jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Guillermo Eizaguirre

Guillermo Eizaguirre Olmos (født 17. mai 1909, død 25. oktober 1986) var en spansk tidligere fotballkeeper og -trener. Eizaguirre spilte for Sevilla FC i hele sin karriere. 
Eizaguirre kom fort opp i førstelaget til Sevilla, og han ble en av de mest markante spillerne der. Eizaguirre ble kjent for sine katteaktige eleganse og sin dyktighet, og ble fort lagets stjerne. Han var med på oppturen til Sevilla, og han avsluttet karrieren ved å vinne Copa del Rey. Eizaguirre ble imidlertid skadet rett før VM i fotball 1934, og måtte stå over. Han la opp i 1936 for å bli med i den spanske borgerkrigen på nasjonalistenes side.
Eizaguirre ble senere trener for Spanias herrelandslag i fotball i to perioder mellom 1948 og 1956. I en av periodene tok han Spania til VM i 1950, der Spania fikk en fjerdeplass, den beste plassen de hadde frem til VM i 2010. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guillermo Eizaguirre – Transfermarkt 
(en) Guillermo Eizaguirre – national-football-teams.com 
(en) Guillermo Eizaguirre – WorldFootball.net 
(en) Guillermo Eizaguirre – EU-Football.info
Ramón Gabilondo

Ramón Gabilondo Alberdi (født 15. mars 1913 i Eibar i Baskerland, død 16. september 2004 i Madrid) var en spansk fotballspiller og trener.
På tross av sitt baskiske opphav, spilte ikke Gabilondo på de tradisjonelle baskiske lagene. Hans karriere ble dominert av Real Valladolid (1928-1934) og Atlético de Madrid (1934-1946). Gabilondo var lege av profesjon.
Gabilondo trente landslaget sammen med José Luis Lasplazas og José Luis Costa, og de tre vant åtte kamper og tapte fire.


== Eksterne lenker ==
(en) Ramón Gabilondo – Transfermarkt 
(en) Ramón Gabilondo – national-football-teams.com 
(en) Ramón Gabilondo – EU-Football.info
La Guajira-ørkenen

La Guajira-ørkenen er en ørken ved den karibiske kysten i departementet La Guajira helt nord i Colombia og i en mindre del av det nordvestlige Venezuela. Den dekker det meste av Guajirahalvøya.
Macuira nasjonalpark befinner seg i ørkenen, og er en tropisk oase. I ørkenen ligger også turistmålet Cabo de la Vela. La Guajira-ørkenen har enorme kullreserver som utvinnes i området som kalles Cerrejón.
Ørkenen er hjemstedet til det indianske wayuu-folket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) La Guajira desert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guajirahalvøya

Guajirahalvøya (spansk: Península de la Guajira) er ei halvøy i det nordøstlige Colombia og det nordvestlige Venezuela i Det karibiske hav. Halvøyas nordligste punkt, Punta Gallinas, er også det nordligste punktet på Sør-Amerikas fastland. Halvøya har et areal på 25 000 km².
Det meste av Guajirahalvøya tilhører Colombia og er en del av departementet La Guajira, mens ei stripe i sørøst tilhører den venezuelanske delstaten Zulia.
Punta Gallinas

Punta Gallinas er et nes og det nordligste punktet på Sør-Amerikas fastland. Det befinner seg på Guajirahalvøya i Det karibiske hav og tilhører det colombianske departementet La Guajira.
Cabo de la Vela

Cabo de la Vela er et nes på Guajirahalvøya i Det karibiske hav nord i Colombia. Det er omslutta av La Guajira-ørkenen, og har ei rekke mindre laguner og mudderflater som besøkes av store rødflamingopopulasjoner. Cabo de la Vela har også en liten fiskerlandsby. Området er et populært mål for økoturisme.
Don’t Treat Me Like a Child

«Don't Treat Me Like a Child» er en britisk popsang, skrevet av John Schroeder.
Innspillingen til Helen Shapiro with Accompaniment directed by Martin Slavin ble utgitt på singlen Columbia DB 4589 i 1961. B-siden er «When I'm With You».


