jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jafar vender tilbake

Jafar vender tilbake (orig: The Return of Jafar) er en amerikansk animasjonsfilm fra 1994 og oppfølgeren til Aladdin.


== Handling ==
Ett år har gått siden hendelsene i Aladdin. Aladdin og Abu bor nå i palasset i Agrabah med prinsesse Jasmine og hennes far, en sultan. Aladdin lengter fremdeles etter eventyr, og stopper en kriminell gruppe som forsøker å begå ett stort tyveri. Aladdin returnerer skatten til folket i Agrabah. I mellomtiden, i en ørken, rømmer en papegøye kalt Iago fra Jafars lampe. Etter å ha kastet lampen i en brønn, returnerer Iago til Agrabah - i håp om å bli venn med Aladdin og komme tilbake til palasset. Under en konfrontasjon mellom Aladdin og Abu blir de angrepet av tyver. Iago redder Aladdins liv.
Abis Mal, den nådeløse lederen for tyvene, oppdager Jafars lampe i brønnen. Jafar manipulerer Abis Mal til å kaste bort sine to første ønsker, og deretter ber han om å hevne seg på Aladdin. I bytte skal Jafar gi ham et spesielt tredje ønske. I mellomtiden vender Ånden tilbake til palasset, etter å ha reist verden rundt. Sultanen kunngjør at Aladdin som ny visir. Jafar sniker seg til palasset og tvinger Iago til å narre Aladdin og sultanen. Jafar fanger ånden, Abu og sultanen, og låser dem i et fangehull. Jafar, som poserer som Jasmine, anklager Aladdin for sultanens påståtte drap, og dømmer Aladdin til henrettelse. Iago frigjør ånden, som redder Aladdin. Jafar kontrollerer nå Agrabah, men Aladdin lover å stoppe ham og endelig forsøke å ødelegge lampen hans.


== Stemmer ==


=== Engelske stemmer ===
Scott Weinger … Aladdin
Brad Kane … Aladdin (sangstemme)
Jonathan Freeman … Jafar
Gilbert Gottfried … Iago
Dan Castellaneta … Genie
Linda Larkin … Princess Jasmine
Liz Callaway … Princess Jasmine (sangstemme)
Jason Alexander … Abis Mal
Frank Welker … Abu og Rajah
Val Bettin … The Sultan
Jim Cummings … Razoul


=== Norske stemmer ===
Trond Teigen … Aladdin
Jannike Kruse … Sjasmin
Anders Hatlo … Iago
Lars Sørbø … Genie
Nils Ole Oftebro … Jafar
Henki Kolstad … Sultanen
Morten Faldaas … Abis Mal
Lasse Lindtner … Razoul
Håkon Iversen … Peddler
Ellers medvirker: Trond Brænne, Inger Teien og Ola Solum


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Return of Jafar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jafar vender tilbake på Internet Movie Database 
Jafar vender tilbake hos Filmweb
(no) Jafar vender tilbake hos Filmfront 
(sv) Jafar vender tilbake i Svensk Filmdatabas 
(da) Jafar vender tilbake i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Jafar vender tilbake på Allociné 
(nl) Jafar vender tilbake på MovieMeter 
(en) Jafar vender tilbake på AllMovie 
(en) Jafar vender tilbake på Turner Classic Movies 
(en) Jafar vender tilbake på Rotten Tomatoes 
Jafar vender tilbake  hos Filmfront
Tabascoskilpadde

Tabascoskilpadden (Dematemys mawi) er en ferskvannskilpadde og er utbredt i Sør-Mexico til Mellom-Amerika.
Denne olivengrå tabascoskilpadden har svømmehud mellom tærne og strømlinjeformet skall - den er tilpasset å svømme og er nærmest hjelpeløs på land. Hunnen har olivengrønn isse (gulaktig til rødbrun hos hannen) og svært kort hale. Hun legger 6-20 egg på gjørmete elvebredder om sommeren og høsten, og graver dem ned eller dekker dem med plantestrø. De voksne er planteetere, men ungdyr eter også bløtdyr, krepsdyr og trolig fisk. Tabascoskilpadden er en kritisk truet art grunnet jakt av otrer og mennesker og vil ifølge IUCN's rødlistestatus ha 50% sjanse for å dø ut innen 10-100 år om det ikke iverkesettes kritiske tiltak.


== Utseende ==
Lengde: 50 - 65 cm
Ynglemåte: Egg
Levested: I vann


== Eksterne lenker ==
(en) Tabascoskilpadde – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Tabascoskilpadde i Encyclopedia of Life 
(en) Tabascoskilpadde i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tabascoskilpadde hos Fossilworks 
(en) Tabascoskilpadde hos Reptile Database 
(en) Tabascoskilpadde hos ITIS 
(en) Tabascoskilpadde hos NCBI 
(en) Kategori:Dermatemys mawii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dermatemys mawii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet ARKive: [1] (en)
Nettstedet Anmialdiversity: [2] (en)
Marikollen (Viggja)

Må ikke forveksles med Marikollen i Rælingen.Marikollen var en hoppbakke i Skaun kommune i Trøndelag. Den lå sør for Skjetnan på Viggja og var i sin tid en av Norges største hoppbakker. Bakken var eid av Viggja IL.
Hoppbakken ble bygd i 1927 av Idrettslaget Fart, og i 1929 satte klubbens egen Johan Arnt Høiseth bakkerekord med 57 meter. I 1934 ble bakken ombygd, blant annet ble hoppet trukket 14 meter tilbake og tilløpet forlenget. Etter ombyggingen nådde Reidar Andersen 90 meter på trening. I renn ble det gitt lavere fart. Johan Arnt Høiseth forbedret den anerkjente bakkerekorden til 71 meter i februar 1935.
Etter 2. verdenskrig ble bakken satt i stand igjen, og i 1949 satte Torbjørn Falkanger bakkerekord med 84,5 meter. På 1950-tallet ble rennene i Marikollen sett av flere tusen tilskuere. Odd A. Brevik nådde 90 meter i offisielt renn i 1951, og senere ble bakkerekorden forbedret til 91,5 meter.
I siste halvdel av 1950-tallet ble det lagt planer for å bygge ut bakken til å tåle hopp på 120 meter eller mer, men planene ble aldri satt ut i livet. Marikollen mistet betydning i forhold til Granåsen i Trondheim og Kløvsteinbakken i Meldal, som begge lå mer sentralt til, og det siste rennet i Marikollen ble holdt i 1957.
I 2022 gav Viggja IL ut boka Marikollen : Trøndelags største hoppbakke fra 1927 til 1957 skrevet av Thor Gotaas.


== Referanser ==


== Kilder ==
Fjordingen: Her startet skieventyret (1. mars 2013, oppdatert 4. mars 2013, besøkt 20. juli 2013)
Skaunnytt.no: Lange svev på Viggja (11. februar 2011, oppdatert 15. februar 2011, besøkt 20. juli 2013)
Adresseavisen: Marikollen på Viggja (s. 27, 18. april 2005, arkivert hos Retriever Norge)
P. Chr. Andersen og Ragnar Wold (red.): Sport i navn og tall. Schibsted, Oslo 1950 (s. 250, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Lepidochelys olivacea

Lepidochelys olivacea er en art mellomstor havskilpadde som er utbredt i Stillehavet og tempererte hav over hele verden.
Lepidochelys olivacea er den vanligste og minste av havskilpaddene. Som voksen har den en gjennomsnittlig lengde på mellom 60 og 70 cm. Det hjerteformede ryggskjoldet er ensfarget mørk eller lys olivengrønn, men er tidvis rødaktig grunnet alger som vokser på skjoldet, bukskjoldet er gult. Dens nærmeste slektning er den kritisk truede (CR) arten Lepidochelys kempii som lever i det karibiske hav og ungene lenger øst og sporadisk nord i Atlanterhavet.
Lepidochelys olivacea jakter aktivt krepsdyr, fisker og blekkspruter, og spiser også sjøgress, alger og tang.Lepidochelys olivacea migrerer i store flokker til yngleplassene. Hunnene legger egg på samme strand som de ble klekket. De bruker bakflippene til å grave eggene ned til ca 50 cm dyp. Skilpadden er den raskeste av havskilpaddeartene på land og den raskeste til å lage rede og legge egg. Det tar mellom 45 minutter og 1 time å hekke. En hunn vil i gjennomsnitt legge 100 egg, med størrelsen som en bordtennisball. Hunnen kommer på land for å hekke opptil 3 ganger i hver sesong, hvert andre eller tredje år. Mens hunnen dekker til reiret kan du høre 'dunk dunk dunk', lyden oppstår ved at de pakker sand i reiret ved hjelp av bukskjoldet. På enkelte strender kan opptil 400 000 hunner komme på land samtidig for å hekke.
Selv om dette er den mest utbredte arten av havskildpaddene, synker antallet raskt over hele verden på grunn av fangst, tyvjakt, eggsanking, forurensning, utbygging og turisme på strendene de hekker.


== Fakta ==
Lengde: 60 - 70 cm
Ynglemåte: Egg
Levested: I vann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lepidochelys olivacea – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Lepidochelys olivacea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lepidochelys olivacea hos Fossilworks 
(en) Lepidochelys olivacea hos Reptile Database 
(en) Lepidochelys olivacea hos ITIS 
(en) Lepidochelys olivacea hos NCBI 
(en) Kategori:Lepidochelys olivacea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lepidochelys olivacea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lepidochelys olivacea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet ARKive: Lepidochelys olivacea (en)
Nettstedet Anmialdiversity: Lepidochelys olivacea (en)
Alligatorskilpadde

Alligatorskilpadden (Macroclemys temminckii) er en ferskvannskilpadde og lever i Sørøst-USA.
Den er verdens største ferskvannskilpadde, med en maksimalvekt som kan komme opp i over 100 kg. Likesom matamataen jakter den hovedsakelig ved å sitte i bakhold, men den er utstyrt med et lokkemiddel som lurer fisk bort til de knivskarpe kjevene. Om natta jakter den aktiv på byttedyr. Hannen tilbringer hele livet på bunnen av innsjøer eller elver, men hunnen forlater vannet om våren for å legge kull med 10-50 egg som graves ned i gjørme eller sand.


== Utseende ==
Alligatorskilpadden har et grovt skall med 3 takkete kjøler på ryggskjoldet og en ekstra rekke med spisse skjell på hver side.

Lengde: 40 - 80 cm
Ynglemåte: Egg
Levested: I vann


== Eksterne lenker ==
(en) alligatorskilpadde – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) alligatorskilpadde i Encyclopedia of Life 
(en) alligatorskilpadde i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) alligatorskilpadde hos Dyntaxa 
(en) alligatorskilpadde hos Fossilworks 
(en) alligatorskilpadde hos Reptile Database 
(en) alligatorskilpadde hos ITIS 
(en) alligatorskilpadde hos NCBI 
(en) Kategori:Macrochelys temminckii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Macrochelys temminckii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Macrochelys temminckii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet ARKive: [1] (en)
Rødkardinal

Rødkardinal (Cardinalis cardinalis) er en spurvefugl i kardinalfamilien. Arten er utbredt i det sørlige, sentrale og østre Nord-Amerika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rødkardinal i Encyclopedia of Life 
(en) rødkardinal i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødkardinal hos Artsdatabanken 
(en) rødkardinal hos Fossilworks 
(en) rødkardinal hos ITIS 
(en) rødkardinal hos NCBI 
(en) Kategori:Cardinalis cardinalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cardinalis cardinalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cardinalis cardinalis – detaljert informasjon på Wikispecies
DS «Hiram»

DS «Hiram» var et lasteskip bygget ved Nylands mekaniske verksted som byggenummer 75. Hun ble levert til A/S Hiram ved Holdt & Isachsen, Stavanger i september 1890.


== DS «Hiram» ==
1890: September: Levert som «Hiram» for A/S Hiram ved Holdt & Isachsen, Stavanger.
1912: Solgt til D/S A/S Hiram ved N. Mjelde, Haugesund.
1917: 25. mai: Avgikk Villa-real de San Antonio, Portugal lastet med 635 tonn kobberkis, til Rouen, Frankrike.
1917: 28. mai: Stanset av den tyske ubåten UC-21 nær Cabo Vilán. Etter kontroll av papirer ga skipssjef Reinhold Saltzwedel ordre om å senke «Hiram». Sprengladninger ble brakt ombord og skipet sprengt. Mannskapet ble tatt ombord i det spanske skipet «Plenica» og satt i land i Bilbao.


== Kilder ==
«Hiram», fra nettstedet sjohistorie.no
Mette Rosenvinge

Mette Rosenvinge (født 11. oktober 1942) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Lillehammer Skøiteklubb.
Hun gikk tre skøytelandskamper som senior alle mot Sverige på henholdsvis Otta 1962, Hofors 1963 og på Stange 1964. Norge tapte alle tre landskampene i 152 p – 68 p i 1962, med poengene 1071,133 – 1138,116 (tidspoeng) i 1963 og 125 p – 95 p i 1964.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mette Rosenvinge – SpeedSkatingNews.info 
Bilder av Mette Rosenvinge på DigitaltMuseum.no
Svenska Serien

Svenska Serien, også kjent som Svenska Fotbollserien, var høyeste nivå innen det svenske seriesystemet i fotball, og ble spilt i periodene 1910 til 1917, 1920 til 1921 og 1922 til 1924. Serien ble erstattet av dagens Allsvenskan. Til tross for at serien var høyeste nivå innen svensk fotball, ble aldri vinnerne kåret til svensk mester; tittelen ble i stedet tildelt vinneren av turneringen i cup-format, kjent som Svenska Mästerskapet, fra 1896 til 1925.


== Vinnere av Svenska Serien ==
Sesongene 1922/23 og 1923/24 var inndelt i Östre serien og Vestre serien. Serievinnerne møttes i en finale, som ble avholdt ved en hjemme- og en bortekamp.


=== Finalekampene 1922/23 og 1923/24 ===
1922/1923:
GAIS–AIK 3–1
AIK–GAIS 0–2
1923/1924:
AIK–Örgryte IS 0–1
Örgryte IS–AIK 1–0


=== Maratontabell, Svenska Serien ===


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (red.): 100 år: Svenska fotbollförbundets jubileumsbok 1904-2004, del 2: statistiken, Vällingby: Stroemberg Media Group (2004). ISBN 91-86184-59-8 (sv)
Nylin, Lars: Den nödvändiga boken om Allsvenskan: svensk fotboll från 1896 till idag, statistik, höjdpunkter lag för lag, klassiska bilder, Semic (Sundbyberg, 2004), ISBN 91-552-3168-3 (sv)
Strøna

Strøna er et fjell nord på Austvågøya i Vesterålen, i Hadsel kommune. Det har en høyde på 906 meter over havet. Bestigning av toppen vil kreve noe lett klyving.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Liste over svenske mestre i fotball

Liste over svenske mestre i fotball er en liste over fotballklubber som har vunnet Svensk mesterskap i fotball (svensk: Svenska mästare i fotboll). Tittelen Svensk mester i fotball innehas av vinnerne av serien på høyeste nivå innen svensk fotball, Allsvenskan. IFK Göteborg innehar rekorden for flest titler, med 18. Nåværende Svensk mester i fotball er IF Elfsborg, som vant  Allsvenskan i 2012. Tittelen, som har eksistert siden 1896, har gjennom tidene blitt avgjort gjennom ulike turneringer. Örgryte IS ble første klubb til å vinne tittelen, da de i 1896 vant turneringen Svenska Mästerskapet. Sveriges fotballforbund (SvFF) ble ikke stiftet før i 1904, men forbundet har i ettertid anerkjent vinnerne av Svenska Mästerskapet fra 1896 til 1904 som tittelinnehavere. Etter stiftelsen av Sveriges fotballforbund, ble tittelen tildelt vinnerne av Svenska Mästerskapet, fram til 1925, til tross for at Sveriges første nasjonale serie på øverste nivå, Svenska Serien, pågikk fra 1910 av. Svenska Mästerskapet opphørte i 1925.
I 1924 startet en ny nasjonal serie i Sverige, Allsvenskan, men tittelen Svensk mester i fotball ble ikke tildelt klubben før sesongen 1930/31. Fra da av har vinnerne av Allsvenskan, med noen få unntak, blitt betraktet som Svensk mester i fotball. Fra 1982 til 1990 ble imidlertid tittelen tildelt vinnerne av en play-off som ble avholdt etter at Allsvenskan var avsluttet. I 1991 og 1992 ble tittelen tildelt vinnerne av Mästerskapsserien, en egen serie med de beste lagene fra inneværende Allsvenskan-sesong.Tittelholderne vil holde Lennart Johanssons pokal, en vandrepokal som har vært i bruk siden 2001, da Hammarby IF vant tittelen. Johansson selv overleverte trofeet i Sundsvall 27. oktober 2001. Det første trofeet, som var i bruk fra 1904 til 2000, von Rosens pokal, oppkalt etter Sveriges fotballforbunds første leder, Clarence von Rosen, ble ikke tildelt etter at det i november 2000 var kjent at von Rosen hadde vært aktiv innen en svensk nasjonalsosialistisk bevegelse før og under andre verdenskrig.


== Mestere ==


=== Svenska Mästerskapet (1896–1925) ===


=== Allsvenskan (1931–1981) ===


=== Allsvenskan, tittel avgjort med play-off (1982–1990) ===


=== Mästerskapsserien (1991–1992) ===


=== Allsvenskan (1993- ) ===


== Statistikk ==


=== Titler vunnet per klubb ===
Nitten klubber har innehatt tittelen svensk mester i fotball.


=== Titler vunnet per by ===
De 19 klubbene som har vært svenske mestre i fotball, kommer fra totalt 13 byer. Den byen med flest titler, er Göteborg.


=== Titler vunnet per landskap ===
Svensk mesterskap i fotball er en tittel innehatt av 19 klubber fra åtte landskap. Landskapet som flest ganger har tatt hjem tittelen, er Västergötland.


== Se også ==
Svenska Mästerskapet
Allsvenskan


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nylin, Lars: Den nödvändiga boken om Allsvenskan: svensk fotboll från 1896 till idag, statistik, höjdpunkter lag för lag, klassiska bilder, Semic (Sundbyberg, 2004), ISBN 91-552-3168-3 (sv)


== Eksterne lenker ==
«Svenska mästare 1896-1925, 1931-», fra SvFFs hjemmeside (sv)
Svartsundtindan

Svartsundtindan er et fjell på vestsiden av Raftsundet mellom Lofoten og Vesterålen i Hadsel kommune i Nordland fylke. Det har en høyde på 1 050 meter over havet.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
U23-EM i friidrett 2011

U23-EM i friidrett 2011 ble arrangert 14. – 17. juli 2011 på Městský stadion i Ostrava i Tsjekkia.


