsatt for store ødeleggelser. Geriljaene forsøkte også å ødelegge vanntårnet, men ble hindret i dette.
Angrepet etterlot 9 amerikanere døde og ytterligere 128 skadet, innen en tidsramme på rundt 15 minutter. Amerikanerne lyktes i å få flere av flyene i basen opp i luften for å forhindre at de ble ødelagt, hvorav ett krasjet under oppstigningen. Allerede tre dager senere ble en amerikansk kaserne angrepet, noe som bidrog til at USA gjengjeldte ved å igangsette Operasjon Flaming Dart, som var massive bomberaid mot Nord-Vietnam, som gjengjeldelse.


== Kilder ==
«No Warning From Hamlet». NY Times. 8. februar 1965. s. 14. 
«Vietnamese Guerrillas Warn U.S. Pleiku Attacks Were Just Beginning». Washington Post/Times Herald. 9. februar 1965. s. A11.  Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
«Pentagon Lists 10 Army Men Wounded at Pleiku». LA Times. 9. februar 1965. s. 10.  Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
Browne, Robert S. (11. februar 1965). «No Cooperation From Vietnamese People». NY Times. s. 38. 
«Increase U.S. Guards After Pleiku Attack». Chicago Tribune. 11. februar 1965. s. 2.  Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
Pojman, Louis Paul (13. februar 1965). «Extension of Vietnam War Assailed». NY Times. s. 20. 
«Pleiku Shells Are Traced to Korean War». Washington Post/Times Herald. 17. februar 1965. s. A16. 
«Up Front Once More». Time. 19. februar 1965. Besøkt 8. april 2007.  Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
«A Look Down That Long Road». Time. 19. februar 1965. Besøkt 8. april 2007.  Arkivert 11. februar 2009 hos Wayback Machine.
«G.I. Toll at Pleiku Rises to 9». NY Times. 25. februar 1965. s. 18. 
«A Tale of Two Airports». Time. 5. mars 1965. Besøkt 8. april 2007.  Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
Donovan, Robert J. (6. juni 1965). «Many Myths and Illusions Shattered Since Pleiku». LA Times. s. J3.  Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
Jesberg

Jesberg er en tysk kommune i Hessen.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jesberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Podevoks

Podevoks er voks som blir brukt ved poding for å beskytte podestedet mot uttørking og soppangrep. 
Podevoks inneholder vanligvis bivoks, harpiks og talg med mer. Det finnes flere oppskrifter på podevoks med forskjellige tilsetningsstoffer. Bivoks kan også til en viss grad brukes alene. Podevoks deles ofte inn i to typer, kaldtflytende og varmtflytende, etter om de er flytende i romtemperatur eller krever oppvarming.
Bård Lilleøien

Bård Lilleøien (født 11. oktober 1982) er en tegneserieskaper fra Oslo. Lilleøien er mest kjent for Sagaen om Dadaph Serraph, en humoristisk stripeserie i et fantasyunivers. Serien var gjesteserie i Dagbladet en periode i begynnelsen av 2009 og har også vært på trykk i humorantologien FLEIP, samt flere egne utgivelser. Serien ble avsluttet i juni 2012, og kan leses i sin helhet på nettserier.no.
Lilleøien har besøkt Raptus tegneseriefestival hvert år siden 1999 og har vært gjest ved flere anledninger.


== Bibliografi ==
2008 – Sagaen om Dadaph Serraph: Mot den gale munken i tårnet (Laksevåg forlag, ISBN 978-82-92886-07-6)
2011 – Sagaen om Dadaph Serraph: Vs. Mørkets hersker (Laksevåg forlag)
2012 – Sagaen om Dadaph Serraph: Reisen til verdens ende (Laksevåg forlag)
2012 – Sagaen om Dadaph Serraph: Den gale mannen i tårnet (Laksevåg forlag)
2012 – Sagaen om Dadaph Serraph: Gudeproblemet (Laksevåg forlag)
2013 – Sagaen om Dadaph Serraph: Hinsides godt og dumt (Überpress)
2014 – Sagaen om Dadaph Serraph: Atter en Dadaph (Überpress)


== Eksterne lenker ==
Bård Lilleøiens hjemmeside
Sagaen om Dadaph Serraph på nettserier.no
http://comicwiki.dk/wiki/Bård_Lilleøien
Pim Ligthart

Pim Ligthart (født 16. juni 1988 i Hoorn) er en nederlandsk syklist. Karrierens hittil største seier tok han da han ble nederlandsk mester i landeveisritt i 2011.
Han la opp etter 2020-sesongen.


== Meritter landevei ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pim Ligthart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pim Ligthart – ProCyclingStats 
(en) Pim Ligthart – Cycling Archives 
(en) Pim Ligthart – Cycling Quotient 
(en) Pim Ligthart – CycleBase 
(en) Pim Ligthart – TheSports.org
Den norske forening for Nationernes Liga

Den norske forening for Nationernes Liga var en norsk forening som ble opprettet i 1918 for å bidra til opprettelsen av en fredsliga mellom nasjonene etter første verdenskrig.
Mot slutten av første verdenskrig, som endte i november 1918, vant den amerikanske presidenten Woodrow Wilsons fjorten punkter stor oppsikt over hele verden, også i Norge. Tanken om å få i stand et forbund mellom statene som skulle hindre en ny verdenskrig, ble ivrig diskutert. På denne bakgrunnen ble «Den norske forening for Nationernes Liga» stiftet i oktober 1918. Fridtjof Nansen holdt hovedtalen på stiftelsesmøte og ble foreningens formann. Blant styremedlemmene var Johan Castberg, Johan Bredal, Ole Olsen Lian og Arnold Ræstad, mens Christoffer Hornsrud, Wilhelm Keilhau og Halvdan Koht var blant medlemmene. Foreningen gikk straks i gang med å skrive et forslag til prinsipper som et slikt forbund skulle bygge på. Resultatet var utgivelsen «Pincipper for Nationernes Liga», som var ferdig 30. januar 1919 og ble trykt på flere språk. Her ble det fremsatt en rekke krav medlemslandene i en slik liga måtte oppfylle. Den øverste myndigheten for ligaen skulle være en verdenskongress, og den utøvende myndigheten skulle innehas av et råd med 15 medlemmer. Wilhelm Keilhau kaller de norske prinsippene «det mest demokratiske og følgeriktige av alle de forslag om et folkeforbund som blev utarbeidet i disse adventsmånedene, da menneskeheten håpet på at den nye tid skulde bli født.»Nansen reiste til London for å legge frem prinsippene, og talte for en tilsvarende engelsk forening, League of Nations Union i Criterion Hall. På samme tid var de allierte seierherrenes delegasjoner på fredskonferansen i Paris i ferd med å planlegge Folkeforbundet. Nansen fløy derfor dit for å benytte seg av sin innflytelse på fredskonferansen. Siden planene for Folkeforbundet alt var lagt, fikk han ikke utrettet stort, men han vant likevel gehør for at de nøytrale statene skulle få anledning til å uttale seg før planene om forbundet ble fastsatt i fredstraktaten.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Keilhau, Wilhelm: Det norske folks liv og historie i vår egen tid. Oslo: Aschehoug, 1938.
Ørvik, Nils: Sikkerhetspolitikken 1920–1939 I. Oslo: Tanum, 1960.
Lidj Jasu av Etiopia

Lidj Jasu (Ge'ez ኢያሱ፭ኛ, også transkribert som Lij Iyasu, Lidj Yasu og Lij Iasu, Ge'ez ልጅ ኢያሱ) (født 4. februar 1895 eller 1896, død 25. november 1935) var keiser av Etiopia 1913–1916.Han var sønnesønn av forgjengeren Menelik II. Fordi han konverterte til islam ble han avsatt av en allianse mellom kirken, hæren og adelen i landet. Han ble erstattet av sin tante Zewditu I.


== Referanser ==
Ishockey-VM 2000 (elitedivisjonen) – Tropper

Troppene til Ishockey-VM 2000 inneholder samtlige 16 tropper som ble tatt ut til ishockey-VM 2000 i Russland fra 29. april til 14. mai 2000. Hver av de 16 nasjonene som deltok i mesterskapet skulle registrere minst 15 løpere (angreps- og forsvarsspillere) og to målvakter og maksimalt 20 løpere og tre målvakter.