== Innhold ==
Ei tenåringsjente sier til de voksne at hun ikke vil bli behandlet som et barn.


== Svensk versjon ==
Den svenske tittelen er «Jag är inte något barn».


=== Innspilling ===
Lena Conradson, Claes Rosendahls orkester. Utgitt på EP-platen Metronome MEP 9068 i 1961.


== Listeplassering ==
Versjonen til Shapiro kom på den britiske singlelisten 25. mars 1961 og lå der i tyve uker med en tredjeplass som beste resultat.


== Referanser ==
José María Mateos

José María Mateos y Larrucea (født 31. mars 1888, død 22. desember 1963) var en spansk journalist og fotballtrener for det spanske landslaget.
Mateos begynte sin aviskarriere i diverse mindre aviser i Bilbao, før han ble med i «la Gaceta», der han ble sportsjournalist og konsentrerte seg om fotball. Mateos ble kjent for sin kildetro stil. Han ble etter hvert svært knyttet til klubben Athletic Bilbao, men beholdt journalistisk nøytralitet og takket nei til flere stillinger han ble tilbudt.
I 1922 var Mateos med som trener på det spanske landslaget i én kamp, men hans store periode var fra 27. september 1925 til 21. mai 1933. Mateos uttalte at «Jeg tilhører de som mener at fotball, med sine regler, handler om den rene fornuften». Likevel var «La furia española», den fysiske spillestilen, alltid til stede i landslaget.


== Kilder ==
JOSÉ MARIA MATEOS Y LARRUCEA, Periodista y Seleccionador Nacional de Fútbol-Primera parte – Blog de Cesar Estornes de historia y deportes
JOSÉ MARIA MATEOS Y LARRUCEA, Periodista y Seleccionador Nacional de Fútbol-Segunda parte – Blog de Cesar Estornes de historia y deportes
Lena Conradson

Lena Conradson (født 23. mars 1948, opprinnelig Lena Konradsson, senere med navnet Lena Berglund) er en svensk sanger fra Lycksele. Hun spilte inn flere EP-plater og singler mellom 1959 og 1966. I 1966 sang hun i trioen Pearlettes.
Allerede som femåring ble hun oppdaget av gitaristen Banjo-Lasse og to år senere vant hun en talentkonkurranse i Kornsjöstrand utenfor Örnsköldsvik. 1959 spilte hun inn sin første grammofonplate med bl.a. «Elefant-tango» og «Sju små vita svanar», som begge ble radiofavoritter.
Conradson spilte inn originalversjonen av sangen «Hej, mitt vinterland» som 15-åring i 1963. Deretter har det blitt gjort coverversjoner av den, blant annet med Family Four og Vikingarna med flere.
Deres mest populære plateinnspilling ble låten «Tina och Marina», den svenske versjonen av det tyske European Song Contest-bidraget «Zwei kleine Italiener». Med den nådde hun førsteplassen på Radio Nords "De Tio-lista" den 6. mai 1962 og som best 14. plass på bransjebladet "Show Business" sin salgsliste i mai 1962.
Lena Conradson giftet seg med kapellmesteren Tommy Berglund i Tom Bergers orkester og da hon fødte sitt første barn i begynnelsen av 1970-taltet avbrøt hun karrieren sin.


== Filmroller ==
Längta efter kärlek


== Diskografi ==
EPElefanttango (1959)
Hej mitt vinterland
Banjo Boy (1960)
Varje stjärna i det blå (1961)
Ökensand (1962) 
Hilly Billy, ding dong, tuff tuff (1964)Singler«Grannens flicka»/«Tomtar på loftet» (singel) (1961)
«Tina och Marina»/«Jag har aldrig blivit kysst» (singel) (1962)


== Samarbeid ==
Med gruppene Pearlettes & Popsiders medvirket hun på singelen:

«Somewhere» / «Dancing in the Street» (1966)


== Referanser ==
Biłgoraj

Biłgoraj er en by i sørøst i Polen med 27 225 innbyggere (2006). Den befinner seg i Lublin voivodskap ved eleven Łada. Cirka 20 km fra byen ligger Roztocze nasjonalpark.


