jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Negash Teklit

Negash Teklit er en eritreisk fotballtrener og nåværende trener for Eritreas herrelandslag i fotball.
Han ledet Eritreas U20 Landslag til finale i CECAFA U-20 Mesterskap 2010, men tapte finalen for Ugandas U20 Landslag.


== Eksterne lenker ==
(en) Negash Teklit – Transfermarkt 
(en) Negash Teklit – national-football-teams.com 
(en) Negash Teklit – WorldFootball.net
Agustín Yáñez

Agustín Yáñez (født 1904 i Guadalajara, Jalisco, død 1980 i Mexico by) var en anerkjent meksikansk forfatter og politiker som var guvernør i delstaten Jalisco og minister i presidentperioden til Gustavo Díaz Ordaz.
Yáñez ga ut flere bøker, og i 1952 ble han medlem av Academia Mexicana de la Lengua. I 1973 mottok han utmerkelsen Premio Nacional de las Letras. Han studerte juss ved Escuela de Jurisprudencia de Guadalajara og filosofi ved Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM). Han holdt flere lærerstillinger gjennom hele livet, og var professor ved Escuela Normal para Señoritas de Guadalajara fra 1923 til 1929, i Preparatoria José Paz Camacho fra 1926 til 1929 og ved Preparatoria de la Universidad de Guadalajara fra 1931 til 1933.


== Referanser ==
Antonio Suárez

Antonio Suárez Vázquez (født 20. mai 1932, død 6. januar 1981) var en syklist fra Spania som drev med landeveissykling på profesjonelt nivå og han var mest aktiv mellom 1956 og 1965. 
Suárez er mest kjent for å vinne sammenlagtseieren og klatrekonkurransen i Vuelta a España i 1959. Han vant også  poengkonkurransen i 1961, samt totalt fem etappeseire. I tillegg vant han en etappe og avsluttet på pallen med en tredjeplass under Giro d'Italia i 1961 bak Arnaldo Pambianco fra Italia og Jacques Anquetil fra Frankrike. 


== Eksterne lenker ==
(en) Antonio Suárez – ProCyclingStats 
(en) Antonio Suárez – Cycling Archives
Sommer og sol i Storbruhørn

Sommer og sol i Storbruhørn er en EP med Trond Nilsen, utgitt i 2006. Tittelkuttet ble en stor hit på Norsktoppen. Foruten Nilsen selv,spiller Sturla Nøstvik trommer. Ep'n er spilt inn  i Panser studio med Bjørn Bergersen og Trond Nilsen som teknikere. "Sommer og sol i Storbyen" er mixet og produsert av Trond Nilsen. Simen Nyland lagde videoen fra badeplassen Storbruhørn i Leirfjord kommune i Nordland fylke.


== Sporliste ==
«Sommer og sol»
«Måsjævel»
«Vinter»
«Ann»
Forhandlerkontrakt

En forhandlerkontrakt er en avtale som vanligvis inngås skriftlig mellom en importør eller grossist og en forretning som arbeider i et geografisk avgrenset område, som en by, et fylke eller en landsdel. Kontrakten baseres på alminnelig avtalerett og beskriver betingelsene for gjennomføring.
I utgangspunktet har en forhandler funksjon som omsetningsmessig sisteledd for produktene overfor brukere, som vanligvis er konsumenter eller bedrifter. Premissene for forhandlerens funksjon kan fremgå detaljert av kontrakten.
Betingelser som ikke fremgår tydelig av kontrakten kan skape uoverensstemmelser mellom partene. Endringer i marked og leveringstilbud kan gi nye premisser som kontrakten ikke dekker. For en eller begge partene kan interessen i en kontrakt være tidsbegrenset, og en av partene kan få en økonomisk skadevirkning ved oppsigelse.
Kontrakter brukes når det er nødvendig for å regulere forholdet mellom partene. Engroslevering skjer ellers også ordrevis uten noen videre forpliktelser. Temaet er spesielt relevant ved omsetning av merkevarer.


== Eksterne lenker ==
Avtaleloven
Barbra B

Barbra B er et musikkalbum med Artic Trond, utgitt i 2000. Dette er hans første album som soloartist.


== Sporliste ==
«Other Side»
«Barbra B»
«Why Can't You»
«Diva Dies Alone»
«Sad Eyes»
«Heart Been Doing Time»
«Love Shine»
«Good Night»
«Heaven Sent»
«Sorry»
Himmelblå (EP)

Himmelblå er en EP med Trond Nilsen, utgitt i 2008. 


== Sporliste ==
«En duggvåt drøm»
«Himmel blå»
«Vil ikke ut på tur»
«Auor»
Villblomst

Villblomst er et musikkalbum med Trond Nilsens Salong, utgitt i 2011. Dette er trioens debutalbum.


== Sporliste ==
«Nordlandsfjell»
«Villblomst»
«Blå himmel»
«Mor»
«Måsjævel»
«Damer»
«Regnet hølje ned»
«Kitty vanvittig»
«Spradebass»
«Dåpsang nr 1»
«Pønkedåp»
Svalbardvettreglene

Svalbardvettreglene er ti regler for hvordan besøkende turister og lokalbefolkningen skal opptre på Svalbard. Reglene er nedfelt i et samarbeid mellom Sysselmesteren på Svalbard og turistbedriftene på øygruppen, men den er også hjemlet i Svalbardloven av 1925 og Svalbardmiljøloven av 2001. Hensikten er å sørge for at de 70 000 årlig besøkende på Svalbard ikke belaster den sårbare arktiske naturen mer enn nødvendig.
Svalbardvettreglene fra 2008 sier:

Kast ikke søppel i naturen. Etterlat ingen varige spor.
Forstyrr ikke dyr og fugler. Husk at det er du som er gjesten.
Plukk ikke blomster. Ta vare på mangfoldet.
Ikke ødelegg eller fjern kulturminner. Alle spor etter menneskelig virksomhet fra før 1946 er fredete kulturminner.
Det er forbudt å oppsøke eller tiltrekke seg isbjørn. Den kan være livsfarlig, men er også sårbar.
Forlat ikke bosetningene uten egnet våpen og erfaring med hvordan du bruker det.
Vis hensyn til andre.
Ta kontakt med Sysselmannen dersom du skal på langtur på egen hånd. Det er meldeplikt for ferdsel over store deler av Svalbard.
Sett deg inn i lover og regler for ferdsel og aktiviteter på Svalbard.
I din og miljøets interesse anbefaler vi organiserte turer.Reglene er hjemlet i lovverk og gjenspeilet i ulike forskrifter for Svalbard. Sysselmannen har sanksjonsmulighet overfor brudd på reglene, siden de også følger av andre straffebud i lovverket. 
Målet med svalbardvettreglene er å gjøre turistene «usynlige», dvs. at det ikke skal være mulig å se endringer i naturområder eller kulturminner etter turistenes besøk. I 2001 ble svalbardvettreglene supplert med egne, selvpålagte restriksjoner på ferdselen utformet av cruise- og turistselskapene.  De nye tilleggsreglene sier:
Steder som benyttes av turister skal ha egne besøksregler og kart over foretrukne ferdselsområder.
Sårbar natur skal merkes og besøkende skal styre unna myke områder.
Det skal frarådes besøk i en rekke fugleområder i hekketiden, utover det som følger av fuglereservatene.
Turister skal ikke sette synlige spor og ikke ta noe med seg fra stedet de ferdes på.


== Se også ==
Verneområder på Svalbard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svalbardvettreglene - Sysselmesteren på Svalbard. 26. januar 2008.
Tarjei van Ravens

Tarjei Jan Maurits van Ravens (født 12. desember 1970) er en norsk musiker, gitarist, låtskriver og sanger. Han er best kjent som gitarist og vokalist i popgruppa Babel Fish. Gruppa slo igjennom med låtene «Light of Day» og «Mania». Gruppa ga seg i 2002. Han har før og etter Babel Fish samarbeidet med band og artister som Maria Arredondo, Di Derre, M2M, Sangfugla, Pete Anthony, Henning Kvitnes og Conception. I 2011 gjorde Babel Fish comeback i Melodi Grand Prix 2011 med sangen «Depend on Me». I september 2011 ga de ut albumet Come Closer – The Best of Babel Fish.


== Diskografi ==


=== Babel Fish ===
Babel Fish (1998)
Coming Up for Air (2002)
Come Closer – The Best of Babel Fish (2011)Singler(Flow) (1993)
Light of Day (1993)
The Light of Day (1996, som Daily Planet)
Mania/Light of Day (1997)
Mania/Little Big Woman (1998)
Light of Day/Two Feet Tall/Over the Moon (1998)
Turning the Blind Eye (1998)
Out of the Blue (1998)
Mania/Two Feet Tall (1999)
Live in Valencia (2000)
Blah Blah Blah (2002)
Killing Time/Co-Star with Me (2002)
Some Day Soon (2002)
Coming Up for Air (2002)
Depend on Me (2011)
Come Closer (2011)
Over the Moon (2011)


=== Andre deltagelser ===
Di Derre: Jenter & Sånn (1994)
Diezel: Willpower (1995)
Di Derre: Gym (1996)
Hjerterknekt: Hjerterknekt (1997)
Conception: Flow (1997)
Henning Kvitnes: Evig eies (kun et dårlig rykte) (1997)
EVA Records: Absolute Music 25 (1998)
Di Derre: Slå meg på! (Popmusikk) (1998)
M2M: Everything You Do (2000)
EVA Records: Absolute Radio (2000)
M2M: Shades of Purple (2000)
Pete Anthony: Treasure Planet (2002)
EVA Records: Absolute Music 40 (2002)
Henning Kvitnes: På godt norsk (2003)
United: United – Musikken fra filmen (2003)
NRK/Waterfall Records: NRK Petre presenterer: Rørt og urørt 2004 (2004)
Di Derre: Di beste med Di Derre (2006)
Maria Arredondo: For a Moment (2007)
Sangfugla: For LSK (2007)
Erika Heynatz: Sweeter Side (2010)
Melodi Grand Prix 2011: Melodi Grand Prix 2011 (2011)
Di Derre: Historien om et band (2013)


== Eksterne lenker ==
(en) Tarjei van Ravens på Internet Movie Database
Aksjon Kyst-Norge

Aksjon Kyst-Norge var en landsomfattende organisasjon som ble stiftet 13. mai 1973 på Gravdal i Lofoten i etterkant av folkeavstemningen om Norsk medlemskap i EF (EU). 
Hensikten med aksjonen var kampen for «50 mila», d.v.s. å få utvidet fiskerigrensen fra 12 nautiske mil til 50 nautiske mil i den hensikt å bevare/beskytte fiskeriressursene og oppvekstområdene for de nord-atlantiske fiskeslagene.
Aksjon Kyst-Norge hadde sin base ved Statens fiskarfagskole og i en aksjonsgruppe bestående av 8 personer var en lærer og tre studenter ved lærestedet, mens de fire øvrige var akademikere som p.t. var bosatt på Gravdal. Aksjonen hadde to likestilte daglige ledere; en fra hver gruppe.
Organisasjonen ble nedlagt i 1975.


== Kilder ==
Arkivverket
Haudegen

Haudegen (eller Wetterstation Haudegen) er en nedlagt tysk meteorologisk stasjon fra andre verdenskrig, og som ligger på den østlige siden av Wordiebukta i Rijpfjorden, sør i Prins Oscars Land i nordlige deler av Nordaustlandet på Svalbard. Stasjonen ble opprettet høsten 1944 for å bedre sikre tilgangen til meteorologisk informasjon, da flere tyske meteorologiske fly og skip var blitt skutt ned eller senket i løpet av krigen.Andre verdenskrigs avslutning anses å være den 2. september 1945 da Japan kapituerte. (I Europa kapitulerte Tyskland i mai.) Men den bevæpnede tyske enhet Wettertrupp Haudegen på Station hadde ingen å kapitulere til. Det skjedde først den 4. september da et norsk følge ankom. Nordmennene var usikre på hvordan de skulle gjennomføre akten, men den tyske offiser foreslo at de først inviterte nordmennene på kaffe og schnapps. Så overleverte han sin pistol, og man satte opp en kapitulasjonserklæring.
Stasjonen går for å være den best bevarte av flere tyske meteorologiske stasjoner fra krigstiden, og hovedbygningen og et uthus står fremdeles. Stasjonen er automatisk fredet som et kulturminne, og det er også innført ferdselsforbud i det umiddelbare området rundt bygningene. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Sysselmannen fører utvidet oppsyn og vedlikehold av anlegget, som inngår i de femti mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over vernesteder på Svalbard
«Haudegen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Indre Norskøya

Indre Norskøya er en øy som inngår i øygruppen Norskøyane, som igjen er den østlige delen av Nordvestøyane ved nordvest-pynten av Spitsbergen, Svalbard. Arealet er ca 2 km². Øygruppen ligger helt nord i Albert I Land.

En liten gruppe meget små øyer ligger her helt inntil hverandre, regnet fra vest: Fuglesongen, Klovningen, Indre Norskøya og Ytre Norskøya, sistnevnte med totalt ferdselsforbud.Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Danskøya-Amsterdamøya-Magdelenefjord - kart og beskrivelse av området. Rolf Stange, Spitzbergen.de.
Ytre Norskøya

Ytre Norskøya, tidligere ofte kalt Lille Norskøya eller Østre Norskøya, er en 1,5 km lang og 1 km² stor øy som inngår i øygruppen Norskøyane, som igjen er den østlige delen av Nordvestøyane i Albert I Land ved nordvest-pynten av Spitsbergen, Svalbard. Arealet er ca. 1 km². Øygruppen ligger helt nord i Albert I Land. Øya er litt bratt i vest og nord, men ikke høy, fjellet Utkikken rager 151 moh.
En liten gruppe meget små øyer ligger her helt inntil hverandre, regnet fra vest: Fuglesongen, Klovningen, Indre Norskøya og Ytre Norskøya, sistnevnte den eneste med ferdselsforbud. Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. 
Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene. Sysselmesteren på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997–2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.


== Historie ==
Ytre Norskøya var hvalfangststasjon på 1600-tallet, og det er fra den tiden synlig ulike kulturminner langs den flate sørkysten av øya - fra vest medregnet to graver, en hustuft, ytterligere to graver, et gravfelt og til sist to gravminner i øst.
Området inngikk i Fangstområde 24 i den norske fangstperioden tidlig på 1900-tallet, men det var ingen fangststasjoner her.
Oppe på fjellet Utkikken står to varder og et jernkors fra ekspedisjonsperioden på 1800- og 1900-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ytre Norsköya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Danskøya-Amsterdamøya-Magdelenefjord - kart og beskrivelse av området. Rolf Stange, Spitzbergen.de.
Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
Hovedanleggets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Ytre Norskøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Kulturminneplan for Svalbard 2000–2010
Kristin Prestvold, Landbasert oljeutvinning av hval Arkivert 21. oktober 2013 hos Wayback Machine. - Norsk Polarinstitutt, mai 2009.
Trogonophis wiegmanni

Trogonophis wiegmanni er en ormeøgle som er utbredt i Maghreb.
Den lever i områder med middelhavsklima og en årsnedbør høyere enn 600 mm, i motsetning til de andre artene i familien Trogonophidae som forekommer i ørkener. Her lever den i fuktig jord under steiner, og kan påtreffes både i eikeskog, dyrket mark og i områder med sand.
Arten er utbredt fra Sous i sørvestre Marokko, østover gjennom nordlige Algerie til provinsen Bizerte i nordvestre Tunisia. Den finnes også i de spanske besittelsene Ceuta, Melilla og Islas Chafarinas.


== Litteratur ==
J.A. Mateo Miras m.fl. (2008). «Trogonophis wiegmanni». IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.1. Besøkt 26. august 2011. 
H.H. Schleich, W. Kästle og K. Kabisch (1996). Amphibians and Reptiles of North Africa: Biology, Systematics, Field Guide (PDF). Koeltz Scientific Books. ISBN 3-87429-377-7. 
J.M. Pleguezuelos , R. Márquez og M. Lizana, red. (2002). Atlas y libro rojo de los Anfibios y Reptiles de España (PDF) (2 utg.). Madrid: Direccíon General de Conservación de la Naturaleza - Asociación Herpetologica Española. s. 411–412. ISBN 84-8014-450-5. 
P. López, E. Civantos og J. Martín (2002). «Body temperature regulation in the amphisbaenian Trogonophis wiegmanni» (PDF). Can. J. Zool. 80 (1): 42–47. ISSN 1480-3283. 
E. Civantos, J. Martín og P. López (2003). «Fossorial life constrains microhabitat selection of the amphisbaenian Trogonophis wiegmanni» (PDF). Can. J. Zool. 81 (11): 1839–1844. ISSN 1480-3283. doi:10.1139/Z03-163. 
J. Martín m.fl. (2011). «Structure of a population of the amphisbaenian Trogonophis wiegmanni in North Africa» (PDF). Herpetologica. 67 (3): 250–257. ISSN 1938-5099. doi:10.1655/HERPETOLOGICA-D-11-00007.1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Trogonophis wiegmanni i Encyclopedia of Life 
(en) Trogonophis wiegmanni i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trogonophis wiegmanni hos Fossilworks 
(en) Trogonophis wiegmanni hos Reptile Database 
(en) Trogonophis wiegmanni hos ITIS 
(en) Trogonophis wiegmanni hos NCBI 
(en) Kategori:Trogonophis wiegmanni – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trogonophis wiegmanni – detaljert informasjon på Wikispecies
Ebeltofthamna

Ebeltofthamna er et sted med gamle fangstanlegg på Mitrahalvøya nordvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger ved Krossfjorden helt sør i Albert I Land. Her var det også et tysk utmål for gruvedrift tidlig på 1900-tallet
Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene. Men Sysselmesteren på Svalbard kan gi dispensasjon for besøk til akkurat dette stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over verne steder på Svalbard
Lægerneset

Lægerneset er et sted med gamle nederlandske fangstanlegg fra 1612, litt sør for Reinodden sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger ved østbredden av Recherchefjorden helt nord i Wedel Jarlsberg Land. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.På andre siden av Van Keulenfjorden ligger i øst Midterhuken, som også har fullt ferdselsforbud. På den andre siden av Recherchefjorden ligger i vest Calypsostranda med en rekke historiske hvalfangst- og gruveminner.
Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Stedet inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Lægerneset». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Midterhuken

Midterhuken er et fjell og et sted med gamle fangstanlegg fra den nederlandske fangsten på 1600-tallet, ytterst på neset hvor Van Keulenfjorden og Van Mijenfjorden møtes, sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger øst i Bellsund, helt vest i Nathorst Land. I Midterhukhamna er det rester av hustufter, spekkovner, utkikkstårn og graver. Her lå også en av bistasjonene til Hagerup i 1898. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.  Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.På andre siden av Van Keulenfjorden ligger kulturminnet Lægerneset, som også har fullt ferdselsforbud.
Midterhuken ligger midt i en subduksjonssone som minner om hva vi finner i det nordvestlige terreng, og i en nord-sør sone har subduksjonen trolig skjedd etter midten av ordovicium – altså ved starten av den kaledonske fjellkjedefoldingen nettopp da Laurentia-Grønland og Baltica støtte sammen her oppe. Den endelige kollisjonen i silur skapte foldinger som viser seg i en tydelig fargerik, sterkt foldet struktur som dekker hele fjellsiden av Midterhuken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
Bellsunds geologi – Cruisehåndbok for Svalbard.
Bilder av Midterhukens geologi
Midterhukens stratigrafi – Harvard University.
Likneset

Likneset er et nes nord i Kennedybukta i Smeerenburgfjorden, beliggende vest på Vasahalvøya i Albert I Land, nordvestre Spitsbergen på Svalbard. Her er en gravplass for hvalfangst-samfunnene som opererete i Smeerenburgfjorden fra 1600-tallet. Kystsletta her hadde tilstrekkelig jord og dybde til å hindre oppstigning av gravene under årstidsvariasjonene. Det finnes også noen rester av fangstanlegg, dyrefeller og en teltleir.

Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.Likneset og Kennedybukta på østkysten av Smeerenburgfjorden har bratte fjell i øst. Stedet ligger 5 km nordøst for Smeerenburg.
I 1973 ble stedet en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gustav Rossnes, Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993. ISBN 82-7666-064-9.


== Eksterne lenker ==
Stedets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Kulturminneplan for Svalbard 2000-2010
Habenichtbukta

Habenichtbukta er et sted med gamle russiske pomor-fangstanlegg, sannsynligvis fra 1600-tallet. Stedet ligger sørvest på Edgeøya, Svalbard. Stedet ligger under Kvalpyntfjellet og vendt ut mot Storfjorden. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.Det pågår en debatt mellom russiske og andre lands historikere om hvor gammelt anlegget er, og denne diskusjonen dreier seg om den generelle dateringen av de første pomor-russiske fangstbosettinger på Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over verne steder på Svalbard
Zieglerøya

Zieglerøya er en øy med gamle fangstanlegg, beliggende i Tjuvfjorden, vest av Bjørnbukta syd på Edgeøya, Svalbard. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.Innenfor Zieglerøya ligger Delitschøya, samt de to holmene Spekkholmen og Galleriholmen. Også på de to førstnevnte er det gamle fangstanlegg med totalt ferdselsforbud for besøkende (som også omfatter Galleriholmen). Øyas totale areal er ca. 2,8 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
Farlig flukt

Farlig flukt er en roman av Margit Sandemo fra 1965. Originalens tittel var Et sommernattsdrama. Den gikk først som føljetong i Norsk Ukeblad samme år som den ble skrevet, men ble også utgitt som bok i serien Margit Sandemos beste føljetonger nr 8 i 1981, med kortromanen Draugens hånd i samme bind. 
Farlig flukt handler om lille snille godtroende Johanne, som ble utnyttet og brukt av sine omgivelser, en pike som har vanskelig for å si nei. Da hennes beste venninne, og romkamerat Mette, stjeler kjæresten hennes Willy, rømmer Johanne på landet, hvor hun skal passe onkelens tre hunder, mens han er på ferie i utlandet. På hytta i skogen blir hun naboer med tre gutter som vokter dammen, og blant dem er den mystiske Robin, som har en tragisk historie bak seg. Men plutselig en dag dukker Willy og Mette opp, og de har ikke bare godt i sinne, men jager Johanne for å få tak i en mikrofilm med fotografier fra Departementet, som Willy har tatt, og gjemt i en av sandalene til Johanne. Johanne og Robin utveksler gradvis en kjærlighet.


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr.8, Bladkompaniet 1981 ISBN 82-509-1120-2
Margit Sandemos beste, dobbeltbok, Schibsted Forlagene 2005


== Litteratur ==
Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år, Bladkompaniet 1994
Balham stasjon

Balham stasjon er to jernbane- og undergrunnsstasjoner i Balham i det sydlige London. Undergrunnsstasjonen betjener Northern-linjens City-gren, jernbanenettets stasjon drives av Southern. Stasjonene er forbundet med hverandre, men de drives hver for seg.


== Eksterne lenker ==
Balham Underground Station Transport for London (Engelsk)