jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kaffekanne

Kaffekanne er en kanne for servering av kaffe. Kaffekanner har tut og lokk. De kan være laget av metall, glass eller keramikk. Metallkannene har ofte hank eller skaft av et varmeisolerende materiale som tre eller bein. Kaffekanner er ofte pæreformet eller sylinderformet, men det finnes en rekke kaffekanner som avviker fra disse hovedformene. Det kan noen ganger være vanskelig å skille mellom kaffekanner, tekanner og sjokoladekanner. En hovedregel er  at kaffekanner har rundt tverrsnitt, at høyden er større enn diameteren og at de har en forholdsvis lang tut som sitter et stykke ned på korpus.
I Norge kommer kaffen på 1600-tallet, men den var dyr og forbeholdt velstående borgere. I disse miljøene finner vi kaffekanner i bruk på 1700-tallet, men i brede lag av befolkningen blir kaffen først vanlig som hverdagsdrikk omkring 1840-50-årene, og mange steder enda senere. Til hverdags har nok kaffen i de fleste hjem blitt servert direkte fra kjelen. Kaffekannen har vært brukt mer til selskap og fest og ellers ofte stått fremme til stas i stuen.
Se også:kaffe, kaffekjele, tekanne og sjokoladekanne.


== Litteratur ==
Halvorsen, Josef og Larsen, Kjell Egil (1997) "Gammelt Porsgrund" Klenodier verd å eie. Porsgrunn. ISBN 82-992998-2-9.
Opstad, Lauritz (1992): Boken om Herrebøe fajansene. Oslo. ISBN 82-7003-113-5
Opstad, Lauritz (1959): Herrebøe Fajance Fabrique. Sarpsborg.
Stemshaug, Inger Helene M.(1999): Kaffekanner. Oslo. ISBN 82-7003-224-7
Østby, Jon Birger (1982): Gammelt kobber. Oslo. ISBN 82-7003-032-5
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Se kaffekanner i DigitaltMuseum


== Noter ==
Stormarked

Et stormarked er en stor butikk, gjerne definert som en butikk med en eier og med en salgsflate over 2 500 kvm og med drift på ett etasjeplan. Ingen varegruppe skal ha mer enn 80% av omsetningen. Innen faghandelsbransjene benyttes begrepet stormarked gjerne om butikker som har et salgsareal og et vareutvalg som er langt større enn det som er vanlig i bransjen.
Eksempler på stormarked er Expert Stormarked, Elkjøp stormarked, Maxbo stormarked og XXL stormarked.
Nivlisen

Nivlisen er en isbrem i Antarktis, beliggende på Prinsesse Astrid Kyst i Dronning Maud Land. Den strekker seg om lag 80 kilometer nordover fra Vassfjellet og Schirmacheroasen, mellom Lazarevisen i øst og Vigridisen i vest. Den delen av isbremmen som ligger umiddelbart nord for de østlige delene av Vassfjellet kalles Vassholisen.Den ble første gang fotografert fra luften under Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher.


== Se også ==
Liste over isbremmer i Antarktis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nivlisen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Vassholisen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
SC Olhanense

Sporting Clube Olhanense er et portugisisk fotballag fra Olhão. Olhanense ble grunnlagt i 1912, og spiller sine hjemmekamper på Estádio José Arcanjo.
SC Olhanense spiller 2011–2012-sesongen i den portugisiske toppserien, Primeira Liga.


== Eksterne lenker ==
(pt) Offisielt nettsted  (portugisisk)
Jérémy Morel

Jérémy Morel (født 2. april 1984) er en franskfødt gassisk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jérémy Morel – UEFA 
(en) Jérémy Morel – Transfermarkt 
(en) Jérémy Morel – national-football-teams.com 
(en) Jérémy Morel – WorldFootball.net 
(en) Jérémy Morel – FootballDatabase.eu 
(en) Jérémy Morel – Soccerway 
(en) Jérémy Morel – FBref 
(es) Jérémy Morel – as.com
Michael Burleigh

Michael Burleigh (født 3. april 1955) er en britisk historiker og forfatter. Et av hans interessefelter er menneskerettigheter og moral, særlig knyttet til annen verdenskrig.
I 1977 tok han eksamen i middelaldersk og moderne historie ved University College London. Etter doktorgrad i 1983 har han undervist ved New College i Oxford,  London School of Economics, University of Cardiff, Rutgers University, Washington and Lee University og Stanford University. Han er medlem av deet akademiske råd for Institut für Zeitgeschichte i München og fellow ved Royal Historical Society. Han grunnla tidsskriftet Totalitarian Movements and Political Religions og er i redaksjonsrådene for Totalitarismus und Demokratie og Ethnic and Racial Studies.


== Verk i utvalg ==
Moral Combat: A History of World War II (Harper Press 2010) ISBN 978-0-00-719576-3
Blood and Rage: A Cultural History of Terrorism (Pan Macmillan 18 Feb 2008)
Sacred Causes: Religion and Politics from the European Dictators to Al Qaeda (HarperCollins 2 October 2006) ISBN 978-0-00-719574-9
Earthly Powers: Religion and Politics in Europe from the French Revolution to the Great War (HarperCollins 3 October 2005) ISBN 0-00-719572-9
The Third Reich: A New History (Pan Macmillan 8 September 2000) which won the 2001 Samuel Johnson Prize for Non-Fiction;
Ethics and Extermination: Reflections on Nazi Genocide (Cambridge University Press 1997);
The Rolling Man: An investigation of wasted time – with C.S. Lewis (Oxford University Press 5 November 1996);
Confronting the Nazi Past (St Martin's Press 1995);
Death and Deliverance: Euthanasia in Germany 1900-1945 (originally 1994 Pan Macmillan 2002);
The Racial State: Germany 1933-1945 – with Wolfgang Wippermann (Cambridge University Press 7 November 1991);
Germany Turns Eastwards: A Study of Ostforschung in the Third Reich (originally 28 October 1988 Pan Macmillan 2002);
Prussian Society and the German Order (Cambridge University Press 1984);


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Burleigh på Internet Movie Database 
(en) Biography and commentaries at cosmopolis.ch
Leaving Louisiana in the Broad Daylight

«Leaving Louisiana in the Broad Daylight» er en amerikansk sang, skrevet av Rodney Crowell og Donivan Cowart. Emmylou Harris spilte i begynnelsen inn en coverversjon. Cowell hadde spilt i bandet hennes på slutten av 1970-tallet. Harris tok sangen med på sin LP, Quarter Moon in a Ten Cent Town (Warner Bros. BSK 3141), fra 1978.
The Oak Ridge Boys spilte også inn sangen. Den ble utgitt på singlen MCA 41154 i 1979. Produsent var Ron Chancey. B-siden var «I Gotta Get over This».
«Leaving Louisiana in the Broad Daylight» var hentet fra LP-platen, The Oak Ridge Boys Have Arrived (MCA AY-1135). 
Sangen ble The Oak Ridge Boys andre nummer én-countrysingle.


== Innhold ==
Sangen inneholder historien om ei jente som faller for en vandrer og den ulykkelige slutten som følger nede på bayouen.


== Norsk versjon ==
Sissel Kvambe har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Drar fra Mo i Rana».


=== Innspilling ===
Sissel Kvambe. Utgitt på CD-platen Jeg er ikke sikker, men... (Sisselrot SK CD 9751) i 1997.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
MVRDV

MVRDV er et arkitektfirma basert i Rotterdam, Nederland. Navnet er et akronym for grunnleggerne Winy Maas, Jacob van Rijs og Nathalie de Vries. De har designet det ene DNB-bygget som er en del av Barcode-området i Bjørvika i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) MVRDV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dhikr

Dhikr («ihukommelse»), kollektiv eller individuell bønneform, særlig innen sufisme, som hovedsakelig består av en repeterende, høy eller lav stemme, av et ord eller uttrykk, slik som for eksempel den islamske trosbekjennelsen, Shahadah. 
Det er viktig å påpeke at ordet «dhikr» ikke uttales likt over hele den islamske verden. Iranere uttaler det arabiske ordet som Zekr. Det finnes andre måter å uttale ordet i forskjellige arabiske dialekter, men «dhikr» er det opprinnelige ordet.
Siouxsie and the Banshees

Siouxsie and the Banshees var et britisk band innen britisk alternativ rock og post-punk på 1980-tallet. Gruppa ble grunnlagt i 1976 av vokalist Siouxsie Sioux og bassist Steven Severin. Det ble oppløst i 1996.
The Times har beskrevet Siouxsie and the Banshees som «et av de mest dristige og kompromissløse bandene i postpunk-perioden». Gruppa ga ut sin første single, «Hong Kong Garden», i august 1978, mens debutalbumet, The Scream, kom i november 1978 og gjennomgående mottok gode kritikker.  Siouxsie and the Banshees er kjent for hitlåter som «Happy House», «Christine», «Spellbound», «Cities in Dust», «Peek-A-Boo» og «Kiss Them For Me».
Siouxsie and the Banshees har påvirket mange band med forskjellige stilarter, slik som Joy Division, The Cure, The Smiths,  Radiohead, U2, Massive Attack, og Bloc Party.  
Bandet var en av inspirasjonene til dannelsen og utviklingen til gothic rock-sjangeren. Musikken kombinerte elementer fra  pop- og avant-garde-musikk. Siouxsie and the Banshees ble oppløst i 1996, og Siouxsie og trommeslager Budgie fortsatte sammen i bandet The Creatures. I 2004 startet Siouxsie en solokarriere.


== Diskografi ==


=== Album: Siouxsie and the Banshees ===
The Scream (1978)
Join Hands (1979)
Kaleidoscope (1980)
Juju (1981)
A Kiss in the Dreamhouse (1982)
Hyæna (1984)
Tinderbox (1986)
Through the Looking Glass (1987)
Peepshow (1988)
Superstition (1991)
The Rapture (1995)


=== Album: The Creatures (Siouxsie & Budgie) ===
Feast (1983)
Boomerang (1989)
Anima Animus (1999)
Hái! (2003)


=== Album: Siouxsie ===
Mantaray (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Siouxsie and the Banshees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Siouxsie and the Banshees – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Siouxsie and the Banshees på Internet Movie Database 
(en) Siouxsie and the Banshees på Apple Music 
(en) Siouxsie and the Banshees på Discogs 
(en) Siouxsie and the Banshees på MusicBrainz 
(en) Siouxsie and the Banshees på SoundCloud 
(en) Siouxsie and the Banshees på Spotify 
(en) Siouxsie and the Banshees på Songkick 
(en) Siouxsie and the Banshees på Last.fm 
(en) Siouxsie and the Banshees på Genius — sangtekster 
(en) Siouxsie and the Banshees på AllMusic 
Siouxsie and the Banshees på Twitter 
Siouxsie and the Banshees på Facebook 
Siouxsie and the Banshees på Facebook 
Siouxsie and the Banshees på Instagram 
Siouxsie and the Banshees på YouTube 
Siouxsie and the Banshees på Myspace
Pseuderesia

Pseuderesia er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).


== Levevis ==
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer.
De lever på trær som har kolonier av maur i slekten Crematogaster, som passer på dem og til gjengjeld får drikke søte sekreter som larvene skiller ut.
Disse sommerfuglene lever i skog, særlig tropisk regnskog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Plasseringen i Liptenina er usikker – kanskje står slekten ganske nær til slekten Mimeresia.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Poritiinae
delgruppe / stamme Liptenini
delgruppe Liptenina
slekt Pseuderesia Butler, 1874
Pseuderesia beni Stempffer, 1961
Pseuderesia bicolor Grose-Smith & Kirby, 1890
Pseuderesia campbelli (Collins & Larsen, 1998)
Pseuderesia clenchi Stempffer, 1961
Pseuderesia cornesi Stempffer, 1969
Pseuderesia cornucopiae (Holland, 1892)
Pseuderesia eleaza (Hewitson, 1873)
Pseuderesia isca (Hewitson, 1873)
Pseuderesia issia Stempffer, 1969
Pseuderesia jacksoni Stempffer, 1969
Pseuderesia kiellandi (Larsen, 1998)
Pseuderesia magnimacula Rebel, 1914
Pseuderesia mapongwa (Holland, 1993)
Pseuderesia nancy (Collins & Larsen, 1998)
Pseuderesia nigeriana Stempffer, 1962
Pseuderesia osheba (Holland, 1890)
Pseuderesia ouesso Stempffer, 1962
Pseuderesia paradoxa Schultze, 1917
Pseuderesia petersi (Collins & Larsen, 1998)
Pseuderesia phaeochiton Grünberg, 1910
Pseuderesia phillipi (Collins & Larsen, 1998)
Pseuderesia rougeoti Stempffer, 1961
Pseuderesia rutilo Druce, 1910
Pseuderesia vidua Talbot, 1937


== Kilder ==
Pseuderesia på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Pseuderesia i Encyclopedia of Life 
(en) Pseuderesia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseuderesia hos NCBI 
(en) Kategori:Pseuderesia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseuderesia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Finnish lepidoptera – http://www.nic.funet.fi/
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Butterflies of Ghana - Micropentila adelgitha [1] Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Marie Karsten

Marie Karsten (født 12. april 1872 i Christiania, død 11. november 1953) var en norsk interiørarkitekt og formgiver. Hun designet både tekstiler og møbler. Hun var søster av maleren Ludvig Karsten, arkitekten Heinrich Karsten og tekstilkunstneren Titti Karsten.
Marie Karsten var en foregangskvinne innen norsk formgivning. Hun regnes som den første norske kvinnen med fagutdannelse som interiørarkitekt. Gjennom studier ved Den kongelige Tegne- og Kunstskole i Christiania under Herman Schirmer og Harald Olsen fattet hun interesse for såvel norsk folkekunst som den nye jugendstilen som var begynt å gjøre seg gjeldende. Hun dro til England, og studerte i årene 1898-1900 ved the Royal College of Art i London. Fra London bragte hun med seg impulser fra såvel Arts and Crafts-bevegelsen som fra engelsk art nouveau, og hun ble raskt en talsmann for å utvikle norsk brukskunst. I 1901 tok hun initiativet til opprettelsen av Foreningen for anvendt Kunst, som hun ledet gjennom mange år.
I 1914 fikk Marie Karsten ansvaret for å innrede kunstavdelingen på den store Jubileumsutstillingen på Frogner 1914.
Karsten var aktivt med i organiseringen av Barselhjemutstillingen, en utstilling som viste at morsrollen, kvinnehelse og spedbarnsstell var offentlige anliggender, ikke noe som bare hørte hjemme i den private sfæren. Utstillingen ble først vist i Bøndernes Hus i Kristiania våren 1916, og senere andre steder i landet. Den skulle også bidra til innsamling av penger til å opprette Barselhjem for å trygge mor og barns helse i barseltiden. Barselhjemutstillingens leder var Katti Anker Møller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Marie Karsten i Norsk biografisk leksikon
«DigitaltMuseum: Marie Karsten: Møbler i bjerk, og transp...». DigitaltMuseum. Besøkt 22. oktober 2012. 
«DigitaltMuseum: Aksjeinnbydelse fra komiteen bak Barselhjemutstillingen.». DigitaltMuseum. Besøkt 1. februar 2021.
Estelle av Sverige

Estelle Silvia Ewa Mary, prinsesse av Sverige, hertuginne av Östergötland, (født 23. februar 2012 på Karolinska Universitetssjukhuset i Solna) er datter av kronprinsesse Victoria av Sverige og prins Daniel. Hun er deres førstefødte barn, og nummer to i arvefølgen til den svenske tronen etter sin mor. Hun har en yngre bror, prins Oscar.


== Fødselen ==
Prinsesse Estelle ble født 23. februar 2012 klokken 04.26 på Karolinska Universitetssjukhuset i Solna. Klokken 07.00 samme morgen deltok prins Daniel i en pressekonferanse der han meddelte at fødselen hadde funnet sted. Prinsessen var 51 cm lang og veide 3 280 gram.


== Navn og tittel ==
Hennes tittel er Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Estelle, Prinsesse av Sverige, Hertuginne av Östergötland. 
Hennes navn og hertugdømme ble offentliggjort av morfaren, kong Carl XVI Gustav, for regjeringen ved konselj på Stockholms slott den 24. februar 2012, dagen etter fødselen.Estelle er et fransk versjon av navnet Stella. På latin betyr navnet «stjerne». På spørsmål om navnevalget viste riksmarskalk Svante Lindqvist til at navnet fins i slekten, hos greve Folke Bernadottes kone Estelle, og at både fornavnet og huset Bernadotte har fransk opphav.


== Dåp ==
Dåpen av prinsessen fant sted 22. mai 2012. Dåpen foregikk i Slottskyrkan på Stockholms slott og ble forrettet av erkebiskopen av Uppsala, Anders Wejryd. Faddere er kronprins Haakon av Norge; kronprins Willem-Alexander av Nederland; kronprinsesse Mary av Danmark; prinsessens onkel prins Carl Philip; og prinsessens tante Anna Westling Söderblom.


== Utmerkelser ==
Estelle er ridder av Serafimerordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Princess Estelle, Duchess of Östergötland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joachim Hauer

Joachim Hauer (født 2. februar 1991) er en norsk skihopper som representerer Bækkelagets Sportsklub og Kollenhopp.


== Karriere ==
Hauer tok gull i stor bakke (K120) i junior-NM 2011 på Lillehammer, og kom på andreplass i normalbakke.Han debuterte i verdenscupen i Sapporo 25. januar 2014, og tok sitt første verdenscuppoeng i Ruka 29. november 2014. Han tok sin første pallplass i verdenscupen under det første rennet i Nizjnij Tagil 12. desember 2015.
Han har en personlig bestenotering på 243 meter, satt i kvalifisering til det tredje verdenscuprennet i Vikersundbakken 14. februar 2015, og han vant kvalifiseringen samme dag.
Han ble tatt ut til det norske laget under VM i skiflyging 2016 i Tauplitz, men han ble ikke brukt under rennene.
Hauer kom på 8.-plass i NM stor bakke 2013.


== Resultater verdenscup ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joachim Hauer – FIS (skihopping)
DS «Bastø» (1934)

DS «Bastø» var en bilferge som ble bygget ved Moss Værft & Dokk som byggenummer 60,  for AS Alpha i 1934. Fergen ble solgt til Kristian Ravns ferjerederi i 1952 og registrert i Narvik som «Røtinn». Hun ble deretter overført til AS Nord-Ferjer i 1961.
I 1970 ble fergen solgt til et italiensk rederi, og den eksisterte fremdeles i 2009 under navnet «Vulcano». I 2011 ble den sendt til Tyrkia for opphugging.


== «Bastø» ==
1933: 2. desember: Kontrahert ved Moss Værft & Dokk, Moss
1934: 26. juni: Levert til AS Alpha som Bilfergen «Bastø»
1934: 30. juni: Satt i rute mellom Moss – Horten
1939: Utleid til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, for turistrute Bergen – Sognefjorden
1939: 12. september: Rekvirert av Den Kongelige Norske Marine
1940: 4. juni: Rekvirert av Kriegsmarine


== «Alpha» ==
1947: februar: Omdøpt «Alpha»
1952: 7. mai: Solgt til Kristian Ravn, Narvik


== «Røtinn» ==
Ombygd og satt inn i ruten Røsvik – Bonåsjøen
1954: Ombygd til motorskip
1966: Satt inn i rute Sommerset – Bonåsjøen, etter at ny vei mellom Straumen og Sommerset ble åpnet
1970: Solgt til Traghetti delle Isole S.p.A., Italia


== «Costa Gaia» ==
1973: Omdøpt «Vulcano», samme eier


== «Vulcano» ==
2011: Ankom Aliaga i Tyrkia for opphugging


== Referanser ==


== Kilder ==
Fjordferjer i Norge Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. «Bastø»
Warsailors «Bastø»


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5300986 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) DS «Bastø» (1934) – Krigsseilerregisteret 
(en) DS «Bastø» (1934) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Andreas Holmsen (1869–1955)

Andreas Holmsen (født 23. mai 1869 i Røros, død 15. desember 1955) var en prisbelønt norsk hydrograf.Etter å ha studert til cand.min. i 1893 var han  ved Røros Kobberverk til 1895, da kanaldirektør Gunnar Sætren fikk brakt ham til vassdragsvesenet som hydrograf.
Holmsen ble etatens første realist og utredet med en gang først såkalte seiches, stående svingninger i innlandssjøer. Neste oppgave var å kartlegge
isdannelsen i innsjøene. For begge disse avhandlingene ble han honorert med H.K.H. Kronprinsens gullmedalje i 1900. Han var den første som innledet samarbeid med Meteorologisk institutt sin klimaavdeling.
Holmsen studerte ved Eidgenössische Technische Hochschule Zürich 1903-04 før han fikk 
stille til ved Det Kongelige Frederiks Universitet 1905–09. Holmsen gikk til
Handelsdepartementet i 1918 som bergkonsulent, forfremmet til underdirektør 1921.
Hans siste jobb var som bergmester i Østlandske distrikt 1932–37.
Han var av sønn av hyttemester ved Røros kobberverk cand. min. Hans Elias Peter Andreas Holmsen (1829–1915) og Hilda Stengel (1845–1937).  Andreas Holmsen giftet seg i 1895 med
botanikeren Thekla Resvoll (1871-1948).  Han var bror til Gunnar Holmsen (1880-1976) som var gift med Theklas søster, Hanna Resvoll-Holmsen.
Andreas var ikke far til historikeren Andreas Holmsen, for det var overlærer Andreas Holmsen (1857–1926).


== Utmerkelser ==
H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1900


== Utgivelser ==
A. Holmsen (1898). Seiches i norske indsjøer. Cammermeyers forlag.  [28 sider]
A. Holmsen (1902). Isforholdene ved de norske indsjøer med 12 plancher. Jacob Dybwads forlag.  [271 sider. Utgitt av Videnskabsselskabet i Christiana, 1. Mathem.-Naturv. klasse]
bidrag til Beskrivelse over norske vasdrag.


== Referanser ==
GPP

GPP kan sikte til:

Gram Per Person, band fra Bergen
Global Pension Plan, pyramidelignende svindelforetak etablert i 2005
Den forlengede folkekrigen (Guerra Popular Prolongada) i Nicaragua
Hormonkjertler

Hormonkjertler eller endokrine kjertler er kjertler som produserer og skiller ut hormoner. Hormonproduksjonen gjøres av endokrine celler, og aktiveres som regel i feedbacksystem med andre hormoner, mens hormonutskillingen aktiveres ved at spesialiserte reseptorer fester frisettingshormoner på kjertlenes cellevegger. Hormonene slippes deretter ut i blodet, og følger blodomløpet til de når målcellene i andre deler av kroppen, der de virker.


== Hormonkjertler ==
Binyrer
Kjønnskjertler
Langerhanske øyer
Biskjoldkjertler
Konglekjertelen
Stressaksen (HPA-aksen)
Hypofyse
Skjoldbruskkjertel
Varaždin

Varaždin (tysk: Warasdin, ungarsk: Varasd, latin: Varasdinum) er en by i fylket Varaždin i det nordøstre Kroatia. Byen ligger nær grensene til Slovenia og Ungarn og 81 km nordøst for hovedstaden Zagreb. Byen hadde 47.055 innbyggere i 2011 hvorav 38.746 innvånere bor i det bymessig oppbygde område. Byen har flere unike og tidstro bygninger fra 1300- til 1900-tallet som vitner om en lang og rik historie. 


== Demografi ==
Til byen regnes følgende samfunn. Tallene på innbyggere er fra folketellingen i 2011:


== Historie ==
Byen, hvis historiske namn er Garestin, nevnes første gang i skrevet form i 1181 da kong Béla III nevner de nærliggende varme kilder Varaždinske Toplice i et rettsdokument.På 1200-tallet ble byen et økonomisk og militært sentrum i nordlige Kroatia. I samband med de osmanske angrepene på det habsburgske  rike fikk byen en defensiv struktur og bygninger ble oppført rundt den gamle borgen. Varaždin fikk dermed form av en typisk middelaldersk festningsby. Tidlig på 1300-tallet kom malteserriddere til byen. De lot bygge en kirke og et kloster der. 
I slutten av 1400-tallet overgikk festningsbyen til grevene av Celje. I de kommende århundrene hadde Varaždin varierende herrer, blant annet Beatrice Frankopan, den tyske markgreven Georg der Fromme og baron Ivan Ungnad. 
I 1767 grunnla den habsburgske keiserinne Maria Teresia det kroatiske kongelige råd (Hrvatsko kraljevsko vijeće) med sete i Varaždin. Byen ble dermed Kroatias hovedstad og stedet for Sabor. Etter den store brannen i 1776 flyttet myndighetene til Zagreb. 
På 1900-tallet utviklet Varaždin seg til et industrielt sentrum i nordvestre Kroatia. Blant annet tilkom tekstilindustrien Tivar i 1918. Under den kroatiske selvstendighetskrig i 1991 fikk Varaždin bare mindre skader ettersom den jugoslaviske armé gav opp temmelig raskt.


== Kultur ==
Gamlebyen og dens festning Varaždinborgen fra 1300-tallet som idag rommer byens museum er et av de mer populære turistmål i det sentrale Kroatia. Kulturelle evenemanger, som Špancirfest og Varaždins barokkaftener lokker tusentalls turister.


== Sport ==
NK Varaždin (2012) (fotballklubb);
NK Varaždin (1931–2015)
Stadion Anđelko Herjavec, som har en tilskuerkapasitet på 10 800.


== Transport og kommunikasjoner ==


=== Togtrafikk ===
Varaždin har gode kommunikasjoner med tog til Zagreb, Maribor og Budapest.


=== Veier ===
Ved Varaždin finnes en tilslutningsvei til motorveien A4 som i sørvestlig rekning leder mot Ludbreg og hovedstaden Zagreb. I nordøstlig retning leder den mot Čakovec og den ungarske grense.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Varaždin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Varaždin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Varaždin nyheter