== Kjente personer ==
De tre søsknene Esther Kreitman (1891–1954), Israel Joshua Singer (1893–1944) og Isaac Bashevis Singer (1902–1991), som alle ble forfattere, var født i Bilgoraj og vokste delvis opp der. Deres far var rabbiner i Bilgoraj, likesom deres morfar hadde vært det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Biłgoraj – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Biłgoraj – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.bilgoraj.pl
http://www.bilgoraj.lbl.pl
http://www.bilgoraj.com.pl
https://web.archive.org/web/20160303195848/http://www.wb.boo.pl/
Canal+

Canal+ er en fransk fjernsynskanal etablert i 1984 og eiet av Canal+ Groupe.


== Se også ==
C More


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Canal+ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fellesmåling

Fellesmåling innebærer at en fellesmålingsaktør overtar som intern netteier i bygget man velger å installere fellesmåling i. Idéen er å oppnå stordriftsfordeler ved å samlagre flere målere. Besparelser vil være avhenging av mulighet for å regulere ned effekt og energi ved høye energipriser. Desto høyere priser for effekt og energi, desto større er verdien av fellesmåling. Bygg med flere målere på samme lokasjon har mulighet for fellesmåling. Fellesmåling innebærer at en fellesmålingsaktør overtar driften av det interne strømnettet i bygget. Aktøren blir da en lokal netteier som ivaretar drift, fakturering og vedlikehold av målere og strømnettet
Lou Ferrigno

Louis «Lou» Jude Ferrigno (født 9. november 1951) er en amerikansk bodybuilder og skuespiller best kjent for sin rolle som Marvelfiguren Hulk i tv-serien The Incredible Hulk fra 1978 til 1982, samt en rekke oppfølgere til denne. 


== Skuespillerkarriere ==
Han la på stemmen i filmen The Incredible Hulk i 2008, og hadde dessuten en mindre rolle som sikkershetsvakt i filmen. I 2012 hadde Ferrigno igjen stemmen til Hulken i The Avengers. Han fikk deretter fornyet kontrakten som Hulkens stemme da oppfølgeren The Avengers: Age of Ultron skulle spilles inn. Fra 2000 til 2007 spilte Ferrigno seg selv i komedieserien King of Queens, som hovedpersonen Doug Heffernans nabo.


== Hørselsskade ==
Like etter fødselen fikk Ferrigno flere øreinfeksjoner som skadet hørselen hans. Han mistet mellom 75 og 80 prosent av hørselen, og har brukt høreapparat siden han var fem år gammel. Ferrigno har uttalt at hørselstapet var medvirkende til at han allerede som liten gutt utviklet en sterk målbevissthet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lou Ferrigno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lou Ferrigno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lou Ferrigno på Internet Movie Database 
(sv) Lou Ferrigno i Svensk Filmdatabas 
(da) Lou Ferrigno på Scope 
(fr) Lou Ferrigno på Allociné 
(en) Lou Ferrigno på AllMovie 
(en) Lou Ferrigno hos Turner Classic Movies 
(en) Lou Ferrigno hos The Movie Database 
(en) Lou Ferrigno hos Behind The Voice Actors
Sven-Olof Walldoff

Sven-Olof Walldoff (født 2. mai 1929 i Lerbäck, Örebro län, død 7. juni 2011
i Masthugget) var en svensk musiker, komponist, musikkarrangør og dirigent. 
I 1974 dirigerte han ABBA under gruppas opptreden med «Waterloo» i Eurovision Song Contest i Brighton, Storbritannia, utkledt som Napoleon. 
Han ledet sitt eget orkester og arbeidet blant annet med Lill-Babs, Östen Warnerbring, Gunnar Wiklund og Brita Borg.


