jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Julius P. Meløy

Julius Christian P. Meløy (født 4. mai 1890, død 3. oktober 1958) var ordfører for KrF i Langenes kommune i perioden 1946-1956, fylkespolitiker og vararepresentant på Stortinget for Nordland Kristelig Folkeparti fra 1950 til 1957.


== Eksterne lenker ==
(no) Julius P. Meløy hos Stortinget 
(no) Julius P. Meløy hos Norsk senter for forskningsdata
Åge Borg Andersen

Åge Borg Andersen er en av pionerene med å etablere teknologisk infrastruktur i offentlig forvaltning og det privat næringsliv. Andersen var administrerende direktør for Statens Datasentral fra 1972 til 1985. Fra 1985 har Andersen vært frittstående konsulent. Andersen er utdannet metereolog.


== Referanser ==
Knut Ottem

Knut Ottem (født 1940) var administrerende direktør for Statens Datasentral, senere ErgoGroup, i dag EVRY fra 1986 til 1997. Antall ansatte ble i perioden økt fra 150 til 850. Han har også hatt lederstillinger i blant annet Posten Norge og Statfjord B og C. Ottem er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole.


== Referanser ==
Le Maître d’école

Le Maître d'école var en fransk film fra 1981, regissert av Claude Berri.


== Handling ==
Gérard Barbier var en selger av klær og sko. Men han fikk sparken, etter at han forsvarte et barn som ble oppdaget når han forsøkte å stjele ett par støvler. 
Barbier bestemte seg deretter for å begynne som lærer. Men som nylig ansatt ved en skole innser han at lærer-yrket ikke var helt som han hadde trodd at det ville være.


== Rolleliste ==
Coluche : Gérard Barbier
Josiane Balasko : Ms Lajoie
Roland Giraud : Mr. Meignant


== Eksterne lenker ==
(en) Le Maître d'école på Internet Movie Database 
(fr) Le Maître d'école på Allociné 
(nl) Le Maître d'école på MovieMeter 
(en) Le Maître d'école på AllMovie 
(en) Le Maître d'école på Rotten Tomatoes
Bidzina Ivanisjvili

Bidzina Ivanisjvili (georgisk: ბიძინა ივანიშვილი, født 18. februar 1956 i Tsjorvila), også kjent med fornavnet Boris, er en georgisk forretningsmann og politiker. Han ble 25. oktober 2012 valgt til landets statsminister. Han gikk av som statsminister 20. november 2013 og ble etterfulgt av sin partifelle Irakli Garibasjvili.
Ivanisjvili begynte som forretningsmann i 1990, da han var med å etablere bankvirksomhet. Han kjøpte virksomheter i gruvesektoren i Russland under privatiseringen av statseiendom der og tjente på å selge disse videre. Midlene ble investert i russiske aksjer og eiendom. Ivanisjvili har eierinteresser i hotellsektoren og eier en apotekkjede i Russland. Han ble i mars 2012 av magasinet Forbes regnet som den rikeste personen i Georgia og blant de 200 rikeste i verden.Ivanisjvili har drevet forretninger i Russland, der han også har hatt statsborgerskap. I 2004 fikk han statsborgerskap i Frankrike og da dette ble kjent, ble han i 2011 fratatt sitt georgiske statsborgerskap. Bare georgiske statsborgere kan etablere partier og være partiledere i Georgia. Myndighetene konfiskerte i 2011 midler fra Ivanisjvilis bankvirksomhet og anholdt bankansatte etter anklager om hvitvasking av penger.  I 2012 ble Ivanisjvili ilagt en bot på 90,9 millioner amerikanske dollar  for ulovlig partifinansiering.Ivanisjvili står i spissen for partiet Georgisk drøm – demokratisk Georgia, grunnlagt i opposisjon til president Mikheil Saakasjvili og hans parti Den forente nasjonalbevegelse. Ved parlamentsvalget i oktober 2012 fikk Ivanisjvilis parti flertall i nasjonalforsamlingen.


== Referanser ==
The Unforgiven II

«The Unforgiven II» er den fjerde sangen på Metallicas album ReLoad fra 1997. Sangen er oppfølgeren til sangen «The Unforgiven» fra bandets album Metallica (The Black Album), utgitt i 1991. Den har bare blitt spilt en gang, og det var 8. desember 1997 på MGM Grand Billboard Music Awards.