== Canada ==


=== Målvakter ===


=== Forsvarsspillere ===


=== Angrepsspillere ===


== Finland ==


== Frankrike ==


=== Målvakter ===


=== Forsvarsspillere ===


=== Angrepsspillere ===


== Belarus ==


== Italia ==


== Japan ==


=== Målvakter ===


=== Forsvarsspillere ===


=== Angrepsspillere ===


== Latvia ==


=== Målvakter ===


=== Forsvarsspillere ===


=== Angrepsspillere ===


== Norge ==


=== Målvakter ===


=== Backer ===


=== Løpere ===


== Russland ==


== Slovakia ==


== Sverige ==


== Sveits ==


== Tsjekkia ==


=== Målvakter ===


=== Backer ===


=== Løpere ===


== Ukraina ==


=== Målvakter ===


=== Backer ===


=== Løpere ===


== USA ==


== Østerrike ==


== Kilder ==
Landslagstropper


== Se også ==
Ishockey-VM 2000 (elite)
Aponeurose

Aponeuroser (entall: aponeurose; latin: aponeurosis; av gresk: απο, apo, «bort» eller «av» og νευρον, neuron, «sene») er lag med brede og flate sener. De har en skinnende hvitsølv farge som gjør at de ofte blir kalt senespeil. De ligner svært på sener histologisk sett, men de har få blodårer og nerver som supplerer dem med næringsstoffer og informasjon. Aponeuroser skiller seg ut fra normale runde sener (tendons) ved at deres form er flat og bred.  
Aponeuroser er tynne når de blir dissekert og skrelles av i lag. Det finnes aponeuroser flere steder i kroppen, men de viktigste regionene med tykke aponeuroser er den ventrale mageregionen, den dorsale lumbalregionen (kors-/lenderyggen) og i håndflaten (palmarregionen). De finnes også i fotsålene og øynene. 
Hovedfunksjonen til aponeuroser er å binde muskler til kroppsdelene (knokler) som musklene virker på. Kroppen har også aponeuroser som kun binder knokler sammen. Et eksempel er fotens Aponeurosis plantaris som holder hælbeinet (Calcaneus) sammen med de distale fotknoklene. Denne aponeurosen er stram og danner derfor en bue av fotens knokler. 


== Se også ==
Fascia (anatomi)
Aponeurosen til den ytre skrå bukmuskel
Aponeurosen til Serratus posterior superior
Aponeurosis plantaris
Tendo conjunctivus
Lacertus fibrosus
Aponeurosis palatina


== Eksterne lenker ==
Gray's s104 - Aponeuroser
Aponeuroser på eMedicine Dictionary
1912 i USA

Begivenheter i året 1912 i USA.


== Statsledere ==
President: William Howard Taft (republikaner)
Visepresident: James S. Sherman (republikaner) (til 30. oktober), ubesatt (fra 30. oktober)
Høyesterettsleder: Edward Douglass White
Speaker i Representantenes hus: Champ Clark (demokrat fra Missouri)
 Kongressen: 62.


== Hendelser ==

6. januar – New Mexico blir den 47. USAs delstat.
9. januar – Amerikanske marinesoldater invaderer Honduras.
14. februar
Arizona blir den 48. USAs delstat.
I Groton, Connecticut, blir den første dieseldrevne ubåten tatt i bruk.
12. mars – Jentespeiderne i USA grunnlegges.
27. mars – Borgermesteren i Tokyo, Yukio Ozaki, gir 3 000 japanske kirsebærtrær som skal plantes i Washington, D.C. for å symbolisere vennskapet mellom de to landene.
10. april – RMS «Titanic» legger ut fra kai i Southampton, England på sin jomfrutur over Atlanterhavet.
14. april – 15. april – RMS «Titanic» treffer et isfjell i Atlanterhavet og synker etter noen timer.
20. oktober – Visepresident James S. Sherman dør mens han innhar embedet bare dager før presidentvalget i USA i 1912.
5. november – Presidentvalget i USA 1912: Den demokratiske utfordreren Woodrow Wilson vinner en overveldende seier over den sittende presidenten republikaneren  William Howard Taft. Tafts velgergrunnlag ble undergravet av kandidaten for Det progressive partiet  (og tidligere republikaner) Theodore Roosevelt, som kom på andreplass foran Taft.


=== Ukjent dato ===
Den amerikanske Little Theatre Movement starter med grunnleggelsen av Toy Theatre i Boston og Little Theatre i Chicago.
The Memphis Blues blir utgitt.
U.S. Marines intervenerer i Nicaragua for å styrke den konservative regjeringen.
Sea Scouting starter opp  i regi av Boy Scouts of America.


== Fødsler ==
7. januar – Charles Addams, amerikansk illustratør (død 1988)
22. mars – Karl Malden, amerikansk skuespiller (død 2009)
31. juli – Milton Friedman, amerikansk økonom (død 2006)
23. august – Gene Kelly, amerikansk skuespiller (død 1996)
17. november – Harry Ackerman, amerikansk TV-produsent (død 1991)
12. desember – Henry Armstrong, amerikansk bokser (død 1988)
22. desember – Lady Bird Johnson, amerikansk førstedame (død 2007)


== Dødsfall ==
30. oktober – James S. Sherman, representant i Kongressen fra New York og USAs 27. visepresident (født 1855)


== Eksterne lenker ==
(en) 1912 in the United States – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ishockey-VM 2011 (elite) – Finale

Finalen i VM i ishockey 2011 var en ishockeykamp som fant sted den 15. mai 2011 i Orange Arena i Bratislava i Slovakia for å avgjøre hvem som skulle vinne ishockey-VM 2011. Finalen ble spilt mellom Sverige og Finland. Finland vant kampen 6-1 og ble verdensmestre for andre gang (sist gang var i 1995. Kampen var Finlands første finalekamp siden 2007 og Sveriges første finalekamp siden 2006.


== Bakgrunn ==


== Veien til finalen ==


== Kampen ==


=== Referat ===


=== Detaljer ===
Tiden er lokal (UTC+2).


== Se også ==
Ishockey-VM 2011 (elite)
Sveriges herrelandslag i ishockey
Finlands herrelandslag i ishockey
Ishockey-VM 2000 (elite) – Finale

Finalen i VM i ishockey 2000 var en ishockeykamp som fant sted den 15. mai 2000 i Ispalasset i St. Petersburg i Russland for å avgjøre hvem som skulle vinne ishockey-VM 2000. Finalen ble spilt mellom Slovakia og Tsjekkia. Tsjekkia vant kampen 5-3 og vant dermed sitt andre mesterskap på rad og sitt tredje totalt.


== Bakgrunn ==
Kampen markerte første gang de to tidligere medlemsnasjonene i Tsjekkoslovakia møtte hverandre i finalen etter å ha blitt separert i to uavhengige stater i 1993, bare syv år tidligere. Det var også første gang at det uavhengige Slovakia nådde finalen (deres beste plassering før det var 7.-plass under VM i 1998 og 1999), mens Tsjekkia var i finalen for andre gang på rad (og tredje gang siden Tsjekkoslovakias oppløsning i 1993).


== Veien til finalen ==


== Kampen ==


=== Referat ===
Michal Sýkora scoret tsjekkernes første mål seks minutter inn i kampen etter pasninger fra Martin Procházka og Václav Varaďa. Tre minutter senere scoret Tomáš Vlasák etter en pasning fra Petr Buzek. Tolv minutter inn i kampen scoret Procházka sitt andre mål i kampen etter pasninger fra Vlasák og Pavel Patera.
Slovakene fikk sitt første mål 7 minutter og 43 sekunder inn i andre periode da Martin Štrbák sendte pucken i mål etter en pasning fra Radoslav Suchý. Selv om at tsjekkerne tok mange utvisninger (10 mindre utvisninger hvorav 5 av den i andre periode) klarte tsjekkernes målvakt Roman Čechmánek å beholde den tsjekkiske ledelsen gjennom hele kampen.
Jan Tomajko scoret tsjekkernes fjerde mål 3 minutter og 45 sekunder inn i tredje periode og ga dermed tsjekkerne en 4-1-ledelse. Til tross for hard slovakisk press og to slovakiske mål av Miroslav Hlinka og Miroslav Šatan (hvilket gjorde Šatan til poengkongen i turneringen) klarte tsjekkerne å holde ledelsen. Robert Reichels mål et minutt og to sekunder før slutt ødela slovakenes sjanse for et comeback og sikret dermed tsjekkernes tredje gullmedalje i ishockey-VM på fem år og deres andre  gullmedalje på rad.


=== Detaljer ===
Tiden er lokal (UTC+4).


== Se også ==
Ishockey-VM 2000 (elite)
Slovakias herrelandslag i ishockey
Tsjekkias herrelandslag i ishockey


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Video av finalen 14. mai 2000 på YouTube (tsjekkisk)
Spirit of Norway

Spirit of Norway var et norsk båtrace-team i Class One.
Båtene ble kjørt av Bård Eker, Bjørn Rune Gjelsten og Kjell Inge Røkke. Gjelsten ble fem ganger verdensmester sammen med trottelmann Steve Curtis, og Eiker står med èn tittel.
Etter 2007-sesongen ble teamet lagt ned etter 10 år.


== Tekniske spesifikasjoner ==
Teamet brukte Michael Peters-designede Tencara-skrog. Båtene var 12,65 meter lang og 3,74 meter bred og veide 4 800 kilo. De hadde to stk Lamborghini-SKEMA 8,2 liters V12 motorer, som ga 920 hestekrefter per stk ved 8200 omdreininger pr. minutt, og kunne gjøre over 140 knop.
Yohannes IV av Etiopia

Yohannes IV (Ge'ez ዮሐንስ ፬ኛ Yōḥānnis ዮሓንስ, amharisk Yōhānnis) (født Lij Kassay Mercha 11. juli 1837, død 9. mars 1889) var keiser av Etiopia fra 1872 til sin død.
I likhet med Tewodros II var Yohannes for utvikling. Mye av hans regjeringstid ble imidlertid preget av krigføring mot Egypt og Mahdistene i Sudan. 
Han falt i slaget ved Metema.


== Litteratur ==
(de) Wilhelm Baum: «Johannes IV. (Yohannes), Kaiser von Äthiopien» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 20, Nordhausen 2002, ISBN 3-88309-091-3, sp. 817–821.
H. Pleticha: Der Mahdiaufstand in Augenzeugenberichten. dtv, München 1981, ISBN 3-423-02710-X.
Gerhard Rohlfs: Meine Mission nach Abessinien – Auf Befehl Sr. Maj. Des Deutschen Kaisers im Winter 1880/81 unternommen. F.A. Brockhaus, Leipzig 1883.
Zewde Gabre-Selassie: Yohannes IV of Ethiopia: A political biography. Oxford 1975, ISBN 0-19-821695-5.
Ragnar Moltzau

Ragnar Moltzau (født 5. mars 1941) er en norsk forhenværende skipsreder. Han eide og drev i mange år Moltzaus tankrederi.
Moltzau tapte i etterkant av krisen i 2008 både sitt selskap og sine private eiendeler til reder Axel Camillo Eitzen som følge av at de var stilt som sikkerhet for et privat lån. Moltzaus privatbolig ble lagt ut på tvangssalg høsten 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rederiet Artikkel i DN
Fritz von Uhde

Fritz von Uhde (opprinnelig Friedrich Hermann Carl Uhde) (født 22. mai 1848, død 25. februar 1911) var en tysk maler kjent for sjangermaleri og religiøse temaer. Hans stil lå mellom realisme og impresjonisme.


== Referanser ==
Tekle Giyorgis II av Etiopia

Tekle Giyorgis II (Ge'ez ተክለ ጊዮርጊስ, født Wagshum Gobeze ዋግሹም ጎበዜ; død 1873) var nəgusä nägäst (keiser) i Etiopia fra 1868 til 1872.
Fordi hans styre var så flyktig, utelater noen lister over keisere i Etiopia navnet hans.
Max Ackermann

Max Ackermann (født 5. oktober 1887, Berlin, død 14. november 1975, Unterlengenhardt, Bad Liebenzell) var en tysk maler og grafiker som blant annet laget abstrakte verker.
Ackermann studerte først hos Henry van de Velde og hos Gotthardt Kuehl. Fra 1905 til 1909 fortsatte han sine studier hos Franz von Stuck i München. I 1912, i en alder av 25, møtte han maleren Adolf Hölzel, som kom til å ha en formende innflytelse på hans fremtidige arbeider. I 1924 holdt han sin første enmannsutstilling.
Han satte opp Lehrwerkstätte für Neue Kunst i atelieret og holdt ferieseminarer for unge lærlinger. I 1930 startet han et seminar om «absolutt maleri» ved Stuttgart Volkshochschule. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Max Ackermann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Foreningen for gruvedriftens interesser i Oberbergamtsbezirk Dortmund

Foreningen for gruvedriftens interesser i Oberbergamtsbezirk Dortmund (tysk: Verein für die bergbaulichen Interessen im Oberbergamtsbezirk Dortmund), også bare kalt Foreningen for gruvedriftens interesser eller gruveforeningen (Bergbau-Verein), var en bransjeforening og en interesseorganisasjon for gruveindustrien i Oberbergamtsbezirk Dortmund i Ruhrområdet. Foreningen ble konstituert i Essen den 17. desember 1858, etter en innledende høring den 20. november 1858, og eksisterte frem til 1938.
Vîn TV

Vîn TV er en kurdisk språklig satellitt-TV-kanal som sender fra Dahuk-provinsen i irakisk Kurdistan. Den sender kurdiske musikk- og kulturprogrammer 24 timer i døgnet. Ordet Vîn betyr kjærlighet på kurdisk.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Vîn TV på YouTube
Zagros TV

Zagros TV er en kurdisk-språklig satellitt-TV-stasjon som sender fra Arbil, irakisk Kurdistan. Det tar sitt navn fra fjellkjeden Zagros.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted