jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ministeriet for Ligestilling og Kirke

Ministeriet for Ligestilling og Kirke (tidligere Kirkeministeriet) er et ministerium i den danske regjeringen som primært har Folkekirken og likestilling som sine ansvarsområder.
Tidligere skulle Kirkeministeriet også godkjenne trossamfunn. I november 2007 ble denne oppgaven overtatt av Familiestyrelsen, som den gang hørte under Justisministeriet. I oktober 2011 ble styrelsen overført til Social- og Integrationsministeriet.
Kirkeministeriet ble i 1916 opprettet som et selvstendig ministerium og dermed utskilt fra Ministeriet for Kirke- og Undervisningsvæsenet (Kultusministeriet) fra 1848. Det har flere ganger hørt sammen med andre ministerier. I forbindelse med Helle Thorning-Schmidts regjerings tiltreden i 2011 ble Ligestillingsministeriets område således lagt under ministeriet og navnet endret til det nåværende.
Selv om Det Centrale Personregister hører under Økonomi- og Indenrigsministeriet, så er det Folkekirken – og dermed Ministeriet for Ligestilling og Kirke – som ivaretar selve registreringen. På samme måte administreres også begravelser med den tilhørende lovgivning.
Nåværende minister er Manu Sareen, som også er minister for nordisk samarbeid. Kirkeministeriet hadde inntil regjeringsskiftet i 2011 Per Stig Møller som minister.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Det Centrale Personregister

Det Centrale Personregister (CPR-registeret) er et landsdekkende statlig folkeregister i Danmark som inneholder grunnleggende personopplysninger om enhver som har et personnummer (CPR-nummer). Registeret ble opprettet den 2. april 1968.
I registeret registreres personnummer, navn, adresse, fødselsregistrering, statsborgerskap, folkekirkeforhold, slektskap, sivilstand samt statusopplysninger for den enkelte personregistrering.
Registeret drives av CPR-kontoret, som er et kontor i Økonomi- og Indenrigsministeriet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fjolne

Fjolne eller Fjølne var, ifølge Ynglingesagaen og Ynglingatal, en mytisk konge i Uppsala, Sverige. Ifølge Snorre var han sønn av guden Frøy (Yngve-Frøy) som har gitt opphav til Ynglingeætten, og jotunkvinnen Gerd.Ifølge Gylvaginning var Fjolne også ett av Odins mange navn.


== Vennskapet med kong Frode ==
Ifølge legenden var det Fjolne som solgte jotunmøyene Fenja og Menja til den danske kong Frode i Lejre – danekongenes kongssete på Sjælland. Trellkvinnene ble satt til å kverne gull for kongen på kverna Grotte. Dette er beskrevet i det mytologiske diktet Grottesangen. Ifølge Grottesangen skal Fjolne ha levd samtidig med keiser Augustus, det vil si i første århundre f.Kr. og inn i første århundre e.Kr.Snorre forteller at Fjolne en gang dro på besøk til sin venn kong Frode i Lejre. Det var stelt til stort drikkegilde med et stort mjødkar. Utpå natta måtte Fjolne ut en tur – Snorre betegner ham her som død-drukken. På vei inn gikk han feil, datt i mjødkaret og druknet.I Tjodolvs dikt i Ynglingatal heter det at «hans bane vart, i vindlaus sjø».
Ifølge Ynglingesagaen ble Fjolne etterfulgt av sin sønn Sveigde som konge i Uppsala.


== Referanser ==
Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars

Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars ble først utgitt i 1786 av William Herschel, og senere utvidet av hans sønn, John Herschel, til General Catalogue of Nebulae and Clusters, og videre utvidet av John Louis Emil Dreyer til New General Catalogue (NGC), et referanseverk som fremdeles er i bruk blant astronomer.


== Referanser ==
Gu Kailai

Gu Kailai (kinesisk: 谷开来, pinyin: Gǔ Kāilái, også kjent som Horus L. Kai, født 25. november 1959 i Linyi i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk jurist og forretningskvinne. Hun er hustru til den kommunistiske politiker Bo Xilai; de ble gift i 1986.
Gu begynte sine studier i jus ved Pekinguniversitetet i 1978 og tok også en grad i politologi. Hun er grunnlegger av advokatfirmaet Kailai i Beijing. I løpet av sin karriere har hun hatt flere celebre saker, og hevdes å ha vært den første kvinnelige kinesiske advokat som vant et sivilt søksmål i USA. Det var i Mobile i Alabama. Hun har skrevet en rekke bøker, som «Jeg var Ma Jurens advokat» og «Hvordan vinne en sak i USA». 
Gus far, Gu Jingsheng, var en kommunistisk revolusjonær. Hennes mor Fan Chengxiu nedstammer fra dikteren Fan Zhongyan, som var statsminister på Songdynastiets tid.Våren 2012 ble hennes mann Bo Xilai avsatt fra sin post som partisjef i Chongqing og de kinesiske myndigheter kunngjorde at Gu Kailai var mistenkt for å ha myrdet den britiske forretningsmannen Neil Heywood i november 2011 etter en konflikt om forretningstransaksjoner. Den 9. august 2012 ble hun stilt for retten for en domstol i provinshovedstaden Hefei i Anhui. Hun bestred der ikke anklagen om mord, og fikk en betinget dødsdom, som etter kinesisk rettspleie turde bli omgjort til livsvarig (14 års) fengsel etter to år.


== Referanser ==
Hong Lei

Hong Lei (født i august 1969 i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk diplomat. Han ble i 2010 assisterende generaldirektør for informasjonsavdelingen for det kinesiske utenriksministerium.
Han har tidligere hatt en rekke poster ved utenriksministeriet i Beijing og virket i Nederland og i San Francisco.
Bari (språk)

For det chibchanske språket som snakkes i Venezuela og Colombia, se barí (språk).Bari er et nilosaharisk språk som snakkes av flere undergrupper av etnisiteten karo, deriblant barifolket, som språket har navnet sitt fra. Rundt 420 000 av brukerne av språket bor i Sør-Sudan, og om lag 60 000 bor i Uganda.
Bari er et tonespråk og har vokalharmoni.


== Eksterne lenker ==
Bari hos Ethnologue
Racerfører

Racerfører er personer som konkurrerer innen racing, det vil si deltakere i konkurranser med bil, motorsykkel eller båt. De som konkurrerer i bil kalles vanligvis bare «racerførere», mens de som konkurrerer på motorsykkel kalles «roadracingførere».
En racerfører må ikke bare ha talent for å føre et kjøretøy, men også betydelig fysisk styrke. De moderne konkurransebilene, først og fremst formelbiler, er svært raske og føreren må i svinger og ved innbremsing kunne håndtere alla G-krefter som oppstår. Racerførerne er en del av et team som består av mekanikere, ingeniører og mange andre.


== Eksterne lenker ==
(en) Racecar drivers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wandsworth Bridge

Wandsworth Bridge er en bro over elven Themsen i distriktet Wandsworth i London. Broen ble åpnet i 1940 og er tegnet av Pierson Frank. Den daglige trafikken var i 2004 på 53 299 kjøretøy.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over broer i London
Erblandesvereinigung

Erblandesvereinigung («arvelandsforbund») er betegnelsen på stenderforbund og overenskomstene de fikk i stand med lensherren innenfor matktsfæren til kurfyrstene av Köln, dvs. i det egentlige kurfyrstedømmet Köln og bilandene Vest Recklinghausen og hertugdømmet Westfalen. Forbundene ble første gang sluttet i senmiddelalderen og ble fornyet flere ganger så lenge Det tysk-romerske riket besto. Hensikten med forbundene var å styrke stendenes innflytelse og medbestemmelsesrett overfor lensherren.
Dietrich II von Moers

Dietrich von Moers (født ca 1385, død 14. februar 1463) var som Dietrich II erkebiskop av Köln fra 1414 til 1463 og fra 1415 som Dietrich III administrator av bispedømmet Paderborn


== Referanser ==
Soestfeiden

Soestfeiden var en konflikt mellom byen Soest og erkebiskopen av Köln som varte fra 1444 til 1449.
Den umiddelbare årsaken til konflikten skyldes at den betydningsfulle hansabyen Soest 5. juni 1444 valgte å ikke lenger anerkjenne overhøyheten til erkebispen av Köln, Dietrich von Moers. Erkebispen forsøkte å gjenopprette sin overhøyhet, en politikk Soest møtte ved å akseptere en ny Landesherr, hertug Johann I av Kleve-Mark, som forsvarte byens gamle retter og kjempet for noen nye. Konsekvensen ble at keiser Fredrik III av Det tysk-romerske rike lyste byen i bann (Reichsacht).
Ved siden av Kleve og en rekke westfaliske stater sto fremfor alt den mektige hertug Filip III av Burgund på Soests side. For Filips vedkommende var ikke dette bare et spørsmål om graden av en bys frihet, men om maktfordelingen i det vestlige Tyskland som helhet.
I 1447 ble Soest beleiret av 12 000 leiesoldater uten at de klarte ikke å innta den. Fredsavtalen viser at Soest ble gitt større frihet enn en fri riksstad. Denne situasjonen varte helt fram til byen ble inkorportert i Preussen, men byens økonomiske makt ble likevel lenge hindret av at den lå som en enklave inne i Kölns territorier.


== Eksterne lenker ==
«Juni 1444 - Der Beginn der Soester Fehde», om Soestfeiden (tysk)
Ankestyrelsen

Ankestyrelsen er et forvaltningsorgan under Social- og Integrationsministeriet som fungerer som Danmarks øverste klageinstans og praksiskoordinerende myndighet på velferdsområdet. Forvaltningsorganet minner således om en domstol og fungerer også uavhengig av andre myndigheter. Årlig avgjør Ankestyrelsen omkring 20 000 saker.
Ankestyrelsen ble opprettet i 1973 og hørte dengang under Socialministeriet. Siden er flere oppgaver kommet til, blant annet som følge av serviceloven. Ankestyrelsen løser også oppgaver for Beskæftigelsesministeriet, idet den fungerer som klageinstans for avgjørelser truffet av Arbejdsskadestyrelsen. I 2005 skiftet forvaltningsorganet navn fra Den Sociale Ankestyrelse som følge av de mange nye oppgavene.
Ankestyrelsen beskjeftiger knapt 300 ansatte, hvorav størstedelen er jurister.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Bothrinia

Bothrinia er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små (vingespenn ca. 25 millimeter) blåvinger uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er brun med et blårr felt i midten av forvingen. Undersiden er blekt grå med små, grå flekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Indokina og Kina.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Bothrinia Chapman, 1909
Bothrinia chennellii (de Nicéville, 1884)
Bothrinia nebulosa (Leech, 1890)


== Eksterne lenker ==
(en) Bothrinia i Encyclopedia of Life 
(en) Bothrinia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bothrinia hos NCBI 
(en) Kategori:Bothrinia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bothrinia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Bothrinia i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Bothrinia
Integrativ medisin

Integrativ medisin eller helhetsmedisin er en form for medisinsk praksis der konvensjonell medisin utøves i kombinasjon med alternativ medisin av medisinsk sertifisert personell. Den amerikanske legen Andrew Weil regnes som opphavsmannen til integrativ medisin.
Integrativ medisin har i særlig grad fått innpass i USA og Storbritannia. Særlig i sammenhenger hvor det er konkurranse om pasientene har dette blitt populært.I likhet med den rendyrkede alternative medisin møtes integrativ medisin med stor skepsis fra fagmiljø for konvensjonell medisin. Andrew Weil ble i 2009 pålagt av amerikanske myndigheter å stanse markedsføringen av et kosttilskudd som ble hevdet å kunne forhindre svineinfluensa. To britiske universitetet tilbød i en kort periode undervisning i integrativ medisin, men etter massiv kritikk ble dette lagt ned.I Skandinavia har integrativ medisin blitt frontet av den svenske legen Per-Arne Öckerman. Han hevder å ha påvist klinisk effekt av healing gjennom blodprøver, og å ha dokumentert store forskjeller i nivået av frie radikaler hos personer som har inntatt antioksidanter gjennom kosttilskudd.