== Menn ==


== Kvinner ==
Noter: *) Darja Pizhankovafra Ukraina vant opprinnelig tre medaljer, på 100 m, 200 m og 4 x 100 m stafett, men ble senere diskvalifisert for dopinng, og fratatt medaljene. Uljana Lepska, som også deltok på stafetten, ble også diskvalifisert av samme grunn. **) Jelena Arzhakova fra Russland vant opprinnelig to gullmedaljer på 800 m and 1500 m, men ble senere diskvalifisert for dopinng, og fratatt medaljene.


== Medaljeoversikt ==
      Vertland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2011 European Athletics U23 Championships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Arkivert utgave av offisielt nettsted
Ostrava2011.com
Kalving

Kalving kan vise til:

at en kalv blir født, det gjelder drøvtyggere og hvaler.
is som kalver, og det dannes isfjell.
Runde (ramsarområde)

Runde er et ramsarområde bestående av fem tidligere vedtatte verneområder i Herøy og Ulstein kommuner i Møre og Romsdal. Ramsarområdet ble etablert i 2013.
De fem verneområdene er fire fuglefredningsområder og ett naturreservat, alle knyttet til fuglefjelløya Runde. 
Fire av områdene ligger på øya Runde i Herøy: Goksøyrmyrane naturreservat, etablert i 1996, og Runde vestside fuglefredningsområde, Runde nordside fuglefredningsområde og Hellestien-Blåfjellet-Kløfjellet-Geita fuglefredningsområde. Det femte, Grasøyane fuglefredningsområde ligger i Ulstein og omfatter øyene Grasøyane med Grasøya og Skjærvøya og holmene og sjøen rundt. De fire fuglefredningsområdene ble alle opprettet i 1981.
Runde er det sørligste og tredje største av fuglefjellene i Norge, med over 120.000 hekkende sjøfuglpar. De vanligste artene er lunde og krykkje. Registreringer viste 40.000 hekkende krykkjepar i 2005 og 17.000 i 2010, mens det var 100.000 par lunde i 2005 og 81.000 i 2010.Arter som krykkje, alke, lomvi og toppskarv er i tilbakegang, mens arter som havsule og storjo er relativt nye her. Mange fuglearter besøker øya i trekktidene, og totalt er det registrert over 230 arter her. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
de norske ramsarområdene hos ramsar.org
Fuglefjellet Runde, en privat blogg
lovdata.no, Forskrift om vern for 4 fuglefredningsområder og vern av fuglelivet på og omkring Runde i Herøy og Ulstein kommunar
(no) Fuglefredningsområdene i Runde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
(no) Goksøyrmyrane naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
brosjyre, utgitt av Fylkesmannen i Møre og Romsdal i 2010
Reinhard Hardegen

Reinhard Hardegen (født 18. mars 1913 i Bremen, død 9. juni 2018 samme sted) var en tysk marineoffiser, forretningsmann og politiker. Han var den lengstlevende tyske ubåtkommandøren fra andre verdenskrig.Under andre verdenskrig var han ubåtkaptein og skal ha senket 22 skip på totalt 115 656 registertonn, og var dermed den 24. mest vellykkede ubåtsjefen. Hardegen ble dekorert av Hitler personlig for sin innsats, blant annet ridderkorset med eikeløv, men personlig mislikte han Hitlers regime. Etter krigen satt han vel ett år i fangeleiren Neuengamme. Han vendte deretter tilbake til Bremen der ble forretningsmann og medlem av delstatsforsamlingen i 32 år (ifølge FAZ satt han i delstatsforsamlingen fra 1959 til 1979, tidvis som fungerende fraksjonsleder). Hardegen deltok ved etableringen av CDU i Bremen.

I januar 1942 gikk Hardegen og hans ubåt U-123 helt inn i New Yorks havn. De senket blant annet den norske tankeren «Norness». På returen 26. januar 1942 senket Hardegen blant annet det norske skipet M/T «Pan Norway» i Atlanterhavet ved Bermuda. Hardegen sørget for at overlevende mannskap ble plukket opp fra sjøen. Han tvang også det greske skipet «Mount Aetna» (under nøytralt sveitsisk flagg) til å delta i redningsarbeidet. Over 30 sjøfolk fra «Pan Norway» ble berget og fraktet til det nøytrale Portugal. Hardegens praksis med å redde torpederte sjøfolk og sende dem til nøytralt område var i strid med Hitlers ønsker. Det ubevæpnete norske hvalkokeriet «Kosmos II» oppdaget Hardegens ubåt utenfor North-Carolina 19. januar 1942 og kaptein Gleditsch forsøkte å renne ubåten i senk ved å sette full fart rett mot ubåten. Ubåten slapp unna, etter å ha fått reparert den ene dieselmotoren som fusket, i siste liten. Han ble under krigen berømt for operasjon Paukenschlag. Senere under krigen ledet han Tysklands utdanning av ubåtpersonell.Etter krigen reiste han rundt i USA for hilse på dem som hadde forsøkt å senke ubåten hans. Etter krigen møtte han også overlevende norske sjøfolk fra Pan Norway.


== Referanser ==
Eirik Rossen

Eirik Rossen (født 22. januar 1948) er en norsk redaktør, journalist og leksikonmedarbeider, tidligere sentral politisk aktivist på venstresiden. 
Rossen kom fra en familie der faren arbeidet i FN, og fikk derfor tidlig erfare språk og kulturer i ulike verdensdeler. Selv fullførte han sin sveitsiske artium i Genève. Høsten 1966 kom han til Norge og Universitetet i Oslo. Der ble han cand.mag. (kybernetikk) og tok filologisk hovedfag. Senere arbeidet han en periode som gymnaslærer.
På 1970-tallet sluttet han seg til den voksende ml-bevegelsen, og ble etter hvert engasjert i AKP(m-l) og i partiets solidaritetsarbeid for Kambodsja. I 1975 var han sentral da Vennskapssambandet Norge-Kampuchea ble stiftet. Han var sekretær i AKPs internasjonale utvalg fra august 1976 til desember 1978. I årene 1978–1980 var han utenriksredaktør i Klassekampen, og gjennomførte i oktober 1979 en reportasjereise blant flyktninger i grenseområdet mellom Thailand og Kambodsja. På bakgrunn av egne erfaringer og den voksende kritikken mot Pol Pot-styret tok Rossen på begynnelsen av 1980-tallet et oppgjør med partiets og eget syn på Røde Khmers Kambodsja.I 1981 begynte Rossen i Aschehoug forlag. Der arbeidet han med redigering av lærebøker og var en drivkraft i arbeidet med å skape ny pedagogisk dataprogramvare for bruk i skolen.Fra 1985 har Rossen hovedsakelig arbeidet som redaktør og journalist innen datapressen, i bladet Datatid fram til 1996, deretter på nettstedet digi.no.
Han har i tillegg arbeidet for Store norske leksikon fra 1986, og har skrevet for Norsk biografisk leksikon. I leksikonsammenheng har han jobbet med fagfeltene data og IT.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Rossen som leksikonredaktør hos SNL.
Rossen om Kampuchea i tidsskriftet Rødt! nr 3 2006
Marina Sisoeva

Marina Sisoeva (født 30. mai 1993) er en usbekisk vektløfter som konkurrerer i -48 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 13.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marina Sisoeva – Olympedia 
(en) Marina Sisoeva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Marina Sisoeva – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Nathalia Rakotondramanana

Nathalia Rakotondramanana (født 15. januar 1989) er en gassisk vektløfter som konkurrerer i -48 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 12.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nathalia Rakotondramanana – Olympics.com 
(en) Nathalia Rakotondramanana – Olympic.org 
(en) Nathalia Rakotondramanana – Olympedia 
(en) Nathalia Rakotondramanana – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nathalia Rakotondramanana – IWF
Lely Burgos

Lely Burgos (født 6. juni 1985) er en puertoricansk vektløfter som konkurrerer i -48 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 11.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lely Burgos – Olympedia 
(en) Lely Burgos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)