jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zr. Ms. «De Ruyter» (F804)

Zr. Ms. «De Ruyter» er en fregatt tilhørende den nederlandske Koninklijke Marine. Det er det tredje skipet i De Zeven Provinciën-klassen, og er optimalisert for anti-luft-krigføring.
Zr. Ms. «De Ruyter» er oppkalt etter admiral Michiel de Ruyter (1607–1676).
Skipet ble bygget ved Schelde-verftet i Vlissingen i perioden 2000-2004. Zr. Ms. «De Ruyter» har et deplasement på 6 050 tonn (fullastet), og et mannskap på 174.


== Kilder ==
Stephen Saunders RN, red. (2004). Jane's Fighting Ships 2004-2005 (107 utg.). Jane’s Information Group Limited. s. 495. ISBN 0-7106-2623-1. 


== Eksterne lenker ==
naval-technology.com om «De Zeven Provinciën»
Mala Zimetbaum

Malka «Mala» Zimetbaum (født 26. januar 1922 i Brzesko i Polen, død 15. september 1944 i den tyske konsentrasjonsleiren Auschwitz) var en ung belgisk kvinne som var av polsk-jødisk avstamming, kjent for hennes dramatiske flukt fra konsentrasjonsleiren Auschwitz-Birkenau.
Mala Zimetbaum ble født i Polen, som den yngste av fem barn. Når hun var 10 år flyttet hele familien hennes til Belgia. På skolen utmerket hun seg innen matematikk og innenfor en rekke andre språk. Hun ble sammen med mange andre belgiske motstandsfolk tatt til fange under et raid begått av tyskere om natten mellom 11. og 12. september 1942. Hun var tjue år gammel da hun ble arrestert, og etter to år i fangenskap ble hun henrettet på grunn av et mislykket fluktforsøk.
Den 15. september 1942 ble Zimetbaum satt ombord på et belgisk godstog som kjørte henne og andre fanger til Auschwitz konsentrasjonsleir. Senere ble hun sendt videre til leiren Birkenau som var en kvinneleir. Hennes registreringsnummer var 19880. Hun satt i fangenskap i nesten to år i Auschwitz-Birkenau. På grunn av hennes kompetanse når det gjaldt språk, hun snakket både fransk, nederlandsk, tysk, polsk og italiensk brukbart, ble hun tildelt arbeid som tolk og budtjeneste i fangeleiren.
Samtidig som Zimetbaum hadde en relativt privilegert posisjon, viet hun seg til å hjelpe de andre innsatte. En annen innsatt som var forelsket i Mala, planla å flykte fra leiren sammen med vennen Wieslaw Kielar, som overlevde Auschwitz og som senere skrev en selvbiografisk roman om hans 5 års fangenskap i tysk fangenskap.
Mala ønsket også å rømme slik at hun kunne informere de allierte stykene om hva som foregikk i Auschwitz, slik at de kunne komme og befri dem og dermed redde flere liv. Rømningsplanen ble igangsatt i juni 1944, og paret klarte å flykte til en nærliggende by. Etter å ha unnsluppet leiren, gjemte Edek seg i nærheten mens Mala skulle gå inn i en butikk for å prøve å kjøpe noen brød for litt gull som hun og Edek hadde stjålet mens de satt i fangenskap. På vei inn i butikken passerte hun en tysk patrulje som ble mistenksomme og arresterte Mala. Edek fikk på avstand se at Mala ble arrestert. Edek valgte å melde seg og bli satt i fangenskap igjen fordi han ikke ville skille seg fra kjæresten. Mala og Edek ble tatt med tilbake til Auschwitz igjen, der de umiddelbart ble plassert i separate celler.
Edek og Mala ble deretter tatt med ut for å bli henrettet på samme tid. Mala brukte et barberblad som hun hadde gjemt i håret sitt og kuttet over blodårene på innsiden av albuene. Det finnes mange versjoner av hvordan Mala ble henrettet. Noen sier at hun ble brent levende i krematoriet og andre sier at hun ble skutt eller forgiftet. Den berømte greske komponisten Nikos Karvelas ble inspirert av historien om Mala og han komponerte en sang til minne om henne.


== Referanser ==
Carl Engdahl

Carl Gustaf Teodor Engdahl Olson (født 17. april 1864 i Jakobs församling i Stockholm, død 20. september 1939 i Maria Magdalena församling i Stockholm) var en svensk skuespiller og regissør. 


== Filmografi ==


=== Regissør ===
1910 – Värmlänningarne
1910 – Fänrik Ståls sägner
1910 – Bröllopet på Ulfåsa


=== Skuespiller ===
1928 – Gustaf Wasa II
1926 – Mordbrännerskan
1910 – Värmlänningarne
1910 – Fänrik Ståls sägner
1910 – Bröllopet på Ulfåsa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Engdahl på Internet Movie Database 
(sv) Carl Engdahl i Svensk Filmdatabas
Martial van Schelle

Martial van Schelle (født 6. juli 1899, død 15. mars 1943) var en belgisk kjører av bobsleigh, svømmer, flyger og forretningsmann som deltok både under sommer- og vinter-OL der han representerte Belgia fra tidlig på 1920-tallet til slutten av 1930-tallet.
Martial van Schelle ble tatt til fange av nazistene under den andre verdenskrig og han ble henrettet i en tysk konsentrasjonsleir.


== Tidlige liv ==
Martial van Schelle bodde mye av den tidlige delen av hans liv i USA. Han var sammen med familien sin bosatt Chicago i Illinois fra 1904 til 1918. Han mistet sin mor Annie da hun ble drept ombord på skipet RMS Lusitania da det ble senket i 1915 av en tysk ubåt. Nesten 2000 mennesker døde i dette angrepet.
Det tyske ubåtangrepet på RMS Lusitania resulterte i at van Schelle meldte seg til aktiv militærtjeneste og han var for en kortere periode utstasjonert i Frankrike. Da den første verdenskrigen var avsluttet bosatte Schelle seg i Belgia for å hjelpe nasjonen å bli gjenoppbygget som følge av de kraftige bombeangrepene mot landet under den første verdenskrig.


== Idrettsmannen ==
Martial van Schelle deltok i 3 sommer-OL. Hans beste plassering var 10.-plassen i svømming under Sommer-OL i 1924 i Paris i grenen 4 ganger 200 meter fristil. Han deltok også i ballong 2 ganger i Coupe Aéronautique Gordon Bennett hvor han i 1933 kom på 5.-plass og i 1938 på 7. Under Vinter-OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936 deltok van Schelle i bobsleigh. Han kom på 5.-plass i firer menn og 9.-plass i toer menn.


== Forretningsmannen ==
Van Schelle eide sin egen sportsbutikk i Brussel i mellomkrigstiden og han tok et patent på en tennisracket i 1935. Han ble eier av to skøytebaner i Brussel mellom 1933 og 1935, og han forble eier inntil han ble arrestert av nazistene den 15. januar 1943.


== Dødsfall ==
Van Schelle ble overført til Breendonk konsentrasjonsleir, hvor han ble henrettet ved skyting den 15. mars 1943.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martial van Schelle – Olympedia 
(en) Martial van Schelle – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Axel de la Motte

Axel Bertram de la Motte (født 11. august 1879 i Kristianstad, død 13. november 1937 i Kristianstad) var en svensk skuespiller og møbeltapetserer.


== Filmografi ==
1910 – Värmlänningarne
1910 – Regina von Emmeritz och Konung Gustaf II Adolf
1910 – Fänrik Ståls sägner


== Eksterne lenker ==
(en) Axel de la Motte på Internet Movie Database 
(sv) Axel de la Motte i Svensk Filmdatabas
Slaget om Wadi Saluki

Slaget om Wadi Saluki var en del av Litani-offensiven på slutten av Libanon-krigen 2006, og var et av krigens siste slag.


== Slaget ==
Israelsk infanteri og to kompanier av Merkava-stridsvogner ble sendt oppover åsen for å angripe Hizbollahs posisjoner på toppen. De israelske troppene hadde ingen støtte fra verken artilleri eller helikoptre. Hizbollah skjøt panservernmissiler mot de israelske stridsvognene. Elleve stridsvogner ble truffet, og det ble rapportert at soldater inne i enkelte stridsvogner ble drept. Krav om artilleristøtte ble avslått på grunn av at det var så mange infanteritropper tilstede. Israelske tropper lyktes i å kjempe seg opp til toppen av åsen, og tok kontroll over området. Like etterpå trådte FNs våpenhvile i kraft, og de israelske troppene trakk seg deretter gradvis tilbake. 12 israelske soldater var da blitt drept og 2 stridsvogner satt ut av spill. Det israelske forsvaret hevdet på sin side å ha drept rundt 80 Hizbollah-krigere i løpet av slaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jerusalem Post: «Wadi Saluki battle - microcosm of war's mistakes» Publisert 29. august 2006, besøkt 4. april 2011
Jerusalem Post: «A battalion commander's anger» Publisert 23. august 2006, besøkt 4. april 2011
Sørsemittiske språk

Sørsemittiske språk er etter mange språkforskeres klassifisering en gruppe av semittiske språk som omfatter sørarabiske språk og etiopiske språk, i tillegg til de utdødde språkene i gruppen gamle sørarabiske språk. 
Disse språkenes opprinnelsessted har vært gjenstand for mange diskusjoner. Mange språkforskere har tenkt seg at de kan ha vært talt av en gruppe mennesker i det sydlige Arabia som flyttet inn i Afrika, men i dag ser man på det som usikkert. For øvrig har noen hevdet at semittiske språk i sin helhet oppstod i Etiopia. Men dette regnes også i dag for usikkert.
Sankt Petri kirke (Klippan)

Sankt Petri kirke er en kirkebygning i Klippan, Skåne bygget i brutalistisk stil.


== Bygningen ==
Sankt Petri er tegnet av Sigurd Lewerentz og ble oppført i årene 1962-66. Sammen med Markuskirken i Björkhagen,  Stockholm, også tegnet av Lewerentz, regnes den som et høydepunkt innen svensk 1900-talls arkitektur.
Murene består av hårdt, brent maskin- og håndlavet tegl fra Helsingborg. Vinduene er montert utenpå med klemmer, hvilket innenfra gir inntrykk av at vinduer mangler. Kirkens stoler kommer fra Danmark, og stammer opprinnelig fra Grundtvigs Kirke i København. I kirkens lave klokketårn henger det fire klokker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Bilder og grunnplan
Nesnaøyene

Nesnaøyene er samlebetegnelse for de tre største øyene i Nesna kommune i Nordland. Betegnelsen utgjør øyene Handnesøya, Hugla og Tomma, med dertilhørende holmer og skjær. Betegnelsen omfatter ikke Nesnahalvøya. Det er ferjeforbindelse mellom øyene tilsluttet tettstedet Nesna. Skipsleia går også gjennom området, mellom Tomma og Handnesøya. Tidligere var også Løkta en del av øyene da øya tilhørte Nesna kommune.


== Eksterne lenker ==
Nesna kommune
Xaviera Hollander

Xaviera Hollander (født Xaviera de Vries 15. juni 1943 i Surabaya i Nederlandsk Østindia, i dagens Indonesia) er en tidligere belgisk prostituert og horehuseier.
Xaviera Hollander er best kjent for sin bestselgende selvbiografi The Happy Hooker: My Own Story som ble publisert i 1971, og hun har senere utgitt en rekke andre bøker. Hollander hadde en nederlandsk-jødisk far og en fransk-tysk mor. Hun tilbrakte de første to årene av sitt liv i en japansk fangeleir. Da hun var i 20-årsalderen, forlot hun Nederland til fordel for Johannesburg i Sør-Afrika, hvor hennes ste-søster bodde på denne tiden. 
Der møtte Xaviera og ble forlovet med Carl Gordon, en amerikansk økonom. Senere forlot hun Sør-Afrika og flyttet til New York i USA. I 1968 forlot hun sitt arbeid som sekretær ved det nederlandske konsulatet på Manhattan for å begynne som en prostituert. Som prostituert klarte hun å tjene 1000 dollar per natt. Et år senere åpnet hun sitt eget bordell og snart ble hun New York Citys ledende horehuseier. I 1971 ble hun arrestert for prostitusjon av New York-politiet og hun ble tvunget til å forlate USA. I januar 2007 giftet hun seg med en nederlandsk mann, Philip de Haan, som var 10 år yngre enn henne. Dette giftermålet fant sted i Amsterdam.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Xaviera Hollander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Xaviera Hollander på Internet Movie Database 
(fr) Xaviera Hollander på Allociné 
(en) Xaviera Hollander på AllMovie 
(en) Xaviera Hollander hos The Movie Database
Stokkatinden

Stokkatinden er et fjell på Handnesøya i Nesna kommune i Nordland. Det har en høyde på 599 meter over havet og er det høyeste punktet på Handnesøya.


== Referanser ==
Sauraholmen

Sauraholmen er en holme i Nesna kommune i Nordland. Holmen ligger utenfor Saura på Handnesøya, derav navnet. Holmen er flat og gresskledd. Like nord for holmen er Sauragrunnen fyrlykt plassert.I dag er ikke holmen bebodd og benyttes til utplassering av sauer. Tidligere har holmen tidvis vært bebodd, da holmen var husmannsplass underlagt storgården Saura på Handnesøya.


== Referanser ==
Handnesholmen

Handnesholmen er en holme i Nesna kommune i Nordland. Holmen ligger utenfor Handnes på sørspissen av Handnesøya, derav navnet. Holmen danner Handnessundet mellom Handnesholmen og fergeleiet på Handes.Holmen er flat og gresskledd. Holmen er ikke bebodd og benyttes til sauebeite.
Like sør for holmen er Handnesholmen fyrlykt plassert.


== Referanser ==
Vallaholmene

Vallaholmene er to holmer i Nesna kommune i Nordland. Holmene ligger utenfor Valla på nordsiden av Handnesøya, derav navnet. Holmene ligger nært land og er mulig å ta seg tørskodd til ved lavvann, og danner Vallafjæra mellom holmene og landet på Handnesøya.
Holmene er flate og gresskledd.
Storvatnet (Nesna)

Storvatnet er et fjellvann på Handnesøya i Nesna kommune. Vannet er det største i kommunen. Vannet er særegent med en rekke holmer og skjær i vannet. Av fisk er det en begrenset populasjon av ørret i vannet. Utmarkslaget på Handnesøya har oppført en gamme for overnatting ved vannet og det er oppført et naust med båt i tilknytning til vannet. Fra vannet renner Handsteinelva ned mot Handstein.
Like nord for vannet ligger klebesteinsformasjonen Esjebergan. 


== Referanser ==
Esjebergan

Esjebergan er et klebersteinsområde på fjellet på Handnesøya. Her er det inngravert mange årstall og initialer av mange besøkende gjennom årene. Klebesteinen er såpass myk at der lar seg gjøre å gravere i den med vanlig stein.


== Eksterne lenker ==
Turbeskrivelse til Esjebergan
Norsk nettverk for klima og helse

Norsk nettverk for klima og helse er en frivillig organisasjon som informerer om helsekonsekvensene som vil følge av klimaendringene og hvordan disse best kan forebygges og håndteres. I tillegg har nettverket også som mål å engasjere til miljømessig ansvar og handling, og ta initiativ for å stimulere individer, organisasjoner og institusjoner, spesielt innen helsesektoren, til å redusere klimautslipp. Nettverket ble opprettet i 2010 og gir også ut tidsskriftet Bærekraftig helse.Koordinatorgruppa i Norsk nettverk for klima og helse består av:

Lars Thore Fadnes (Senter for Internasjonal helse, Universitetet i Bergen)
Gunnar Kvåle (professor ved Senter for Internasjonal helse, Universitetet i Bergen)
Usman Mushtaq (Norsk medisinstudentforening)
Britt Randem (overlege ved Oslo universitetssykehus, Avdeling for miljø- og yrkesmedisin, Ullevål)
Guro Steine Letting (kommuneoverlege i Fredrikstad kommune)Norsk nettverk for klima og helse er tilknyttet Norsk klimanettverk og det britiske Climate Health Council.


== Referanser ==
Saura

Saura er en gård og poststed på sørsida av Handnesøya i Nesna kommune i Nordland. Stedet har kai og butikk. Tidligere har det vært handelshus med gjestgiveri og jektefart på stedet. Før fergeforbindelsen til Handnesøya var Saura kommunikasjonspunkt med lokalbåtanløp.
Saura var et av de mange handelshus som vokste frem på Nordlandskysten. Klæbo-dynastiet bygde opp handelshuset fra 1500-tallet og preget driften helt frem til midten av 1800-tallet. Dynastiet fikk sin slutt da siste handelsmann, Ebbe Moss Klæbo, ikke fikk livsarvinger og slekten døde ut. Dette resulterte i salg av gården til Alexander Holst i 1856. Holst var jurist og hadde nylig tiltrådt som sorenskriver. Dermed ble Saura sorenskrivergård for Nord-Helgeland, først som privat sorenskrivergård, senere i statens eie.
Da det gamle hovedhuset på Saura gikk med i den store brannen på begynnelsen av 1880-tallet, ble et nytt hovedhus bygget på statens bekostning i 1886. Hovedbygningen er i stil og utforming lik hovedbygningen på Tjøttagodsetbygget i 1870 og hovedbygningen på Lauvøyagård i Dønna. Det nye hovedhuset var svært moderne og hadde blant annet en stor rettssal i andre etasje. Da sorenskriverembetet for Nord-Helgeland ble flyttet til Mo i Rana i 1904, mistet Saura status som sorenskrivergård. Gården ble solgt videre til familien Qvale som drev Saura som et mønsterbruk og startet moderne landhandel. Første moderne butikk på Saura åpnet i 1909. Gården ble drevet av samme familie frem til 1970-årene. I 1980-årene ble gården fraskilt fra hovedhuset. Dagens Saura gård drives i dag som et av Handnesøyas største bruk, mens det gamle hovedhuset er fraskilt som egen tomt.
Det er fortsatt butikkdrift på Saura, Vika Handel SA. Dette er et andelslag som består av Handnesøyas beboere og hytte eiere.
Handnesøya kapell finnes også på Saura.
Postnummeret er 8724 Saura.