== Referanser ==
Steinar Christensen

Steinar Christensen (født 23. september 1946 i Kristiansund) er en norsk billedhugger og postkonseptualist. Han er overveiende autodidakt, med et kort opphold på Vestlandets Kunstakademi 1970, og har vært professor ved Vestlandets Kunstakademi (1978-83) og Konsthögskolan Valand i Göteborg, gjesteprofessor ved Det Kongelige Danske Kunstakademi, og professor (1989-96) og fungerende rektor (1991-92) ved Statens kunstakademi.Han er kjent for blant annet stålskulpturer, stjerneinstallasjoner, performance og tvetydige stilleben med referanser til nederlandsk gullalderkunst.Christensen deltok på Veneziabiennalen 1976 og er innkjøpt av blant annet Nasjonalgalleriet, Henie-Onstad Kunstsenter, Oslo kommunes kunstsamlinger, Bergen Billedgalleri, Norsk kulturråd, Statoils kunstsamling og Sønderjyllands Kunstmuseum. Han hadde separatutstillinger i Bergens Kunstforening (1973), Galleri UKS (1973) og 
Kunstnernes Hus (1978). Han har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Stella Maris» i Hamarøy, hvor han selv vokste opp.De senere årene har han fortsatt med å skape sine tvetydige stilleben gjennom fotografiske verk i nært samarbeid med profesjonelle fotografer som bistår ham i visualiseringen. Serien "Still Life" viste tydelige referanser til nederlandsk gullalderkunst. De siste arbeidene fra "Shelter" serien (2013-2015) demonstrerer Christensens sin evne til å fornye sitt kunstneriske uttrykk ved å ta i bruk nye teknikker. Han skaper sin egen, nye estetikk - i dystopiske landskap med 'Kerberos' - vokteren av dødsriket - som eneste aktør.


== Referanser ==
Skole- og læringsforskning

NTNU Skole- og læringsforskning er en enhet for oppdragsforskning ved Program for lærerutdanning. Enheten skal bidra til å frambringe forskningsbasert kunnskap for skoleutvikling. Enheten er tett integrert med PLUs øvrige virksomhet, og  har spesielt fokus på følgende tematiske områder:
Ledelse, skoleutvikling, organisering, 
Frafall, yrkesvalg, forebygging,
IKT og læring,
Realfag,
Demokrati og dannelse,
Lærerprofesjonen, lærerutdanning og yrkesutøvelse,
Læringsarenaer.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Program for lærerutdanning

Program for lærerutdanning (PLU) var en grunnenhet ved Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse (SVT) ved NTNU. Enhetens virksomhet omfattet  lærerutdanning på alle nivå (grunnutdanning, oppfølging av nyutdannede lærere, etter- og videreutdanning), skolelederutdanning, doktorgradsutdanning, universitetspedagogikk, og forsknings- og utviklingsarbeid rettet mot skole, klasserom og verksted. Etter fusjonen mellom NTNU og høyskolene i Gjøvik, Ålesund og Trondheim (HiST), ble programmet fusjonert med lærerutdanningen ved HiST. Aktiviteten fortsetter i Institutt for lærerutdanning, som er organisert under Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap.


== Eksterne lenker ==
Institutt for lærerutdanning
Dushu

Dushu (kinesisk: 读书, pinyin: Dúshū, som betyr «Lesning») er et kinesisk månedstidsskrift for litteratur. Det kom først ut i april 1979, da mede lederartikkelen Inten forbudt område i lesning. 
Tidsskriftets første redaktøt var lingvisten Chen Yuan. Året etter overtok Fan Yong. Opplaget steg fra  50.000 til 80.000 på fem-seks år. I 1996 ble Wang Hui og Huang Ping redaktører. Tidsskriftet har løftet frem mange spørsmål som ellers ikke er blitt drøftet særlig og spenner vidt; det har tatt inn artikler som presenterer kinesisk liberalismes og det kinesiske nye venstres synsmåter. 


== Eksterne lenker ==
Zhang Yongle: NO FORBIDDEN ZONE IN READING?: Dushu and the Chinese Intelligentsia, New Left Review 49, January-February 2008.
Hermann von Hessen (1450–1508)

Hermann von Hessen (født ca 1450, død 19. oktober 1508 i Poppelsdorf ved Bonn) var som Hermann IV erkebiskop av Köln fra 1480 til 1508 og fra 1498 som Hermann I også fyrstebiskop av Fyrstbispedømmet Paderborn.


== Referanser ==
Canon EOS 600D

Canon EOS 600D (også kjent som EOS Kiss X5 i Japan og EOS Rebel T3i i Amerika) er et speilreflekskamera som kan filme i full 1080p og har vridbar 3" LCD-skjerm.
Alfred Ihlen

Alfred Ihlen (født 31. oktober 1877 i Hokksund, død 27. januar 1961 i Oslo) var en norsk jurist og byråkrat. Han var fylkesmann i Oppland i fra 1933 til 1947.Ihlen var født i Hokksund og ble student 1894, cand.jur. 1899. Ihlen arbeidet som sorenskriver- og amtsfullmektig 1899-1902. Han ble i 1902 ansatt som sekretær i Justisdepartementet, og avanserte til byråsjef i 1913. Fra 1917 til 1918 var han konstituert amtmann i Romsdal. Ihlen var også Han var medlem Høyfjellskommisjonen fra 1911, først som sekretær og 1919-33 som formann. I 1933 ble han utnevnt til fylkesmann i Oppland og virket i denne stillingen frem til han gikk av med pensjon i 1947.


== Referanser ==
Rebecca de Guarna

Rebecca de Guarna var en italiensk lege, kirurg og forfatter i det 14. århundre. Hun er en av de få kvinnene kjente kvinlige leger fra middelalderen.
Rebecca de Guarna var medlem av samme Salernitian familie som den berømte Romuald. Romuald var prest, lege og historiker. Hun var en student ved University of Salerno og tilhørte mindretallet av kvinnelige studenter i hennes periode. Hun var forfatter av medisinsk verk om "feber", på "Urin", og på "Embryo".
Calrice di Durisio

Calrice di Durisio var en italiensk lege og kirurg som levde i det 15. århundre.
Hun var utdannet ved universitetet i Salerno og tilhørte mindretallet av kvinnelige studenter i hennes periode. Hun spesialiserte seg på sykdommer i øyet.


== Litteratur ==
Green, Monica H. (2000). Women's healthcare in the medieval West : texts and contexts. Aldershot: Ashgate. ISBN 9780860788263.
Agnodice

Agnodice eller Agnodike var den tidligste historiske, og sannsynligvis apokryfe, jordmor nevnt blant de gamle grekerne. Det er antydet at hvis hun har levd, må det ha vært i det femte eller sjette århundre f.Kr. Hun var opprinnelig fra Athen, der det var forbudt for kvinner eller slaver å studere medisin. Ifølge Hyginus, som hele historiens autoritet hviler på, forkledde Agnodice seg i herreklær, og deltok på foredrag av en lege ved navn Hierophilus, viet hovedsakelig til studiet av jordmorutdanning og gynekologi.Kvinner nektet å la seg behandle av henne før hun fortalte dem at hun var kvinne. Da hun begynte praksis, som var svært vellykket, vekket hun motvilje og sjalusi blant flere av de andre utøverne. Hun måtte stille for Areopagos (de eldres råd, tilsvarende det romerske senatet) og ble anklaget for å ødelegge moralen til pasientene. Hun ble direkte anklaget for å ha brutt den eksisterende loven. Flere av dem hun hadde behandlet stilte opp for henne og lyktes i å få loven opphevet, så kvinner deretter kunne praktisere medisin.


== Referanser ==
Leona Woods

Leona Woods (født 9. august 1919, død 10. november 1986), senere kalt Leona Woods Marshall og Leona Woods Marshall Libby, var en amerikansk fysiker som bidro til å bygge den første atomreaktoren og den første atombomben.
I en alder av 23, var hun den yngste og eneste kvinnelige medlem av teamet som bygde og eksperimenterte med verdens første kjernefysiske reaktor (da kalt en haug), Chicago Pile-1, i et prosjekt ledet av hennes mentor Enrico Fermi. Spesielt medvirket Woods til bygging og deretter utnyttelse av geigertellere for analyse under eksperimentering. Hun arbeidet senere på Manhattanprosjektet.
I 1960 sluttet Woods seg til New York University som førsteamanuensis i fysikk. Mens det ble hun også forbundet Brookhaven National Laboratory, der en spesialisert partikkelakselerator, en synchrocyclotron, sendte subatomære partikler rundt et stort spor og fysikere studerte mikrofilm med bilder av partiklenes baner. Dr Marshall, hennes betegnelse i denne perioden, overvåket en lab i NYU kjelleren hvor personalet anmeldte hver ramme av miles fra mikrofilm i et søk etter den mystiske «ess» – en hypotese av en partikkel der banen var tenkt å skifte retning midtstrøms i form av en S. Partikkelen ble ikke funnet.
Tre år senere, ble hun professor ved University of Colorado, der forsket hun på høy-energisk fysikk, astrofysikk og kosmologi. Hun ble senere med sin andre ektemann, nobelprisvinner Frank Libby, ved UCLA, hvor hun ble professor i miljøstudier, engineering, engineering arkeologi, mekanisk luftfart og kjernekraft engineering.
Woods var også en fruktbar forfatter. Hennes verker kan nevnes med den selvbiografiske boken Uran People (1979), en historie om tidlig atom-forskning.


