jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
RAF Bentley Priory

RAF Bentley Priory var en Royal Air Force stasjon nær Stanmore i Harrow, en forstad til London. Deler av bygningene er fra slutten av 1700-tallet. Dronning Adelaide av Sachsen-Meiningen døde her i 1849, og huset har hatt ulike funksjoner gjennom årene, blant annet hotell og skole for piker, RAF overtok stedet i 1926.
RAF Bentley Priory er mest kjent som hovedkvarter for RAF Fighter Command og det hadde en nøkkelposisjon under andre verdenskrig, spesielt under slaget om Storbritannia i 1940. RAFs virksomhet på stedet ble avsluttet 30. mai 2008.
Den forhenværende offisersmessen var åpnet som et museum av slaget om Storbritannia 12. september 2013 av Prins Charles og Camilla, hertuginne av Cornwall.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Bentley Priory Battle of Britain Trust
Igor Novikov

Igor Aleksandrovitsj Novikov (russisk: Игорь Александрович Новиков; født 19. oktober 1929 i Dresna, død 31. august 2007 i St. Petersburg) var en sovjetisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Novikov ble olympisk mester i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Sverige og Finland. De andre på laget var Ivan Derjugin og Aleksander Tarasov. I den individuelle konkurransen ble Novikov nummer fire.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1964 i Tokyo, vant han sin andre olympiske gullmedalje, også denne gangen i lagkonkurransen i moderne femkamp. Det sovjetiske laget besto av Novikov, Albert Mokejev og Viktor Minejev. Novikov vant en sølvmedalje individuelt, han kom på andreplass bak Ferenc Török fra Ungarn.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i moderne femkamp lag  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Gull i moderne femkamp lag  Sovjetunionen
1964  Tokyo -  Sølv i moderne femkamp  Sovjetunionen
1960  Roma -  Sølv i moderne femkamp lag  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Novikov – Olympedia 
(en) Igor Novikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Igor Novikov – databaseOlympics.com (arkivert)
Jegersborg

Jegersborg er en landgård, trolig bygget litt etter 1750 og lå da i utkanten av Larvik. Adressen er Jegersborggate 11.  Nåtidens størrelse og empirestil er en følge av senere om- og påbygninger. I 1783 ble den ervervet av den svenske eventyreren Carl Ingman, grev Christian Conrad Danneskjolds sekretær, og hustru Ingeborg Akeleye. På hans tid kan gården ha båret navnet Carlsroe, fordi området kaltes Carlsroerødningen på 1800-tallet. Senere ble det forenklet til Karlstrønningen og Rønningen.
Huset ble eid og bebodd av en rekke fremstående borgere på 1800-tallet. Siden 1938 har Jegersborg vært Frimurerlogens eiendom. Under den andre verdenskrig var bygningen i Nasjonal Samlings besittelse under navnet NS-huset eller Hirdheimen. Innvielsen fant sted 14. desember 1940, og den rommet også kontorene til Larvik kretsorganisasjon av Nasjonal Samling.


== Kilder ==
Nyhus, Per: Larvik A-Å, s. 275.
Dalheimveien (Larvik)

Dalheimveien er eneste kjørevei via Bøkeskogen i Larvik. Den strekker seg fra parkeringsplassen nordover langs Farriskilens østside og frem til Gopledalsbukta. Veien har sitt navn etter Dalheim, en kafé og fra 1949 ungdomsherberge, som brant i 1961.


== Kilder ==
Nyhus, Per: Larvik A til Å, s. 98
Aleksander Tarasov

Aleksander Aleksejevisj Tarasov russisk: Александр Алексеевич Тарасов (født 12. mars 1927, død 16. juni 1984) var en sovjetisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Tarasov ble olympisk mester i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Sverige og Finland. De andre på laget var Ivan Derjugin og Igor Novikov. I den individuelle konkurransen ble Tarasov nummer åtte.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i moderne femkamp lag  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksander Tarasov – Olympedia 
(en) Aleksander Tarasov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksander Tarasov – databaseOlympics.com (arkivert)
Tunbyholm

Tunbyholm er en herregård i Tomelilla kommun, Skåne. 
Herregården ligger ca. en mil nordøst for Tomelilla, mellom Smedstorp og Sankt Olof. Som bygningen fremtrer i dag med okergule fasader, ni vinduesfag lang i to etasjer under er kobbertak, er den resultat av en klassistisk restaurering på 1830-tallet, som ikke har så mye med den opprinnelige renessansebygning fra 1634 å gjøre. 


== Historie ==
Opprinnelsen er en middelaldergård i landsbyen Tunby, som skal ha tilhørt slekten Rud. Denne byen ble nedlagt på 1400-tallet, og hovedgården ble flyttet til en holme i Tunbysjøen. Under resten av 1400-tallet var eierne slektene Falk og Gjøe, hvor spesielt Mogens Axelsen Gjøre og sønnen hans Eskil utmerket seg som fremstående og betrodde embetsmenn i den danske statens tjeneste. I begynnelsen av 1530-tallet døde den siste  Gjøre og Tunbyholm overgikk til slekten Brahe. 
Etter flere generasjoner i denne slekt kjøpte Erik Axelsen Rosenkrantz området i 1610, og på 1630-tallet bygget Erik Rosenkrantz et trefløyet renessanseanlegg som avløsning for middelalderens stengård. Han var påvirket av staten og prakten under adelsveldet under Christian IVs lange regjeringstid, og det falt derfor naturlig for ham å bygge en prektig bygning, i Christian IVs nordiske renessansestil, kanskje en av datidens fornemste av sin slags. 
Etter hans død ble Tunbyholm kjøpt av Henrik Huitfeldt som i begynnelsen av 1640-årene fullførte det staselige slottet. 
Den siste danske eieren var Joachim Gersdorff, som i 1658 førte fredsforhandlinger med svenskene. Han var gift med en av Huitfeldts døtre, og hadde kunnet smykke seg med titler som riksråd, stattholder, rikshovmester, lensherre på Bornholm, ridder av Elefantordenen m.m. Han var en av pådriverne til krigen mot Sverige i 1657, men kort tid etter må han han gi fra seg sine skånske gods, og Tunbyholm overgikk til den svenske krone, hvoretter en langsom nedbrytning av de opprinnelige bygningene gikk i gang.  
Fra 1918 er Tunbyholm i familien Akrells eie. 


== Litteratur ==
Lönnäng, Ragnar: Handbok för resor til skånska slott och sevärdheter, Gröna Nyckeln, [2006]
Stilling, Niels Peter: Kulturminder i Skåne, Politiken, 2002


== Eksterne lenker ==
Om Tunbyholm, Sylve Åkesson
Sverre Østhagen

Sverre Georg Østhagen (født 21. februar 1918 på Hamar, Hedmark, død 15. januar 1990) var en norsk journalist, politiker, og stortingsrepresentant for Ap.


== Biografi ==
Sverre Georg Østhagen var sønn av stasjonsmester Gunnar Østhagen og Louise Rudberg. Fra 1937 var han ansatt i som journalist i Idrettsbladet i Oslo. Fra 1941 til 1943 redigerte han den illegale hjemmefrontsavisen Den annen front. Han ble deretter tilknyttet den norske legasjons militære etterretningskontor i Stockholm de siste krigsårene fra 1943 til 1945. Han mottok Deltakermedaljen for sin innsats.
Etter krigen ble han journalist i Hamar Arbeiderblad, og ble politisk redaksjonssekretær fra 1972. I årene 1979 til 1983 var han redaksjonssekretær i kulturtidsskriftet til Arbeidernes Opplysningsforbund, Fakkelen.
Østhagen var en aktiv politiker for Arbeiderpartiet og satt i Elverum kommunestyre fra 1945 til 1947, hvorpå han ble varaordfører fra 1947 til 1951. Han satt deretter i Elverum formannskap fra 1951 til 1956. I perioden 1954–1957 var han møtende representant til Stortinget.
Han var medlem av fylkestinget i Hedmark fra 1975 til 1979, og holdt en rekke offentlige verv.


== Bibliografi ==
Østhagen skrev og redigerte en rekke lokale historiske verker.

1959: Sør-Østerdal Skikrets historie
1961: Elverum Elektrisitetsverks historie
1964: Åmot Elektrisitetsverk gjennom 50 år
1965: Østerdalen – vårt nye turistdistrikt
1977: Hedmark i går, i dag og i morgen
1978: Studieobjekt Elv
1983: For arbeid og medbestemmelse
1983: Hedmark Energiverks historie 1983


== Eksterne lenker ==
(no) Sverre Østhagen hos Stortinget 
(no) Sverre Østhagen hos Norsk senter for forskningsdata
Ivan Derjugin

Ivan Konstantinovitsj Derjugin (russisk: Иван Константинович Дерюгин, ukrainsk: Іван Костянтинович Дерюгін (Ivan Kostjantynovytsj Derjuhin); født 25. november 1928, død 10. januar 1996) var en sovjetisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Derjugin ble olympisk mester i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Sverige og Finland. De andre på laget var Aleksander Tarasov og Igor Novikov. I den individuelle konkurransen ble Derjugin nummer ni.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i moderne femkamp lag  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Derjugin – Olympedia 
(en) Ivan Derjugin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivan Derjugin – databaseOlympics.com (arkivert)
Michael Praed

Michael Praed (født 1. april 1960 i Berkeley, Gloucestershire, England) er en britisk skuespiller. Han er i sitt hjemland mest kjent for sine opptredener på forskjellige teater-oppsetninger og musikaler som har blitt satt opp over hele landet.
Han er nok aller mest kjent for sin rolle som karakteren Loxley i den britiske TV-serien Robin Hood av Sherwood, som nærmest oppnådde kult-status over hele verden på 1980-tallet. Han er også blitt en berømt og anerkjent skuespiller for sin rolle som prins Michael av Moldavia i den kjente amerikanske såpeserien Dynastiet der han spilte i flere sesonger i løpet av 1985 og 1986. 
Han spilte karakteren Phileas Fogg i The Secret Adventures of Jules Verne, og flere andre filmer som både er kjente og mer ukjente. Han har vært den oftest brukte fortelleren for BBC sine historie-programmer Timewatch siden 2003. Fra juli 2009 hadde han rollen som kaptein Von Trapp i Storbritannias National Tour of The Sound of Music. Han ble utdannet ved den uavhengige skolen Eastbourne College i Storbritannia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Michael Praed på Internet Movie Database 
(sv) Michael Praed i Svensk Filmdatabas 
(en) Michael Praed hos The Movie Database 
(en) Michael Praed hos Internet Broadway Database
«Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften»

«Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften»  er et maleri av den danske kunstmaleren Wilhelm Marstrand. Det ble utført i 1839.Maleriet viser en scene fra en folkefest i Roma og er fullt av detaljer. «Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften» er hans hovedverk fra den første Italia–reisen. Han laget mange utkast og gjorde flere studier av menneskeskildringene og situasjonene i maleriet.
Marstrand hadde søkt Fonden ad usus publicos om stipend for å kunne reise ut i Europa og i 1836 fikk han muligheten til det. Som mange andre kunstnere på denne tiden besøkte han Bertel Thorvaldsen i Roma. Og i maleriet ligger det hilsener til billedhuggeren. Kvinnen til høyre ser opp mot mannen med fakkelen på samme måte som på Thorvaldsens relieff Dagen. Og helt ytterst til venstre; en mann og en kvinne som bærer hvert sitt barn og i bakgrunnen skimter man bymuren med ugler på toppen. Dette er en hentydning til Thorvaldsens relieff Natten.Bertel Thorvaldsen kjøpte maleriet til sin samling.


== Referanser ==
Väinö Korhonen

Väinö Kalevi Korhonen (født 21. desember 1926 i Jääski, død 13. desember 2018 i Lojo) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Korhonen vant to olympiske bronsemedaljer i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen bak svenske Lars Hall og Olavi Mannonen fra Finland. Han var også med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Ungarn og Sverige. Lagkameratene var Olavi Mannonen og Berndt Katter. 


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Bronse i moderne femkamp  Finland
1956  Melbourne -  Bronse i moderne femkamp, lag  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Väinö Korhonen – Olympedia 
(en) Väinö Korhonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Berndt Katter

Berndt Leopold Katter (født 15. oktober 1932 i Helsingfors, død 20. juli 2014 i Åbo) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Katter vant en olympisk bronsemedalje i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Ungarn og Sverige. De andre på laget var Olavi Mannonen og Väinö Korhonen. 


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Bronse i moderne femkamp, lag  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berndt Katter – Olympedia 
(en) Berndt Katter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Berndt Katter – databaseOlympics.com (arkivert)
George Lambert

George Howard Lambert (født 1. september 1928 i Hardin County, Iowa, død 30. januar 2012) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma. 
Lambert vant en olympisk sølvmedalje i moderne femkamp i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Ungarn. De andre på laget var William Andre og Jack Daniels. Lambert kom på femteplass i den individuelle konkurransen.
Fire år senere, i Sommer-OL 1960 i Roma vant han en bronsemedalje i lagkonkurransen i moderne femkamp sammen med Robert Beck og Jack Daniels.
Lambert vant en sølvmedlje individuelt i de Panamerikanske leker 1959 i Chicago i USA.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Sølv i moderne femkamp, lag  USA
1960  Roma -  Bronse i moderne femkamp, lag  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Lambert – Olympedia 
(en) George Lambert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
William Andre

William Jules Andre (født 23. august 1931), amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne. 
Andre vant en olympisk sølvmedalje i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Ungarn. De andre på laget var George Lambert og Jack Daniels. Andre kom på sjuende  plass i den individuelle konkurransen.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Sølv i moderne femkamp, lag  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Andre – Olympedia 
(en) William Andre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Lars Ragnar Manengen

Lars Ragnar Manengen (født 9. juni 1981) er en norsk terrengsyklist. Han er Norgesmester i maraton 2010, 2011, og 2012. Han har vært på pallen i eliteklassen i Birkebeinerrittet flere ganger. I 2012 vant han for første gang Birkebeinerrittet foran lagkameratene Martin Olsen og Truls Engen Korsæth.


== Meritter ==


== Referanser ==
Lekk tarm-syndrom

Lekk tarm-syndrom er et alternativmedisinsk begrep på vanlige tarmplager. Diagnosen har ingen anerkjennelse innenfor medisinen.En vanlig beskrivelse er en tilstand av endret eller skadet tarmvegg, forårsaket av  gift, dårlig kosthold, parasitter, infeksjon eller medisiner, noe som har ført til økt  permeabilitet i tarmveggen av stoffer som vanligvis forblir isolert i fordøyelseskanalen, og ikke trenger inn i kroppens sirkulasjonssystem eller ut i bukhulen. Det hevdes også at når giftstoffer, mikrober, ufordøyd mat eller andre makromolekyler lekker gjennom tarmveggen, påvirker de kroppen direkte, mens andre hevder at de  medfører en immunreaksjon på disse stoffene. Disse hypotesene er ikke bekreftet av kliniske undersøkelser.Pasienter som får denne diagnosen anbefales ofte dietter, herunder glutenfri diett,  kasein-fri diett, soppdrepende dietter, ketogene dietter, samt kosttilskudd som inneholder nystatin, vitamin B12, og probiotika.
Det verserer også påstander om at lekk tarm-syndrom er årsaken til andre sykdommer, herunder migrene, astma, multippel sklerose og autisme. Sistnevnte hypotese ble lansert av Andrew Wakefield som i en studie hevdet en sammenheng mellom MMR-vaksinen og autisme, forskning som senere viste seg å være manipulert. Det finnes ikke vitenskapelig støtte for noen av disse årsakssammenhenger.


== Referanser ==
Japan under Sommer-OL 1960

Japan under Sommer-OL 1960. 162 sportsutøvere fra Japan deltok i 17 sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. Japan kom på åttendeplass på den uoffisielle medaljestatistikken med fire gull-, sju sølv- og sju bronsemedaljer. 


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
OL-resultater på Sports-reference.com Arkivert 5. februar 2009 hos Wayback Machine.
Endotelin

Endotelin er et protein som får blodårer til å trekke seg sammen.


== Kilder ==
«Endotelin». Store medisinske leksikon. Besøkt 10. august 2019.
Public choice

Public choice er en teori innenfor økonomi og statsvitenskap, som anvender samme vitenskapelige verktøy til sin analyse av politiske fenomener som nasjonaløkonomene bruker til analysen av økonomiske fenomener. En av teoriens grunnantagelser er at politiske aktører er rasjonelle og forsøker å makismere sin egennytte. Politikerne stemmemaksimerer, mens  embetsmenn budsjettmaksimerer. Public choice kan sees på som en del av rational choice-teorien.
Steinar Hovde

Steinar Hovde (født i Ålesund 22. september 1945, død i Ullensaker 19. februar 2003) var en norsk geistlig og idrettsutøver. 
Han var landslagsspiller og kaptein i volleyball med bakgrunn fra KFUM Ålesund, KFUM-Oslo og OSI, med i alt 20 kamper for Norge. Han var også kapellan i Eidsvoll, sogneprest i Giske, Stranda, sogneprest i Nes, Akershus og prost i Østre Romerike prosti ved opprettelsen i 1998, da med sete i Nes prestegård. 
Han er bror av Leif Hovde.


== Referanser ==
Takashi Ono

Takashi Ono (født 26. juli 1931 i Noshiro), japansk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Ono ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1956 i Melbourne. Han vant konkurransen i svingstang foran Jurij Titov fra Sovjetunionen og Masao Takemoto fra Japan.  
Ono vant også tre sølvmedaljer, to individuelle, i bøylehest og mangekamp og han var også med på det japanske laget som kom på andreplass bak Sovjetunionen i lagkonkurransen. Han fikk en bronsemedalje i skranke.
Fire år senere, under Sommer-OL 1960 i Roma, vant han tre gull-, en sølv- og to bronsemedaljer. Han ble olympisk mester i svingstang, hopp og i lagkonkurransen.
I sitt fjerde OL, 1964 i Tokyo, vant han sin femte og siste olympiske tittel i turn med Japan som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sovjetunionen og Tyskland.
Ono avla den olympiske ed på vegne av deltakerne 1964 i Tokyo.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i turn, svingstang  Japan
1960  Roma -  Gull i turn, svingstang  Japan
1960  Roma -  Gull i turn, hopp  Japan
1960  Roma -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1964  Tokyo -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1956  Melbourne -  Sølv i turn, bøylehest  Japan
1956  Melbourne -  Sølv i turn, mangekamp  Japan
1956  Melbourne -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Japan
1960  Roma -  Sølv i turn, mangekamp  Japan
1952  Helsingfors -  Bronse i turn, hopp  Japan
1956  Melbourne -  Bronse i turn, skranke  Japan
1960  Roma -  Bronse i turn, skranke  Japan
1960  Roma -  Bronse i turn, ringer  Japan


== Eksterne lenker ==
(de) Takashi Ono – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Takashi Ono – Olympics.com 
(en) Takashi Ono – Olympic.org 
(en) Takashi Ono – Olympedia 
(en) Takashi Ono – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Takashi Ono – FIG 
(en) Takashi Ono – Gymn Forum
Espen Knudsen

Espen Ramse Knudsen (født 5. mars 1991) er en norsk fotballspiller som fra 25. januar 2021 er klubbløs.Han har tidligere spilt for Start.
Knudsen debuterte for Start med et innhopp 12. oktober 2008 mot Moss på Melløs stadion. Senere ble det flere tilfeldig innhopp. Etter gode kamper på Start 2 og godt skussmål og god innsats på aldersbestemte landslag ble Espen Knudsen i 2010 tatt opp i A-stallen til Start som hospitant. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Espen Knudsen – Transfermarkt 
(en) Espen Knudsen – Soccerway 
(no) Espen Knudsen – Norges Fotballforbund 
(en) Espen Knudsen – FBref 
IKStart.no – Knudsens profil hos Start
NIFS.no – Knudsens profil hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
Nobuyuki Aihara

Nobuyuki Aihara (født 16. desember 1934 i Takasaki, død 16. juli 2013 samme sted) var en japansk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Aihara ble olympisk mester i turn to ganger under sommer-OL 1960 i Roma. Han vant konkurransen i frittstående foran Jurij Titov fra Sovjetunionen og italienske Franco Menichelli. Han var også med på det japanske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sovjetunionen og Italia.
Fire år tidligere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne, kom han på andreplass i frittstående bak Valentin Muratov fra Sovjetunionen. Han var også med på det japanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Sovjetunionen.
Han var gift med Toshiko Shirasu-Aihara, en olympisk deltaker i turn i Rom og Tokyo.


== OL-medaljer ==
1960  Roma -  Gull i turn, frittstående  Japan
1960  Roma -  Gull i turn, lagkonkurranse  Japan
1956  Melbourne -  Sølv i turn, frittstående  Japan
1956  Melbourne -  Sølv i turn, lagkonkurranse  Japan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobuyuki Aihara – Olympedia 
(en) Nobuyuki Aihara – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nobuyuki Aihara – Gymn Forum
Dunhuangologi

Dunhuangologi, Dunhuangvitenskap eller Dunhuangforskning eller med fransk romanisering tunhuangologie (kinesisk: Dunhuangxue 敦煌學 pinyin: dūnhuángxué; engelsk: Dunhuangology) er en relativt ny internasjonal vitenskapelig disiplin. Den beskjeftiger seg med gamle buddhistiske skrifter, dokumenter og malerier funnet i en gjenmurt steinhule i Dunhuang i Kina. Pionerene innen feltet var forskerne Aurel Stein, Paul Pelliot, Arthur Waley, Sergei Fjodorovitsj Oldenburg, Luo Zhenyu, Wang Guowei og Ye Changchi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dunhuangxue da cidian. Shanghai cishu chubanshe, 1998.
Tan Chung: Dunhuang Art Through the Eyes of Duan Wenjie, Indira Gandhi Centre for the Arts, New Delhi, 1994.
Arthur Waley: Ballads and Stories from Tun-huang, London, 1960.
Carolin Nytra

Carolin Nytra (født 26. februar 1985 i Hamburg) er en tysk hekkesprinter, som spesialiserer seg på 100 meter hekk. Hun er tysk mester fire år på rad fra 2007 til 2010, og med personlig rekord på 12,57, satt på Diamond League-stevnet i Lausanne 8. juli 2010, ble hun den syvende raskeste tyske kvinnen på denne distansen.


== Karriere ==
Som junior deltok hun i Junior-VM i friidrett 2004 i Grosseto, og endte på sjetteplass med tiden 13,62.
I 2007 ble hun tysk mester på 100-meter hekk, i Erfurt. Tiden 13,24 sekunder var også tilstrekkelig til å kvalifisere seg til VM i Osaka samme år. Fram til og med 2010 har hun forsvart mesterskapstittelen sin på 100 meter hekk 4 år på rad.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2008 og i VM i friidrett 2009, og ble i begge disse mesterskapene slått ut i semifinalen.
I 2010 vant hun sølvmedalje under Lag-EM i friidrett i Bergen, og bronse under EM i friidrett 2010 i Barcelona.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Carolin Nytra – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Carolin Nytra – Olympics.com 
(en) Carolin Nytra – Olympic.org 
(en) Carolin Nytra – Olympedia 
(en) Carolin Nytra – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Carolin Nytra – Tysklands olympiske komité 
(en) Carolin Nytra – World Athletics 
(en) Carolin Nytra – Diamond League 
(en) Carolin Nytra – Track and Field Statistics 
(en) Carolin Nytra – TheSports.org 
Profil på European Athletics
Offisielt nettsted 
(en) Carolin Nytra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Giske Idrettslag

Giske Idrettslag (stiftet 6. november 1965) er et idrettslag fra øya Giske i Giske kommune.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted