jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mang Ke

Mang Ke (kinesisk: 芒克) er forfatternavnet til Jiang Shiwei (kinesisk: 姜世伟), født i 1950[1][1][1] eller 1951[2][2][2] i Shenyang i Folkerepublikken Kina, en modernistisk kinesisk poet og kunstner.
Han vokste opp i Beijing, men 16 år gammel ble han som ledd i kulturrevolusjonen sendt ut på landet til provinsen Hebei. Denne tvangsforflyttingen skjedde ved at han ble plassert på en vogn trukket av hester; i samme transporten befant den senere lyrikeren Duo Duo seg. Mang Ke begynte å skrive dikt mens han befant seg i Hebei.
Etter hvert fikk Mang Ke tillatelse av kommuniststyret til å dra tilbake til Beijing. Sammen med andre unge poeter, deriblant Bei Dao og Duo Duo, begynte han å utgi det underjordiske litteraturtidsskriftet Jintian (I dag); noen kilder sier at de startet utgivelsen i 1978, andre sier 1979, andre igjen at de startet så tidlig som i 1976. Tidsskriftet ble forbudt av myndighetene i 1980. Mang Ke tilhører de modernistiske såkalte «tåkedikterne» (engelsk: «the Misty School» eller «the Misty Poets») og oppnådde ikke offisiell anerkjennelse i Kina da han var aktiv som lyriker. I Kina har lyrikken hans blitt spredt fortrinnsvis som stensiler, selv om noen dikt har blitt publisert i tidsskrifter som har vært utgitt med myndighetenes tillatelse. Engelske oversettelser av Mang Kes dikt har kommet på trykk i American Poetry Review, Representations og Nimrod. På begynnelsen av 1990-tallet var han en av de best kjente yngre lyrikerne i Kina.Han bor i kunstnerkolonien Songzhuang utenfor Beijing. Rundt 30 år etter at han utga sitt første dikt begynte han som kunstmaler, og oppnådde stor suksess med sine malerier. Han maler i et abstrakt formspråk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Barnstone, Tony (red.): Out of the Howling Storm: The New Chinese Poetry (Wesleyan University Press, 1993) – s. 89-96: Åtte dikt av Mang Ke i engelsk oversettelse
Antologien A Splintered Mirror, oversetter: Donald Finkel (North Point Press, 1991)
Jerome Rothenburg og Pierre Joris (red.): Poems for the Millennium (University of California Press, 1995).
Notes on the Mosquito : a blog on Xi Chuan 西川 and Chinese Poetry in English translation: Blogginnlegg om Mang Ke og hans lyrikk – besøkt 20. april 2017
La France dans les yeux de MANG KE, célèbre poète et peintre chinois (norsk: Frankrike sett gjennom øynene til MANG KE, den berømte kinesiske poeten og maleren) Arkivert 20. april 2017 hos Wayback Machine. – video (9 min. 17. sek.) om Mang Kes besøk i Frankrike i juni 2015, publisert på nettstedet CAP33 Web TV (cap33.com) – besøkt 20. april 2017
Yang Lian

Yang Lian (kinesisk: 杨炼, pinyin: Yáng Liàn, født 22. februar 1955 i Bern i Sveits) er en modernistisk kinesisk dikter. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Yang Lian ble født i Sveits der hans foreldre var stasjonert som diplomater, men han vokste opp i Beijing. 


=== Kulturrevolusjonen ===
Under kulturrevolusjonen ble han som mange andre ungdommer sendt ut på landsbygden, i Yangs tilfelle til Changping utenfor Beijing der han ble satt til å grave graver. 


=== Forfatter ===
Han begynte å skrive poesi i 1976 og ble noen år senere del av kretsen omkring det underjordiske litteraturtidsskriftet Jintian (I dag). Yang Lian er sammen med Bei Dao og Duo Duo den fremste representanten for den modernistiske og eksperimentelle såkalte «tåkediktningen».
Yang Lian befant seg i Auckland i New Zealand under protestene på Den himmelske freds plass i 1989 og deltok i de internasjonale protester mot de kinesiske myndigheters aksjon mot demonstrantene. Kort etter ble hans verk forbudte i Kina og han ble fratatt sitt statsborgerskap.} Han fikk asyl i New Zealand og har siden 1993 bodd i eksil i London.
Yang Lian har utgitt elleve diktsamlinger, to prosabøker og en essaysamling på kinesisk. Han er blant annet kjent for flere lange diktsuiter som knytter an til klassisk kinesisk poesi. Han har delt inn sitt forfatterskap i tre faser som svarer til de geografiske forandringer i hans liv: «Kinesiske manuskripter», med hans diktning fra 1980-årene, samt «Stillehavsmanuskripter» og «Europeiske manuskripter» som behandler emner som eksil og hjemløshet.
Yang Lian er oversatt til mer enn tyve språk.


== Eksterne lenker ==
(en) Yang Lian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Poetry International
Yang Lians hjemmesider
Grønne sertifikater

Grønne sertifikater  er en støtteordning for utbygging av fornybar energi. I Norge trådte ordningen i kraft fra 1. januar 2012 da Elsertifikatloven begynte å gjelde, og den varer til og med 2021. Ordningen administreres av Norges vassdrags- og energidirektorat.Ordningen pålegger strømleverandører å kjøpe elsertifikater. Disse sertifikatene utstedes av Norges vassdrags- og energidirektorat som i sin tur gir dem til selskap som har rettskraftige konsesjoner på å bygge fornybar energi. Slik skapes det en etterspørsel for utslippsfri energi i strømmarkedet. I EUs fornybardirektiv gis det pålegg om at medlemslandene må øke sin andel av fornybar energiproduksjon. Dette gjelder også Norge gjennom EØS-avtalen. Direktivet åpner for felles gjennomføring, og Norge har valgt å koble seg på Sveriges system, som har hatt en ordning med elsertifikater siden 1. mai 2003. 


== Målsetning og felles gjennomføring ==
I avtalen med Sverige er det satt en målsetning om å bygge ut tilsammen 28,4 TWh innen 2020, hvor Norge har ansvaret for å finansiere nesten halvparten. Det er derimot ikke satt begrensninger på hvor produksjonen skal bygges ut. Produksjonen vil derfor bli bygd i det landet hvor det er billigst å bygge, og av den produsenten som kan selge sertifikatene sine til den laveste prisen. Inntil 2015 gikk de fleste sertifikatpenger til svenske anlegg. Per april 2016 var 13,1 TWh bygd i Sverige og 2,4 TWh i Norge, av ialt 15,5 TWh.Grønne sertifikater er omdiskutert. Blant annet hevdes det at resultatet blir et kraftoverskudd som vil bli eksportert til Tyskland og Storbritannia. Regjeringen ønsket i 2016 å fastholde systemet til 2021, for deretter la markedet bestemme priser. Prisen var til å begynne med 20 øre/kWh, men falt til 14 øre i 2015, og videre til 5 øre i 2016/2017. Sverige planlegger å fortsett til 2030, med et mål om 18 TWh utbygd kapasitet.


== Teknologinøytralitet ==
Ordningen er teknologinøytral. Det vil si at den ikke skiller på ulike produksjonsteknikker, så lenge den ikke slipper ut klimagasser. Det betyr at for eksempel vindkraft, bioenergi og vannkraft er støtteberettiget, mens produksjon basert på olje og gass ikke er det. Atomkraft er ikke støtteberettiget, siden det ikke er en fornybar energikilde. Hva som bygges ut avhenger igjen av hva som er billigst. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Elsertifikatordningen», fra Olje- og energidepartementet
«Grønne sertifikater: Vinnere og tapere», fra nettstedet forskning.no
Strømprisen vil synke - artikkel fra forskning.no 18.7.12
Cillian Sheridan

Cillian Sheridan (født 23. februar 1989 i Bailieborough i grevskapet Cavan) er en irsk fotballspiller som for tiden spiller for den polske klubben Wisła Płock. 
Han har også spilt tre kamper for Irlands landslag.
Han var med på å vinne Scottish Cup i 2006-2007 for Celtic FC og den bulgarske cupen for CSKA Sofia i 2010/2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cillian Sheridan – Transfermarkt 
(en) Cillian Sheridan – national-football-teams.com 
(en) Cillian Sheridan – WorldFootball.net 
(en) Cillian Sheridan – Soccerbase.com 
(en) Cillian Sheridan – FootballDatabase.eu 
(en) Cillian Sheridan – Soccerway 
(en) Cillian Sheridan – EU-Football.info 
(en) Cillian Sheridan – PlaymakerStats.com 
(en) Cillian Sheridan – FBref 
(es) Cillian Sheridan – as.com
Egil & Arne

Egil & Arne var en norsk sangevangelistduo bestående av Egil Solheim (trekkspill og sang) og Arne Gundersen (gitar og sang). De reiste mye i Norge, med sang og kristen forkynnelse, blant annet med teltmøter i Evangelieteltet. Ved flere anledninger besøkte de utlandet, mest Norden, men hadde et helt års opphold i USA i 1959-1960.Egil og Arne gav ut en rekke grammofonplater, blant deres mest kjente sanger er I de sene aftensstunder, Jesus er løsningen og Vi bor ei her. De var begge tilsluttet De Frie Evangeliske Forsamlinger (DFEF, ofte kalt De Frie Venner) og menigheten Betania Kristiansand.
Arne & Egil virket sammen i 50 år. Egil Solheim døde 21. januar 2008 etter lengre tids sykdom. Arne Gundersen døde 25. oktober 2020.


== Diskografi ==
Listen er ikke komplett

Ingen Kjenner Dagen I morgen (7", EP), 1959 Klango F-33
Jeg blir der, 1962 Klango F-39
Er passet i orden?, 1967 Klango F-130
Inntil da, 1968 Klango F-153
På Løftenes Vogner (7", EP), 1969 Klango F-169
Takk, Store Gud (LP, Album), 1978 Klango FLP 3039
O' Min Venn Denne Stund Maa Du Velge (7", EP ) (ukjent år) Sanders Recording
Fullkommen fred (CD, MC), 1994 Master Music (tilgjengelig på spotify)
Favoritter (Dobbel CD), 2008 Lynor (tilgjengelig på spotify)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hagen, Kjell: Når vekkelsesvinden blåser Undertittel: Egil og Arne foteller til Kjell Hagen, Filadelfiaforlaget 1981 ISBN 82-534-0536-7
Bondlid, Eli: Arne Gundersen fortsetter i Herrens tjeneste Norge IDAG 31. januar 2008 html
Policy

Policy er dels et engelsk begrep med flere ulike betydninger og dels et faguttrykk, særlig innen statsvitenskap. Policy som begrep fokuserer på innholdet i politiske beslutninger; altså den innholdsmessige dimensjon av politikk. Ettersom det på norsk og andre språk ikke finnes noe eget ord for dette brukes ofte det engelske begrepet.I engelskspråklig tradisjon omfatter årsakskjeden for beslutningstagelse tre elementer: policy (innholdet i de politiske beslutninger), politics (de politiske beslutningsprosesser) og polity (de politiske institusjoner). Policy kan også vise allment til offentlig politikk (public policy), som både kan bety den prosessen der et samfunn fatter politiske beslutninger og være et akademisk fag. Policy brukes i tillegg bredere om hvilken som helst retningslinje for å oppnå bestemte mål i både offentlige og private sammenhenger.


== Referanser ==
Kortreist Musikk

Kortreist Musikk er et musikkalbum med Boknakaran & Julie, utgitt i 2011.
Platen ble innspilt i Kysten Studio i Tromsø januar og februar 2011.


== Sporliste ==
«Åran Går» (Olsen) — 3:25
«Et Lite Hus i ei Blomstereng» (Johansen/Stangnes) — 3:40
«Julies Vals» (Alapnes Normann) — 2:52
«Flått Sommer» (Olsen) — 3:00
«Skarven På Støtta» (Johansen/Stangnes) — 3:30
«September» (Olsen) — 3:51
«Kilfernora Barndance/Ril fra Velfjord» (trad) — 2:48
«Gravfær» (Johansen/Stangnes/Furebotten) — 2:58
«Mobil og Moral» (Olsen) — 3:15
«Russisk Schottis» (trad) — 2:23
«Banjoman/Lad O'Beirne's» (Olsen/trad) — 3:44
«Nordlandspols etter Børre Holmstad» (trad) — 2:34


== Personell ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kortreist Musikk på Discogs
Maja Lise Rønneberg

Maja Lise Rønneberg Rygg (født 10. juli 1930) er en tidligere norsk skuespillerinne, lektor og forfatter. I dag arbeider hun med litteratur ved Skøyen eldresenter.


== Familie ==
Rønneberg ble født 10. juli 1930 som datter av Anton Rønneberg og Ruth Krefting Rønneberg.


== Karriere ==
Maja Lise Rønneberg debuterte på Riksteatret i 1952. Hun var ansatt som skuespiller ved National i sju år. Fra 1961 var hun ansatt ved Hartvig Nissens skole med fagkretsen fransk, norsk og historie. I 1969 opprettet Hartvig Nissens skole landets første dramalinje med Maja Lise Rønneberg Rygg som starter. Hun arbeidet med drama ved denne skolen til hun gikk av for aldersgrensen i 1995. Som en av fagets pionerer har hun gitt tallrike kurs rundtom i landet, og har skrevet bøker i teaterhistorie og drama. Med Reform 1994 fikk Hartvig Nissens skole ansvaret for drama i studieretningen Musikk, dans og drama. Ved skolens 150-årsjubileum utkom skolens nyere historie skrevet av Maja Lise Rønneberg Rygg. Se også artikkel skrevet av Runo Hellvin i Drama. Nordisk dramapedagogisk tidsrift nr 04/2010.


== Utmerkelser ==
Maja Lise Rønneberg Rygg ble for sin innsats for faget drama den 26. november 2010 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Maja Lise Rønneberg i BIBSYSFra Hellas til happening, 1999 Gyldendal Norsk Forlag ISBN 9788205260207
Frå Hellas til happening, 1999 Gyldendal Norsk Forlag ISBN 9788205263079
Spel!, (medforfatter) 1997 Gyldendal Norsk Forlag ISBN 9788205246515
Spill med manus: teaterproduksjon, dans, 1995 Gyldendal Norsk Forlag ISBN 9788205226876


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maja Lise Rønneberg på Internet Movie Database 
Maja Lise Rønneberg hos Google Books
Lysbord

Lysbord er et arbeidsbord med en glassplate av frostet glass med kraftig bakgrunnsbelysning.
Hensikten er å bedre se detaljer i en mørk tegning eller et mørkt foto, eller å duplisere en tegning eller detaljer i den ved å legge en tegnefolie eller kalkerpapir over originaltegningen.
Lysbordet er konstruert som en kasse med en glassplate øverst. Under glassplaten er det montert en rekke lysstoffrør parallelt, for å oppnå en jevn belysning av hele glassflaten.


== Se også ==
Lystelt
Erik Tønne

Erik Tønne (født 3. juli 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Ranheim Fotball.Tønne startet sin karriere i Nardo før han i 2006 ble plukket opp av Rosenborgs rekrutteringslag. Etter et par sesonger ba han om å bli løst fra kontrakten og gikk til Strindheim, hvor han var lagets toppscorer to sesonger på rad i 2. divisjon.
Etter å ha trent med Sheffield United i september 2010, ble han tilbudt kontrakt som han signerte februar 2011. Han var på utlån til York City FC våren 2012. Den 5. april 2013 ble Tønne lånt ut til Hamarkameratene ut sesongen 2013,. Den 5. mai 2013 scoret han seiersmålet i Ham-Kams 1–0-seier over Elverum Fotball. Tønne ble offisielt klar for Sandnes Ulf 7. august 2013, etter at klubben benyttet midler fra Folkets Spiller-aksjonen da de signerte han.
Erik Tønne spilte høstsesongen 2015 for Bodø/Glimt, etter å ha signert en avtale den 31. juli. Her fullførte han sesongen med 9 kamper og 1 mål for et Bodø/Glimt som havnet på 8.plass i Tippeligaen. 
I januar 2016 ble Tønne klar for Fredrikstad Fotballklubb på kontraktstid ut sesongen. Etter en god sesong, bestemte Tønne seg for å flytte hjem til Trondheim. I 2017 spilte han for Levanger Fotballklubb på en 1 års kontrakt.
I desember 2017 ble Tønne enig med eliteserieklubben Ranheim Fotball om en kontrakt som strekker seg ut sesongen 2019. I august 2018 forlenget Tønne kontrakten sin ut 2021 med Ranheim Fotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Tønne – Transfermarkt 
(en) Erik Tønne – Soccerbase.com 
(en) Erik Tønne – Soccerway 
(no) Erik Tønne – Norges Fotballforbund 
(en) Erik Tønne – FBref
Haraldsplass Barnevern

Haraldsplass Barnevern (tidligere Garnes Ungdomssenter) er et barnevernsenter i Bergen som ble startet opp i 1987. Flere av avdelingene ligger på Garnes i Arna bydel og har fire boavdelinger, hvorav tre ligger i Indre Arna. Administrasjonen er lokalisert på Haraldsplass i Bergen hvor også Familie- og oppfølgingsavdeling er plassert. På samme eiendom ligger Bergen 4H-undervisningsgård. Haraldsplass Barnevern er en ideell organisasjon og eies  av Haraldsplass Diakonale Stiftelse som bl.a. også eier Haraldsplass diakonale høgskole og Haraldsplass Diakonale Sykehus. Haraldsplass Barnevern har avtaler om å levere ulike tjenester innen barnevern til stat og kommuner. 
Blant tjenestetilbudet er institusjonsplasser, familiehjem, botrening, ettervern og oppfølging i hjemmet. Målgruppen er barn og unge i alderen 13-18 (22) år som trenger bistand fra det offentlige med hensyn til omsorgssituasjon og/eller behandlingstiltak i forhold til atferdsproblemer.
Haraldsplass Barnevern har godkjenning for 13 institusjonsplasser, samt for å rekruttere, lære opp og veilede familiehjem. I tillegg følger personalgruppen opp et varierende antall unge som bor utenfor senteret. Rundt  40 stillinger ivaretar oppgavene, hvor en overvekt av de ansatte har faglig bakgrunn som barnevernpedagoger, sosionomer og vernepleiere.


== Eksterne lenker ==
Haraldsplass Barnevern
Haraldsplass Diakonale Stiftelse
Haraldsplass Diakonale Sykehus
Haraldsplass Diakonale Høgskole
Bergen byleksikon på nett, om Garnes Ungdomshjem
Fylkeskirke

Fylkeskirke (norrønt: fylkiskirkja) er betegnelsen på hovedkirkene i middelalderens fylker – som ikke må forveksles med dagens norske fylker. Fylkesordningen var innført på Vestlandet og i Trøndelag allerede i vikingtiden. Ved innføringen av kristendommen ble fylkene definert som kirkesogn og fylkeskirken ble hovedkirken innenfor sitt område. Da fylkesordningen ble innført på Østlandet var kristningen fullført, men kirken ble også her organisert med fylkeskirker.
Utover i senmiddelalderen modnet organiseringen av kirken, fylkeskirkene fikk mindre betydning og ble avløst av hovedkirker som omfattet et mindre geografisk område, hvilket etterhvert ble til prestegjeld.


== Innen år 1067 ==
Da Olav Kyrre ble norsk konge i år 1067 antas det at følgende fylkeskirker var bygget og innviet:. 
Borgartingslo̧g, 6 kirker(Norrønt: Sæx ero fylkis kirkiur i þema .iij. fylkium)Konghelle  (Kononga hællu ytra)
Svarteborg (Suertiborgh)
Tune (Tunum)
Aker (Akre i Oslóar heraðe)
Sem (Sæme)
Hedrum (Hæiðar hæimi)
Eiðsivatingslo̧g, 2 kirkerNikolaikirken på Gran (St. Nicolai)
Ringsaker (St. Olaf)
Gulatingslo̧g, 6 kirkerMoster
Selje (St. Sunniva)
Frostatingslo̧g, 2 kirkerNidarosdomen (Krist kirkju)
Mære


== Perioden 1150-1250 ==
Oversikt over fylkeskirker i perioden 1150-1250, basert på et utvalg kilder - ikke alle er oppgitt her. Enkelte andre kirker som er oppgitt som fylkeskirker i andre kilder, er utelatt ettersom de ikke er oppført i flere kilder.


=== Borgartingslo̧g ===
I Viken var det følgende fylkeskirker:
Álfheimar:
Ytterby
Svarteborg (Sorteborg)
Vingulmǫrk:
Tune
Gamle Aker kirke (Aker)
Vestfylda:
Sem (Sæm)
Hedrum (Heidrum)
Grœnafylki (lå ikke under Viken)
Gjerpen  (Gerpin á Hǫfund)


=== Eiðsivatingslo̧g ===
 Raumafylkí 

Ullinshof Haðafylkí 

Hof
Nikolai Heinafylkí 

Hringisakr


=== Gulatingslo̧g ===
 Egđafylkí 

Vanesyn Rygjafylkí 

St. Svithun Hórdafylkí 

Mostr á Horðalandi Valdresfylkí 

Sliðrar Sygnafylkí 

Hoprekstaðir Firðafylkí 

Sunnfirðir (Sunnfjord)
Naustradalr
Norðfirðir (Nordfjord)
Seliu Sunnmœrafylkí 

Kristkyrkja á hove


=== Frostatingslo̧g ===
Under Frostatinget var det følgende fylkeskirker: Raumsdœlafylkí 

St. Peter Norðmœrafylkí 

Þingvǫll Orkdœlafylkí 

Grjótar Gauldœlafylkí 

Meðalhúsar Strindafylkí 

Hlaðir Stjórdœlafylkí 

Værnes kirke eller Selbu kirke eller begge Skeynafylkí 

Ǫlvishaugr Verdœlafylkí 

Stiklastaðir Eynafylkí 

Húsastaðir i eyjunni iðri Sparbyggjafylkí 

Mære kirke Naumdœlafylkí 

Ranem kirke


=== Hálogaland ===
I Halogaland var det én fylkeskirke: þrándarnessfylkí

þrándarnes


== Referanser ==
St. Nikolausbreen

St. Nikolausbreen er en 1,5 km lang og inntil 1 km bred, totalt 1 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Den er en liten, hengende sidebre i St. Nikolausfjellet, som renner bratt nedover til Sørkappfonna. Den er blant de allern sørligste på Spitsbergen, og er en innlandsbre uten noen utløper til havog uten morene. 

 
Regnet fra nord og med klokken har den berøring med de større breene Belopolskijbreen i nordvest, Sørkappfonna i nordøst, og Mathiasbreen i sørøst.
Breen har sitt navn etter St. Nikolaus, skytshelgen for sjøfarende.


== Referanser ==
Toppbreen

Må ikke forveksles med den lille, 500 meter lange Toppbreen i fjellsida av Liljevalchfjellet, 3 km vest for Sveagruva.Toppbreen er en 1,5 km lang og 2 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Den er en liten, hengende sidebre som graver seg ned i østveggen av Keilhaufjellet, og som munner ut i Sørkappfonna fra sør mot nord. Den møter nabobreen Keilhaubreen i nordøst, og sistnevnte renner videre ned i havet med en stor frontmorene. Den er blant de aller sørligste på Spitsbergen, og er en innlandsbre uten noen utløper til hav og med ikke landfast morene. 
Regnet fra nord og med klokken har den berøring med de større breene Sørkappfonna i nordøst, og Keilhaubreen i nordøst, og via et smalt skar også med Mathiasbreen i vest. Sistnevnte er den eneste av to breer på Svalbard som ligger lengre sør enn Toppbreen.
Navnet kommer av at breen ligger helt opp mot toppen på Keilhaufjellet.


== Referanser ==
Astrid av Vendland

Astrid av Vendland, mytisk prinsesse i vendernes rike i Vendland på slutten av 900-tallet. Ifølge Snorre Sturlason var hun datter av kong Burislav og søster av Geira og Gunhild (også benevnt som Świętosława av Polen). 
Opphavet til Astrid er omdiskutert, fordi Snorres opplysninger ikke stemmer overens med andre kronologier om herskerne i området. En ubekreftet hypotese hevder at Snorre har referert feil, og at Astrid og Burislav var søsken. De kan dermed begge ha vært barn av kong Mieszko I av Polen. I så fall het Astrids mor Dobrawa av Bøhmen. Burislav kan etter denne hypotesen ha vært identisk med Boleslaw I av Polen som ble konge eller hertug i Polen etter sin fars død i 992. Astrid er også myteomspunnet gjennom sitt giftermål med jomsvikingenes høvding Sigvalde jarl. Jomsvikingene hadde sitt hovedsete i Jomsborg
Astrids yngre søster Geira (ca 965 – ca 985) ble i 982 gift med den norske Olav Tryggvason som senere ble norsk konge. Søsteren Gunhild ble gift med den danske kong Svein Tjugeskjegg. Det er uklart om Gunhild også var identisk med dronning Sigrid Storråde som beskrives hos Snorre og som oppgis som mor til kong Knut den mektige. Kilder oppgir også at Gunhild senere ble gift med den svenske kong Erik Seiersæl.


== Referanser ==
Keilhaubreen

Keilhaubreen er en 2 km lang og 2 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Den er en liten bre som starter ved kanten av den store Sørkappfonna, og derfra renner nedover mot havet med en stor frontmorene. Den er blant de aller sørligste på Spitsbergen, og er en innlandsbre uten noen utløper til hav. Den skyver derimot foran seg en stor, vifteformet morene som ligger på barmark og når ut til havet i vifteform. 

 
Keilhaubreen er en slags lavereliggende fortsettelse av Sørkappfonna, Toppfonna og Svartkuvbreen, ved at disse brenes ismasser fortsetter sørøstover mot havet gjennom Keilhaubreen.
Breen er oppkalt etter den norske geologen Baltazar Mathias Keilhau (1797-1858), som utforsket dette områdets geologi.


== Referanser ==
Cobaloides argus

Cobaloides argus er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae).  Den er den eneste arten i sin slekt.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Paraguay.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Calpodini Clark, 1948
Slekten Cobaloides Hayward, 1938
Cobaloides argus Hayward, 1938


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Cobaloides på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 1.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Cobaloides argus i Encyclopedia of Life 
(en) Cobaloides argus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cobaloides argus hos NCBI 
Oligoria argus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Butterflies of America - Cobaloides sp. [2]