== Referanser ==
Musica reservata

Musica reservata (også Musica secreta, av latin reservare; «forbeholdt», «reservert») er et uformelt begrep som brukes om en a cappellastil og oppføringspraksis fra andre halvdel av 1500- og tidlig 1600-tall. Stilen, som kjennetegnes av raffinement, eksklusivitet og et intenst emosjonelt uttrykk, ble dyrket av kjennere og musikkelskere, hovedsakelig i Italia og Sør-Tyskland.
Begrepet er hentet ut fra spredte kilder med formuleringer som «musicam illam, quam vulgo reservatam iactitant» eller «ut fiat, quam vocant musicam reservatam», og det finnes ingen entydig definisjon. Stilen innebærer følgende aspekter:

bruk av kromatiske progresjoner og stemmeføring, trekk som kom på moten i 1550-årene og som ble brukt både i  madrigaler og motetter
en særegen oppføringspraksis, kanskje karakterisert av ornamentikk og andre emotive virkemidler.
bruk av tonemaleri, dvs. spesifikke musikalske figurer som var kjent for tilhørerne og som ble brukt for å illustrere bestemte ord i teksten
musikken var skrevet for å bli oppført av og for en liten, eksklusiv krets musikk-kjennere, i all hovedsak rike borgere og adelige.Mange tekster er skrevet av oppdragsgiver eller komponist, men de fleste stammer fra populære diktere som Boccaccio, Bembo og Michelangelo. Den varierte tematikken kan være geistlig, verdslig, frivol, komisk eller pastoral. 
Det er vanskelig å plassere enkeltverk i kategorien musica reservata, da det mer er snakk om omstendighetene rundt tilblivelse og oppføring, og av miljøet det skjedde i, enn om en stilretning eller skole. Musica reservata ble likevel stildannende og bidro i stor grad til utviklingen av musikken i renessanse og tidlig barokk.
Viktige komponister er Nicola Vicentino, Jakob Arcadelt, Adriano Banchieri og  Philippe de Monte, men den fremste er  Orlando di Lasso. De kromatiske madrigalene og motettene til den noe senere  Carlo Gesualdo innehar trekk som viser tilbake til musica reservata.


== Litteratur ==
Gustave Reese, Music in the Renaissance.  New York, W.W. Norton & Co., 1954.  ISBN 0-393-09530-4
Artikkelen «Musica reservata» i The New Grove Dictionary of Music and Musicians, red. Stanley Sadie.  20 vol.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980.  ISBN 1-56159-174-2
Harold Gleason og Warren Becker, Music in the Middle Ages and Renaissance (Music Literature Outlines Series I).  Bloomington, Indiana.  Frangipani Press, 1986.  ISBN 0-89917-034-X


== Se også ==
Romerske skole
Venetianske skole
Florentiner Camerata
Marie-Jeanne de Lalande

Marie-Jeanne-Amélie Le Francais de Lalande (født 1768, død 1832) var en fransk astronom. Hun var niesen til Jerome De Lalande og var gift med astronomen Michel-Jean-Jerome Le Francois de Lalande.


== Referanser ==
Shang Kexi

Shang Kexi (kinesisk: 尚可喜; født 25. august 1604 i Hongdong i Shanxi i Kina, død 12. november 1676) var en kinesisk general i overgangsperioden mellom Ming-dynastiet og Qing-dynastiet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans slekt hadde flyttet til Liaodong i 1576 og hans far, Shangxue Li, tjenestegjorde i hæren som bestyttet den kinesiske grense mot nordøst. Shang Kexi gikk også inn i hæren og voktet grensen mot angrep fra jursjenerne. 


=== I Qings tjeneste ===
Med Ming-styrets forfall og fall orienterte Shang Kexi seg mot mandsjuenes Qingdynasti og han ble en av de mektigste av generalene som overgav seg til Qing. Han kjempet så for Qing i det sørlige Kina, og etablerte en maktbase i Guangdong som han regjerte som sitt eget føydallen og opparbeide seg stor rikdom og underholdt sin egen hær.
I 1673 brøt det ut føydalkrig da Kangxi-keiseren ville flytte de mektige hanfyrstene Wu Sangui og Geng Jingzhong til Mandsjuria. Shang forble tro mot Qing og deltok ikke i opprøret.Shang døde i 1676 og ble etterfulgt av sin sønn Shang Zhixin, som gikk til opprør kort etter, men ble beseiret av mandsjuene i 1677.


== Referanser ==