jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paulo Leal

Paulo d'Eça Leal (født 15. juli 1901, død 18. september 1977) var en portugisisk fekter som deltok i de olympiske leker  1924 i Paris, 1928 i Amsterdam, og 1936 i Berlin.
Leal vant en olympisk bronsemedalje i fekting under OL-1928 i Amsterdam. Han var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Frankrike.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Bronse i fekting, kårde lag  Portugal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulo Leal – Olympics.com 
(en) Paulo Leal – Olympic.org 
(en) Paulo Leal – Olympedia 
(en) Paulo Leal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paulo Leal – databaseOlympics.com (arkivert)
Jorge de Paiva

Jorge de Paiva (født 13. mai 1887, død 12. mai 1937) var en portugisisk fekter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Paiva vant en olympisk bronsemedalje i fekting under OL-1928 i Amsterdam. Han var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Frankrike.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Bronse i fekting, kårde lag  Portugal


== Eksterne lenker ==
(en) Jorge de Paiva – Olympedia 
(en) Jorge de Paiva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jorge de Paiva – databaseOlympics.com (arkivert)
Frederico Paredes

Frederico Paredes (født 31. januar 1889, død 4. november 1972) var en portugisisk fekter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Paredes vant en olympisk bronsemedalje i fekting under OL-1928 i Amsterdam. Han var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Frankrike.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Bronse i fekting, kårde lag  Portugal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederico Paredes – Olympedia 
(en) Frederico Paredes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frederico Paredes – databaseOlympics.com (arkivert)
João Sassetti

João Vicente de Freitas Branco Sassetti (født 22. januar 1892, død 28. mai 1946) var en portugisisk fekter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.
Sassetti vant en olympisk bronsemedalje i fekting under OL-1928 i Amsterdam. Han var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Frankrike.


== OL-medaljer ==
 1928  Amsterdam - Bronse i fekting, kårde lag  Portugal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) João Sassetti – Olympics.com 
(en) João Sassetti – Olympic.org 
(en) João Sassetti – Olympedia 
(en) João Sassetti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) João Sassetti – databaseOlympics.com (arkivert)
Caddoanske språk

Caddoanske språk er en språkfamilie i Great Plains i USA. Alle de gjenlevende språka i familien er trua av utryddelse, og det er til sammen bare rundt 50 talere igjen av caddoanske språk.


== Inndeling ==
Man kjenner til fem caddoanske språk:
I. Nordcaddoansk

A. Pawnee-Kitsai
a. Kitsai
1. Kitsai (også kjent som kichay) (utdødd)
b. Pawnee
2. Arikara (også kjent som ree)
3. Pawnee (dialekter: sørlig bend, skiri (også kjent som skidi eller wolf))
B. Wichita
4. Wichita (dialekter: wichita, waco, tawakoni)II. Sørcaddoansk

5. Caddo (dialekter: kadohadacho, hasinai, natchitoches, yatasi)


== Eksterne lenker ==
Caddoanske språk hos Ethnologue
Titusville High School

Titusville High School er en amerikansk videregående skole i Titusville (Florida), Florida. 
Det går 1589 elever på skolen. THS ble grunnlagt 1927. Nåværende rektor på skolen heter Dr. Lori Spinner. Skolefargene er blått, hvitt og gull og maskoten til skolen er en terrier. Titusville High School er rival med Astronaut High School.
Schuylkill

Schuylkill er ei elv i delstaten Pennsylvania i USA. Den er den største sideelva til elva Delaware. Den er 203 km lang, og har et nedbørfelt på 5 180 km². Middelvannføringen ved munningen er 132 m³/s.
Elva har sitt utspring i Appalachene, nord for byen Pottsville, og renner derfra i sørøstlig retning gjennom den sørøstlige delen av Pennsylvania. Den passerer gjennom byene Reading, Pottstown og Norristown, og munner ut i Delaware i storbyen Philadelphia. Her ligger også Fairmount Park, hvor Verdensutstillingen i Philadelphia ble holdt i 1876.


== Eksterne lenker ==
Welcome to the Schuylkill River
Naturskyddsföreningen

Naturskyddsföreningen (Svenska Naturskyddsföreningen, SNF) er en forening i Sverige som arbeider med natur- och miljøsaker. Foreningen er oppdelt i 24 länsförbund og 275 kommunekretser,
totalt har foreningen 184 000 medlemmer.Foreningen ble stiftet i 1909 av et antall professorer og andre naturinteresserte og feiret 100-årsjubileum under 2009.
Blant grunnleggerne var Rutger Sernander, som hadde en ledende posisjon i foreningen til han døde i  1944. Forfatteren Sten Selander var under mange år foreningens leder. 
I den første tiden arbeidet man mest med å frede ulike naturområder og truede arter. I takt med at nye miljøproblemer har fått oppmerksomhet har virksomheten blitt endret. Naturskyddsföreningen var med og drev fram store deler av den moderne miljølovverket og at myndigheter som Naturvårdsverket ble etablert.I dag arbeider Naturskyddsföreningen med å styrke naturfølelsen og kjærligheten til naturen parallelt med politisk påvirking og en bred internasjonal virksomhet. Foreningen samarbeider med andre miljøorganisasjoner innenfor EU, men har også partnersamarbeid med miljøorganisasjoner i øst og syd med støtte fra SIDA.Forbrukermakt for å påvirke produsenter og handel så de tar et større miljøansvar, er en viktig del i virksomheten. Organisasjonen ligger blant annet bak «Miljövänliga Veckan» som hvert år arrangeres i uke 40 og den selvstendige miljømerkingen «Bra Miljöval» samt «Naturens Bästa».Naturskyddsföreningens symbol er en vandrefalk, en av de arter som påvirkes sterkt av gifter og som foreningen har bidratt til å redde i Sverige gjennom blant annet overvåkning og avlsvirksomhet. Fältbiologerna, som er en frittstående ungdomsorganisasjon tilknyttet Naturskyddsföreningen ble stiftet i 1947.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Naturskyddsföreningen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lee Morgan

Denne artikkelen omhandler musikeren Lee Morgan, men navnet er også pseudonym for forfatteren, Kjell HallbingEdward Lee Morgan (født 1938, død 1972) var en hard bop-trompetist som spilte inn flere album på Blue Note Records.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Morgan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lee Morgan på Internet Movie Database 
(en) Lee Morgan på Discogs 
(en) Lee Morgan på MusicBrainz 
(en) Lee Morgan på Spotify 
(en) Lee Morgan på Last.fm 
(en) Lee Morgan på AllMusic 
(en) Lee Morgan hos American National Biography 
(en) Lee Morgan på YouTube 
Lee Morgan på YouTube
Kristian Gislefoss

Kristian Gislefoss (født 1980 i Bærum) er en norsk statsmeteorolog og værmelder for NRK. Han er utdannet innen meterologi og glasiologi ved Universitetet i Oslo.Gislefoss hadde sin første sending på Morgennytt på NRK 21. mars 2011. Før han begynte i NRK jobbet han på Meteorologisk institutt i Tromsø.
Gislefoss var høsten 2020 tiltenkt rollen som ekornet i underholdningsprogrammet Maskorama på NRK, men måtte trekke seg fra programmet etter å ha fått problemer med stemmen på generalprøven. [1]
Kristian Gislefoss er sønnen til NRK-værmelder og meteorolog Kristen Gislefoss.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristian Gislefoss på Internet Movie Database
Pus Thaulow

Pus Thaulow (født Erna Loftaas Wadel den 20. september 1895 i Bergen, død 22. november 1985) var en kjent norsk matskribent.
Hun var født i Bergen. Foreldrene var styrmann Alfred Olssen Wadel (1865–) og Gyda Olssen Wadel (1865–). I 1910 hadde familien flyttet til Kristiania og Erna gikk på syskole. Hun var først partner med bassbaritonen Carsten Ørner (1889–1971) og fikk sønnen Tellus Albert Rønningen (1912–83). Hun var så gift med tegneren og teatermaleren Otto Friedrich Wilhelm von Hanno (1891–1956) og fikk sønnen Carl Cato von Hanno (1916–41). Han utdannet seg til flyver. Da annen verdenskrig brøt ut, dro sønnen til England for å delta i krigen på de alliertes side. Han ble instruktør i Little Norway, og ble borte på et tokt til Reykjavik den 30. juli 1941. Ekteskapet med Otto von Hanno tok slutt mens sønnen ennå var barn.
I 1928 giftet hun seg på nytt med reklamemannen Harald Thaulow (1887–1971) av slekten Thaulow, hvis store interesse var hagevekster og -anlegg. Sammen slo de seg i 1945 ned i Fevik på Sørlandet, der de opparbeidet en prydhage på eiendommen Hasla. Herfra skrev ekteparet flere bøker, og Pus etablerte egen matspalte i Aftenposten. Spaltens faste illustratør var tegneren Ulf Aas, som hun i 1948 hadde hjulpet til jobb i Aftenposten. Hun var også redaktør for flere kokebøker om mat og relaterte emner. I 1957 utga hun boken «Sørlandsprat og matprat», som var en samling av artikler hun tidligere hadde hatt på trykk i matspalten i Aftenposten.


== Bibliografi ==
Pus Thaulow (1948). Utsøkte retter fra 100 norske hjem. F. Bruns Bokhandel. 
Husmor Service – en miniatyrkokebok fra Viking Melk – utgitt av Aktieselskapet De Norske Melkefabrikker (årstall for utgivelsen ikke angitt i boken)
Pus Thaulow (1957). Sørlandsprat og matprat. Schibsteds forlag.  [Illustrert av Ulf Aas]
Ingrid Fridén-Abelson: Grillboken (1959) – oversatt fra svensk, norsk utgave ved Pus Thaulow.


== Noter ==


== Referanser ==
Royal Society of Arts

Royal Society for the Encouragement of Arts, Manufactures and Commerce (RSA) er en britisk tverrfaglig institusjon som er basert i London. 
Kjente medlemmer av Royal Society inkluderer Benjamin Franklin, Karl Marx, Adam Smith, William Hogarth, John Diefenbaker, Stephen Hawking og Charles Dickens. Organisasjonens uttrykte hovedformål i samfunnet var å utvikle vitenskap, raffinere kunst, forbedre og utvide handel både nasjonalt og internasjonalt. Men Royal Society ble også grunnlagt av behovet for å lindre fattigdom og sikre full sysselsetting blant befolkningen. 
RSA ble grunnlagt i 1754 av William Shipley og ble opprinnelig modellert av Dublin Society. I 1774 flyttet institusjonen inn i et nytt bygg i London som var designet av de kjente designerne James Adam og Robert Adam som en del av deres innovative ordning. RSA er fremdeles aktiv, men den har også ekspandert til andre tilstøtende bygninger i de mellomliggende årene. I sine tidlige år, tilbød Royal Society diverse premier  og utmerkelser til personer som klarte å oppnå et visst antall publiserte vitenskapelige verker. Kaptein William Bligh ble utsatt for Mytteriet på Bounty under et forsøk på å bli tildelt en slik premie for å frakte brødfrukt fra øst til Vestindia. Han gjentok senere den samme reisen og denne gangen lyktes han, og Royal Society tildelte ham prisen. 
Royal Society tilbød premier for et svært bredt spekter av vitenskapelige utfordringer blant annet for å utvikle nye former for maskiner og forbedringer til landbruket, inkluderte måter som forbedret dyrking av opiumsvalmuer. RSA var vert for Storbritannias første utstilling av moderne kunst som var en stor suksess. Som et resultat, ble Royal Academy of Arts dannet i 1768 av Thomas Gainsborough og Joshua Reynolds, to tidlige medlemmer av RSA, som en spin-off organisasjon av Royal Society.
The National Training School for Music ble grunnlagt i London av Royal Society i 1876. Denne skolen ble senere etterfulgt av Royal College of Music. Hvert år ble en rekke medaljer utdelt av Royal Society, inkludert den prestisjetunge Albert Medal og Benjamin Franklin Medal. Personer som har blitt tildelt utmerkelser fra Royal Society for the Encouragement of Arts, Manufactures and Commerce har blant annet vært Nelson Mandela, Frank Whittle og professor Stephen Hawking, Thomas Bewick, samt flere andre vitenskapsmenn. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Royal Society of Arts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Banos

Banos er et bananpålegg som produseres av Stabburet som eies av Orkla. Produktet ble lansert i Norge på 1930-tallet. Opprinnelig var det Oslo banankompani som produserte Banos, men selskapet ble kjøpt opp av Sunda AS og Orkla Foods i 1991. Banos lages av ferske bananer som moses og er smørbart.Under en nyhetssak om svensk arbeidsinnvandring i februar 2011 ble Banos et symbol på «drittjobber» svensker tar i Norge, fordi bananene som inngår i produksjonen er håndskrellet av utelukkende unge svensker.Produksjonen av Banos foregår i dag på Sundafabrikken på Tveita i Oslo, en gang hver tiende uke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Banos hos Orkla
Erik Meling Sele

Erik Meling Sele (født 1987 i Stavanger) er en norsk forfatter.  
Han debuterte med novellesamlingen Likkisten i 2011.  
Debutromanen Dumming følger en karrierejeger som overbevises om at han er dum, og som vil finne verdens enkleste jobb. 
I Pladask forelsker en lærer seg i en kvinne han møter i en drøm, og bestemmer seg for å finne henne.  
I Krepsens regnskap vekkes opprørslysten til en introvert regnskapsfører når han blir satt til å jobbe i kontorlandskap, 
Sele er bidragsyter til Juritzen forlags årlige antologi Påskekrim. 
Han er utdannet sivilingeniør ved NTNU.
Sele skrev først noveller for ulike ukeblader, inspirert av Roald Dahls mørke noveller.


== Bibliografi ==
Likkisten – samling av noveller, (2011)
Dumming — Roman (2017)
Pladask — Roman (2018)
Krepsens regnskap — Roman (2019)


== Referanser ==
Alexander Juretzko

Alexander Juretzko (født 11. april 1990) er en tysk friidrettsutøver. Han konkurrerer hovedsakelig på 400 meter.
Han deltok ved Junior-VM i friidrett 2008, der Tyskland vant bronse på 4 x 400 meter. De andre løperne på det tyske laget var Pascal Nabow, Niklas Zender og Marc-John Dombrowski.På nasjonalt nivå er han tysk juniormester innendørs to ganger; på 200 meter i 2008 og 400 meter i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Juretzko – World Athletics 
(de) Profil hos Leichtathletik.de
Ove Petersen

Ove Petersen (født 15. januar 1830 i København, død 18. februar 1892 på Frederiksberg) var en dansk arkitekt og titulær professor kjent for blant annet Det Kongelige Teater og hotelbygging.
Petersen var opprinnelig tømrer og ble tatt opp på Kunstakademiets Arkitektskole i 1844. Han vant flere av Kunstakademiets medaljer og etter endt utdannelse arbeidet han i 8½ år som tegner og konduktør for N.S. Nebelong.
Petersen sto den frie historismen nær og dette viste seg blant annet i de store bygningene ved Kongens Nytorv i København som hadde fasadedekor inspirert av barokken. I andre arbeider var han nærmere gotikken. 
Sammen med Vilhelm Dahlerup vant han den utlyste konkurransen om Det kongelige Teater som ble oppført i italiensk renessanse. 
Petersen sto også bak mange kirkerestaureringer.


== Verk - utvalg ==
Strynø kirke (1867, sammen med Vilhelm Dahlerup)
Vigsnæs kirke (1868–69)
Det Kongelige Teater (1. premie 1870–71; oppført 1872–74, sammen med Vilhelm Dahlerup)
Hotel d'Angleterre, Kongens Nytorv, København (1873–75, sammen med Vilhelm Dahlerup og Georg E.W. Møller, senere bygget om)
Hotel Prindsen, Algade 13, Roskilde (1880, fredet)
Grand Hotel National, Vesterbrogade, København (1882, fasaden senere fjernet)
Dagmarteatret og Dagmarhotellet (1882–83, revet i 1937)
Landskrona rådhus (1882–83)
Vinderød kirke (1884)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Ove Petersen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Georg E.W. Møller

Georg Ebbe Wineken Møller (født 24. januar 1840 i Hillerød, død 21. juni 1897 i København) var en dansk arkitekt innen historisismen. Han arbeidet ofte sammen med Vilhelm Dahlerup i et partnerskap hvor Møller primært tok seg av den praktiske og tekniske utførelse snarere enn den kunstneriske behandling.
Møller kom som ung til København hvor han ble utlært som tømrer i 1858. Fra 1854 til 1859 var han samtidig elev av G.F. Hetsch. I 1855 begynte han å gå på Kunstakademiet, hvor han ble elev i 1861. Han konkurrerte  til sølvmedaljen, men gikk ut av arkitekturklassen i 1863 uten å ha lykkes.
I tidsrommet 1859–1867 arbeidet han som konduktør hos J.D. Herholdt, Christian Zwingmann og Vilhelm Tvede. 
Blant hans viktigste arbeider er Hotel d'Angleterre (1875) som var et samarbeide med Vilhelm Dahlerup og Ove Petersen, Statens Museum for Kunst, sammen med Dahlerup (1889–96} og Ny Carlsberg Glyptotek – også det sammen med Dahlerup. 
Møller vant premie i forbindelse med skissekonkurransen om gjenoppføringen av Christiansborg og sammen med Dahlerup ved konkurransen om Statens Museum for Kunst (1886) og til det nye rådhuset (1890). 


== Utmerkelser ==
I 1896 ble han Ridder av Dannebrog.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Georg E.W. Møller på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Francisella tularensis

Francisella tularensis er en patogen species av gram-negative bakterier og årsaken til sykdommen tularemi eller harepest. Den er en fakultativ intracellulær bakterie. Siden den kan spres som aerosol og er høyvirulent er den klassifisert som klasse A agens av amerikanske myndigheter, det vil si som mulig agens for biologisk krigføring eller bioterrorisme. Det finnes flere undergrupper av bakterien der de amerikanske er stort sett farligere enn de eurasiske.


== Subspecies ==
Bakterien ble oppdaget i ekorn fra Tulare County i California i 1911. Fire biovarianter av F. tularensis er definert. 

Biovar tularensis (eller type A) finnes hovedsakelig i Nord-Amerika og er den mest virulente av de fire. Den kan hos menneske utløse en alvorlig lungebetennelse med mulig dødelig utfall.
Biovar palearctica (også kjent som biovar holarctica or type B) er hovedsakelig funnet i Europa og Asia, men gir sjeldent  dødelig sykdom hos menneske. En svekket vaksine stamme av subspecies palearctica har blitt beskrevet, men har sålangt ikke blitt lisensert som vaksine.
Subspecies novicida (tidligere en egene species: Francisella novicida) er karakterisert som en relativ ufarlig subspecies; bare to tularemitilfeller i Nord-Amerika har blitt knyttet til novicida og bare hos alvorlig immunsvekkede pasienter.
Biovar mediasiatica finnes hovedsakelig i Sentral-Asia. Det er ikke kjent om den har evnen til å infisere mennesker.


== Verter ==
Hovedverter for bakterien er gnagere, særlig hare, lemen, mus o.l. Hos disse dyr smitter bakterien raskt og fører til høye dødsrater; opp til 80-90% av harebestanden i et område kan dø under et utbrudd. Mennesker kan bli smittet ved direkte kontakt med syke dyr eller deres ekskrementer. Også overføring via mygg eller andre blodsugende insekter er beskrevet. Bakterien kan ikke smitte fra menneske til menneske.
Videre kan F.tularensis overlever i ukevis i vann, gress og høy, forurenset med døde dyr eller dyreekskrementer. I Norge har utbrudd vært knyttet til private brønner eller andre forurensede vannkilder. Aerosolisering av smittsom støv kan forekommer ved uteaktiviteter som for eksempel gressklipping. 


== Se også ==
Tularemi


== Eksterne lenker ==
(en) Francisella tularensis i Encyclopedia of Life 
(en) Francisella tularensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Francisella tularensis hos ITIS 
(en) Francisella tularensis hos NCBI 
(en) Kategori:Francisella tularensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Francisella tularensis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Folkehelseinstituttets smittevernhåndbok om tularemi
Marc-John Dombrowski

Marc-John Dombrowski (født 11. april 1990) er en tysk friidrettsutøver. Han konkurrerer hovedsakelig på 400 meter.
Han deltok ved Junior-VM i friidrett 2008, der Tyskland vant bronsemedaljen på 4 x 400 meter. De andre løperne på det tyske laget var Pascal Nabow, Niklas Zender og Alexander Juretzko.I 2009 deltok han ved junior-EM i Novi-Sad, der han fikk sølvmedalje på 400 meter hekk, bak Tobias Giehl. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc-John Dombrowski – World Athletics 
Profil hos Leichtathletik.de
Aasmund Sveinung Sudbø

Aasmund Sveinung Sudbø (født 13. januar 1951, død 8. juni 2021) var en norsk professor i fysikk (optoelektronikk).
Han vokste opp i Morgedal i Telemark og utdannet seg som sivilingeniør i teknisk fysikk ved Norges tekniske høgskole (NTH)] i Trondheim (1975). Han tok doktorgraden i fysikk ved University of California, Berkeley i 1979 og var deretter postdoktor ved IBM i New York i to år. I perioden 1981–1995 var han forsker for Televerket på Kjeller. I 1986 ble han knyttet til Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo (UiO) som professor II. Han ble utnevnt til professor i fysikk ved UiO i 1995. Sudbø var en produktiv forsker med nærmere hundre vitenskapelige publikasjoner registrert i Frida.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Aasmund Sveinung Sudbø i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Aasmund Sveinung Sudbø i BIBSYS
Otto von Hanno

Otto Friedrich Wilhelm von Hanno, født 14. oktober 1891, død 10. november 1956 var en norsk tegner og teatermaler. Han var sønn av arkitekt Carl Wilhelm von Hanno og Ingeborg Gjerdrum, og sønnesønn av arkitekt Wilhelm von Hanno. Hans søster Ingeborg von Hanno var hoffdame for dronning Maud.


== Biografi ==
Otto von Hanno var gift to ganger. Hans første ekteskap var med Erna Wadel; hun var matskribent under navnet Pus Thaulow. De fikk sønnen Carl Cato von Hanno i 1916. Noen år senere tok ekteskapet slutt, og i 1927 giftet Otto von Hanno seg på nytt med Bergljot Gjems Selmer, skuespiller og forfatter. Otto von Hanno illustrerte flere av hustruens bøker. Ekteskapet med Lillemor endte også i skilsmisse.
Sønnen Carl Cato hadde utdannet seg til flyver. Da annen verdenskrig brøt ut, dro sønnen til England for å delta i krigen på de alliertes side. Han ble instruktør i Little Norway, og falt i 1941.
Otto von Hanno hadde også hatt en militær karriere som major i det norske forsvaret.


== Kunstnerisk virke ==
Otto von Hanno var en kjent teatermaler, men virket også som illustratør. Hans reklameplakat "Si-ko-fuglen" fra 1926 ble i 1994 trykket opp i den såkalte Norsik Kalenderen 1995 sammen med andre eksempler på norsk plakatkunst fra mellomkrigstiden.


== Bøker illustrert av Otto von Hanno (utvalg) ==
Oplevet og hørt. Overtro og bjørnehistorier av Otto Schulz (1934)
De og vi av Lillemor von Hanno (1936) Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Fjellet drar. Fiskerliv av Waldemar Kallevig (1936)
Blindebukk av Lillemor von Hanno (1939) Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Dumme menner og troll til kjerringer av Lillemor von Hanno (1937) Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Det går et år av Lillemor von Hanno (1940) Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Soldatens syvende sans (1949) Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Å verge seg og sine hvis –  – utgitt av Sivilforsvaret (1952)


== Andre verker ==
Oslo Museum har i sin teaterhistoriske samling et flygel som har tilhørt Aase Bye, og senere Dag Frøland, og som er dekorert av Otto von Hanno.
Schous Bryggeriers reklamefigur "Ølbæreren" skal ha vært tegnet av Otto von Hanno; tegningen signerte han med sine initialer OVH.


== Referanser ==
Hans I. Klevens bibliografi

Hans I. Kleven (f. 1926, d. 2014), norsk politiker og forfatter. Kleven var aktiv i Norges Kommunistiske Parti fra 1945 til 1990-tallet, og i Marxistisk Forum etter dannelsen i 1967. Kleven ga ut en rekke bøker og publiserte artikler i ulike tidsskrifter. Hovedtema for hans forfatterskap var politikk, økonomi og historie fra et marxistisk perspektiv.


== Bibliografi over Hans I Klevens forfatterskap ==


=== Bøker ===


=== Hefter ===


=== Tidsskriftartikler, et utvalg ===
– Merk: Fra 1976 ble tidsskriftet Vår Vei innlemmet som en egen seksjon i tidsskriftet Verden og Vi


=== Avisartikler, et utvalg ===


=== Oversatte bøker og artikler ===


== Om Hans I. Klevens forfatterskap ==


=== Artikler ===


== Eksterne lenker ==
Klassesamfunnet i fulltekst på Nasjonalbibliotekets hjemmeside
Parti i flammer bind 1 i fulltekst på Nasjonalbibliotekets hjemmeside
Parti i flammer bind 2 i fulltekst på Nasjonalbibliotekets hjemmeside