jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Urbano Rattazzi

Urbano Rattazzi (født 29. juni 1808 i Alessandria i Italia, død 5. juni 1873 i Frosinone) var en italiensk politiker (historiske venstre). Han var Italias statsminister i 1862 og 1867.


== Liv og virke ==


=== Kongeriket Sardinia ===
Rattazzi ble advokat i Casale, og i 1848 til medlem i kongeriket Sardinias deputertkammer. Hans politikk var patriotisk og fiendtlig mot Østerrike. Etter 1848 satt han i nesten alle departementer. I 1848 ble han først undervisningsminister og deretter, i desember samme år justisminister og senere innenriksminister. I 1852 inngikk han med sitt parti, Det venstre sentrum, et forbund (et såkalt connubio) med høyre sentrum under Camillo di Cavour. Med Cavours hjelp ble han samme år valgt som parlamentets president.
I oktober 1853 gikk han inn i Cavours kabinett som justisminister, og overtok i mars 1854 også innenriksministeriet. I januar 1858 ble han tvunget til å gå fra sin plass, da han ikke var enig i Cavours franskvennlige politikk. Han fortsatte imidlertid å samarbeide med Cavour, og da han gikk av i juli 1859, etter fredsfølerne i Villafranca, ble han etterfulgt som statsminister av Rattazzi.


=== Kongeriket Italia ===
Rattazzi opprettet i mars 1862, etter Bettino Ricasolis fall, en liberal regjering. Han tapte imidlertid folkets sympati på grunn av sin intervensjon ved Aspromonte mot Giuseppe Garibaldi, under hans angrep mot Roma. Han ble derfor tvunget til å avgå i desember 1862.
Etter Ricasolis annet fall, i april 1867, ble han igjen statsminister. Rattazzi drev da igjennom loven om salg av kirkegodset, men falt nok en gang på spørsmålet om Kirkestaten. Stilt mellom politiske hensyn for Frankrikes vilje og folkets bifall til Garibaldis nye forsøk mot Roma, så Rattazzi ingen annen utvei enn å fratre i oktober 1867. Dette skjedde til tross for at han hadde kongens personlige støtte. Han forble imidlertid venstres leder frem til sin død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Urbano Rattazzi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Luigi Carlo Farini

Luigi Carlo Farini (født 22. oktober 1812 i Russi i provinsen Ravenna i Italia, død 1. august 1866 i Torino) var en italiensk historiker og politiker (historiske høyre). Han var Italias statsminister 1862-1863. Farini var sardinsk undervisningsminister i 1850 og ble deretter medlem av det sardinske deputertkammer. Ved krigsutbruddet i 1859, sendte Cavour ham som en fortrolig til mellom-Italia, der han ble valgt til diktator i Modena, Parma og Romagna. Han forente disse regionene til landskapet Emilia. Etter Emilias sammenføyning med Sardinia, ble han innenriksminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luigi Carlo Farini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Prosjekt Runeberg: Nordisk familjeleksikon: Luigi Carlo Farini
Birgitta Haukdal

Birgitta Haukdal Brynjarsdóttir (født 28. juli 1979) er en popsanger som kommer fra den lille byen Húsavík på Island. Det meste av livet har hun levd i den nordlige delen av Island. 
I november 1999 erstattet Haukdal den ledende vokalisten i bandet Írafár. De ga ut den første singelen "Hvar er ég?" ("Hvor er jeg?") sommeren 2000 etterfulgt av to singler i 2001. Bandet signerte en opptakskontrakt med Islands største innspillingsselskap, Skífan i 2002, og ga ut det første albumet "Allt sem ég sé" ("Alt det jeg ser") tidlig i november. Det er Islands mestselgende popalbum de siste 25 årene. 
I 2003 var Haukdal en av de mest populære kvinnelige popmusikerne på Island. Hun har vært fremstemt som Pop Star of the Year og Performer of the Year. I 2003 vant hun den nasjonale finalen for Eurovision Song Contest 2003 med sangen "Segðu mér allt". I finalen sang hun det på engelsk og ("Open your heart") og fikk 9.-plass.
Hun konkurrerte i den islandske prekvalifiseringen for Eurovision Song Contest 2006 med sangen "Mynd Af Þér" eller "Bilde av deg" og, i duo med Magni Ásgeirsson, kom hun til finalen i Icelandic qualifying for Eurovision Song Contest 2008 med sangen "Núna veit ég", men uten å vinne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Birgitta Haukdal på Internet Movie Database 
(en) Birgitta Haukdal hos The Movie Database
Countryfest 2

Countryfest 2 er den andre platen i serien Countryfest, utgitt på Talent Produksjon. I tillegg til de nummererte utgavene, finnes også platen Vill Vest - Countryfest. Countryfest 2 kom på markedet i oktober 1977 og lå fire uker på VG-lista, med #13 som høyeste plassering. Platen inneholdt 22 velkjente countrymelodier i norsk språkdrakt, som «I Love You because» og «Together Again». Platen har også med en helt ny låt: «Dengang du var min», signert Ottar Johansen. I tillegg til gruppa «Country Snakes» opptrådte Lillian Askeland, Ottar Johansen, Vidar Lønn-Arnesen og Bjøro Håland på denne platen. Sistnevnte med sin store slager «Mest av alt», som første gang var å finne på Countryfest 2. Platen solgte ca. 50 000 eksemplarer.


== Sporliste ==
«Vær på vei» («Moving On») (M. Haggard/V. Lønn-Arnesen), sang: Ottar Johansen
«Hold meg» («Love Me») (G. Sutton/G. Ritchie), sang: Lillian Askeland
«Å for en dag» («Oh Lonesome Me») (D. Gibson/O. Johansen/A. Krogtoft), sang: Bjøro Håland
«Jeg en vandrer» («I'm a Drifter») (D. Parton/L. Askeland), sang: Lillian Askeland
«På loffen nok en gang» («Time To Burn Again») (H. Howard/P. Kruse), sang: Ottar Johansen
«Landhandler rag» (O. Johansen/L. Dørme), fremført instrumental: Country Snakes
«Sammen igjen» («Together Again») (B. Owens/O. Johansen), sang: Lillian Askeland & Bjøro Håland
«Vi har alt» («We Got Love») (G. Davis/P. Kruse), sang: Ottar Johansen
«Skylden må vi dele begge to» («The Last Thing on My Mind») (T. Paxton/V. Lønn-Arnesen), sang: Lillian Askeland
«Mest av alt» («I Love You Because») (Payne/O. Johansen), sang: Bjøro Håland
«Dengang du var min» (Ottar Johansen), sang: Lillian Askeland & Ottar Johansen,
«Nr.44» («This Ole House») (S. Hamblen/V. Lønn-Arnesen), sang: Vidar Lønn-Arnesen
«Countrypotpurri»: «Det er slik jeg minnes Texas»/«500 mil»/«Tenk på meg»/«Diggy Liggy»/«Texas gule rose»/«Solskinn kan man alltid finne»/«Trumfen på hånd»/«Gamle Svarten»/«Cowboyens frikveld»/«Y'All Come», sang: Alle


== Andre medvirkende ==
Steel gitar,el-gitar,akk-gitar,banjo: Leif Dørme
Bass,vokal: Kjell Hemmen
Trommer: Terje Stensholm
Piano, munnspill, mandolin, vokal: Ansten Josefsen
Akk-gitar, el-gitar,vokal: Ottar Johansen
Arrangement: Ottar Johansen
Innspilt i Talent Studio, okt 1977
Tekniker: Asbjørn Krogtoft
Foto: Arve Ringen
Trykk: Euro Trykk A/S
Layout: Euro Trykk A/S
Produsent: Arve Sigvaldsen


== Utgivelser ==
1977 LP/MC Talent Produksjon TLS 3011
1991 MC Crema/Talent TCC 2003
1993 CD Pickwick Music PT 805
1999 CD Talent Produksjon H2R 110
2007 mp3 Talent A/S


== Eksterne lenker ==
(en) Countryfest 2 på Discogs 
(en) Countryfest 2 på Spotify
HkB 600-serien

HKB 600-serien var en serie på 12 T-banetog brukt på Holmenkollbanen i Oslos T-bane. Vognene var i teak, og var i bruk fra 1950-tallet til 1995.
T-banetogene ble produsert ved 	Skabo/NEBB fra 1951 til 1956. Vognsettene var nummerert fra 601 til 612. Hvert vognsett hadde 40 sitteplasser og 120 ståplasser.


== Bevarte enheter ==
Vognene 602, 604, 605 (Nederland, Amersfoort), 609 og 611 er bevart.


== Kilder ==
«OS 600». Svenska Spårvägssällskapet. Besøkt 8. august 2010. 


== Eksterne lenker ==
(en) HKB 600 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Super Six World Boxing Classic

Super Six World Boxing Classic er en boksingturnering der det kjempes om WBA og WBC titler i supermellomvekt. Turneringen arrangeres av Showtime i samarbeid med Sauerland Event. De første kampene fant sted den 17. oktober 2009. Semifinalen er forsøksvis planlagt for januar 2011. Finalen er planlagt for mai og juni 2011.


== Format ==
Turneringen består av tre innledende runder, hvor hver bokser vil bokse tre kamper. En seier i knockout gir tre poeng, seier på poeng gir to poeng, et ikke avgjort gir et poeng og et nederlag gir null poeng. I tilfelle av en diskvalifikasjon, får den vinnende bokseren bare ett poeng. Etter de innledende runder, går de fire boksere med flest poeng videre til semifinalen, der nr. 1 møter nr. 4 og nr. 2 møter nr. 3.
Vinneren av semifinalen vil gå videre til Super Six-finalen der vinneren samtidig kan kalle seg WBA-og WBC-mester i super mellomvekt.


== Deltakere ==
 Arthur Abraham
 Andre Dirrell
 Carl Froch
 Mikkel Kessler
 Jermain Taylor - Jermain Taylor har offisielt satt karrieren sin på standby, og reserven Allan Green har tatt Taylors plass i turneringen.
 Andre WardReserve:

 Allan Green


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Birkensykkel

Birkensykkel er en moderne norsk betegnelse på en sykkel som egner seg særlig godt til sykkelritt med noe innslag av terreng i form av grus og lette krøtter-stier. Det bærer navn av Birkebeinerrittet, et grusritt som opplevde sterk økning i popularitet på begynnelsen av 2000-tallet.
En mengde norske leverandører av sykler har versjoner i sitt sortiment som de karakteriserer som birkensykler. Syklene ser gjerne ut som vanlige terrengsykler, men kan ha smale dekk med lite mønster, og ellers utstyr som ikke egner seg godt for hard teknisk sykling i terreng. Syklene kan være av forskjellige prisklasser, fra lav til høy. Typiske andre karakteristika kan være klistremerker eller modellnavn som indikerer at produsenten mener sykkelen egner seg godt for grusritt med lav grad av sykkelteknisk utfordring.
Countryfest 3

Countryfest 3 er det tredje albumet i serien Countryfest utgitt på Talent Produksjon. I tillegg til de nummererte utgavene, finnes også platen Vill Vest - Countryfest. Platen var i salg høsten 1978, og omtalen lød: «22 Festlige Countrymelodier på norsk». På de tidligere utgavene hadde gruppa Country Snakes medvirket som band, nå var de byttet ut med «The Country Team». Medvirkende på denne tredje platen var Lillian Askeland, Bjøro Håland, Ottar Johansen og Vidar Lønn-Arnesen. På forsiden av coveret var alle sangene listet opp i sin originaltittel på engelsk, og man kunne høre i norsk språkdrakt blant annet: «Four Strong Winds», «Only The Lonley» og «The Streets Of Laredo». Lillian Askeland hadde mye radiospilling med sangen «U.S of A», og ble en slager for henne fra denne produksjonen. Ottar Johansen laget en ny sang til denne produksjonen: «Vamos Mexico».


== Sporliste ==
«The Country Hall Of Fame» (Davis/Sigvaldsen), sang: Ottar Johansen
«En flyktig drøm» («My Elusive Dreams») (C. Putman/B. Sheril/L. Askeland), sang: Lillian Askeland
«Huset der hjemme» («Red River Valley») (Trad/Vidar Lønn Arnesen), sang: Vidar Lønn-Arnesen
«Nattvakt i banken» («The Streets of Laredo») (Trad/Arve Sigvaldsen), sang: Bjøro Håland
«Vamos Mexico» (Ottar Johansen), sang: Lillian Askeland & Ottar Johansen
«De ensommes gate» («Blue Side of Lonesome») (Leon Payne/Bjøro Håland), sang: Bjøro Håland
«Oksedragarsong» (Evert Taube/Hartvik Kiran), sang: Bjøro Håland
«US of A.» (Donna Fargo/Erik Aam), sang: Lillian Askeland
«Mot ukjent sted» («Four Strong Winds») (Ian Tyson/Mikkel Aas), sang: Ottar Johansen
«En som er ensom» («Only the Lonely») (R. Orbison/J. Melson/A. Epaas), sang: Lillian Askeland
«Davy Crockett» («The Ballad of Davy Crockett») (G. Bruns/T. Blackburn/A. Bendiksen), sang: Vidar Lønn Arnesen
«Countryfest»: «Fru Johnsen»/«På verdens tak»/«Snow Flake»/«Landevei»/«Vær glad i den nesa du har»/«La ikke din skygge bli igjen»/«Den første sang»/«Det var du som sa nei»/«Fire timer igjen»/«Jambalaya»/«Y'all Come», sang: Alle


== Andre medvirkende ==
Produsent: Arve Sigvaldsen
Teknikere: Jan Erik Kongshaug, Svein Engebretsen
Studio: Talent Studio, oktober 1978
Foto: Arve Ringen
Arrangement, gitar, kor: Ottar Johansen
Klaviaturinstrumenter: Ole Petter Berger
Steelgitar: Leif Frøiland
Gitar, banjo: Freddy Lindquist
Gitar, banjo: Arne Schulze
Kor: Lillian Askeland
Munnspill: Sigmund Groven
Bass: Terje Methi
Trommer: Thor Andreassen


== Utgivelser ==
1978 LP/MC Talent Produksjon TLS 3046
1991 MC Crema/ Talent TCC 2003
2007 mp3 Talent A/S


== Eksterne lenker ==
(en) Countryfest 3 på Discogs 
(en) Countryfest 3 på Spotify
Avaskär kapell

Avaskär kapell er en kirkebygning i Kristianopels forsamling i Blekinge. 


== Bygningen ==
Kapellet ble innviet i 1934 og fungerer som et gravkapell. Det ble oppført på samme sted som Sankt Petri kirke i den nå forsvunne by Avskær lå. 
Den gamle kirken ble bygget på 1200-tallet (eller tidligere), og ble sannsynligivs revet ned omkring år 1600, da den nye byen Christianopel ble grunnlagt like i nærheten. Kirkegården, samt en lysekrone i Christianopels kirke, er stort sett det eneste som er igjen av den gamle byen. En renovering og tilbygging til kapellet ble foretatt i 1965. 


== Eksterne lenker ==
Om Avaskärs kapell
Casper Johannes Boye

Casper Johannes Boye (født 27. desember 1791 i Kongsberg, død 6. juli 1853) var en dansk salmedikter og prest i Garnisons kirke i København. Han var sønn av rektor Engelbreth Boye i Trondheim.
Hans salmer finnes i de svenske salmebøkene Nya psalmer 1921, 1937 års psalmbok og i den danske salmeboken salmeboken fra 1912. I Norsk Salmebok  og Norsk salmebok 2013 er han representert med to salmer i hver bok. Tilsammen ble 37 av salmene hans representert i ulike danske salmebøker.
Boye var statsstipendiat som salmedikter, og gav ut salmesamlingen Aandelige Digte og Sange i fire hefter mellom 1833 og 1840 og samlingen Psalmer, Anden forøgede Udgave mellom 1847 og 1854.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0 Side 90.


== Eksterne lenker ==
Den Danske Salmebog Online
Countryfest 4

Countryfest 4 er det fjerde albumet i serien Countryfest, fra plateselskapet Talent, som ga ut amerikanske countrymelodier i norsk språkdrakt. I tillegg til de nummererte utgavene, ble det også utgitt platen Vill Vest - Countryfest i 1975. På denne fjerde platen er artistene Lillian Askeland, Ottar Johansen og Helge Borglund, kjent fra plateserien «Frem fra Glemselen», samt Vidar Lønn-Arnesen og Lars Børke. Musikerne på denne platen kalte seg «The Country Team». Også på denne utgaven er låtvalget listet i sin originale engelsk versjon på platecoverets forside, og det meste er gamle slagere, bortsett fra Eurovision Song Contest-vinneren i 1979 fra Israel: «Hallelujah» i norsk drakt og countryversjon. Lillian Askeland synger også den franske «Les trois cloches» under tittelen «Jimmy Brown», og ble den mest populære sangen fra platen for henne. Platen kom ut høsten 1979, og lå én uke på VG-lista på 18.-plass. Alle sangen var på norsk på denne platen, utenom potpurriet til slutt.


== Sporliste ==
«I morgen tidlig» («Come Early Morning») (McDill/Sigvaldsen), sang: Ottar Johansen
«Livet gir, livet tar» («I Thought You'd Never Ask») (C. Putman/D. Cook/A. Sigvaldsen),sang: Lillian Askeland & Helge Borglund
«Start på finalen» («Almost Persuaded») (B. Sherill/A. Sigvaldsen), sang: Lillian Askeland
«Julie og Romeo» («Juliet and Romeo») (T. Krekel/S. Fjeld/V. Lønn-Arnesen), sang: Vidar Lønn-Arnesen
«Hallelujah» (S. Or/K. Osrat/O. Selvær), sang: Lillian Askeland & Ottar Johansen
«Jeg og Bobby McGee» («Me and Bobby McGee») (K. Kristoffersen/F. Foster/L. Børke), sang: Lars Børke
«Jimmy Brown» («Les trois cloches») (Villard/Reisfeld/Sigvaldsen), sang: Lillian Askeland
«Du er sol, du er regn» («All I ever Need Is you») (J. Holiday/E. Reeves/Sigvaldsen), sang: Lillian Askeland & Ottar Johansen
«Vandringsmann» («I am Just a Countryboy») (M. Barer/F. Brooks/A. Sigvaldsen), sang: Helge Borglund
«Velkommen sommer» («There Will Never Be Anyone Else»), (B. Knight/Sigvaldsen), sang: Ottar Johansen
«Annie og Bill» («The Wreck Of The No 9») (Robinson/Simensen), sang: Helge Borglund
«Countryfest»: «Yonder comes a sucker»/«Ta i mot en utstrakt hånd»/«Laura»/«I can't stop loveing you»/«Mocking bird hill»/«Abilene»/«Heartaches by the numer»/«The end of the world»/«A little bitty tear»/«Welcome to my world»/«Y'all come», sang: Alle


== Andre medvirkende ==
Arrangør: Ottar Johansen
Produsent: Arve Sigvaldsen
Innspilt i Talent Studio, Oslo
Teknikere: Asbjørn Krogtoft, Petter Hox, Svein Engebretsen
Gitar: Ottar Johansen, Kalle Helgesen, Gard «Dutte» Christensen
Klaviatur: Ole Petter Berger
Munnspill: Sigmund Groven
Slagverk: Thor Andreassen, Egil Berg, Svein Christiansen
Bass: Erik Østerås
Kor: Iselin Alme, Fia Quale, Dag Eriksen, Jan Thoresen, Asbjørn Krogtoft, Ottar Johansen


== Utgivelser ==
1979 LP/MC Talent Produksjon TLS 3057
1991 MC Crema/Talent TCC 2004
2007 mp3 Talent A/S


== Eksterne lenker ==
(en) Countryfest 4 på Discogs 
(en) Countryfest 4 på Spotify
Dawid Kubacki

Dawid Grzegorz Kubacki (utt: Kobatski, født 12. mars 1990, Nowy Targ, Lillepolen) er en polsk skihopper. Han er verdensmester både i lag og individuelt. Han vant hoppuka 2019/20 og nyttårshopprennet i hoppuka 2020/21.


== Karriere ==
Kubacki deltok i tre junior-VM uten noen gang å kvalifisere seg til andre omgang. Etter å ha deltatt i spredte verdenscuprenn fra 2007 til 2009 uten særlig framgang fikk han sitt gjennombrudd sommeren 2010, da han hoppet sterkt i Sommer Grand Prix i Hinterzarten; han var med på det vinnende polske laget og ble nummer 6 i sommersesongens første renn. Kubacki fikk flere plasseringer blant de ti beste, og fikk sin første pallplass i Hakuba i august 2010, hvor han tok to andreplasser i renn som riktignok hadde svært redusert deltakelse.
Han hoppet på Polens lag som vant lagkonkurransen under VM 2017 i Lahtis. De øvrige på laget var Piotr Żyła, Maciej Kot og Kamil Stoch.
Han tok bronse i laghopp i Vinter-OL 2018. Han tok sin første seier i verdenscupen da han vant i HS135 i Val di Fiemme 13. januar 2019. Han ble verdensmester i normalbakke under VM 2019 i Seefeld etter at han lå på 27.-plass etter første omgang.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han bronse i normalbakkerennet.


== Pallplasseringer og deltakelser i verdenscupen ==


== Verdenscupseire lag ==


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Dawid Kubacki – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dawid Kubacki – Olympics.com 
(en) Dawid Kubacki – Olympic.org 
(en) Dawid Kubacki – Olympedia 
(en) Dawid Kubacki – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Dawid Kubacki – Polens olympiske komité 
(en) Dawid Kubacki – FIS (skihopping) 
(pl) Dawid Kubacki – skijumping.pl
Crossroads

Crossroads har flere betydninger:


== Film, radio og TV ==
Crossroads, en britisk såpeopra som gikk fra 1964–1988 og 2001–2003
Crossroads, en serie som gikk på VH1 fra 1994-98
Cross Roads, en britisk film fra 1930 regissert av Reginald Fogwell
Crossroads, en kinesisk film fra 1937 med Zhao Dan
Crossroads, en amerikansk film fra 1942
Crossroads, en amerikansk film fra 1986 med Ralph Macchio
Crossroads, en amerikansk filmkomedie med Britney Spears
Crossroads, en amerikansk musikkserie som har gått på Country Music Television siden 2002.


== Musikk ==
Crossroads, et album av Tracy Chapman
Cross Road, et samle album fra 1994 av Bon Jovi
Crossroads, et boks-sett av Eric Clapton
Crossroads Guitar Festival, en blues- og rock festival arrangert av Eric Clapton


== Annet ==
Crossroads (1986)

Crossroads er en amerikansk dramafilm, road movie og musikkfilm fra 1986 regissert av Walter Hill. Filmen handler om en ung blues-interessert mann som forsøker å få med seg en aldrende bluesmusiker til Mississippi for å oppspore den siste komposisjonen til en legendarisk blueskomponist. Filmen er inspirert av den legendariske bluesartisten Robert Johnson, som ifølge mytene inngikk en pakt med Djevelen for å bli berømt. Hovedrollene spilles av Ralph Macchio og Joe Seneca.
Musikken er ved Ry Cooder og Steve Vai. Cooder vant i 1986 en «Georges Delerue Prize» ved Ghent International Film Festival for sitt musikalske bidrag i filmen.Filmen ble godt mottatt av anmelderne, men ble ingen publikumssuksess. 


== Handling ==
Eugene er elev på en anerkjent musikkskole i New York og skal konsentrere seg om klassisk musikk, men bikker rett som det er over til bluestoner. Han oppdager at hans store drøm er å bli bluesgitarist. Han finner ut at den legendariske komponisten Robert Johnson etterlot seg 29 blueskomposisjoner, mens den 30. og siste er borte. Eugene oppsporer derfor Johnsons venn Willie Brown, som sitter som soningsfange på et pleiehjem. Planen er å få med seg Brown på en flukt til Mississippi slik at han kan oppsporet den 30. noten. Det Eugene ikke vet er at Willie har inngått en pakt med Djevelen.


== Om filmen ==


=== Anmelderne ===
Crossroads ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 73 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske anmelderen Roger Ebert gav den 3,5, av i alt 4 oppnåelige stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.VG gav den terningkast fem, mens Dagbladet gav fire.


=== Økonomi og popularitet ===
Filmen ble ingen stor publikumssuksess da den kun innbrakte kun $5,8 millioner på amerikanske kinoer.


=== Annet ===
Det ble utgitt et egen soundtrack til filmen. Denne inneholder 11 spor med bidrag fra blant annet Ry Cooder og Robert Johnson.


== Rollebesetning ==
Ralph Macchio …. Eugene Martone
Joe Seneca …. Willie Brown
Jami Gertz …. Frances
Joe Morton …. Scratch's Assistant
Steve Vai …. Jack Butler
Harry Carey jr. …. Bartender
Tim Russ …. Robert Johnson
John Hancock …. Sheriff Tilford
Allan Arbus …. Dr. Santis
Gretchen Palmer …. Beautiful Girl
Al Fann …. Pawnbroker
Wally Taylor …. O.Z
Tex Donaldson …. John McGraw
Dennis Lipscomb …. Lloyd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Crossroads på Internet Movie Database 
(no) Crossroads hos Filmfront 
(sv) Crossroads i Svensk Filmdatabas 
(fr) Crossroads på Allociné 
(nl) Crossroads på MovieMeter 
(en) Crossroads på AllMovie 
(en) Crossroads på Turner Classic Movies 
(en) Crossroads på Rotten Tomatoes 
(en) Crossroads på Box Office Mojo
Agostino Depretis

Agostino Depretis eller De Pretis (født 31. januar 1813 i Bressana Bottarone i Italia, død 29. juli 1887 i Stradella) var en italiensk politiker (historiske venstre). Han var fra 1876 Italias statsminister i ca. åtte og et halvt år, fordelt på tre perioder. Deprètis døde mens han fremdeles var statsminister.
Deprètis var i parlamentet venstresidens leder. I hans regjeringstid utvidet Italia sine kolonibesittelser, det ble gjennomført valgreform og utbygging av jernbanenettet. De offentlige utgifter, skatter og låneopptak økte betydelig. Utenrikspolitisk nærmet Italia seg Tyskland og Østerrike-Ungarn og Trippelalliansen ble inngått i 1882.


== Se også ==
Kongedømmet Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agostino Depretis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Deputertkammerets internettside: Portale Storico
Clafoutis

Clafoutis er en fransk dessert som vanligvis lages ved at bær (ofte kirsebær) legges i en ovnsform og en slags pannekakerøre helles over, hvorpå hele formen bakes i ovnen. Bakverket kommer opprinnelig fra Limousin mens navnet kommer fra oksitansk clafotís, av verbet clafir, «å fylle» (røren med kirsebær).
Når andre frukter, for eksempel plommer, epler, tranebær eller bjørnebær, benyttes i stedet for kirsebær, kalles kaken i stedet flognarde (alternativ stavemåte flaugnarde).