== Musikkvideo ==
Musikkvideoen til «The Unforgiven II» ble spilt inn i desember 1997 i Los Angeles og hadde premiere 20. januar 1998, og ble laget av Matt Mahurin. Den er ganske lik «The Unforgiven» både i sangen og musikkvideoen.


== Eksterne lenker ==
(en) The Unforgiven II på Discogs 
(en) The Unforgiven II på MusicBrainz
Zhang Ying

Zhang Ying (张颖) er navnet til flere personer:

Zhang Ying (synkronsvømmer) (født 1963) – kvinnelig kinesisk synkronsvømmer som deltok i Sommer-OL 1988
Zhang Ying (fekter) (født 1982) – kvinnelig kinesisk fekter som deltok i Sommer-OL 2004
Zhang Ying (fotballspiller) (født 1985) – kvinnelig kinesisk fotballspiller som deltok i Sommer-OL 2004 og 2008
Luttklaver

Luttklaver (på tysk Lautenklavier, Lautenclavicymbel eller Lautenwerck) er et cembaloliknende klaviaturinstrument fra barokken. 


== Beskrivelse  og historikk ==
Luttklaveret ble utviklet av Johann Sebastian Bachs tremenning Johann Nikolaus Bach som også produserte dem for salg. J.S. Bach, som etterlot seg to slike instrumenter, kalte dem Lautenwerck.Til forskjell fra cembaloet som er utstyrt med metallstrenger, har luttklaveret strengekor av tarm, noe som gir instrumentet en rund, dempet klang.
Det finnes enkelte bevarte verk for dette instrumentet i musikklitteraturen, men ingen originale luttklaver er bevart. I nyere tid er det bygd enkelte kopier og enkelte utøvere av tidligmusikk framfører musikk på instrumentet, eksempelvis Gergely Sárközy og Robert Hill.


== Innspillinger ==
Robert Hill: Works for Lute Harpsichord. hänssler edition 1999, CD 92.109.


== Media ==
Framført av Martha Goldstein på luttklaver:

Framført av Felix Skowronek (fløyte) og Martha Goldstein:

Fløytesonate i h-moll BWV 1030 -  1. Andante
Fløytesonate i h-moll  BWV 1030 -  2. Largo e Dolce
Fløytesonate i h-moll BWV 1030 -  3. PrestoFramført av Gergely Sárközy:

BWV 996 - Prelude-Presto
BWV 996 - Bourree


== Litteratur ==
Wolff, Christoph (2001). Johann Sebastian Bach: The Learned Musician. W. W. Norton & Company. ISBN 0393322564. 
Henning, Uta (oktober 1982). «The Most Beautiful Among the Claviers: Rudolf Richter's Reconstruction of a Baroque Lute-Harpsichord». Early Music (Volume 10, No. 4). JSTOR 3126936. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The baroque LUTE-HARPSICHORD: A Forgotten Instrument
Lytteeksempler på http://keithhillharpsichords.com [1] [2]
Panoquina

Panoquina er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 30–40 millimeter), brune smygere med kraftig, spoleformet kropp og nokså smale vinger. Forvingen har noen mer eller mindre trekantede, hvite flekker, bakvingen på undersiden gjerne et hvitt tverrbånd.


== Levevis ==
Larvene lever på gress, inkludert dyrkede arter som ris og sukkerrør.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige USA og Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Calpodini Clark, 1948
Slekten Panoquina Hemming, 1934
Panoquina bola Bell, 1942
Panoquina chapada Evans, 1955
Panoquina corrupta (Herrich-Schäffer, 1865)
Panoquina errans (Skinner, 1892)
Panoquina evadnes (Stoll, [1781])
Panoquina evansi (Freeman, 1946)
Panoquina fusina (Hewitson, 1868)
Panoquina hecebola (Scudder, 1872)
Panoquina lucas (Fabricius, 1793)
Panoquina luctuosa (Herrich-Schäffer, 1869)
Panoquina nero (Fabricius, 1798)
Panoquina ocola (Edwards, 1863)
Panoquina panoquin (Scudder, 1863)
Panoquina panoquinoides (Skinner, 1891)
Panoquina pauper (Mabille, 1878)
Panoquina peraea (Hewitson, 1866)
Panoquina trix Evans, 1955


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Panoquina på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.10. 2012.
Carolina Nature - Panoquina ocola [2]
Carolina Nature - Panoquina panoquinoides [3]


== Eksterne lenker ==
(en) Panoquina i Encyclopedia of Life 
(en) Panoquina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Panoquina hos ITIS 
(en) Panoquina hos NCBI 
(en) Kategori:Panoquina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Panoquina – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America - Panoquina spp. [4]
Lagård

Lagård eller Ladegård var den gamle avlsgården for superintendentene og biskopene i Stavanger. Gamle skrivemåter er Ladegård og Bispeladegård. I dag et tett bebygd område med boliger, handels-, industri- og kontorbygg.
Ordet lade betyr opplagssted, og er et losse- og lastested. Det viser derfor til handel.


== Geografi ==

Geografisk dekker Lagård området fra Kannik i nord, Våland i vest, Hetland prestegård og Hillevågsvatnet i øst og Hillevåg i sør. Andre gamle stedsnavn i området er blant annet Lagårdsveien, Lagårdskleivå, Lagård kirkegård, Lagårdsåkeren og Klosterhagen. I 1686 ble Våland og Hillevåg regnet som deler av Lagård. Med gården fulgte det også fiskerettigheter - "Hillevågsfisket".
Hovedbygningen på den gamle gården lå på høyden omtrent der Stavanger politikammer er i dag.


== Historikk ==
Det er gjort noen få sporadiske funn fra forhistorisk tid, men ikke funn som tilsier en gammel bebyggelse.
Lagård omtales første gang i 1571, og da ble det fortalt at den hadde tilhørt biskopen i Jon Guttormsons tid fra 1541 til 1557. Den var så fratatt biskopene i biskop Jens Ribers periode (1557–1571), men ble igjen lagt til bispestolen etter anmodning fra Jørgen Eriksson i 1574. Vi hører ikke om noen bønder på Lagård, så det kan være at biskopen hadde ansvar for gården selv, og at den daglige driften ble gjort av tjenestefolk.
23.12.1685 kjøpte amtmann Daniel Knoff gården Lagård.  Etter hans død i 1687, ble gården solgt tilbake til staten, og så videre til borgeren i Stavanger Jørgen Thomassen. I 1724 eide sønnen Thomas Jørgensen og svigersønnen Herman Høyer gården,  mens de var i en langvarig rettsstrid om arven. Fra ca. 1790 til 1824 var kaptein Peder Klow eier av Lagård.Det var flere husmannsplasser under Lagård. Den eldste vi kjenner er Hillevåg som var husmannsplass i 1701. Våland er kjent som husmannsplass i 1801.Gården ble etterhvert stykket om i mange deler. Blant annet kjøpte Jon Haugvaldstad i 1834 en del av Bispelagård.
I 1832 kjøpt byen tomt til Lagård kirkegård, som ble innviet i 1834. Den har siden blitt utvidet flere ganger. I 1862 startet Stavanger skytterlag opp der gravlunden er nå.Jernbanen ble påbegynt 1874, og tok en god del arealer, blant annet også av Lagård gravlund. Senere ble også et stort område brukt til NSBs godsterminal.
På slutten av 1800-tallet var amtmannsboligen og byens fengsel i Lagårdsveien. I dag finner en blant annet Statens hus og Politikammeret her.


== Hillevågsvatnet ==
Hillevågsvatnet har i fra de tidligste tider vært en lun og god havn. På 1800-tallet var Nymans badehus her. Strømsbrua ble åpnet i 1960.
I mange år var vatnet skjemmet med store utslipp av kloakk. Dette er det nå slutt på, og Hillevågsvatnet er videre utbygd som byens største båthavn. Forurensingen kom fra boliger, lett industri, småbåthavnen og NSBs godsterminal.


