jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hvite Ørn (brukerorganisasjon)

Hvite Ørn Norge er en landsdekkende medlemsorganisasjon for og av personer med brukererfaring fra psykiske helsetjenester og deres pårørende. Organisasjonen er opptatt av hele mennesket og mener at alle mennesker har et sjelelig potensial. Hvite Ørn har et «grunnsyn som går ut på at alle mennesker kan utvikle seg, og skal ha frihet til å velge sin egen livsvei og behandlingsform innen det psykiske helsefeltet.»Hvite Ørn ble stiftet 3. november 2008 og har 405 medlemmer per 31. desember 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hvite Ørn Norge, offisielt nettsted
MAUD Committee

Maud Committee (Military Application of Uranium Detonation) var begynnelsen på det britiske atombombeprosjektet, før Storbritannia ble innlemmet i USAs Manhattanprosjekt.
I februar 1940 betraktet Otto Frisch og Rudolf Peierls, som jobbet ved University of Birmingham, muligheten for en rask fisjon i uran-235. De estimerte den kritiske massen for rent 235U til å være kun «et pund eller to», og at denne mengden av denne massen ville reagere før restene ble blåst unna av eksplosjonen. De anslo de sannsynlige effektene av bomben, mulige metoder å sette den sammen og hvor sannsynlig det var å separere uran-235. De utarbeidet et memorandum, Frisch–Pierls memorandum, om oppdagelsen og ga en kopi til professoren deres, Marcus Oliphant, som sendte det videre til Henry Tizard, styreformann i Committee on the Scientific Survey of Air Defence – den viktigste vitenskapelige komiteen for forsvar i Storbritannia.


== Medlemmer ==
MAUD Committee bestod av:

George Paget Thomson, styreformann
Marcus Oliphant
Patrick Blackett
James Chadwick
Philip Moon
John Cockcroft


== Litteratur ==
Rhodes, Richard (1986). The Making of the Atomic Bomb. Simon & Schuster. ISBN 0-671-44133-7. 
World Nuclear Association - Outline History of Nuclear Energy


== Eksterne lenker ==
The MAUD Report
Gassdiffusjon

Gassdiffusjon er en teknologi brukt til å produsere anriket uran ved å tvinge uranheksafluorid (UF6) i gassform gjennom semipermeable membraner. Dette produserer en liten separasjon mellom molekylene som inneholder uran-235 (235U) og uran-238 (238U).


== Eksterne lenker ==
Annotated references on gaseous diffusion from the Alsos Library Arkivert 10. desember 2005 hos Wayback Machine.
Smørefrie ski

Smørefrie ski er ski som er laget slik at de ikke behøver eller ikke skal ha skismøring. Fordelen med slike ski, er at de er klare til bruk på nærmest ethvert føre, med unntak av det hardeste isføret. De gir normalt tilstrekkelig feste, uten å gi problemer med kladding.
Ulempen er at slike ski kan ha en litt dårligere gli enn smøreski som er riktig smurt. De er derfor uegnet i konkurranser. Etter en viss popularitet på 1980- og 90-tallet, er smørefrie ski nå i mindre bruk i Norge.Blant dem som går langrenn i klassisk stil i USA og sørlige deler av Europa velger opptil 80% smørefrie ski. I varmere strøk med kramsnø i sol og tørrsnø i skygge kan smørefrie ski være det eneste brukbare. Også for nybegynnere, barn i 3-4-5 årsalderen, er smørefrie ski utbredt.
Det er i hovedsak to typer smørefrie ski:

Ski med fiskebeinsprofiler i festesonen midt under skiene. Slike ski kan godt smøres med glider på endene. Disse skiene har en tendens til å gi noe lyd når de glir framover.
Ski med mica-såle. Denne sålen er laget med små skjellaktige flak, omtrent som ørsmå fiskeskjell. Slike ski skal ikke smøres i det hele tatt, da effekten vil ødelegges.På nysnø rundt 0 °C kan man i stedet for festesmøring behandle midtpartiet på vanlige med grovt sandpapir el. og sette det inn med et vannavstøtende middel for å få feste (rubbing) eller velge smørefrie ski med mønstret midtparti. Disse tilsvarer tidligere tiders ski kledd med skinn. Disse benyttes fremdeles i fjellskiløping i form av ski med løse skifeller i syntetisk materiale.
Det finnes også smørefrie ski med feller, både fjellski, langrennsski og alpinski. Produsentene søker hele tiden å finne en akseptabel kombinasjon av glid og feste.
Utviklingen av dagens smørefrie ski startet på 1970-tallet.


== Se også ==
Skismøring


== Referanser ==
Bertil Valderhaug

Bertil Valderhaug (født 5. august 1970 i Ålesund) er en norsk journalist, sportssjef og sportskommentator i Aftenposten.
Valderhaug ble utdannet journalist ved medielinjen til Høgskolen i Volda. Han ble ansatt som sportsjournalist i Aftenposten i 1995, og har siden 2001 vært sportssjef i samme avis. Som sportssjef i avisen er han juryformann for tildeling av Aftenpostens gullmedalje. Han var selv aktiv fotballspiller og spilte blant annet i 2. divisjon for sunnmørsklubbene Skarbøvik IF og Volda.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Valderhaugs blogg
Lilija Sjibanova

Lilija Sjibanova (russisk: Лилия Шибанова) er en russisk aktivist. Hun er leder i valgobservasjonsorganisasjonen Golos. 
Sjibanova er økonom og ingeniør av utdannelse. Hun har ledet Golos siden 2001 og har stått i spissen for arbeidet organisasjonen gjør for å avdekke valgfusk og maktmisbruk i Russland. På grunn av sitt arbeid har Sjibanova mottatt trusler. I 2011 ble hun holdt tilbake av myndighetene ved Sjeremetjevo internasjonale lufthavn da hun vendte hjem fra en konferanse i Polen.I 2012 mottok Sjibanova (på vegne av Golos) Sakharovs frihetspris fra Den norske Helsingforskomité for sin innsats.


== Referanser ==
Silumin

Silumin er en eutektisk legering med sammensetningen 86–89 % aluminium og 11–14 % silisium. Med hensyn til struktur og styrkeegenskaper tilsettes i blant ca. 0,2 % natrium eller ca. 0,7 % kobber.
Legeringen kan oppnå en strekkfaststyrke på 17–20 kg/mm² med en forlengelse på 6-8 %. Den er også relativt korrosjonsbestandig og lett.
Legeringen brukes blant annet for støpejern for eksempel i koblingsbokser for elindustrien og silisiumvalser.
Løvmosskorpion

Løvmosskorpion (Chthonius ischnocheles) er en mosskorpion som tilhører familien Chthoniidae. Den er 2,5 mm lang. Framkroppen (Cephalothorax) bredest foran og er uten tverrfurer på ryggsiden (dorsalt). Den har to par punktøyne. De to fremste gangbeina har tarsus med bare ett ledd, mens tarsus på de to bakerste gangbeina har to-leddet tarsus. Den har store chelicerer og slanke klosakser (pedipalper). 
Løvmosskorpion lever i skog under steiner og løv. Men er også funnet på strandenger, i kompost og drivhus. 


== Utbredelse ==
Den er i Norden utbredt i Danmark og Sverige. I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder, utbredelsen østover er ukjent .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) løvmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) løvmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) løvmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) løvmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) løvmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) løvmosskorpion hos ITIS 
(en) løvmosskorpion hos NCBI 
Chthonius ischnocheles – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Golos

Golos (russisk: Ассоциация некоммерческих организаций «В защиту прав избирателей „ГОЛОС“») er en russisk organisasjon som  arbeider for å fremme velgernes rettigheter og sivilsamfunn i Russland. Organisasjonen er i noen vestlige media beskrevet som den eneste uavhengige valgobservatøren i landet.Golos er særlig opptatt av å overvåke valgavvikling i Russland. Gjennom regionale avdelinger arbeider organisasjonen for å avdekke påstått fusk, uregelmessigheter og maktmisbruk ved valgene. Organisasjonen melder selv at den er aktiv i 48 regioner.Organisasjonen mottar økonomisk støtte fra utlandet, blant annet fra USA, og organisasjonen er på denne bakgrunn anklaget for å fremme utenlandsk innblanding i russisk politikk. Golos anklager på sin side russiske myndigheter for å forfølge den.Golos ledes av Lilija Sjibanova. På vegne av organisasjonen mottok hun i 2012  Andrej Sakharovs frihetspris fra Den norske Helsingforskomité. I april 2013 ble Golos ilagt en bot på 300 000 rubler for å ha unnlatt å registrere seg som «utenlandsk agent», slik organisasjoner som mottar økonomisk støtte fra utlandet er forpliktet til etter russisk lov om ikke-statlige organisasjoner. Saken gjaldt prispengene for Andrej Sakharovs frihetspris. Golos meldte at saken vil bli anket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted
Kystmosskorpion

Kystmosskorpion (Chthonius tetrachelatus) er en mosskorpion som tilhører familien Chthoniidae. Den er gulbrun på farge og 2 mm lang. Framkroppen (Cephalothorax) bredest foran og er uten tverrfurer på ryggsiden (dorsalt). Den har to par punktøyne. De to fremste gangbeina har tarsus med bare ett ledd, mens tarsus på de to bakerste gangbeina har to-leddet tarsus. Den har store chelicerer og slanke klosakser (pedipalper). 
Kystmosskorpion lever i skog i kystnære strøk, under steiner og løv. Ofte på strandenger, under steiner og oppskyll. Også i kompost og drivhus. 


== Utbredelse ==
Den er i Norden utbredt i Danmark, Finland og Sverige. I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder, den er utbredt østover inn i Asia .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) kystmosskorpion – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kystmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) kystmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kystmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) kystmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) kystmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) kystmosskorpion hos ITIS 
(en) kystmosskorpion hos NCBI 
Ephippiochthonius tetrachelatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
X-10 (grafittreaktor)

Grafittreaktoren X-10 ved Oak Ridge National Laboratory i Oak Ridge i Tennessee, tidligere kjent som Clinton Pile og X-10 Pile, var verdens andre atomreaktor (etter Enrico Fermis Chicago Pile) og var den første reaktoren bygget for kontinuerlig drift.Da president Roosevelt i desember 1942 godkjente Manhattanprosjektet, var Oak Ridge-området i det østlige Tennessee allerede blitt anskaffet for Clinton Engineer Works og planer hadde blitt lagt for etableringen av luftkjølte eksperimentanlegg. X-10 ble designet og bygget på ti måneder, og ble operativ 4. november 1943. Reaktoren brukte nøytroner fra fisjon av uran-235 til å gjøre uran-238 til et nytt grunnstoff, plutonium-239


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) X-10 Graphite Reactor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Manhattan Project: Making the Atomic Bomb Arkivert 9. februar 2009 hos Wayback Machine.
Site X Et kart over Oak Ridte i Tenenssee under Manhattanprosjektet
ORNL webpage about the Graphite Reactor
National Historic Landmark nomination file on the X-10 Graphite Reactor
Øyarvatn (Fyresdal)

Øyarvatn er en innsjø 701 meter over havet i Fyresdal i Telemark. Vatnet har tilsig fra både vest, nord, og nordøst. Utløpet er i øst mot Gjevarvatn og videre gjennom Ufstjønn og Brutjønn til Tovslielva i Birtedalen.
Det går bilvei fram til sørenden av vatnet fra fylkesvei 401 i Øvre Birtedalen. Området er velgenet for friluftsliv.


== Referanser ==
Buesveising

Buesveising er en type sveising som bruker en sveiseelektrode som strømforsyning for å opprette en elektrisk lysbue mellom en elektrode og basismaterialet for å smelte metaller i sveisepunktet. Det kan brukes enten likestrøm eller vekselstrøm og forbruks- eller ikke-forbrukselekstroder. Sveiseområdet er vanligvis beskyttet av en eller annen form for skjoldgass, damp eller slagg. Prosessen kan utføres manuelt, halvautomatisk eller helautomatisk. Den ble først utviklet på første del av 1900-tallet, og ble kommersielt viktig i skipsbyggingen under andre verdenskrig. I dag er det fortsatt en viktig prosess i fabrikasjon av stålkonstruksjoner og kjøretøy.


== Litteratur ==
Cary, Howard B.; Helzer, Scott C. (2005). Modern Welding Technology. Upper Saddle River, New Jersey: Pearson Education. ISBN 0-13-113029-3. 
Kalpakjian, Serope; Schmid, Steven R. (2001). Manufacturing Engineering and Technology. Prentice-Hall. ISBN 0-201-36131-0. 
Lincoln Electric (1994). The Procedure Handbook of Arc Welding. Cleveland, Ohio: Lincoln Electric. ISBN 99949-25-82-2. 
Weman, Klas (2003). Welding processes handbook. New York: CRC Press. ISBN 0-8493-1773-8.
John Olorunfemi Onaiyekan

John Olorunfemi Onaiyekan (født 29. januar 1944 i Kabba) er en nigeriansk kardinal i Den katolske kirke som var erkebiskop av Abuja. Han er kjent for sitt arbeid med interreligiøs dialog.


== Biografi ==
Onaiyekan fullførte sine teologiske studier i Roma i 1969. Samme år ble han ordinert til prest. Han har vært biskop i Ilorin og ble i 1994 erkebiskop av Abuja.Onaiyekan ble i 2012 utnevnt til kardinal av pave Benedikt XVI, med San Saturnino som tittelkirke.
Sammen med sultan Mohamed Sa'ad Abubakar er han nevnt som kandidat til Nobels fredspris for sin innsats for å skape fred mellom kristne og muslimer i Nigeria.Den 9. november 2019 innvilget pave Frans hans aldersbetingede fratreden som erkebiskop av Abuja.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal John Onaiyekan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bergmosskorpion

Bergmosskorpion, Syarinus strandi, er en mosskorpion som tilhører familien Syarinidae. Den lever blant løv i strøsiktet. 


== Utbredelse ==
Den er i Norden utbredt i Norge og Finland. I Norge finnes den langs kysten og litt inn i landet, i sør, nordover til omtrent Trøndelag. I Europa er utbredelse noe uklar, men den er funnet Polen og Tyskland .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) bergskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) bergskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bergskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) bergskorpion hos Dyntaxa 
(en) bergskorpion hos Fauna Europaea 
(en) bergskorpion hos ITIS 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Jordmosskorpion

Jordmosskorpion, Microbisium suecicum, er en mosskorpion som tilhører familien Neobisiidae. Den finnes i Europa fra Italia i sør og nord til Sverige. Utbredelse i vestlige Europa, samt østover er uklar.


== Utbredelse ==
Den er funnet noen få ganger på Østlandet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) jordmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) jordmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) jordmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) jordmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) jordmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) jordmosskorpion hos ITIS 
(en) jordmosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Central Philippine University

Central Philippine University er en protestantisk institusjon for høyere utdanning i Iloilo City i provinsen Iloilo på Filippinene. Det var den første skolen på øyene som ikke var knyttet til den romersk-katolske kirke.Central Philippine University ble grunnlagt 1. oktober 1905, som det første baptistiske og det andre private amerikanske universitet på Filippinene og i Asia. Det ble etablert av et fond administrert av den amerikanske industrimann og filantrop John D. Rockefeller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Central Philippine University hjemmeside
Central Philippine University Library (bibliotek
Mohamed Sa’ad Abubakar

Mohamed Sa'ad Abubakar (født 24. august 1956 i Sokoto) er sultan av Sokoto i det nordvestlige Nigeria. Han regnes som åndelig leder for landets muslimer.Abubakar har karriere som militæroffiser og var militærattaché i Pakistan da han ble utpekt til sultan etter at broren, sultan Mohammadu Maccido, døde i en flyulykke sammen med sin sønn og sønnesønn. Han er sønn av sultan Abubakar Sadiq III. Abubakar har tjenestegjort i fredsbevarende oppdrag for Organisasjonen for afrikansk enhet i Tsjad og for Ecowas i Sierra Leone.Sammen med erkebiskop John Onaiyekan er han nevnt som kandidat til Nobels fredspris for sin innsats for å skape fred mellom muslimer og kristne i Nigeria.


