jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Société zoologique de France

La Société zoologique de France, det vil si Frankrikes zoologiske vitenskapssamfunn, ble opprettet i 1876 i Paris. Det utgir en Bulletin om vitenskapelige oppdagelser innen zoologien (Bulletin de la Société Zoologique de France).  


== Litteratur ==


=== Primærkilder ===
Robert Fox (1976). La Société zoologique de France. Ses origines et ses premières années, Bulletin de la Société Zoologique de France, 101 (5) : 799-812.
Jean-Loup d’Hondt (1990). Histoire de la Société zoologique de France. Son évolution et son rôle dans le développement de la zoologie, Revue française d’aquariologie, 16 (3) : 65-100. ISSN 0399-1075


=== Sekundær litteratur ===
Jean Gouillard (2004). Histoire des entomologistes français, 1750-1950. Édition entièrement revue et augmentée, Boubée (Paris) : 287 p.
François Pellegrin (1954). Un siècle de Société de botanique de France, Bulletin de la Société de botanique de France, Supplément au n° 101 : 17-46.
Pierre-Paul Grassé (1976). Un demi-siècle de zoologie française, Bulletin de la Société Zoologique de France, 101 (5) : 781-797.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ulvågsundet

Ulvågsundet er et sund i Vågan kommune i Nordland mellom øyene Stormolla i vest og Årsteinen og Hinnøya i øst. 
Sundet går 7 kilometer i sørlig retning fra Nordklubben ved Digermulen der Raftsundet fortsetter nordover. I sør ligger Vestfjorden. Raft- og Ulvågsundet markerer det østlige skillet til øygruppa Lofoten, og er en del av skips- og hurtigruteleia mellom Lofoten og Vesterålen  
Ulvåg på Stormolla ligger ved innløpet til Ulvågfjorden. Digermulen, Myrvoll, Breivoll og Valen ligger på Hinnøysiden langs Fv868.


== Se også ==
Øyhellsundet
Ulvågfjorden
Valvågen


== Referanser ==
Hermann Jónasson

Hermann Jónasson (født 25. desember 1896, død 22. januar 1976) var statsminister på Island i to perioder. Jónasson representerte Framsóknarflokkurinn og var statsminister første gang fra 28. juli 1934 til 16. mai 1942 og den andre perioden var fra 24. juli 1956 til 23. desember 1958. 
Hermann Jónasson var far til Steingrímur Hermannsson som ble islandsk statsminister på 1980-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Jónasson hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(is) Alþingi.is - Hermann Jónasson
Angrepsvinkel

Angrepsvinkel er vinkelen mellom lufta/vannets bevegelsesretning, og retningen for planet til en vinge eller annen gjenstand med en vingeprofil. Angrepsvinkelen er en viktig aerodynamisk verdi som i stor grad bestemmer løftet av en vinge, draget av en propell, løftet av en helikopterrotor, avdriften for en seilbåtkjøl, pumpeeffekten av en vifte og så videre.
Løftekraften til en vinge øker med hastigheten gjennom lufta og med økende angrepsvinkel, men når angrepsvinkelen når ca. 18 grader vil løftet forsvinne og flyet begynner å falle. Ved stor fart og store G-krefter, mister vingen løftet ved den samme angrepsvinkelen.
Forskjellige vingeprofiler, slats og virvelgeneratorer kan påvirke angrepsvinkelen ved steiling / stall (når vingen mister løftet), slik at løftet forvinner ved litt større vinkel, eller at løftet forsvinner mer gradvis og ikke så plutselig. 
De fleste fly har en alarm (engelsk: stallwarning) som varsler med høy lyd når angrepsvinkelen nærmer seg vinkelen for steiling / stall, altså før vingen mister løftet. En type alarminnretning er en åpning foran på vingen med rørforbindelse inn i cocpit der en fløyte lager lyd når luften suges ut mot vingen. Ved økende angrepsvinkel vil trykket ved åpningen reduseres til et sug så lufta i røret blåser ut av hullet, og ikke inn i hullet som ved vanlig flyging. En annen løsning er en liten plate omtrent samme sted. Ved vanlig flyging trykkes den nedover, men før steiling / stall, blåser lufta oppover fran vingen og løfter platen som flytter en elektrisk bryter som starter en summer i cockpit. Mange passasjerer i småfly har hørt denne alarmen når flyet er i ferd med å sette hjulene på rullebanen under landing.
Det er vurdert om en fergepropell, som ikke er koblet til fremdriftmaskineriet, gir mest motstand når den roterer passivt i vannet eller når den står stille i vannstrømmen og ikke roterer. Selv om bladene står nesten på tvers av vannstrømmen når den ikke roterer, gir de mindre motstand da enn ved fri rotasjon, fordi angrepsvinkelen mellom vannstrømmen og propellbladet er stor, og langt over 18 grader.
Agnar Aspaas

Agnar Aspaas (født 17. juni 1955) er en norsk lege og musiker. Aspaas er spesialist i psykiatri. 
Aspaas tok medisinsk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1981 og ble spesialist i psykiatri i 1991.Aspaas var en av de fire sakkyndige oppnevnt av Oslo tingrett for å vurdere Anders Behring Breivik i forbindelse med terrorangrepene i Norge 2011. Sammen med Terje Tørrissen skrev han den andre sakkyndige rapporten.Aspaas er også en erfaren kontrabassist og har spilt inn plate med Lene Alexandra Øien.Aspaas er gift, far til tre og bosatt i Sandefjord i Vestfold.


== Referanser ==
Terje Tørrissen

Terje Tørrissen (født 20. juli 1960 i Molde) er en norsk overlege som er spesialist i psykiatri. Han har vært rettspsykiater siden 2002 og har utført mange sakkyndige oppdrag for politi og rettsvesenet.
Tørrissen var en av de fire sakkyndige som ble oppnevnt av Oslo tingrett for å vurdere Anders Behring Breivik i forbindelse med terrorangrepene i Norge 2011. Sammen med Agnar Aspaas arbeidet han med den andre sakkyndige rapporten.


== Bakgrunn ==
Tørrissen er født i Molde, oppvokst i Ålesund og bosatt i Ottestad i Stange kommune. Han er utdannet cand.med. ved Universitetet i Tromsø fra 1992. Etter turnustjeneste i Harstad og Lyngen, var han kommunelege II og kommunelege I i Lyngen fra 1994-1997. Fra 1997 til 2001 var han ansatt ved Universitetssykehuset i Nord-Norge, Åsgård (daværende RiTø). Fra 2002 er han spesialist i psykiatri. Etter dette ble ansatt ved SI HF, Sanderud som overlege ved akuttpsykiatrisk avdeling fra 2002-2005 og ved avdeling for psykosebehandling og rehabilitering fra 2005-2009. Fra 2009-2010 var han overlege ved akuttpsykiatrisk avdeling på SI HF, Sanderud. I perioden 2010-2019 var han ansatt ved VPP-Hammerfest i deltidsstilling. Fra mars 2019 har han vært ansatt ved Nordlandssykehuset, DPS-Gravdal i deltidsstilling. Terje Tørrissen er ansatt i, og eier av Solglytt AS, som utfører oppdrag (rettspsykiatriske erklæringer, fornærmede erklæringer, andre sakkyndige oppdrag) for påtalemyndighet og rettsinstanser m.fl., samt forskning, undervisningsoppdrag, konsulentoppdrag og behandling m.m.
Tørrissen har forsket på bruk av tvang i psykiatrien og publisert en originalartikkel i Tidsskrift for Den norske legeforening. Videre har han vært medforfatter i en artikkel om psykolinvistikk sammen med forskere fra USA. Han har vært aktiv i undervisning, foredrag og utvikling av seminar om intervensjon ved selvmordsfare. Han har også skrevet et kapittel i boken Den stygge andungen samt to bøker om emner innen snø og snøskred.


== Referanser ==
Boris Kaufman

Boris Abelevich Kaufman (russisk: Борис Абелевич Кауфман, født 24. august 1906 i Białystok, død 24. juni 1980 i New York City) var en russisk-fransk-amerikansk filmfotograf.


== Biografi ==


=== Familie og oppvekst ===
Kaufman ble født i Białystok i Polen. Han hadde to eldre brødre, Dziga Vertov (Denis Kaufman) og Mikhail Kaufman som begge ble filmregissører og forgrunnsfigurer i den unge sovjetiske filmkunsten. Han ble født inn i en familie med jødiske intellektuelle på den tiden Kongress-Polen var en del av Det russiske imperiet. I forbindelse med utbruddet av første verdenskrig flyttet han og familien til Moskva, og hans bror Dziga Vertov begynte på en skole i St. Petersburg. Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble Polen en selvstendig republikk, og Boris flyttet dit med sine foreldre. Mikhail og Denis ble i Sovjetunionen hvor de ble kjente sovjetiske filmskapere som produserte avantgarde- og propagandafilmer. Som følge av den polsk-sovjetiske krig ble Boris sendt til Paris av sine foreldre for å få undervisning.


=== Paris og Canada ===
Etter fullført eksamen ved universitetet i Paris slo Kaufman seg ned i Paris som filmfotograf i 1927. De tre brødrene holdt siden kontakt hovedsakelig i form av brev. Vertov besøkte Boris i Paris to ganger, i 1929 og 1931. I Paris ble han engasjert av Jean Vigo, og var fotograf på filmene Zéro de conduite (Null i oppførsel, 1933) og L' Atalante (1934). Etter at Kaufmans foreldre døde tok broen Mikhail et faderlig ansvar for Boris. Han skrev til han regelmessig og informerte han om sitt filmarbeid. Selv om brødrene aldri møttes igjen etter 1917, holdt de kontakten via brev gjennom hele livet. Da Vigo døde 5. oktober 1934 endte deres store samarbeid med filmen de hadde startet mede filmen A Propos de Nice (1930). Under andre verdenskrig tjenestegjorde Kaufman i den franske hæren mot Nazityskland, og flyktet til Canada da Frankrike tapte. Der ble han leid inn av John Grierson for å filme for National Film Board of Canada.


=== USA ===
I 1942 flyttet Kaufman til USA, hvor han etter hvert fikk statsborgerskap. Der arbeidet han de første årene hovedsakelig med dokumentar- og reportasjefilmer. Han ble i 1954 hyret av Elia Kazan til Storbyhavnen, og ble tildelt en av filmens åtte Oscar-priser for sitt kameraarbeid. Etter hvert ble Kaufman Sidney Lumets faste fotograf, og filmet bl.a. i filmene 12 edsvorne menn (1957), Lang dags ferd mot natt (1962) og Pantelåneren (1965). Alle filmene var i svart-hvitt. Han ble i 1965 også valgt til å filme Buster Keaton i han siste opptreden, kortfilmen Film. Boris Kaufman ble pensjonist i 1970 og døde i New York i 1980.


== Priser ==
Oscar (1954) & Golden Globe (1955) for Storbyhavnen; Oscar-nominasjon (1956) for Baby Doll.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Boris Kaufman i Store norske leksikon
(en) Boris Kaufman på Internet Movie Database 
(sv) Boris Kaufman i Svensk Filmdatabas 
(da) Boris Kaufman på Filmdatabasen 
(da) Boris Kaufman på Scope 
(fr) Boris Kaufman på Allociné 
(en) Boris Kaufman på AllMovie 
(en) Boris Kaufman hos Turner Classic Movies 
(en) Boris Kaufman hos The Movie Database
Arbeidsmiljøsenteret

Arbeidsmiljøsenteret er en norsk organisasjon opprettet i 1936, under navnet Vern og Velferd. Organisasjonen er en ideell medlemsorganisasjon som skal fremme et best mulig arbeidsmiljø i norske virksomheter. Hovedkontoret ligger i Oslo, men Arbeidsmiljøsenteret har også kontorer i Bergen og Trondheim. Siden 2020 er det Ramona Braanen som er styreleder. Sigrid Engen er Daglig leder.
Arbeidsmiljøsenteret er bygd opp som en medlemsorganisasjon med ca. 300 offentlige og private virksomheter, konsern og organisasjoner som medlemmer. Senteret arrangerer hvert andre år Arbeidsmiljøkongressen i Grieghallen i Bergen, som er Nordens største HMS-konferanse. Kongressen varer i to dager i oktober, og samler nær  700 deltakere. Senteret arrangerer også annen hvert år Arbeidsmiljødagene, som går over 2 dager.
Organisasjonens første leder var Arnfinn Olsen. Organisasjonen skiftet navn fra Vern og Velferd til Arbeidsmiljøsenteret i 1983.
Arbeidsmiljøsenteret fikk tidligere statsstøtte for sitt opplysningsarbeid om HMS, helse og velferd, men er i dag en selvfinansierende organisasjon som gir opplæring, arrangerer konferanser og selger HMS og verneutstyr til offentlige og private virksomheter landet rundt.
Medlemsbedriftene i Arbeidsmiljøsenteret er en blanding av landets største foretak, SMB bedrifter, interesseorganisasjoner og offentlig forvaltning. Aktiviteten er fordelt på alle bransjer og geografiske tilhørigheter.  
Eksempler på medlemsbedrifter er: NCC Roads AS Oslo, Norad, Nor-Cargo AS, NORDOX AS, Snøgg AS, Skagerak Energi AS,  Riksrevisjonen, Det kongelige hoff, NAV, Studentsamskipnaden, Nasjonalbiblioteket, Landbruks- og matdepartmentet, Arbeidstilsynet, Redningsselskapet, Det norske teatret, Miljødirektoratet, Landsorganisasjonen, Luftfartstilsynet, Fürst Medisinsk Lab., Elkem ASA, Glava AS, DOF Subsea AS, Direktoratet for nødkommunikasjon, Rogaland fylkeskommune, TINE SA, Hennig Olsen Is AS, Tollpost Globe AS, Stavanger BHT AS, Statskog SF, TrønderEnergi AS, Mills DA, Comrod AS, Nidar AS, TrioVing AS, Petroleumstilsynet, Stamina Helse AS, UNIO, Statsbygg, Wärtsilä Norway AS, Univern AS, Yara Norge AS , Universitetet i Bergen, Universitetet i Stavanger, Skagerak Kraft AS, NOAH AS, Fiskeridirektoratet, Norsk Rikstoto, Gardermoen Fuelling, Neumann Bygg AS, Coca-Cola Enterprise, Oslo kommune,  HMS-faglig forum, Tryg Norge AS,   


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Eidanger Bad

Eidanger Bad og Sanatorium ble opprettet i 1893. Anlegget var bygd i dragestil og lå på Øvall ved Nystrand i Eidanger (nåværende Porsgrunn kommune). Badet brant i 1908 og ble siden ikke bygd opp igjen.


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Eidanger Bad og Sanatorium Strandbad og ...». DigitaltMuseum. Besøkt 19. mars 2012.
Zizina

Zizina er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Ganske små blåvinger (vingespenn 20-25 millimeter) uten stjerter på bakvingen. Hannenes overside er blå med brunlig ytterkant. Undersiden er lysgrå med svarte flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i erteblomstfamilien (i vid forstand), inkludert dyrkede arter som soyabønner og bønner.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i tropisk Afrika, Sørøst-Asia og Australia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Zizina Chapman, 1910
Zizina antanossa (Mabille, 1877)
Zizina labradus (Godart, [1824])
Zizina otis (Fabricius, 1787)
usikre arter
?Zizina emelina
?Zizina oxleyi


== Eksterne lenker ==
(en) Zizina i Encyclopedia of Life 
(en) Zizina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Zizina hos NCBI 
(en) Kategori:Zizina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zizina – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Zizina i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Zizina
Brephidium

Brephidium er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familien glansvinger (Lycaenidae).   


== Utseende ==
Knøttsmå (vingespenn 12-22 millimeter) blåvinger med avrundede vinger uten stjert. Oversiden er brun med litt metallisk glans, undersiden grå ved roten, brunlig lenger ute, med hvite og svarte flekker. Langs ytterkanten av bakvingen er det en rad av runde, svarte flekker.
Disse artene er blant de minste av alle dagsommerfugler, B. exilis er den minste dagsommerfuglen i Nord-Amerika.


== Levevis ==
Artene lever i ørkenaktige områder, på marskland og andre steder der næringsplantene vokser. Larvene lever på planter i meldefamilien (Chenopodiaceae). De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
To eller tre av artene er utbredt i det sørlige Nord-Amerika og Mellom-Amerika, mens den siste lever i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Brephidium Scudder, 1876
Brephidium exilis (Boisduval, 1852)  – Mellom-Amerika, sørlige Nord-Amerika
Brephidium isophthalma (Herrich-Schäffer, 1862) – kanskje bare en underart av B. exilis
Brephidium metophis (Wallengren, 1860)  – sørlige Afrika
Brephidium pseudofea (Morrison, 1873) – Florida


== Kilder ==
Butterflies and Moths of North America – Brephidium exilis [1]
Butterflies and Moths of North America – Brephidium pseudofea [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Brephidium i Encyclopedia of Life 
(en) Brephidium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brephidium hos ITIS 
(en) Brephidium hos NCBI 
(en) Kategori:Brephidium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brephidium – detaljert informasjon på Wikispecies Brower, Andrew V. Z. 2007. Brephidium i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Brephidium
Callenya

Callenya er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små blåvinger (vingespenn ca. 20 millimeter) uten stjerter på bakvingene. Hannenes overside er mer eller mindre skinnende blå, hunnene brune, ofte med en hvit flekk. Undersiden er lysgrå med grå flekker og en rund, svart flekk ved bakvingens forhjørne.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sørøst-Asia, fra Burma til Sumatra og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Callenya Eliot & Kawazoé, 1983
Callenya kaguya Eliot & Kawazoé, 1983
Callenya lenya (Evans, 1932)
Callenya melaena (Doherty, 1889)


== Eksterne lenker ==
(en) Callenya i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Callenya hos NCBI 
(en) Kategori:Callenya – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Callenya – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Callenya i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Callenya
Bilder av Callenya lenya Arkivert 2. oktober 2006 hos Wayback Machine.
Bilder av Callenya kaguya
Linn Gossé

Linn Gossé (født 25. juni 1986) er en norsk håndballspiller, som spiller i den norske eliteserien for Tertnes. Hun spiller venstre kant, og er kjent for sin strålende avslutningsteknikk. Gossé har spilt 32 landskamper for Norge, og tok sølv med landslaget i Håndball-EM 2012.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Hun startet sin håndballkarriere i Vollen, før hun gikk over til Stabæk Håndball. 2009–2014 spilte hun for Tertnes i Bergen, 2014–2016 spilte hun for Randers i Danmark, og 2016–19 for Bergensklubben TIF Viking i norsk 1. divisjon. Her ble hun i 2018–19 ansatt som assistenttrener under Eirik Nydegger. Etter at Viking rykket ned til 2. divisjon byttet Gossé tilbake til sin gamle klubb Tertnes, hvor hun har spilt og bidratt som ungdomstrener siden høsten 2019. I 2020 ble en scoring hun gjorde kåret til «Årets mål».


=== Landslag ===
RekruttHun spilte sin første kamp for Norges rekruttlandslag i en kamp mot Japen den 24. september 2009. Norge tapte kampen 22-24, men Linn Gossé scoret to mål i kampen. Per 29. mars 2015 hadde hun spilt seks kamper og scoret 29 mål for rekruttlandslaget.

UngdomDen 12. mai 2002 spilte hun sin første kamp for det norske ungdomslandslaget; motstanderen var Sverige, og kampen ble spilt på norsk hjemmebane. Linn Gossé scoret ett mål i denne kampen. Til sammen spilte hun tre kamper og scoret 7 mål for det norske ungdomslandslaget.

JuniorDen 10. mai 2002 debuterte Linn Gossé på det norske juniorlandslaget, i en hjemmekamp mot Tyskland. Da var hun 16 år gammel. Hun scoret fem mål i debutkampen, og var deretter på juniorlandslaget fra 2002 til 2005. Til sammen scoret hun 105 mål i de totalt 31 landskampene hun spilte for Norges juniorlandslag

SeniorNitten år gammel debuterte hun på det norske A-landslaget, i en landskamp mot Portugal den 27. september 2005. Deretter var hun ute av landslaget i flere år frem til EM i 2012. Da Kari Mette Johansen valgte å gi seg på landslaget etter OL 2012, gikk plassen hennes til Linn Gossé, som var med på å ta sølvmedalje i Håndball-EM i 2012.


== Meritter ==
Årets spiller i eliteserien: 2012
Årets toppscorer i eliteserien: 2012
Årets venstrekant i eliteserien: 2009, 2011, 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Linn Gossé – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Linn Gossé – Norges Håndballforbund
Celarchus

Celarchus er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Små (vingespenn 20-25 millimeter) blåvinger med avrundede vinger uten stjerter på bakvingen. Hunnen er mørkbrun med store, hvite felter i midten av vingene. Hannens overside er blå med mørke ytterkanter. Undersiden er lysgrå med små, svarte flekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Borneo og Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir ofte regnet til slekten Sancterila.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
slekten Celarchus Eliot & Kawazoé, 1983
Celarchus archagathos (Frühstorfer, 1910)
Celarchus hermarchus (Frühstorfer, 1910)
Celarchus shelfordii (de Nicéville, 1902)


== Eksterne lenker ==
(en) Celarchus i Encyclopedia of Life 
(en) Celarchus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Celarchus hos NCBI 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Celarchus i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – underslekten Celarchus
Bilder av Celarchus spp. fra Filippinene
Knut Nordanger

Knut Monssen Nordanger, ofte omtalt som K.M. Nordanger (1883–1965) var en norsk lærer og Arbeiderpartiet-politiker som var stortingsrepresentant fra Akershus i fire perioder 1925–1936, fylkesmann i Hedmark 1935–53 og ordfører i Lillestrøm.


== Liv og virke ==
Nordanger var utdannet lærer fra Stord lærarhøgskule. Han var lærer i Høle i Ryfylke fra 1903, i Høland i Akershus fra 1906 og fra 1910 i Lillestrøm. I Lillestrøm var han aktiv i lokalpolitikken og var ordfører i fire valgperioder, først fra 1917 til 1919 og på nytt fra 1923 til 1931. Han var den første rektoren på Volla skole i Lillestrøm. Nordanger var også skolestyreformann, fylkesrevisor, fylkesleder i Akershus krets av Norges Lærerlag, og sekretær i Arbeiderpartiets by- og herredslag.Han ble valgt til stortingsrepresentant i fire etterfølgende perioder: 1925–1927, 1928–1930, 1931–1933 og 1934–1936. Den siste perioden var han leder av Stortingets kommunalkomité. Han sto også på Akershus Aps' liste ved Stortingsvalget 1921.I 1935 ble han utnevnt til fylkesmann i Hedmark; dette embetet hadde han fram til 1953. Under krigen ble han avsatt av okkupasjonsmyndighetene, og erstattet med en NS-utnevnt fylkesmann. Han ble også arrestert, og satt på Grini fra april til oktober 1942. Resten av krigen var han bortvist fra fylket. Han bosatte seg på Eidsvoll, og hadde uformell kontakt med mange av de legitime myndighetene. I 1944 flyktet han til Sverige.Sammen med Arnljot Engh skrev han Kommunalkunnskap : en håndbok for hvermann i to-tre bind, beregnet på kommunestyremedlemmer og andre folkevalgte. Han skrev også en Kommunal ABC, og andre bøker som inngikk i Arbeiderpartiets kommunalpolitiske strategi.Han var med på å etablere Akershus Arbeiderblad i 1913 og Arbeidernes Avholdslag i 1930-åra.
I Lillestrøm er K. M. Nordangers vei oppkalt etter ham. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Monssen Nordanger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Knut Monssen Nordanger hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Knut Nordanger på NLIs Lokalhistoriewiki.