== Referanser ==
Carystus

Carystus er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 45 millimeter), brunlige smygere med slanke vinger. Oversiden er brun med snøhvite flekker, gjerne tre flekker på forvingen og en nokså stor, rund flekk i bakvingens ytre del. Undersiden er lysbrun til hvit med mørke vingeårer, forvingen med noen lyse flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på gress.
De voksne sommerfuglene er aktive i skumringen. Mange av artene synes å være sjeldne, men dette kan ha med bortgjemt levesett å gjøre.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Calpodini Clark, 1948
Slekten Carystus Hübner, 1819
Carystus cacaulandia Austin & Mielke, 2007
Carystus diores (Plötz, 1882)
Carystus elvira (Plötz, 1882)
Carystus hocus Evans, 1955
Carystus jolus (Stoll, 1782)
Carystus junior Evans, 1955
Carystus periphas Mabille, 1891
Carystus phorcus (Cramer, 1777)
Carystus ploetzi Mielke & Casagrande, 2002
Carystus rufoventris Austin & Mielke, 2007
Carystus superbiens Mabille, 1891


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Carystus på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Carystus i Encyclopedia of Life 
(en) Carystus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Carystus hos NCBI 
(en) Kategori:Carystus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carystus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America - Carystus spp. [2]
Svenskt Näringsliv

Svenskt Näringsliv er en arbeidsgiverforening som representerer private virksomheter i Sverige.
Organisasjonen ble stiftet i mars 2001 gjennom en sammenslåing av Sveriges Industriförbund og Svenska Arbetsgivareföreningen, og har til formål å forbedre vilkårene for alle foretak i Sverige. Svenskt Näringsliv har 50 medlemsorganisasjoner som i sin tur representerer 60 000 medlemsforetak. Hovedkontoret ligger i Näringslivets hus på Östermalm i Stockholm.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Graeme Ballard

Graeme Ballard (født 19. juni 1979) er en engelsk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T36, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 


== Karriere ==
Ballard deltok i sine første paralympiske leker ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen. Her fikk han bronse på 200 meter, der So Wa Wai vant gull med ny paralympisk rekord. Han deltok også på 100 meter, der han kom på 6.-plass.Ved VM i friidrett for handikappede 2006, som ble arrangert i Assen i Nederland, fikk han sølv på 100 meter, bak So Wa Wai. Ballard løp på 12,52, mens Wai løp på 12,22 sekunder. Han deltok også på 200 meter, men tiden hans på 25,77 holdt bare til fjerdeplass.I 2008 deltok han ved Paralympiske sommerleker i Beijing. Her kom han på 8.-plass på 100 og 400 meter, og 6.-plass på 200 meter.Han deltok ved VM i friidrett 2011 for handikappede (IPC Athletics World Championships) i Christchurch på New Zealand i januar 2011. På 100 kom han på 5.-plass, med tiden 12,57. Også på 200 meter kom han på 5.-plass, med tiden 25,42 sekunder.I 2012 fikk han to medaljer ved EM i friidrett for handikappede, som ble arrangert i Stadskanaal i Nederland. På 200 meter fikk han sølv, og på 100 meter bronse. Han løp på 25,19 på 200 meter, og ble slått av ukrainske Roman Pavlyk. På 100 meter vant han sin semifinale, med tiden 
12,66, men Jevgenij Sjvetsov (12,16) og Roman Pavlyk (12,44) i finalen, der han løp på 12,49.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han sølv på 100 meter. Han løp på 12,24 i finalen, og ble slått av russiske Jevgenij Sjvetsov, som løp på 12,08, som var ny paralympisk rekord. På 200 kom han på 4.-plass, med tiden 25,20. Hans landsmann Ben Rushgrove fikk bronse, med ny personlig rekord på 24,83.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
London 2012 - Graeme Ballard
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Neoxeniades

Neoxeniades er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 50 millimeter), smalvingede, mørke smygere. Vingenes overside er svartbrun med en blålig metallglans i den indre delen og noen små, hvite flekker, undersidens grunnfarge er brun.


== Levevis ==
Larvene lever på gress.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Calpodini Clark, 1948
Slekten Neoxeniades Hayward, 1938
Neoxeniades anchicayensis Steinhauser, 2007
Neoxeniades bajula (Schaus, 1902)
Neoxeniades braesia (Hewitson, 1867)
Neoxeniades cincia (Hewitson, 1867)
Neoxeniades irena Evans, 1955
Neoxeniades molion (Godman, 1901)
Neoxeniades musarion Hayward, 1938
Neoxeniades myra Evans, 1955
Neoxeniades scipio (Fabricius, 1793)
Neoxeniades seron (Godman, 1901)
Neoxeniades tropa Evans, 1955


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Neoxeniades på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Neoxeniades i Encyclopedia of Life 
(en) Neoxeniades i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neoxeniades hos NCBI 
(en) Kategori:Neoxeniades – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neoxeniades – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America - Neoxeniades spp. [2]
Babylonsk astronomi

Babylonsk astronomi er verdens eldste og begynte med sumerne i Mesopotamia som utviklet det eldste kjente skriftsystem, kileskriften, i tiden rundt 3500–3200 f.Kr. Sumernes form for astronomi fikk en viktig innflytelse på den sofistikerte astronomien til babylonerne. Sumernes stjernedyrking ga planetguder en viktig rolle i mesopotamisk mytologi og religion.
I henhold til danske forskeren Asger Aaboe finnes selv opprinnelsen av vestlig astronomi i Mesopotamia, og all innsats for den eksakte vitenskapen i Vesten er avledet direkte fra arbeidet til babylonsk astronomi. Vår kunnskap om sumerisk astronomi er indirekte, via de tidligste babylonske stjernekataloger som er datert tilbake til rundt 1200 f.Kr. Det faktum at mange stjernenavn vises på sumerisk antyder en kontinuitet som strekker seg inn i tidlig bronsealder.
I løpet av 700- og 600-tallet f.Kr. utviklet babylonske astronomer en ny empirisk tilnærming til astronomi. De begynte å studere filosofi som var opptatt med universets ideelle natur og begynte å benytte en indre, konsistent logikk for deres prediksjoner av de planetariske systemer. Det var et viktig bidrag til astronomien og for vitenskapsfilosofien, og en del forskere av den grunn referert til denne nye tilnærmingen som den første vitenskapelige revolusjon. Denne nye tilnærmingen til astronomien ble overtatt og videreutviklet av greske og hellenistiske astronomi. Antikkens greske og latinske kilder benytter ofte begrepet Kaldea (gresk Χαλδαία, latin: Chaldæa; egentlig et område i sørlige Mesopotamia) om astronomer fra Mesopotamia som i virkeligheten var prester og skrivere spesialiserte i astrologi og andre former for forutanelser og spådommer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aaboe, Asger (2001): Episodes from the Early History of Astronomy. New York: Springer, ISBN 0-387-95136-9
Jones, Alexander (1991): «The Adaptation of Babylonian Methods in Greek Numerical Astronomy» i: Isis, 82, s. 441-453; opptrykket i Shank, Michael, red. (2000): The Scientific Enterprise in Antiquity and the Middle Ages. Chicago: University of Chicago Press, ISBN 0-226-74951-7
Watson, Rita; Horowitz, Wayne (2011): Writing Science Before the Greeks: A Naturalistic Analysis of the Babylonian Astronomical Treatise MUL.APIN. Leiden: Brill Academic Pub. ISBN 90-04-20230-7


== Eksterne lenker ==
(en) Babylonian astronomy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joe Negroni

Joe Negroni (døpenavn Jose) (født 9. september 1940 i New York, død 5. september 1978) var en USA-amerikansk sanger, en av grunnleggerne av gruppa The Teenagers.


== Oppvekst ==
Sammen med tre kamerater, Jimmy Merchant, Herman Santiago og Sherman Garnes, danna Joe Negroni på midten av 1950-tallet ei vokalgruppe som sang på gatehjørnene i nabolaget deres. Gruppa gikk under skiftende navn: The Ermines, The Coupe de Villes og The Premiers. I 1955 tok den tolvårige Frankie Lymon fra samme nabolag kontakt med dem etter en skolekonsert. Han fikk innpass i gruppa som førstetenor, mens Negroni sang baryton. Seinere det året fikk de kontakt med plateprodusenten George Goldner, som gav gruppa kontrakt under det nye navnet the Teenagers.


== The Teenagers ==
Den første låten gruppa spilte inn, var «Why Do Fools Fall in Love». Det blei Lymon som sang førstestemmen ved innspillinga, og det var tydelig at han både var den mest talentfulle og den med best publikumstekke. Han fortsatte derfor som førstesanger, og gruppas navn blei raskt til Frankie Lymon & the Teenagers.Plata kom ut i januar 1956 og blei en storslager både i USA og Storbritannia. Det påfølgende året kom nye plater i rask rekkefølge, og flere av dem oppnådde gode listeplasseringer. Gruppa reiste på suksessfulle turneer, og den var med i filmen Rock, Rock, Rock.I 1957 forlot Lymon the Teenagers. Gruppa fortsatte uten ham og spilte inn en del plater med varierende førstesangere, men uten særlig suksess. Med ulike besetninger har den fortsatt å opptre. Negroni døde imidlertid av hjerneblødning i 1978.Frankie Lymon and the Teenagers (med originalbesetning) blei i 1993 innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame og i 2000 i Vocal Group Hall of Fame.


== Referanser ==
The Planets

The Planets (også The Planets Suite) er en orkestersuite av den engelske komponisten Gustav Holst. Verket har opusnummer 32. Holst komponerte stykket mellom 1914 og 1916 for et stort symfoniorkester. 
Verket består av sju satser, som har navn etter de da kjente planetene, og musikken forsøker å gjenspeile planetenes «personlighet» slik denne kommer til uttrykk hos de antikke gudene som planetene har navn etter. En åttende sats, om planeten Pluto, ble komponert av Colin Matthews i 2000. 
Suiten er et eksempel på senromantisk programmusikk som i karakter ligner den senere tilkomne store orkestrale filmmusikken og dens virkning på publikum som hovedsakelig oppstår gjennom orkesterets monumentale klangeffekter og klangfarger.


== Eksterne lenker ==
Lenker til frie partitur:
The Planets: Suite for Large Orchestra
The Planets: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Thaxted – psalmmelodin i pianosättning (PDF)
Innspillinger:
The Planets Suite Op. 32 Peabody Concert Orchestra (2002)
Fria MIDI-inspelningar
 Jupiter Royal Scottish National Orchestra, dir. Alexander Gibson, Henry Wood Hall, Glasgow (juli 1979)
 Jupiter arrangert av Stephen Roberts og fremført av Black Dyke Band
IMDB: Ken Russells dokumentär The Planets (1983)
Saturn-rakett

Saturn-rakett var en serie raketter som ble utviklet fra det sene 1950-tallet og som brukes i det amerikanske Apollo-programmet for å landsette mennesker på månen. Vehicle Assembly Building (VAB) finnes på John F. Kennedy Space Center. Bygningen ble bygd i 1965 og innviet i 1966. For å kunne bygge høye Saturn-raketter under Apollo-programmet var man tvunget til å bygge en gigantisk monteringshall.
Wernher von Braun ledet utviklingsarbeidet.
I serien inngikk:

Saturn I - romrakett bygget som en klynge av raketter for å kunne løfte tunge nyttelaster til lav jordbane.
Saturn IB - romrakett utviklet fra Saturn I som en sterk rakett med høy løftekraft.
Saturn V (Saturn 5) - måneraketten, som hadde kapasitet til å ta Apollo-programmets kommandomodul og månelandere ut av omløpsbane rundt jorden og videre til månen.
Saturn INT-21 - brukt til å løfte romlaboratoriet Skylab, i grunn en to-stegs Saturn V.I forbindelse med at NASA skal avvikle romfergene ble det bestemt å utvikle nye raketter med teknikker fra både romfergene og Saturn-rakettene. Disse har fått navnene Ares I, Ares V og Ares IV.
Matteus’ kallelse

Matteus' kallelse (1599–1600) er et maleri av den italienske maleren Caravaggio. Maleriet befinner seg i Contarelli-kapellet i kirken til den franske menigheten San Luigi dei Francesi i Roma, hvor det henger midt imot Matteus' martyrium og ved siden av altertavlen Matteus og engelen, begge av Caravaggio. Maleriet er et klassisk eksempel på chiaroscuro.