jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Riftedderkopp

Riftedderkopp (Parapelecopsis nemoralis) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Riftedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropasr, slekten (gattung) Parapelecopsis (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) riftedderkopp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) riftedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) riftedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) riftedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) riftedderkopp hos Dyntaxa 
(en) riftedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) riftedderkopp hos ITIS 
(en) riftedderkopp hos NCBI 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Jørgen Hammer

Jørgen Paulov Hammer (født 2. april 1991) er en norsk tidligere fotballspiller.Hammer har tidligere spilt for Hosle, Bærum, Stabæk og Start. Han var opprinnelig midtbanespiller, men ble omskolert til midtstopper fra og med januar 2010. Hammer signerte for Stabæk Fotball 3. september 2010, og debuterte allerede to dager senere, hjemme mot Lillestrøm.
I august 2015 melde Hammer overgang til Start for resten av sesongen. I januar 2016 signerte han for KFUM Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jørgen Hammer – Transfermarkt 
(en) Jørgen Hammer – Soccerway 
(no) Jørgen Hammer – Norges Fotballforbund
Rekviem for en spansk bonde

Rekviem for en spansk bonde (Réquiem por un campesino español) er en kort roman skrevet av Ramón J. Sender. Den omhandler tankene og minnene til Mosen Millan, en katolsk sogneprest, som sitter i sakristiet i kirken i en navnløs aragonesisk landsby. Han forbereder seg på å holde messe for den unge bonden Paco, som ble drept av nasjonalisthæren ett år tidligere, da den spanske borgerkrigen brøt ut. Mens han sitter der, blir tankene hans avbrutt av at en altergutt kommer og går. Altergutten går og nynner på en ballade.
Romanen ble opprinnelig utgitt med tittelen Mosen Millan i 1953, men forfatteren endret tittelen i 1960 for å endre fokuset fra presten til hovedpersonen, bonden Paco.


== Figurer ==
Mosen Millan
altergutten
Paco, den unge bonden
Agueda, Pacos kone
Don Gumersindo
Don Valeriano
Castulo Perez
La Jeronima, jordmoren
skomakeren
Melonhodeedderkopp

Melonhodeedderkopp (Peponocranium ludicrum) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Melonhodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Melonhodeedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Peponocranium (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) melonhodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) melonhodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) melonhodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) melonhodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) melonhodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) melonhodeedderkopp hos ITIS 
(en) Kategori:Peponocranium ludicrum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Ankeredderkopp

Ankeredderkopp (Pocadicnemis pumila) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). Den er meget vanlig i Norge.


== Utseende ==
Ankeredderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Ankeredderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Pocadicnemis (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) ankeredderkopp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) ankeredderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) ankeredderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ankeredderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) ankeredderkopp hos Dyntaxa 
(en) ankeredderkopp hos Fauna Europaea 
(en) ankeredderkopp hos Fossilworks 
(en) ankeredderkopp hos ITIS 
(en) ankeredderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Pocadicnemis pumila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Torvgropedderkopp

Torvgropedderkopp (Satilatlas britteni) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Torvgropedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Torvgropedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Satilatlas (tysk)
Åkra, Kjetil; Olsen, Kjell Magne; Pommeresche, Reidun og Ødegaard, Frode. 2010. Edderkoppdyr Arachnida i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Side 355-366.


== Eksterne lenker ==
(en) torvgropedderkopp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) torvgropedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) torvgropedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) torvgropedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) torvgropedderkopp hos Dyntaxa 
(en) torvgropedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) torvgropedderkopp hos ITIS 
(en) torvgropedderkopp hos NCBI 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Bonytt

Bonytt er et norsk tidsskrift innenfor interiør og design.
Tidsskriftet ble etablert av møbelhandler Per Tannum og interiørarkitekt Arne Remlov i 1941, da første årgang ble utgitt. Det ble gitt ut 12 nummer det første året og bladet inneholdt emner innenfor kunst, arkitektur, interiør og design. Til langt inne på 1960-tallet var det landets viktigste tidsskrift for formidling og diskusjon rundt disse emnene. Det har også vært offisielt organ for Landsforeningen Norsk Brukskunst. I perioden 1968–1982 ble tidsskriftet utgitt med tittelen Nye bonytt, også i Sverige en tid fra 1975. Tore Giljane var i mange år dets eier og redaktør, før han i 1992 gikk til Hytteliv.  Han mottok i 1991 Maihaugprisen for sitt virke.
I 2002 overtok Norsk Folkemuseum arkivet tilknyttet  Bonytts virksomhet i årene 1968-1989. Arkivmaterialet består av bl.a. 16 000 fotografier, korrespondanse, magasiner o.a. Mye av fotomaterialet er tilgjengelig gjennom Digitalt Museum
Artiklene kan søkes opp i referansedatabasen Kunstbib. Forøvrig har de utgitt mange bøker.


== Utgivelser ==
Arne Remlov og Liv Schjødt, red. (1953). Bonytt byggebok. Bonytt forlag.  [156 sider]
Arne Remlov og Liv Schjødt, red. (1956). Bonytt byggebok 2. Bonytt forlag.  [184 sider]
Arne Remlov og Liv Schjødt, red. (1964). Bonytt byggebok 3. Bonytt forlag.  [220 sider]
Asbjørn Andresen og Tore Giljane, red. (1969). Bonytt byggebok 4. Bonytt forlag.  [208 sider]
Liv Schjødt, red. (1968–1969). Bonytt peisbok 1 og 2. Bonytt forlag.  [88 og 111 sider]
Anne Lise Aas (1969). Bonytt idebok 1. Bonytt forlag.  [160 sider]
Terje Meyer (1970). Bonytt gjør det selv. 65 møbelideer. Forlaget Bonytt.  [166]
Willy Sveen, red. (1971). Bonytt typehus og ferdighus 1. Råd om valg, økonomi, huskritikk. Bonytt forlag.  [173 sider]
Bonytt, red. (1972). Bolig- og innredningsbok: De 40 beste ideene fra Nye Bonytt.  [191 sider]
Odd G. Barstad, red. (1975). Bonytt store byggebok 5. Forlaget Nye Bonytt.  [110 sider, revidert utgave av Byggebok 4 fra 1969]
Odd G. Barstad, red. (1976). 100 kjøkkenideer. Bonytt forlag.  [64 sider]
Nye bonytt (1976). Bolig- og innredningsbok. Bonytt forlag.  [127 sider]
Tore Giljane, red. (1985). Bonytt boligbibliotek. Bonytt forlag.  [Online]
Terje Forseth, Tore Giljane og Odd Børretzen (essay), red. (1986). Byggeskikk i Norge: Arv, egenart, fornyelse. Bonytt forlag.  [75 sider, utgitt i forbindelse med Byggeskikkutstillingen på Hå gamle prestegård på Jæren, april 1986]
Terje Forseth og Tore Giljane, red. (1988). Bedre og billigere norske småhus. Arkitekttegnet og husbankfinansiert. Bonytt forlag.  [Revidert utgave av Norske småhus-arkitekter, utgitt 1985, 111 sider]


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 46 004
2012: 43 468
2013: 43 726
2014: 40 783
2015: 35 034
2016: 38 492
2017: 36 876
2018: 30 724
2019: 29 178
2020: 30 723
2021: 30 515


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bonytt-fotografier fra Norsk Folkemuseum på Digitalt Museum
Duskhodeedderkopp

Duskhodeedderkopp (Savignia frontata) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Duskhodeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Duskhodeedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel, slekten (gattung) Savignia (tysk)


== Eksterne lenker ==
(en) duskhodeedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) duskhodeedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) duskhodeedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) duskhodeedderkopp hos Dyntaxa 
(en) duskhodeedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) duskhodeedderkopp hos Fossilworks 
(en) duskhodeedderkopp hos ITIS 
(en) duskhodeedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Savignia frontata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Savignia frontata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Subalpinedderkopp

Subalpinedderkopp (Scandichrestus tenuis) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). 


== Utseende ==
Subalpinedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 
Subalpinedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.


== Litteratur ==
W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): Spinnen Mitteleuropas, Scandichrestus


== Eksterne lenker ==
(en) subalpinedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) subalpinedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) subalpinedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) subalpinedderkopp hos Dyntaxa 
(en) subalpinedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) subalpinedderkopp hos ITIS 
Dvergedderkopper – edderkopper.net (norsk)
Paul Saladin Leonhardt

Paul Saladin Leonhardt (13. november 1877, død 14. desember 1934) var en tysk sjakkmester.
Han ble født i Posen, Provinsen Posen, Polen (den gang Det tyske rike), og døde av et hjerteanfall under et sjakkparti i Königsberg. 
Leonhardt var en spiller med lav profil, uten mange store turneringsseire, og er stort sett glemt i dag, selv om han på sitt beste kunne beseire de beste spillerne i verden. Tarrasch, Tartakower, Nimzowitsch, Maróczy og Réti bukket alle under for hans voldsomme angrepsstil mellom 1903 og 1920, og han sikret seg flere skjønnhetspriser.
I store turneringer tok han førsteplass i Hilversum 1903, i Hamburg 1905, og i København 1907 (foran Maróczy og Schlechter). Seieren i København ga ham tittelen nordisk mester. Han ble nummer tre, bak Rubinstein og Maróczy, i Karlsbad 1907; nummer to bak Milan Vidmar i Göteborg 1909 (7.-plass i nordisk mesterskap); nummer to bak Rudolf Spielmann i Stockholm 1909, og nummer to bak Carl Ahues, i Duisburg (DSB Congress) 1929.I matcher spilte han uavgjort mot Rudolf Loman (+4 –4 =2), beseiret James Mortimer (+5 –0 =3), slo Samuel Passmore (6 : 2), og uavgjort mot Georg Schories (2 : 2) i London i 1904, slo Hector William Shoosmith (+5 –0 =1) i London i 1905, tapte for Jacques Mieses (+1 –5 =1) i London i 1905, tapte for Spielmann i München i 1906 (+4 –6 =5), tapte for Frank Marshall (+1 –2 =4) i Hamburg i 1911, vant over Nimzowitsch (+4 –0 =1) i Hamburg i 1911, tapte for Hugo Süchting (1.5 : 2.5) i Hamburg i 1911 og spilte uavgjort mot ham (2 : 2) i Hamburg i 1912, vant mot Moishe Lowtzky (+5 –1 =1) i Leipzig 1913,
spilte uavgjort mot Hans Fahrni (1:1), vant mot Jeno Szekely (2.5 : 1.5), både i München i 1914, og spilte uavgjort mot Curt von Bardeleben (2 : 2) i Berlin i 1921.Han var en ekspert på åpningsteori, og skrev en monografi om Spansk åpning (Zur Spanische Partie – 1913). Åpningsvarianter  har blitt tilskrevet ham i Spansk, Siciliansk, Ponzianis åpning, Evansgambit, og  Skandinavisk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hooper, David and Kenneth Whyld (1996). The Oxford Companion to Chess. Oxford University. ISBN 0-19-280049-3. 
Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy (1986). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa. ISBN 83-217-2481-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
British Chess Magazine (December 1977) – article by Steve Cunliffe
Navneindeks til Jeremy Gaiges Sjakkturneringerstabeller, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 2004-09-01


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Saladin Leonhardt – chessgames.com 
(en) Paul Saladin Leonhardt – 365Chess.com 
487 partier av Paul Saladin Leonhardt, 365chess.com
Solan, Ludvig og Gurin med reverompa (album)

Solan, Ludvig og Gurin med reverompa er et musikkalbum med mange artister og skuespillere, utgitt i 1998. Albumet innholdt fortellingen og sanger fra filmen med samme navn.


== Sporliste ==
«I detektivbyrået»
«Stabbur-sanger'ns klagesang»
«Gurin får reverompa»
«Hos enkefru Stengelføhn-Gnad»
«Ludvig»
«Theatercaféen»
«Jakten»
«Hos Reodor Felgen»
«Ludvigs aftenbønn»
«Morgenstemning hos Reodor»
«Gurin mot Baugsberget»
«Ludvig og Gurin»
«Stabbur-sanger'ns frysesang»
«Alle takker Gurin»
«Slottet»
«Ein strek-nokon fargar»
«Gurins rag»
«Takkesang»
«Seljelåt»
«På slottet»
«Stabbur-sanger'n (nei, jø så fyse)»
«Gurins sang»
Scott Gates

Scott Gates (født 29. desember 1957 i Minneapolis, USA) er en amerikansk statsviter. Fra 2003 til 2012 var han direktør for Centre for the Study of Civil War (CSCW), et senter for fremragende forskning ved Institutt for fredsforskning. Scott Gates er siden 2002 også professor i statsvitenskap ved NTNU.
Scott Gates er utdannet statsviter fra Universitetet i Michigan (1983) og økonom fra Universitetet i Minnesota (1985). Han har ph.d. i statsvitenskap fra Universitetet i Michigan (1989). Han flyttet til Norge i 1996.
I 2008 ble Scott Gates opptatt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, og i 2013 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for samfunnsfag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ansattside ved PRIO Arkivert 11. mai 2012 hos Wayback Machine.
(no) Publikasjoner av Scott Gates i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Scott Gates i BIBSYS
Jón Loftur Árnason

Jón Loftur Árnason (født 13. november 1960) er en islandsk sjakkspiller som er stormester i sjakk, tre ganger islandsk mester, og en fremgangsrik forretningsmann.
Ikke hel ulik to andre nordiske sjakkspillere, Simen Agdestein og Magnus Carlsen, ble Jón Loftur Árnason hyllet som en fremtidig potensiell verdensmester etter en serie oppsiktsvekkende resultater. I 1976, mens han var bare 15, fikk han en delt førsteplass i en turnering for spillere under 21. Det samme året vant han en åpen islandsk turnering med en enestående poengsum på 9,5/11. Bare et år seinere spilte han remis med svart mot Jonathan Mestel, en etablert mester, i en teleks-kamp mot England. I 1977 i Cagnes-sur-Mer vant han Ungdoms-VM for under 16 (foran andre unge talenter som blant andre Garri Kasparov) før han ble islandsk mester ved tre anledninger (1977, 1982 og 1988). Kort tid etter aksepterte han en invitasjon til å slutte seg til Botvinniks sjakkskole. I 1979, fikk han FIDE-tittelen Internasjonal mester i sjakk (IM).
I internasjonal konkurranse tok han førsteplass i Husavik 1985, Plovdiv 1986 og Helsingfors 1986 (delt). 1986 var også året da FIDE tildelte ham tittelen Internasjonal stormester i sjakk.
I individuelle møter med noen av verdens beste spillere viste han at han alltid var en meget farlig motstander. Han slo VM-utfordrere og super-stormestere av Shorts, Kortsjnojs, Sjirovs, Adams', Dreevs, Vaganians og Larsens kaliber. Han ble også trukket mot de tidligere verdensmestere Petrosian, Smyslov, Tal, Karpov, og Khalifman.
Han spilte på det nasjonale sjakk-OL-laget fra 1978 til 1994, og bidro til femte- og sjetteplass i henholdsvis 1986 og 1992.
Jón Loftur Árnason sluttet å spille konkurransesjakk omkring 1995, for å konsentrere seg om sine andre lidenskaper, forretningsvirksomhet og finans. Han fikk en grad innen finans og regnskap ved Islands universitet, og påbegynte en karriere som førte ham til det islandske dot-com firmaet Oz Communications Inc., hvor han fikk en ledende stilling. Kanskje som følge av hans posisjon, viste selskapet sin forkjærlighet for sjakk og sponset i 2000 den prestisjefylte hurtigsjakk-turneringen chess@iceland vunnet av Kasparov foran Anand. Jón Loftur Árnason deltok, men hadde da for liten trening på dette nivået, og kom sist. Siden den gang har han bare fortsatt å spille i mindre og lokale lagkonkurranser.


== Utvalgte partier ==
Viktor Korchnoi vs Jon Loftur Arnason, Reykjavik, CBM 02 1987, English Opening: King's English Variation, General (A20), 0-1
Jon Loftur Arnason vs John Nunn, Novi Sad (ol) 1990, Spanish Game: Closed Variations (C84), 1-0
Jon Loftur Arnason vs Alexey Dreev, Reykjavik op 1990, French Defense: Tarrasch Variation. Modern System (C03), 1-0


== Kilder ==
Chess Magazine (August 1978) – side 346, En ny islandsk stjerne.
Olimpbase – Informasjon om olympiader og andre lagkonkurranse
Referanse til Arnasons forretningskarriere til 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Jón Loftur Árnason – FIDE 
(en) Jón Loftur Árnason – chessgames.com 
(en) Jón Loftur Árnason – OlimpBase 
(en) Jón Loftur Árnason – Chess.com 
(en) Jón Loftur Árnason – 365Chess.com
Tsjerkessere

Tsjerkessere (tsjerkessisk: Адыгэхэр – Adygèkhèr) er en folkegruppe med tsjerkessisk som morsmål. Tsjerkessere er innfødt til den historiske Tsjerkessia i dagens Europeisk Russland, nemlig titulær Adygia, Kabardino-Balkaria, Karatsjajevo-Tsjerkessia, Krasnodar kraj, sørvestlige deler av Rostov oblast og Stavropol kraj til Tsjerkasy oblast i det sentrale Ukraina. Tsjerkesserne utgjør nå en liten minoritet av befolkningen i Tsjerkessia, og den største konsentrasjonen finnes i Kabardino-Balkaria. Historisk er det 12 store adygeiske stammer, det vil si abadzech, beslenej, bzjedug, chatukaj, jegerukaj, kabardaj, mamcheg, natuchaj, sjapsug, temirgoj, ubych, zjanej, representert med hver stjerne på den grønne og gull flagg av tsjerkessere.


== Tsjerkessisk språk ==

Nordpontiske språk (eller abaskisk–adygeisk dialektkontinuum) er antatt å være isolert språkgenetisk, det vil si at det er betraktet som ikke beslektet med noe annet språk. En annen særegenhet med nord pontisk er at det har blitt snakket kontinuerlig og uavbrutt in situ (på stedet), i og rundt dets nåværende territoriale lokalisering, og det i lengre tid enn de fleste andre moderne europeiske språk som alle har blitt introdusert i forhistorisk eller historisk tid gjennom folkevandringer eller ved prosessen av kulturell overføring. Det er av den grunn antatt at tsjerkesserne kan være etterlevninger av en av de aller tidligste innbyggerne i østlige Europa, særskilt de i den nordlige Svartehavsregionen. Det har likevel vært mange forsøk på å sette nord pontisk i forbindelse med andre språk, og det har blitt et viktig mål for mange innen lingvistikken å bevise slektskap mellom nordpontisk og andre språk, men til tross for alle forsøk de siste to hundre årene er dette fortsatt like uvisst.


== Diaspora ==
Den tsjerkessiske diaspora har eksistert siden slutten av 1800-tallet, da mange muslimske tsjerkessere (tidligere hovedsakelig østeuropeisk ortodokse og romersk katolske) emigrerte til Det osmanske rike etter den etniske rensingen av tsjerkessere i Russland, også kjent som folkemordet på tsjerkessere. Tsjerkessiske grupper finnes i Tyrkia, Israel (i Kfar Kama og Rihaniya siden 1880), Tyskland, Romania, Syria, Nederland, Jordan, Albania, Kosovo (inntil 1998 da de ble repatriert etter trusler fra Kosovos frigjøringshær), Serbia, Egypt (tsjerkesserne tjenestegjorde tidligere i mamelukkenes armeer), samt i New York og New Jersey i USA.


== Galleri tsjerkessiske bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den nordkaukasiske diaspora i Tyrkia, UNCHR
Mitt kära Östersund – Nick Borgen – 14 favoritter

Mitt kära Östersund – Nick Borgen – 14 favoritter er en samleplate med Nick Borgen, utgitt i 2008.


== Sporliste ==
«Mitt kära Östersund»
«Det bästa jag vet»
«Den finaste jenta i klassen»
«We Are All the Winners»
«Kärleksvisan»
«Du e det finaste jag vet»
«Den kinesiske lykt»
«Ingen annen e som du»
«Låt mina händer vagga dig»
«Mycket bättre nu»
«Om jag bara fick»
«Flickan vid grinden»
«Lys og varme»
«We Can Rock the Night Away»