jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lille Neva

Lille Neva (Малая Нева) er en arm av elva Neva. Lille Neva begynner ved Vasilij-øyas østre tupp, som deler Neva i Store Neva til venstre og Lille Neva til høyre, i forhold til elvens retning. Lille Neva strekker seg over 4,3 km, med en bredde fra 200 til 400 meter og en dybde på opptil 7 meter, før den munner ut i Nevabukten. Elva har en gjennomsnittlig vannføring på 475 kubikkmeter per sekund, og har to armer: Smolenka og Zhdanovka
Det er to broer over Lille Neva: Birzjevoj-broen og Tutsjkov-broen


== Kilder ==
Malaya Neva i Encyclopaedia of St. Petersburg


== Eksterne lenker ==
(en) Little Neva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Syssphinx

Syssphinx er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 45-80 millimeter) påfuglspinnere med avrundede vinger. Forvingen er gulbrun til grå med en mørk lengestripe ("falsk midtnerve") som gir sommerfuglen en viss likhet med et vissent blad. Det er gjerne to små, hvite flekker nær midten av vingen. Bakvingen er mer eller mindre rosa.
Larvene har, som vanlig for Ceratocampinae, lange, tynne, piggete, hornlignende utvekster.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 15 slekter, Amerika
Slekten Syssphinx Hübner, 1819
Syssphinx albolineata (Grote & Robinson, 1866) (Texas, Mexico)
Syssphinx amena (Travassos, 1941) (Ecuador)
Syssphinx bicolor (Harris, 1841) (nordlige og østlige USA, Mexico)
Syssphinx bidens (W. Rothschild, 1907) (Ecuador)
Syssphinx bisecta (Lintner, 1879) (nordlige og østlige USA)
Syssphinx blanchardi (Ferguson, 1971) (Texas)
Syssphinx chocoensis Lemaire, 1988
Syssphinx colla Dyar, 1907 (Mexico)
Syssphinx colloida (Dyar, 1925) (Mexico)
Syssphinx digueti (Bouvier, 1929) (Mexico)
Syssphinx erubescens (Boisduval, 1872)
Syssphinx gadouae (Lemaire, 1971)
Syssphinx gomezi Lemaire, 1984 (Mexico)
Syssphinx heiligbrodti (Harvey, 1877) (Texas, Mexico)
Syssphinx hubbardi Dyar, 1903 (Texas, New Mexico, Arizona California)
Syssphinx jasonoides (Lemaire, 1971)
Syssphinx malinalcoensis (Lemaire, 1975) (Mexico)
Syssphinx mexicana (Boisduval, 1872) (Mexico)
Syssphinx modena Dyar, 1913 (Mexico)
Syssphinx molina (Cramer, 1780) (Mexico, Guatemala og Surinam)
Syssphinx montana (Packard, 1905) (Arizona, Mexico)
Syssphinx ocellata (W. Rothschild, 1907)
Syssphinx pescadori Lemaire, 1988 (Mexico)
Syssphinx quadrilineata (Grote & Robinson, 1867) (fra Mexico til Ecuador)
Syssphinx raspa (Boisduval, 1872) (Arizona, Mexico)
Syssphinx smithi (Druce, 1904)
Syssphinx thiaucourti (Lemaire, 1975)
Syssphinx xanthina Lemaire, 1984 (Guatemala)
Syssphinx yucatana (Druce, 1904) (Mexico)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Syssphinx i Encyclopedia of Life 
(en) Syssphinx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Syssphinx hos NCBI 
(en) Kategori:Syssphinx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Syssphinx – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Syssphinx. Med bilder av de fleste artene [1]
Løpstikke

Løpstikke (vitenskapelig navn Levisticum officinale, dansk: løvstikke, svensk: libsticka, engelsk: lovage) er en høy flerårig plante i skjermplantefamilien.
Den kan bli mellom 1 til 2,5 meter høy og blomstrer fra juli til august med lysegule blomster.
Dens opprinnelse er rundt det østre middelhavsområdet, men har lenge vært dyrket i Europa. Frøene, stilken og bladene blir brukt som krydder - særlig i det søreuropeiske kjøkken. Den er anvendelig i f.eks. supper, buljong, kjøttkraft, pizza og salater. Bladene kan tørkes og fryses.
Den finnes også i vill tilstand sporadisk over hele Norge gjennom mange års forvilling fra hager.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Løpstikke i Encyclopedia of Life 
(en) Løpstikke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Løpstikke hos Artsdatabanken 
(sv) Løpstikke hos Dyntaxa 
(en) Løpstikke hos ITIS 
(en) Løpstikke hos NCBI 
(en) Løpstikke hos The International Plant Names Index 
(en) Løpstikke hos Tropicos 
(en) Kategori:Levisticum officinale – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Levisticum officinale – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Levisticum officinale – detaljert informasjon på Wikispecies
Deutsches Musikarchiv

Deutsches Musikarchiv (DMA) i Leipzig samler som en del av Deutsche Nationalbibliothek alle musikkopptak og noter som blir gitt ut i Tyskland.
Fram til 2010 var Deutsches Musikarchiv lokalisert i Siemens-villaen i den Berlinske bydelen Lankwitz men ble i 2010 samlokalisert med det tyske nasjonalbiblioteket i Leipzig.
En tysk lov fra 1973 (Pflichtstückverordnung) påbyr alle som gir ut noter og musikkopptak å gi to eksemplarer. Et eksemplar blir i musikkarkivet i Leipzig, det andre arkiveres i samlingen til Deutsche Nationalbibliothek i Frankfurt am Main.


== Eksterne lenker ==
Deutsches Musikarchivs hjemmeside
Onlinekatalog OPAC (fra 1976)
Dezső Kosztolányi

Dezső (Desiderius) Kosztolányi [ˈdɛʒøː ˈkostolaːɲi] (født 29. mars 1885 i Szadbadka i daværendende Østerrike-Ungarn, idag Subotica i Vojvodina, Serbia, død 3. november 1936 i Budapest) var en ungarsk forfatter, journalist og oversetter. Han var nevø av den ungarske forfatteren Géza Csáth.


== Liv og virke ==
Dezső Kosztolányis far var overlærer på det lokale gymnaset, hvor Dezső også gikk inntil han ble utvist for ulydighet. Han studerte ungarsk og tysk ved universitetet i Budapest i tre år inntil han i 1906 begynte som journalist. I 1908 var han blant de første bidragsyterne til den kjente litteraturtidsskriftet Nyugat. Hans første diktsamling (engelsk tittel The Complaints of a Poor Little Child) kom i 1908. I 1920-årene begynte Kosztolányi å skrive romaner: Nero, The Bloody Poet (med forord av Thomas Mann), Skylark og Anna Edes. 
Kosztolányi ble den første leder av den ungarske P.E.N.-klubben. Han oversatte blant annet Shakespeare, Lewis Carroll, Oscar Wilde, Verlaine, Baudelaire, Goethe og Rilke.
Dezső Kosztolányi var gift med skuespillerinnen Ilona Harmos og paret fikk en sønn.


== Utgivelser på norsk ==
1987: Anna Edes, Gyldendal 1987 ISBN 82-05-17269-2
2008: I Karavane, mesternoveller i utvalg av Gordon Hølmebakk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dezső Kosztolányi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dezső Kosztolányi på Internet Movie Database 
(en) Dezső Kosztolányi hos The Movie Database 
(de) Verk av og om Dezső Kosztolányi i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Biografi New Directions Publishing
(en) Omtale av Skylark av Péter Esterházy, biografiske opplysninger
Vasilijøya

Vasilijøya (russisk: Васильевский остров, Vasiljevskij Ostrov) er en øy og en bydel i vestre St. Petersburg, mellom elvearmene Store Neva i sør og Lille Neva i nord, og Nevabukten i vest. Bydelen omfatter også den lille Dekabristov-øya, og har en samlet befolkning på 203 058 personer.På øya finnes Statsuniversitetet i St. Petersburg, samt flere kunst- og vitenskapsakademier, militære skoler og store museer. Palassbroen og Blagovesjtsjen-broen forbinder øya med fastlandet i sør, mens Birzjevoj-broen og Tutsjkov-broen knytter øya til Petrograd-øya i nord.
Helt i sør ligger Vasilij-øya kraftverk.


== Referanser ==
Konstantin av Oldenburg

Konstantin Friedrich Peter av Holstein-Gottorp, Hertug av Oldenburg (født 9. mai 1850 i St. Petersburg i Russland, død 18. mars 1906 i Nice i Frankrike) var sønn av Peter av Oldenburg og hans kone prinsesse Therese av Nassau-Weilburg. Han var kjent ved hoffet til Tsar Nikolaj II som Hertug Konstantin Petrovich av Oldenburg. Han var far til de russiske hertugene og hertuginnene av Zarnekau. Han ble beryktet for sin rolle i det hemmelige ekteskap til tsarens bror, Storhertug George Aleksandrovitsj av Russland. Han ble forvist for sin rolle i den Nakachidze-hendelsen av 1903 - hans påstand om at Georges barn hadde krav på den russiske tronen.


== Referanser ==
Thormod Olsen

Thormod Olsen (født 17. februar 1920 på Sortland, død 5. desember 2004) var en norsk rektor og politiker (H).
Han tok artium i 1939 og var utdannet cand.real. med hovedfag i geografi fra høsten 1954. Han var lærer og bestyrer ved folkeskolen i Sigerfjord 1945–1946, kasserer ved Finnmarkskontoret i Harstad 1946–1947 og lærer ved realskolen i Honningsvåg 1947–1953. Han ble lektor og bestyrer ved Honningsvåg kommunale høyere almenskole i 1955, rektor ved Brønnøysund gymnas i 1960, og rektor ved Sortland gymnas i 1966.Han var ordfører i Sortland kommune 1976–1979, formann i Nordland Høyre og formann i Nordland fylkesskolestyre.Han var sønn av fisker Arthur Kristoffer Olsen og hustru Emma Alvilde Isaksen. Han giftet seg i 1956 med Lill Kjøndahl.I 1990 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==
Petrovskij stadion

Petrovskij stadion (russisk: Стадион «Петровский») er hjemmearena for den russiske fotballklubben FK Zenit St. Petersburg. Arenaen ligger i St. Petersburg, på en øy som ligger i elven Lille Neva.


== Historie ==
Den første arenaen, som ble bygd i perioden 1924–1925, ble tegnet av arkitektene N.V. Baranov, O.I. Guryev og V.M. Fromzel. I 1957–1961 ble det gjennomført store renoveringer av arenaen, samt en før Sommer-OL i 1980. Den gang var arenakapasiteten 33 000 plasser. Goodwill Games 1994 ble arrangert på Petrovskij stadion. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Petrovsky Stadium in Saint Petersburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Herman Peter Vogt Krefting

Herman Peter Vogt Krefting (født 14. mai 1784, død 8. desember 1863) var en norsk jurist, sorenskriver og stortingsrepresentant. Han var født i København som sønn av eieren av Falkensten i Horten, Peter Vogt Krefting og Christine Sofie Karre.
Krefting studerte jus og ble cand. jur. i 1807. Han fikk en stilling som sakfører og konstituert sorenskriver dels i Aker og dels i Moss, hvor han var i tilsammen 11 år. I tillegg var han overrettsprokurator i Christiania fra 1814. Fra samme år ble han justissekretær i Trondhjems stiftsoverrett hvor han var inntil han ble varig permittert med pensjon på grunn av sykdom i 1828. De siste 25 årene han levde bodde han hos datteren i Fredrikstad.
Han var gift med Sofie Cathrine Kirchoff, datter av prost Andreas Nicolay Kirchoff og Johanne Tornquist.
Krefting var medlem av det overordentlige Storting i 1814 hvor han representerte Moss.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet,  1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, digital utgave side 508
Biografisk informasjon om    Herman Peter Vogt Krefting   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Herman Peter Vogt Krefting hos Norsk senter for forskningsdata
Søren Tybring

Søren Tybring (født 6. november 1773, død 19. november 1822) var en norsk prest og stortingsrepresentant fra Høland i Akershus.
Tybring var sønn av sogneprest Johan Broderus Edinger Tybring og Ellen Geelmuyeden. Faren døde da han var 9 år gammel og han vokste derfor opp hos onkelen biskop Hans Henrik Tybring (også skrevet Hans Heinrich Tübring).
Tybring var student ved Herlufsholm i Danmark i 1790 og cand. theol. i 1796. Samme år ble han kapellan ved Kristiansand domkirke. Fra 1798 var han aftensangprest og rektor ved borgerskolen på Bragernes i Drammen. I en  kort periode i 1802 var han sogneprest i Karleby på Falster i Danmark, men ble senere samme år utnevnt til sogneprest i Bragernes. Han innehadde dette embedet til han døde i 1822.
Han var førsterepresentant fra Drammen til det overordentlige Storting i 1814. Han skrev dagbok derfra som ble trykket i Historiske Samlinger bind II.
Tybring var gift to ganger, første gang med Caroline Christiane Adolphine Bülow, datter av Christian Frederik Bülow og Barbara Wittrup Høeg, andre gang med Petronelle Nicoline Rode, datter av  major Georg Frederik Rode og Carite Wilhelmine Holst.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 906
Biografisk informasjon om    Søren Tybring   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Søren Tybring hos Norsk senter for forskningsdata
Anisota

Anisota er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 40-85 millimeter), gulbrune påfuglspinnere med avrundede vinger. Vingene har gjerne en mørk stripe som ligner midtnerven i et blad, og mørke flekker som ligner på soppangrep i et vissent blad.
Forvingene har en liten, rund, hvit flekk. Larvene har, som vanlig for Ceratocampinae, noen lange, piggete, hornliggende vedheng.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 15 slekter, Amerika
Slekten Anisota Hübner, 1820
Anisota assimilis (Druce, 1886)
Anisota consularis Dyar, 1896
Anisota dissimilis (Boisduval, 1872)
Anisota finlaysoni Riotte, 1969
Anisota kendallorum Lemaire, 1988
Anisota leucostygma (Boisduval, 1872)
Anisota manitobensis McDunnough, 1921
Anisota oslari Rothschild, 1907
Anisota peigleri Riotte, 1975
Anisota punctata Riotte & Peigler, 1982
Anisota senatoria (Smith, 1797)
Anisota stigma (Fabricius, 1775)
Anisota virginiensis (Drury, 1773)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Anisota i Encyclopedia of Life 
(en) Anisota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anisota hos ITIS 
(en) Anisota hos NCBI 
(en) Kategori:Anisota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anisota – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Anisota. Med bilder av de fleste artene [1]
Adeloneivaia

Adeloneivaia er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 40-70 millimeter), gulbrune eller rødbrune påfuglspinnere med litt spisse vinger. Forvingen har to mørke tverrstriper som konvergerer mot bakkanten, og gjerne en liten, hvit flekk.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør—Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 15 slekter, Amerika
Slekten Adeloneivaia Travassos, 1940
Adeloneivaia acuta (Schaus, 1896)
Adeloneivaia bellardi (Schaus, 1928)
Adeloneivaia boisduvalii (Doumet, 1859)
Adeloneivaia catharina (Bouvier, 1927)
Adeloneivaia catoxantha (Rothschild, 1907)
Adeloneivaia fallax (Boisduval, 1872)
Adeloneivaia irrorata (Schaus, 1900)
Adeloneivaia isara (Dognin, 1905)
Adeloneivaia jason (Boisduval, 1872)
Adeloneivaia minuta (Bouvier, 1927)
Adeloneivaia pelias (Rothschild, 1907)
Adeloneivaia sabulosa (Rothschild, 1907)
Adeloneivaia schubarti Rego Barros & Mielke, 1970
Adeloneivaia subangulata (Herrich-Schaeffer, 1855)
Adeloneivaia wellingi Lemaire, 1982


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Adeloneivaia i Encyclopedia of Life 
(en) Adeloneivaia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Adeloneivaia hos ITIS 
(en) Adeloneivaia hos NCBI 
(en) Kategori:Adeloneivaia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Adeloneivaia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Adeloneivaia. Med bilder av de fleste artene [1]
Ulf-Arvid Mejlænder

Ulf-Arvid Mejlænder (født 30. oktober 1957) er en norsk forfatter og kommunikasjonsrådgiver fra Oslo. Han har drevet eget PR-byrå siden 2003. Forfatterskapet omfatter 13 bøker i ulike sjangre, samt bidrag i to antologier.


== Utdanning og karrière ==
Etter eksamen artium fra samfunnsfaglinjen på Holtet gymnas i 1976, militærtjeneste i Sjøforsvaret og forberedende prøver ved Universitetet i Oslo begynte Mejlænder å jobbe som journalist i 1979. Først i Morgenbladet i drøyt halvannet år, deretter fire år i Norges Handels- og Sjøfartstidende (Dagens Næringsliv) fra høsten 1980. Senere fulgte ulike lederstillinger i media og informasjonsvirksomhet. 
Mejlænder var informasjonssjef i Gjensidige Forsikring, sjefredaktør i Ullern Avis/Akersposten og informasjonsdirektør i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon (senere Virke) før han ble ansatt i ukebladforlaget Egmont Hjemmet Mortensen i 1994. Der var han reportasjesjef, administrativ redaktør og fra høsten 1998 sjefredaktør i Norsk Ukeblad, inntil han startet eget firma i 2003.
De første årene i arbeidslivet kombinerte Ulf-Arvid Mejlænder med studier. I 1985 var han ferdig Cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagkretsen 1. avd. jus, statsvitenskap grunnfag og mellomfag samt massekommunikasjon grunnfag.


== Annet ==
Ulf-Arvid Mejlænder har vært medlem av hovedstyret i Norsk Redaktørforening, medlem i styringsgruppen for bladet Kampanjes profilundersøkelser og gjesteforeleser ved Norges Markedshøyskole.
Mejlænder  har i en årrekke vært å høre som radiokåsør, blant annet i NRK-programmer som Morgenkåseriet og Søndagsposten. Han har også vært spaltist i blader som Hytteliv og Motor.


== Bibliografi ==
Mer kraft med god PR, kommunikasjonsfaglig, Hegnar Media 2014
Sjokk, barnebok, Snøfugl forlag 2013
Bestilling ved stengetid, roman, Snøfugl forlag, 2011
I hytte og pine, humor om hyttelivet, Orion Forlag 2009
Sannhetsstøv type 1, barnebok, Cappelen Damm, 2008
Slik gjør du suksess med PR, kommunikasjonsfaglig, Hegnar Media, 2007
Slik blir du festens beste taler, Orion Forlag, 2007
Før hennes historie begynner, roman, Snøfugl forlag, 2006
Taler som treffer, råd og tips, Orion Forlag 2005
Det fins vel ikke spøkelser? Damms Høytlesningsserie, antologi, 2002
Veier til hverandre. Livskvalitet, kommunikasjon, samspill. Orion Forlag, 2001
Husk å leve mens du gjør det, antologi, Kagge forlag, 2000
Tiden går ... Gjensidiges historie fra 1847 til 1997, jubileumsbok, 1997
God krok lar seg ikke krøke, kåserisamling, Orion forlag, 1996
Ordet i din makt, kommunikasjon, TANO, 1993


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Mejlænder AS, kommunikasjonsrådgivning og forfatterskap
Adelowalkeria

Adelowalkeria er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 80 millimeter), rødbrune eller gulbrune påfuglspinnere med litt tilspissede vinger. Midt i forvingen er det to-tre hvite flekker.


== Levevis ==
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Artene som her er listet under slektene Scolesa og Ceratesa blir noen ganger ført til Adelowalkeria.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Ceratocampinae – 15 slekter, Amerika
Slekten Adelowalkeria Travassos, 1941
Adelowalkeria amazonica (Walter Rothschild|Rothschild, 1907)
Adelowalkeria anthonilis (Herrich-Schäffer, 1854)
Adelowalkeria caeca Lemaire, 1969
Adelowalkeria columbia (Schaus, 1892)
Adelowalkeria comstocki Fleming, 1945
Adelowalkeria eugenia (Druce, 1904) — Ecuador
Adelowalkeria eugenicolombiana Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria flavoboliviana Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria flavoparvissima Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria flavosignata (Walker, 1865) — sørlige Brasil
Adelowalkeria kitchingi Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria lanaris (Walter Rothschild|Rothschild, 1907)
Adelowalkeria philiponi (Bouvier, 1927)
Adelowalkeria plateada (Schaus, 1905) — Ecuador
Adelowalkeria siriae Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria torresi Travassos & May, 1941
Adelowalkeria tristygma (Boisduval, 1872)
Adelowalkeria vanschaycki Brechlin & Meister, 2011
Adelowalkeria wardii (Boisduval, 1872)
Adelowalkeria witti Brechlin & Meister, 2011


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Adelowalkeria i Encyclopedia of Life 
(en) Adelowalkeria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Adelowalkeria hos NCBI 
(en) Kategori:Adelowalkeria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Adelowalkeria – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Adelowalkeria. Med bilder av de fleste artene [1]
New Directions Publishing

New Directions Publishing er et bokforlag etablert i 1936 av James Laughlin. Forlaget har kontorer på 80 åttende aveny  i New York City og forlaget utgir ca 30 bøker i året.
Blant forfatterne som har brukt forlaget finnes blant andre Vladimir Nabokov, Jorge Luis Borges og Henry Miller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forlagets hjemmeside, kort historie
Guri Berg

Guri Berg (født 26. januar 1963) er en norsk kunstner og skulptør. Guri Berg er født i Trondheim, men oppvokst i Honningsvåg, Finnmark.
Guri Berg er kanskje mest kjent for sine skulptur i stein, med portretter av verdens urbefolkning. 
Hun har flere ganger kombinert kunst med teknologi. Blant annet har hun brukt matematiske funksjoner som grunnlag for en rekke store oljemalerier. Hun har laget skisser til skulpturer, bearbeidet ved hjelp av en datamaskin.
Hun har bodd nesten 10 år i San Francisco i nærheten av Silicon Valley hvor hun fikk flere offisielle oppdrag, hvorav en 110-tonns skulptur i betong. Hun har hatt arbeidsopphold i Serbia, og i et steinbrudd i Estremoz, Portugal.
Guri Berg har 13 års studier innenfor skulptur, maleri, og interiørdesign. De siste fem årene ved Statens kunstakademi i Oslo  I løpet av årene har hun fått flere utmerkelser for sitt arbeid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Guri Berg - hjemmeside