Anfal

Anfal-felttoget, også kjent som Anfal-kampanjen, var en serie irakiske militæroffensiver rettet mot flere kurdiske byer i nordlige deler av Irak.. Under kampanjen, som  ble gjennomført i februar-september 1988, ble minst 100 000 kurdere og et betydelig antall fra andre minoritetsgrupper  drept. Mange tusener flyktet til nabolandene Tyrkia og Iran.
Kampanjen har fått navn etter Koranens vers 8, al-anfal  (arabisk: حملة الأنفال‎), som handler om deling av krigsbytte. Den er definert som   folkemord av Human Rights Watch.Den svenske riksdagen   som folkemord. 
Anfal-kampanjen  ble beordret igangsatt av Iraks president Saddam Hussein som hevn for kurdiske militsers samarbeide med Iran i krigen mellom Iran og Irak. Hussein ga øverstkommanderende for hæren, Ali Hassan al-Majid alle fullmakter. Bruken av kjemiske våpen i Anfal-offensivene og under det samtidige angrepet på byen Halabja, ga al-Majid tilnavnet «Kjemiske Ali». 
Anfal-offensiven  begynte på slettelandet rundt oljebyen Kirkuk, Garmian, der det kurdiske partiet PUK hadde kontrollen. I dette området ble mange drept på stedet. De  overlevende ble fraktet bort med lastebiler og drept seinere.  Landsbyene ble rasert med bulldosere og dynamitt. Den irakiske hæren brukte også stridsvogner, artilleri og helikoptere, og  hadde støtte fra lojal kurdisk milits (jash). 
Bruken av stridsgass var et viktig element i den irakiske strategien. Det ble vanligvis skutt gass med artillerigranater noen timer før troppene rykket inn. Gassen drepte og såret mange, og virket dessuten sterkt demoraliserende.  Motstanden fra kurdiske peshmergas var derfor ofte liten.  
Ytterligere sju offensiver ble gjennomført i løpet av året, de fleste mot områdene til PUK. Den siste offensiven, i september 1988; var rettet mot Badinan-distriktet som var dominert av partiet KDP.
Det  var særlig i de første fasene av kampanjen at hele befolkningen i landsbyene ble drept. I seinere offensiver var det først og fremst den mannlige befolkningen som ble bortført og myrdet, mens kvinner og barn ble samlet i leirer under militær bevoktning. 
Det samlede antallet ofre hevdes av Den kurdiske  regjeringa i Nord-Irak å ligge på mer enn 180 000. Dette tallet omfatter ikke bare kurdere, men også andre folkegrupper i de aktuelle områdene, slik som  irakiske tyrkere, yezidier, shabaker, assyrere og armenere.   
23. desember 2005 ble forretningsmannen Frans van Anraat dømt til 15 års fengsel av en nederlandsk rett, for å ha solgt kjemikalier til framstilling av kjemiske våpen til Saddam Husseins regime. Retten slo fast at gassangrepet inngikk i en systematisk folkemordspolitikk overfor kurderne. Det var første gang gassangrepet på Halabja er blitt rettslig kategorisert som folkemord.
Kurderne ønsket at anfal-kampanjen skulle  være en av hovedanklagene i rettssaka mot Saddam Hussein i 2006, men Hussein ble hengt etter å ha blitt  dømt for en massakre i den sjia-arabiske landsbyen Dujail. Ali Hassan al-Majid og to andre  ble i  februar 2007 dømt til døden etter å være funnet skyldig i anklager om  folkemord, krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.  Etter at hans anke var endelig avslått, ble al-Majid hengt den 25. januar 2010. 


== Referanser ==