== Referanser ==
Freebird Airlines

Freebird Airlines er et tyrkisk flyselskap. Flyselskapet opererer med charter-flyvninger fra Europa til Tyrkia. Hovedflyplassen er Istanbul Atatürk lufthavn, og har base ved Antalya internasjonale lufthavn og Dalaman lufthavn.


== Historie ==

Flyselskapet ble grunnlagt i juni 2000 og første flyvning var den 5. april 2001. Ved oppstart disponerte Freebird tre McDonnell Douglas MD-83. I november 2003 fikk Freebird sitt første Airbus A320-fly. Freebird Airlines er eid av Gözen Air Services.


== Flyflåte ==
Flyflåten til Freebird består av seks Airbus A320-214 og to Airbus A320-232.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Freebird Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Strandmosskorpion

Strandmosskorpion (Dactylochelifer latreillei) er en mosskorpion som tilhører familien Cheliferidae. Den er mørk brunlig på farge og 3,5 mm lang. Den finnes helst i kystnære strøk ofte i sanddyner eller i mose, men også på klippestrand.


== Utbredelse ==
Den er i Norden utbredt i Sverige, Danmark og Finland. I Norge er den ikke registrert, men er utbredt over hele Europa .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) strandmosskorpion – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) strandmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) strandmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) strandmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) strandmosskorpion hos ITIS 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Friidrett under Sommer-OL 1912 – Tikamp menn

Tikamp for menn var en av to flerkampøvelser i friidrett under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Tjueni deltakere fra tolv nasjoner deltok i tikampkonkurransen som ble avviklet i perioden 13 til 15. juli 1912.


== Resultater ==
Thorpe som vant konkurransen ble av International Olympic Committee fratatt gullmedaljen i 1913, ettersom han spilt profesjonell baseball før lekene i 1912 i strid med de olympiske amatørreglene. De andre utøverne rykket dermed opp en plass. I 1982 omgjorde IOC sin beslutning og Thorpe ble igjen stående som vinnere av konkurransen tilsammen med Wieslander. Avgjørelsen i 1982 innebar ikke noen endring av de øvrige medaljevinnerne.
Avery Brundage, som var IOCs president 1952 - 1972, kom på sekstendeplass. Han deltok ikke i de to siste øvelsene.


=== 100 meter ===


=== Lengdehopp ===


=== Kulestøt ===


=== Høydehopp ===
Seks av de opprinnelige deltakerne deltok ikke i den fjerde øvelsen som var høydehopp.


=== 400 meter ===
Ytterligere fem deltakere droppet ut av konkurransen, det vil si at det var 18 utøvere som deltok i den femte øvelsen som var 400 meter.


=== Diskoskast ===
Philbrook scoret over 1000 poeng med et kast på 41,46 meter, i sammendraget avanserte han fra femte til andreplass.


=== 110 meter hekk ===


=== Stavsprang ===
Ytterligere to deltakere droppet ut av konkurransen, seksten av de opprinnelige startfeltet på 29 deltok i den åttende øvelsen som var stavsprang.


=== Spydkast ===
Det var under halvparten, 14 av 29, av det opprinnelige startfeltet som deltok i den niende øvelsen som var spydkast.


=== 1500 meter ===
Tolv av de opprinnelige utøverne deltok i den siste øvelsen som var 1500 meter.  


== Kilder ==
sports-reference.com Arkivert 15. september 2015 hos Wayback Machine.
Bergvall, Erik (ed.) (1913).  Adams-Ray, Edward (trans.)., red. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Stockholm: Wahlström & Widstrand. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
Wudarski, Pawel (1999). «Wyniki Igrzysk Olimpijskich».  Arkivert 16. februar 2009 hos Wayback Machine.
Allochernes peregrinus

Allochernes peregrinus er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
Ikke i Norge. I Europa finnes den i nord, i området Tyskland - Polen. Men kunnskapen er trolig mangelfull .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) Allochernes peregrinus i Encyclopedia of Life 
(en) Allochernes peregrinus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Allochernes peregrinus hos Artsdatabanken 
(sv) Allochernes peregrinus hos Dyntaxa 
(en) Allochernes peregrinus hos Fauna Europaea 
(en) Allochernes peregrinus hos ITIS 
(en) Allochernes peregrinus hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr