jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kontrollgruppe

En kontrollgruppe er en gruppe deltakere i et vitenskapelig forsøk som fungerer som kontroll av hovedgruppen – det vil si at gruppen brukes som referanse til sammenligning med hovedgruppen som mottar en behandling, eller en annen faktor som man ønsker å studere virkningen av. Ved å sammenligne hovedgruppen med en kontrollgruppe kan forskere anslå hvorvidt en faktor bidrar til en utvikling, og eventuelt avvise at den har noen betydelig virkning dersom tilstanden til kontrollgruppen, som ikke blir utsatt for faktoren, utvikler seg tilstrekkelig likt hovedgruppen. Sammen med blinding kan også kontrollering hindre bias i å påvirke resultatene.
En kontroll i vitenskapelige forsøk er ikke nødvendigvis et menneske, det kan også være andre forsøksobjekt, som laboratoriemus eller en løsning i et reagensglass.
Hsinta kraftverk

Hsinta  kraftverk er et varmekraftverk i byen Kaohsiung i Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 210 MW fordelt på 5 like store blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, samt fyringsolje (1 blokk). Anlegget stod ferdig utbygd i 1999.
Anlegget står i havneområdet like ved siden av et 2 100 MW kullkraftverk.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Tunghsiao kraftverk

Tunghsiao kraftverk er et varmekraftverk i Miaoli i Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 894 MW fordelt på seks blokker á 300-320 MW hver. I tillegg kommer enhet nr 6 slik at totaleffekten i komplekset er 2 214 MW. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og fyringsolje. 
Det nyeste anlegget, Tunghsiao-6, er på 320 MW og ble ferdigstilt i 2000. Det fyres på LNG. Det har teknologi fra Alstom.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
Referanseliste – Innospin AG, Tyskland (på tysk)..
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Sun Ba kraftverk

Sun Ba kraftverk er et varmekraftverk i Tainan langt sør i Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 980 MW fordelt på to blokker á 490 MW hver. Brenselkilden er naturgass i form av LNG.
Anlegget stod ferdig i 2004, og har teknologi fra Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Star Buck kraftverk

Star Buck kraftverk er et varmekraftverk i Changhua-fylket på vestkysten av Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 490 MW fordelt én blokk.
Anlegget ble ferdigstilt i år 2009. Det fyres på LNG og har teknologi fra Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Hsin Tao gasskraftverk

Hsin Tao gasskraftverk er et varmekraftverk i Hsinchu i Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på én blokk.
Anlegget ble ferdigstilt i år 2002. Det fyres på naturgass og har teknologi fra General Electric.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Chiayi gasskraftverk

Chiayi gasskraftverk er et varmekraftverk i byen Chiayi i det sørvestre Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 4670 MW fordelt på én blokk.  
Anlegget ble ferdigstilt i 2003. Energien hentes fra naturgass og har teknologi fra Toshiba og General Electric.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Chang Bin gasskraftverk

Chang Bin gasskraftverk er et varmekraftverk i Changhua-fylket på vestkysten av Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 490 MW fordelt på én blokk.  
Anlegget ble ferdigstilt i år 2004. Det fyres på LNG og har teknologi fra Toshiba.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Taiwan».
Hsiehho oljekraftverk

Hsiehho oljekraftverk er et varmekraftverk i Hsiehho-området i det nordlige Taiwan. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW fordelt på fire blokker á 500 MW hver.  
Anlegget ble påbegynt i 1975 og ble ferdigstilt i år 1985. Det fyres på fyringsolje og har teknologi fra Siemens.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-fired Plants in China, South Korea & Taiwan».
Motstandspionérene, Arendalsgruppens vekst og fall

Motstandspionérene, Arendalsgruppens vekst og fall er en bok fra 1999 skrevet av journalist og lokalhistoriker Kristen Taraldsen.Boken er utgitt av Friluftsforlaget i 1999, og omhandler Arendalsgruppen, Norges første organiserte motstandsgruppe under andre verdenskrig. Arendalsgruppen ble etablert allerede 13. april 1940, med formål å hjelpe de kjempende styrkene i Setesdal. Aktiviteten var kortvarig, omtrent fire måneder. Gruppen hadde på denne tiden fått sendt en båt til England med etterretningsmateriale, utgitt seks flyveblad, og anskaffet flere radiosendere.
Boken er basert på tiltalebeslutningen som okkupasjonsmakten fattet vedrørende de 32 personene som ble ført til Tyskland for å bli stilt for den tyske militære domstolen Reichskriegsgericht (rikskrigsretten) 1. senat i Berlin. Fem av de ledende personene i gruppen ble dømt til døden. Tiltalebeslutningene klarte forfatteren å oppspore i Praha.


== Omslagsbildet ==
På forsiden av omslaget til boken er det et bilde av Wilhelm Tvedt-Gundersen, organisator i Arendalsgruppen og senere Milorg-leder i byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Profeten (film)

Profeten (fransk originaltittel: Un prophète) er et fransk krimdrama regissert av Jacques Audiard. Audiard hevder at filmen forsøker å «skape ikoner, bilder for mennesker som ikke har bilder, araberne i Frankrike». Han har og uttalt at filmen «ikke har noe å gjøre med hans syn på samfunnet», og er fiksjon.


== Handling ==
Den unge analfabeten Malik El Djebena (Tahar Rahim) blir dømt til seks års fengsel, der han kommer i kontakt med den korsikanske mafiaen, ledet av Luciani, som styrer de innsatte. Malik tøffer seg opp mens han soner, og vinner tillit hos mafiaen. Etter at Malik dreper medfangen Reyeb på Lucianis ordre, ordner Luciani permisjoner for Malik, der han utfører oppdrag (inklusive drap) for mafiaen. Malik lærer seg etterhvert å lese, og utvikler sitt eget nettverk og egen makt, til han slutt ikke lenger er på Lucianis side. 


== Roller ==
Tahar Rahim som Malik El Djebena
Niels Arestrup som César Luciani
Alaa Oumouzoune som Rebelled prisoner
Adel Bencherif som Ryad
Gilles Cohen som Prof
Salem Kali som Le prisonnier mutin
Pascal Henault som Ceccaldi (un corse)
Sonia Hell som Une matonne
Reda Kateb som Jordi
Jean-Philippe Ricci som Vettori
Jean-Emmanuel Pagni som Santi


== Produksjon ==
Filmens manus, omskrevet av Jacques Audiard og Thomas Bidegain, ble gitt til de av en produsent, mens ideen om å filme i et fengsel fikk Audiard etter en filmvisning han hadde i et fengsel, og han så de forholdene de hadde.Audiard ga rollen som Luciani til Niels Arestrup, som hadde spilt i Audiards forrige film. Han møtte Tahar Rahim da de delte en bil fra et annet filmsett. For st filmen skulle være mest mulig realistisk, ble tidliger innsatte brukt som konsulenter og statister.


== Mottagelse ==
Filmen er møtt med overveldende positive anmeldelser, og har en rating på 97% hos Rotten Tomatoes.Filmen er nominert til en Oscar i kategorien beste fremmedspråkelig film.Profeten vant Grand Prix under Cannes filmfestival i 2009. Under den 53. London Film Festival, vant den prisen for beste film. Filmen vant BAFTA for beste fremmedspråkelige film.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Profeten på Internet Movie Database 
(no) Profeten hos Filmfront 
(sv) Profeten i Svensk Filmdatabas 
(da) Profeten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Profeten på Allociné 
(nl) Profeten på MovieMeter 
(en) Profeten på AllMovie 
(en) Profeten på Turner Classic Movies 
(en) Profeten på Rotten Tomatoes 
(en) Profeten på Metacritic
Tom Sherak

Tom Sherak er president for Academy of Motion Picture Arts and Sciences i 2009-2010 perioden.


== Karriere ==
Sherak begynte å jobbe med filmdistribusjon i Paramount Pictures i 1970. Etter å ha jobbet som visepresident og sjefsinnkjøper i General Cinema, begynte han i Twentieth Century Fox, der han jobbet seg opp gjennom roller innen distribusjon og markedsføring til å bli sjef for innenlands distribusjon for selskapet i 1990. 
Sherak var med på danne Revolution Studios, som produserte rundt 30 filmer i de syv årene de var operative, inklusive Black Hawk Down, xxx og Hellboy.
Sherak jobber i dag som filmkonsulent for bl.a. Marvel Studios, og innehar en rekke styreverv i forbindels med filmindustrien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Sherak på Internet Movie Database 
(en) Tom Sherak hos The Movie Database 
(en) Tom Sherak hos Internet Broadway Database 
UCLA: Tom Sheraks biografi
Beleiringen av Sidon

Beleiringen av Sidon var en hendelse som var et etterspill til det Første korstog. Kystbyen Sidon ble tatt av styrker ledet av Baldwin I av Jerusalem og Sigurd I Jorsalfare, med hjelp fra Ordelafo Faliero, dogen av Venezia.


== Bakgrunn ==
Sommeren 1110 ankret en norsk flåte på 60 skip, ledet av kong Sigurd I Jorsalfare, opp i Acre hvor de ble mottatt av kong Baldwin I av Jerusalem. Sigurd og Baldwin red sammen til Jordanelven, hvorpå Baldwin ba Sigurd om hjelp til å ta muslimskkontrollerte havner langs kysten. Sigurd svarte at «de hadde kommet for å hengi seg til Kristi tjeneste», og hjalp Baldwin med å ta Sidon, som hadde blitt forskanset av Fatimid-kalifatet i 1098.


== Beleiringen ==
Baldwins armé beleiret byen fra land, mens nordmennene kom sjøveien. En skipsflåte var nødvendig for å forhindre at Sidon skulle motta assistanse fra den egyptiske flåten i Tyr. Det var først da en venetiansk flåte kom at de klarte å slå tilbake egypterne. Byen falt på 47 dager.


== Etterspill ==
På ordre fra Baldwin og patriarken av Jerusalem, Gibelin av Arles, ble splinter fra det hellige kors gitt til Sigurd.
Herredømmet Sidon ble opprettet og gitt til Eustace I Grenier.


== Referanser ==


=== Kilder ===
France, John: The Crusades and the expansion of Catholic Christendom, 1000-1714
Jacques, Tony: Battles and sieges
Phillips, Jonathan: The Second Crusade
Sidney, Donald og ʻIzz al-Dīn Ibn al-Athīr: The chronicle of Ibn al-Athīr for the crusading period from al-Kāmil fīʼl-taʼrīkh
Sturlason, Snorre: Heimskringla, Snorres kongesagaer


=== Fotnoter ===
Sergej Tsjerepanov

Sergey Petrovitsj Tsjerepanov (russisk: Сергей Петрович Черепанов; født 25. januar 1986) er en kasakhstansk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 21. november 2004, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 3.-plass i 15 km klassisk fra 2008.
Tsjerepanov deltok i Vinter-OL 2006 og representerte også Kasakhstan under Vinter-OL 2010 og i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Tsjerepanov – Olympedia 
(en) Sergej Tsjerepanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sergej Tsjerepanov – FIS (langrenn)
Mikhail Devjatjarov jr.

Mikhail Mikhajlovitsj Devjatjarov (russisk: Михаил Михайлович Девятьяров; født 11. november 1985) er en russisk langrennsløper. Han er sønn av den tidligere langrennsløperen Mikhail Devjatjarov.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 25. oktober 2003, og han har en individuell verdenscup-seier i klassisk sprint fra Stockholm 21. mars 2007. Han ble russisk mester på sprint i 2007.
Devjatiarov representerte Russland under Vinter-OL 2010, der han kom på 8.-plass på sprinten.


=== Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn ===


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Devjatjarov jr. – Olympedia 
(en) Mikhail Devjatjarov jr. – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mikhail Devjatjarov jr. – FIS (langrenn)
Algo Kärp

Algo Kärp (født 13. april 1985) er en estisk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 7. januar 2006, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 16.-plass i 50 km klassisk fra Holmenkollen i 2014.
Kärp representerte Estland under Vinter-OL 2010 og 2014.


== Doping ==
Kärp innrømmet i mars 2019 bloddoping.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Algo Kärp – Olympics.com 
(en) Algo Kärp – Olympic.org 
(en) Algo Kärp – Olympedia 
(en) Algo Kärp – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Algo Kärp – FIS (langrenn)
Benjamin Koons

Koons Benjamin (født 30. juli 1985) er en newzealandsk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 10. desember 2005, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 60.-plass i 30 km dobbel jaktstart fra 2005.
Koons representerte New Zealand under Vinter-OL 2010. Under VM i Oslo 2011 ble han nr 68 på 15 km. klassisk.


== Eksterne lenker ==
(en) Benjamin Koons – Olympedia 
(en) Benjamin Koons – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Benjamin Koons – FIS (langrenn)
Lenzerheide

Lenzerheide (retoromansk: Lai) er en by i kommunen Vaz/Obervaz i Graubünden i Sveits. Lenzerheide ligger ved riksvei 3, rundt 15 kilometer sør for Chur.
Stedet Lenzerheide / Lai deler samme tyske navn som området det ligger i. Dette området kalles på retoromansk Planoiras da Lantsch / Planiras da Lontsch, og er rett nord for Albula-dalen / Val d´Alvra.
Lenzerheide er et populært vintersportssted. 9. – 13. mars 2005 ble sesongavslutningen i verdenscupen i utfor i 2004/2005 arrangert her.


== Høysletta Lenzerheide / Planoiras da Lantsch ==
Dette området bærer det samme tyske navnet som selve stedet Lenzerheide / Lai som ligger her. Høysletta strekker seg fra Parpan og Valbella i nord og ca 6-7 km til Albula-dalen / Val d´Alvra lenger sør. Dette området er en ca 1 km bred dal, og nord for denne høyereliggende dalen ligger kantonshovedstaden Cuera / Chur. 

		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lenzerheide – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VfL Wolfsburg (kvinner)

VfL Wolfsburgs kvinnefotballag er et tysk fotballag som spiller i Bundesliga for kvinner. Laget har eksistert som del av Wolfsburg siden 2003.


== Historie ==
Allerede i 1973 ble det spilt fotball i Wolfsburg. VfR Eintracht Wolfsburg fikk da et kvinnelag. Laget debuterte i sluttspillet i det tyske mesterskapet først i 1982 og i cupen året før. I 1984 greide laget sin største bedrift, å komme til finalen i cupen. Den tapte de imidlertid mot SSG 09 Bergisch Gladbach med 0–2. I serien lyktes laget aldri å komme lenger enn kvartfinale før sammensåingen.
I 1990 var Eintracht Wolfsburg et av de grunnleggende medlemmene av Bundesliga. De endte i regionalgruppe Nord, der de var middelhavsfarer, og mot slutten rett over nedrykksstreken. I kvalifiseringen til felles Bundesliga tapte Eintracht mot blant andre Turbine Potsdam, og rykket ned. Ettersom klubben ble slått konkurs uansett, dro fotballspillerne til Wendschotter SV. I den nest øverste divisjonen var de knusende overlegne. De tapte én kamp (0–1), og fikk 121–1 i målforskjell. Tilbake i Bundesliga begynte de som før, først med midt på tabellen, og så nedover. I 2003 ble kvinnelaget overdratt til VfL Wolfsburg. Dette medførte imidlertid ingen øyeblikkelig sportslig suksess, og i andre sesong med ny klubb rykket laget ned. Laget rykket rett opp, og har siden holdt seg midt på tabellen.
I 2010 signerte klubben Melissa Wiik fra Stabæk, som dermed ble den andre norske kvinnelige fotballspilleren i Tyskland. Wolfsburg tapte bare tre av de 11 kampene i vårsesongen, og avanserte dermed til femteplass, deres beste plassering i Bundesligaen gjennom tidene. Etter sesongen forsterket Wolfsburg ytterligere, etter at den andre norske spilleren i Tyskland, Leni Larsen Kaurin, ble enig med en kontrakt fra juli 2010. Caroline Graham Hansen gikk til Wolfsburg i 2014, Kristine Minde i 2018, Ingrid Syrstad Engen i 2019 og Karina Sævik i 2020.


== Spillerstall ==
oppdatert 27. juli 2022


== Norske spillere ==
Melissa Wiik (2010–2011)
Leni Larsen Kaurin (2010–2012)
Caroline Graham Hansen (2014–2019)
Synne Jensen (2015–2016)
Marie Dølvik Markussen (2017)
Kristine Minde (2018–2020)
Ingrid Syrstad Engen (2019–2021)
Karina Sævik (2020–2021)


== Meritter ==
Mesterligaen i fotball for kvinner

Mester: 2013, 2014
Andreplass: 2016, 2018, 2020Bundesliga

Mester:2012–13, 2013-14, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20DFB-Pokal:

Mester:2012–13, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
Andreplass:-


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) VfL Wolfsburg (women) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sacatepéquez

Sacatepéquez er et departement i Guatemala, landets minste i areal. Departementet har 248 019 innbyggere (2002), og et areal på 465 km². Det grenser til departementet Guatemala i nord og i øst, til Escuintla i sør og til Chimaltenango i vest. Hovedstaden er Antigua Guatemala. En annen viktig by er Ciudad Vieja.
Departementet er delt inn i følgende 16 kommuner:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Viajeaguatemala: Sacatepéquez (Besøkt 16. desember 2012)
Kommuner (kart) (Besøkt 16. desember 2012)
Vidi Aquam

Vidi Aquam  er en sang som synges i den delen av en katolsk messe hvor menigheten bestenkes med vievann forut for en katolsk messe, eller som et tidlig ledd i messens første del ordets liturgi, dette da i den nye messen "Novus Ordo". I den gamle tridentinske messen som ble brukt i latinsk ritus før det annet vatikankonsil ble dette ritualet brukt hver søndag når det ble feiret høymesse.


== Latinsk Tekst ==
Vidi aquam egredientem de templo,.
a latere dextro, alleluia:. 
et omnes, ad quos pervenit aqua ista,.
salvi facti sunt, et dicent, alleluia, alleluia..
V. Confitemini Domino quoniam bonus:.
R. Quoniam in saeculum misericordia eius..
V. Gloria Patri, et Filio, et Spiritui Sancto:.
R. Sicut erat in principio, et nunc, et semper,.
et in saecula sæculorum. Amen..


== Norsk tekst ==
Jeg så vann komme ut fra tempelet,.
på den høyre siden, Halleluja.
og alle de som vannet så ble reddet,.
og skal si, Hallelujah, Hallelujah.
V. Gi pris til Herren, for Han er god,.
R. For Hans godhet varer for evig.
V. Ære være Faderen, og sønnen, og Den hellige ånd.
R. Som det var i opphavet, så nå, så alltid, og i all evighet Amen
Hammarby IF DFF

Hammarby Idrottsforening damfotbollsförening  er kvinnefotballaget til den svenske klubben Hammarby IF fra Stockholm. Hammarby var et av to lag som hadde vært i Damallsvenskan siden den startet opp, men rykket ned for første gang etter 2011-sesongen.


== Historie ==
Hammarbys kvinnelag startet allerede i 1970. Laget markerte seg først i 1981, da den svenske cupen i fotball for kvinner startet opp. Laget kom til finalen, men tapte. Denne bedriften med finaletap gjentok de i 1982 og 1983. Mens 1984 ikke resulterte i noe, vant Hammarby det svenske mesterskapet i 1985.
Hammarby kvalifiserte seg uten problemer til den nyoppstartede Damallsvenskan i 1988. Imidlertid ble de ingen umiddelbar hit i serien, og de første sesongene lå de over nedrykkstreken og under midten. Det forandret seg gradvis i 1991, da Hammarby kom på sjetteplass. De gjentok sjetteplassen i to år, før de overrasket alle med en andreplass i 1994. Denne andreplassen var første gang de var beste stockholmslag siden første sesong (da de også var det eneste). Hammarby, med Pia Sundhage som profil, etablerte seg blant de fire beste fram til 1999, da de igjen tilhørte nedre del av tabellen. Et lite oppsving fra 2002 ebbet ut i 2005, og siden har de holdt seg mellom 7.- og 9.-plass. I 2010 var imudlertid Hammarby farlig nær nedrykk, og i 2011 rykket laget ned for første gang. Laget hadde da vært 24 sesonger på rad i Damallsvenskan.


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Hammarby IF Fotboll (women) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wang Meng (forfatter)

Wang Meng (kinesisk: 王蒙, pinyin: Wáng Méng, født 1934 i Beijing i Kina) er en kinesisk forfatter og tidligere kulturminister.
I en alder av 14 år ble han medlem av kommunistpartiet og i mars 1949 medarbeider i Det nye demokratiske ungdomsforbunde. Hans debutroman «Lenge leve ungdommen» kom ut i 1953. Etter å ha arbeidet i flere år på mange forskjellige distriktskontorer hadde han oppdaget visse mangler. Derfor publisrte han i 1956, under Hundreblomsterkampanjen, den kritiske kortromanen Den nye ynglingen i organisasjonsavdelingen (Zhuzhibu xinlai de nianqingren) som kritiserte partiets byråkrati. Han ble anklaget for skittkasting mot Partiet men fikk til å begynne med støtte fra Mao Zedong. Men høsten 1957 begynte antihøyrekampanjen og Wang ble heftig kritisert og stemplet som «høyremann». Han ble sendt ut på landet. I 1963 ble han sendst til provinsen Xinjiang. Han arbeidet på marken om dagene og lærte seg uigurernes språk om kveldene.
I 1971 ble Wang sendt på en kaderskole for å formes til de rette meningene. Etter en tid fikk han oversette uigurske skrifter til kinesisk, og i 1978 lot man ham forfatte igjen og i 1979 fikk han vende tilbake til Beijing. 
Han var Folkerepublikken Kinas kulturminister fra 1986 til 1989.
Han er i dag professor, rådgiver og æresprofessor ved flere kinesiske universiteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Meng hos China Vitae
Tao Yuanming

Tao Yuanming (kinesisk: 陶渊明, pinyin: Táo Yuānmíng, Wade–Giles: T'ao2 Yüan1-ming2; stilnavn Yuanliang 元亮, også kjent som Tao Qian (陶潛, pinyin: Táo Qián, Wade-Giles: T'ao Ch'ien, født 365 i Jiujiang i Kina, død 427) var en kinesisk poet som under det østlige Jin-dynastiet. 


== Liv og virke ==
Hans familie var fattig, men velutdannet, noe som gjorde det mulig for Tao å studere noveller og klassisk konfuciansk litteratur. 
Tao begynte i 392 å virke som lokal mandarin og hadde forskjellige embeder frem til 406 da han fratrådte som guvernør av P'eng-tse. Tao vantrivdes med all korrupsjon og trakk seg tilbake til sin gård der han levde resten av sitt liv med sin familie. Han tilbragte sin tid med jordbruk, poesi og vin. Hans poesi berører primært naturen og livet sett gjennom bondens øyne, men tar også opp politiske og filosofiske spørsmål på et svært enkelt og jordnært vis. Han sies å ha skrevet sin poesi med et klart sinn noe som tillot ham å formidle sann poesi.Hans kanskje mest innflytelserike verk er den korte Fortellingen om ferskenblomstkilden, der Tao gir sin versjon av et jordisk paradis. Ferskenblomstringskilden (桃花源, Tao Hua Yuan) er senere blitt et standard uttrykk på kinesisk for utopia. 


== Referanser ==


== Oversatte verker ==
Meng Erdong (red.): Tao Yuanming Ji Yi Zhu ISBN 7-80626-064-1.
Wu Zheshun (red.): Tao Yuanming Ji ISBN 7-80520-683-X
David Hinton (oversetter): The Selected Poems of T'ao Ch'ien, Copper Canyon Press, 1993 ISBN 1-55659-056-3.
Pohl (oversetter): Der Pfirsichbluetenquell. Bochum University Press 2002.
A.R. Davis, A.R.: T'ao Yuan-ming, Hongkong, 1983. 2 bind
The Poetry of Ta'o Ch'ien, translated with commentary and annotation by James Robert Hightower, Oxford, Clarendon Press 1970.
Berättelsen om Persikoblomkällan, Kinarapport nr 4 2003
Biografi över herr Fempilsträd, Orientaliska Studier nr 100-101 1999, s 80-81.


== Litteratur ==
James R. Hightower: «The Fu of T'ao Ch'ien», i Harvard Journal of Asiatic Studies, Bind 17, Nr. 1/2, 1954, s. 169-230
James R. Hightower: «Allusion in the Poetry of T'ao Ch'ien», i Harvard Journal of Asiatic Studies, Bind 31, 1971, S. 5-27
Helwig Schmidt-Glintzer: Geschichte der chinesischen Literatur, Bern 1990, ISBN 3-406-45337-6
Xiaofei Tian: Tao Yuanming and Manuscript Culture: The Record of a Dusty Table. ISBN 978-0295985534.


== Eksterne lenker ==
Project Gutenberg. Peach Blossom Shangri-la: Tao Hua Yuan Ji by Qian Tao.


== Notater ==
Tao Yuanming er avbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av Jin Guliang.