== Filmmusikk ==
1971 – Någon att älska
1972 – Georgia, Georgia
1975 – Den vita väggen


== Filmografi roller ==
1956 – Suss gott
1955 – Danssalongen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sven-Olof Walldoff på Internet Movie Database 
(sv) Sven-Olof Walldoff i Svensk Filmdatabas 
(en) Sven-Olof Walldoff på Discogs 
(en) Sven-Olof Walldoff på MusicBrainz 
(en) Sven-Olof Walldoff på AllMusic
Francisco Gento

Francisco «Paco» Gento López (født 21. oktober 1933 i Guarnizo i Cantabria, død 18. januar 2022) var en spansk fotballspiller og senere trener.
Gento begynte sin karriere i Racing de Santander, men dro tidlig videre til Real Madrid CF. Gento var kjent for sin hurtighet (han skal ha løpt 100 meter på 11 sekunder) både med og uten ball. Gento ble i Real Madrid i resten av sin karriere, da fra 1953 til 1971, mesteparten av tiden som fast spiller med draktnummer 11. Han spilte tilsammen 428 kamper for Real Madrid og scoret 126 mål. I denne perioden var han med på å vinne Serievinnercupen seks ganger. Gento spilte da sammen med Alfredo di Stéfano og Ferenc Puskás. Gento var også med på å tape to finaler, og har dermed, delt med Paolo Maldini, flest finaler i Champions League, da åtte. Gento har imidlertid flest seire med seks mot Maldinis fem. Gento fikk i tillegg med seg en tapt finale i Cupvinnercupen mot Chelsea FC i 1970.
Som flere andre i Real Madrid, hadde han beskjeden suksess på landslaget, der han scoret fem mål på 43 kamper.
Etter endt karriere forsøkte Gento seg som trener for lag i lavere divisjon, og hadde begrenset hell. Til slutt tok han imot en stilling som Real Madrid-ambassadør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Francisco Gento – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Francisco Gento – FIFA 
(en) Francisco Gento – UEFA 
(fr) Francisco Gento – LÉquipe 
(en) Francisco Gento – Transfermarkt 
(en) Francisco Gento – Transfermarkt (manager) 
(en) Francisco Gento – national-football-teams.com 
(en) Francisco Gento – FootballDatabase.eu 
(en) Francisco Gento – EU-Football.info 
(en) Francisco Gento – PlaymakerStats.com 
Profil på BD Futbol
Profil på National football teams
Col d’Aubisque

Col d'Aubisque er et 1 709 meter høyt fjellpass i de franske Pyreneene. 
Fra vest mot øst knytter passet sammen Laruns i Vallée d’Ossau med Argelès-Gazost i Gave de Pau-dalen. På vestsida ligger kurstedet Eaux-Bonnes og skidestinasjonen Gourette. På østsida kommer en til et annet pass, det 1 474 meter høye Col du Soulor. 
Col d'Aubisque er en mye brukt fjellovergang i Tour de France.


== Litteratur ==
Kristian Bauer: Roadbook Tour de France, Bruckmann Verlag 2006, ISBN 978-3-765444-77-7
Peter Leissl, Die legendären Anstiege der Tour de France, Covadonga 2004, ISBN 978-3-936973-09-9
Philippe Bouvet, Philippe Brunel, Serge Laget, Philippe Le Men, Christian Naitslimane: Cols mythiques du Tour de France, L’Équipe 2005, ISBN 978-2-915535-09-9


== Eksterne lenker ==
Profil av vestsida Arkivert 11. juli 2012 hos Wayback Machine.
Profil av østrampa med Col de Soulor Arkivert 11. juli 2012 hos Wayback Machine.
Col d'Aubisque i Tour de France
Lydgalleriet

Lydgalleriet er et kunstnerdrevet galleri som viser og formidler lydkunst i Bergen. Lydgalleriet har siden formell stiftelse i 2007 etablert seg som det eneste faste visningsstedet for lydkunst i Norge. Lydgalleriet utforsker et mangfold av lydbasert kunst og auditive kulturer gjennom utstillinger, konserter, performance, workshops og intervensjoner i offentlig rom. Lydgalleriet ble i 2005 initiert av en gruppe musikere, kunstnere og kunsthistorikere basert i Bergen og ble formelt opprettet som stiftelse i 2007. I 2012 åpnet Lydgalleriet arenaen Østre- hus for lydkunst og elektronisk musikk, sammen med Foreningen Ekko, og var frem til 2020 én av deleierne av huset.
I 2020 flyttet Lydgalleriet til egne spesialtilpassede lokaler i Strandgaten 195 på Nordnes i Bergen, der de har fortsatt sin kjernevirksomhet som er å gi mest mulig gode vilkår for presentasjon av ulike former for lydkunst. Lydgalleriet tilgjengeliggjør og initierer lokal og nasjonal lydkunstproduksjon, og produserer 5-7 egne utstillinger i året. 
Spekteret av lydbasert kunst som vises på Lydgalleriet er bredt; nasjonale og internasjonale lydkunstnere som har vist verk er blant andre Peter Vogel, Maia Urstad, Martin Riches, Zimoun, Christian Marclay, Natasha Barrett, Alvin Lucier, Jana Winderen, Felix Thorn, Camille Norment, Sue Tompkins, Ignas Krunglevicius, Cara Tolmie, Cevdet Eret, Icaro Zorbar, Beatrice Dillon og Keith Harrison.  


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Telmo Zarra

Telmo Zarraonandia Montoya (født 20. januar 1921, død 23. februar 2006), populært kalt «Zarra», var en spansk baskisk fotballspiller som spilte mesteparten av tiden sin i Athletic Bilbao. Han er registrert med 252 seriemål og 81 cupmål for laget.
Zarraonandia, som er født i Erandio, 8 kilometer utenfor Bilbao, ble interessert i fotball ettersom to av hans brødre allerede spilte fotball. Selv begynte han i lokale lag, men da Athletic Bilbao oppdaget ham, ble han med blant spillerne som skulle bygge opp laget etter kaoset som kom som følge av den spanske borgerkrigen. Han ble en stor suksess, og vant toppscorertittelen seks ganger, som per avsluttet 2011/2012-sesongen er flere enn noen andre. Zarra scoret i 1915/1951-sesongen 38 mål på 30 kamper, som var rekort helt til han ble tangert av Hugo Sánchez i 1989/1990-sesongen og senere forbigått av Lionel Messi, sistnevnte med 50 mål på 38 kamper i 2011-12-sesongen.
Zarra fikk 20 kamper for Spania, og scoret like mange mål. Av disse kom fire i én kamp, da Spania slo Sveits 6–2. Telmo Zarras mest berømte mål var likevel målet i VM i fotball 1950 der han ble matchvinner med kampens eneste mål mot England.
Da Zarra døde i 2006 av hjerteattakk, ble Zarra-pokalen innstiftet i hans ære. Pokalen går til den spanjol som scorer flest mål i Primera División.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Telmo Zarra – FIFA 
(en) Telmo Zarra – Transfermarkt 
(en) Telmo Zarra – national-football-teams.com 
(en) Telmo Zarra – WorldFootball.net 
(en) Telmo Zarra – FootballDatabase.eu 
(en) Telmo Zarra – EU-Football.info 
(en) Telmo Zarra – FBref
Vannebos Dixieland Band

Vannebos Dixieland Band var et norsk jazzorkester (etablert i 1959 i Tromsø) under ledelse av advokat, trombonist og fiolinist, Arne Vannebo. Orkesteret ble i første omgang etablert på bestilling fra Arthur Arntzen som hadde bruk for et orkester til et av sine show. Orkesteret var Norges nest eldste dixielandband og var aktivt frem til 2002. På dette tidspunkt var det to medlemmer igjen av den opprinnelige besetningen, Gunnar Olsen (klarinett) og Sverre Lund (saksofon).  Arne Vannebo døde i 1995, men Vannebos Dixieland Band ble drevet videre av Arne Vannebos sønn, Tor Arne Vannebo, også han trombonist. Orkesteret har gjennom tidene konsertert mye innenfor landets grenser, men også utenlands, blant annet Russland, USA og Norges naboland ved flere anledninger. Eneste gjenlevende av det opprinnelige bandet er trommeslager Leif Sørensen. Orkesteret har heller ikke spilt offentlig etter at Tor Arne Vannebo flyttet til Østlandet i 2002. Siste kjente orkesterbesetning bestod av: Tor Arne Vannebo (trombone), Gunnar Olsen (klarinett), Sverre Lund (saksofon), Helge Gjessing (trompet), Per Moen (gitar), Robert Frantzen (piano), Per Martin Grenlund (bass og vokal) og Arne Lund (trommer) og forøvrig sønn av Sverre Lund.


== Eksterne lenker ==
Vannebos Dixieland Band i Jazzbasen
Maguindanao-massakren

Maguindana-massakren (også kjent som Ampatuan-massakren etter byen der massegraven ble funnet) fant sted på morgenen 23. november 2009, i byen Ampatuan i Maguindanao-provinsen, på øya Mindanao på Filippinene. Ofrene som ble kidnappet og brutalt drept, var på vei å lansere et kandidatur for Esmael Mangudadatu, viseordfører i Buluan. Mangudadatu søkte å utfordre Datu Andal Unsay Ampatuan jr., sønn av den sittende guvernøren Andal Ampatuan Maguindanao sr. i det kommende guvernørvalget i Maguindanao, en del av de nasjonale valget i 2010. 58 mennesker, inkludert Mangudadatus kone, to søstre, 34 journalister, advokater og andre som var del av konvoien, ble drept.
Den rettslige prosessen rundt hendelsen er pågående (2012).
Shenyang Taoxian internasjonale lufthavn

Shenyang Taoxian internasjonale lufthavn (SHE / ZYTX) (forenklet kinesisk: 沈阳桃仙国际机场; tradisjonell kinesisk: 沈陽桃仙國際機場; pinyin: Shěnyáng Táoxiān Guójì Jīchǎng) er en flyplass som betjener  storbyen Shenyang i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Den ligger i storkommunen Taoxian i bydistriktet Dongling om lag 20 km sør for byens sentrum. Den er en meget travel lufthavn med mange nasjonale og internasjonale destinasjoner. 
Blant dens internasonale destinasjoner er også Pyeongyang, og dermed er den en av de få steder med direkte flyforbindelse til Nord-Korea.  


== Eksterne lenker ==
Taoxian International Airport
Lauvfellende

Lauvfellende planter kalles de trærne eller buskene som mister alle bladene en gang i løpet av året. I mange deler av verden sammenfaller bladfallet med kommende vinter, men årlige tørkeperioder kan også være årsak til at felling av bladene er nødvendig for plantenes overlevelse. Selv i områder hvor de fleste trær og busker feller bladene, finnes det planter som beholder bladene (se Eviggrønne).
Lauvfelling er som regel en tilpasning til årvisse sesonger der tilgang til vann er svært begrensa. I Norge vil dette si vinteren, som de fleste steder innebærer frossen jord, og dermed vanskeliggjør opptak av vann. Andre steder i verden forekommer det årlige tørkeperioder som plantene har tilpassa seg ved å felle bladene, som for eksempel tropisk lauvfellende skog. Planter trenger kontinuerlig tilgang på vann for å holde transport og fotosyntese i gang. Å kvitte seg med bladene gjør at behovet for vann kan reduseres drastisk. 


== Se også ==
Løvtrær
Arreau

Arreau er en kommune i departementet Hautes-Pyrénées i regionen Occitanie i sydvestre Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Arreau som tilhører arrondissementet Bagnères-de-Bigorre.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Arreau


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arreau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Christina Kubisch

Christina Kubisch (født 31. januar 1948) er en tysk komponist og lydinstallasjonskunstner. Hun ble født i Bremen og studerte fløyte og musikkomposisjon ved Hochschule fur Musik i Bremen og ved Jazz Academy i Graz, Østerrike. I 1980 fortsatte hun sine studier i eletronikk ved det Tekniske institutet i Milano, og begynte å bygge lydinstallasjoner.


== Utvalgte verk ==
Emergency Solos for flute with gloves
Il Respiro Del Mare, 1981
Conference of Trees
Sechs Spiegel, 1994
The Clocktower Project
Dinner Music


== Referanser ==
Don’t Go Near the Indians

«Don't Go Near the Indians» er en amerikansk countrysang, skrevet av Lorene Mann.
Innspillingen til Rex Allen med The Merry Melody Singers ble utgitt på singlen Mercury 71997 i 1961. Produsent var Jerry Kennedy. B-siden var «Touched So Deeply».


== Handling ==
En «far» forteller sin «sønn» at han ikke må gå nær indianerne. Et stykke ut i teksten får vi vite hvorfor.


== Svensk versjon ==
Britt Lindeborg har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Akta dej för indianerna».


=== Innspilling ===
Gunnar Wiklund. Utgitt i 1963.


== Listeplasseringer ==
Versjonen til Allen lå som # 4 på Billboard Hot C&W Sides-listen og som # 17 på Billboard Hot 100-listen i 1961.


== Referanser ==
Gordon Monahan

Gordon Monahan (født 1956 i Kingston i Ontario) er en kanadisk pianist og komponist av eksperimentell musikk. Han har vært aktiv siden 1978. I tillegg til sitt eget arbeid har han fremført verk av komponister som John Cage, James Tenney Udo Kasemets og Roberto Paci Dalò. I senere tid har han også laget sted spesifikke lydinstallasjoner.


== Nevneverdige verk ==
Speaker Swinging (1982)
Piano Mechanics (1982)
Long Aeolian Piano (1984/88)
Music From Nowhere (1989)
Aquaeolian Whirlpool (1990)
Spontaneously Harmonious in Certain Kinds of Weather (1996)
Theremin in the Rain (2003)
Theremin Pendulum (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gordon Monahan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gordon Monahan på MusicBrainz 
(en) Gordon Monahan på Songkick 
Offisielle nettsted
Kanadisk leksikon
Video av hans verk «Speakers-swinging»
Julián Ruete

Julián Ruete Muniesa (født 29. januar 1887, død mars 1939) var en spansk fotballspiller, -dommer, -trener og -direktør. 
Ruete ble født den 29. januar i 1887 i Madrid, og ble i 1904 med i Real Madrid CF. I 1910 skiftet han klubb til Atlético de Madrid, og to år senere ble han klubbpresident. Han beholdt stillingen til 1919. Dette var en blomstringsperiode; Atlético ble mindre avhengig av «moderklubben» Athletic Bilbao, og de ble sportslig bedre. De fikk også en ny bane, O'Donnell stadion. To år etter at han gikk av, ble Ruete valgt inn igjen, og fortsatte fremgangen til andreplass i Primera División.
Ruete var delt landslagstrener i 1921-1922 med Manuel Castro og enkelte andre. Han var også dommer i en periode. Han døde i Barcelona i mars 1939.
Storbunkevatnet

Storbunkevatnet eller Store Bunkevatnet er en innsjø i Senja kommune, helt sør på øya Senja i Troms og Finnmark fylke. Vannet har sprekkdannelser på bunnen, som gjør at det i smale områder er svært dypt, 123 meter på det dypeste. Vannet har utløp nordover gjennom Middagselva til Litje Bunkevatnet og Bunkelva til Bunkefjorden.
Vannet er lett tilgjengelig, eksempelvis fra fylkesvei 228 ved Olaheimen, like vest for vannet


== Referanser ==