== Referanser ==
Strategus

Strategus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==

Store (30-45 millimeter) biller, kroppen mer eller mindre sylindrisk. Det er stor forskjell på kjønnene. Hannen er vanligvis markert større enn hunnen, og har et langt horn på hodet, også to fremoverrettede horn eller knøler på pronotum. Et karakteristisk trekk er at den fremre delen av pronotum (foran "knekken") har kraftig mikroskulptur. Antennene er korte og vifteformede.


== Levevis ==
Larvene lever i jorden av røtter og råtnende plantedeler. Noen ganger kan de gjøre litt skade på plener og lignende. Utviklingen tar ett år. De voksne billene spiser gjerne frukt eller nektar fra blomster. De flyr om natten og kommer gjerne til lys, av og til i store mengder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Amerika fra Kansas i nord til Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Oryctini Mulsant, 1842 – 26 slekter
Slekten Strategus Hope, 1837
Strategus adolescens Kolbe, 1906
Strategus aenobarbus (Fabricius, 1775)
Strategus ajax (Olivier, 1789)
Strategus aloeus (Linnaeus, 1758)
Strategus anachoreta Burmeister, 1847
Strategus antaeus (Drury, 1770)
Strategus argentinus Kolbe, 1906
Strategus atlanticus Ratcliffe, 1976
Strategus caymani Ratcliffe, 1976
Strategus centaurus Kolbe, 1906
Strategus cessatus Wickham, 1914
Strategus cessus LeConte, 1866
Strategus craigi Ratcliffe, 1976
Strategus fallaciosus Kolbe, 1906
Strategus fascinus Burmeister, 1847
Strategus hipposiderus Ratcliffe, 1976
Strategus howdeni Ratcliffe, 1976
Strategus inermis Arrow, 1947
Strategus jugurtha Burmeister, 1847
Strategus longichomperus Ratcliffe, 1976
Strategus mandibularis Sternberg, 1910
Strategus moralesdelgadorum Delgado, 1997
Strategus mormon Burmeister, 1847
Strategus oblongus (Palisot de Beauvois, 1807)
Strategus sarpedon Burmeister, 1847
Strategus simson (Linnaeus, 1758)
Strategus splendens (Palisot de Beauvois, 1809)
Strategus surinamensis Burmeister, 1847
Strategus symphenax Ratcliffe, 1976
Strategus syphax (Fabricius, 1775)
Strategus talpa (Fabricius, 1792)
Strategus tarquinius Ratcliffe, 1976
Strategus temoltzin Morón & Nogueira, 2008
Strategus validus (Fabricius, 1775)
Strategus verrilli Ratcliffe, 1976
Strategus waldenfelsi Endrödi, 1977 - nå oftest ført til slekten Gibboryctes


== Kilder ==
Nettside av S. aloeus, med bilder av alle stadier
Héctor Jaime Gasca-Álvarez & Brett C. Ratcliffe (2011) An annotated checklist of the oryctine rhinoceros beetles (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae: Oryctini) of the Neotropical and Nearctic realms. Zootaxa 3090: 21-40. [1]


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over nordamerikanske arter
(en) Strategus i Encyclopedia of Life 
(en) Strategus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Strategus hos Fossilworks 
(en) Strategus hos ITIS 
(en) Strategus hos NCBI 
(en) Kategori:Strategus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Strategus – detaljert informasjon på Wikispecies
Øbø

Øbø er en nedlagt gård på Handnesøya i Nesna kommune. 
Tidligere har det vært butikk og kai med dampskipsekspedisjon på stedet. Det gamle hovedhuset står fortsatt. Før fergeforbindelsen til Handnesøya var Øbø kommunikasjonspunkt med lokalbåtanløp.
Butikken var i drift frem til 1967. Da butikklokalet skulle rives i 1980 ble butikkinteriøret demontert og gitt til Nesna Mmuseum. I dag utgjør interiøret en del av den faste utstillingen til Nesna museum.
Gården er i dag en privat bopel.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om butikkinteriøret
Nesna Museum
Grande Comore

Grande Comore eller Ngazidja er den største øya i øygruppa Komorene. Hovedstaden i Unionen Komorene, Moroni, ligger på øya. Den har et areal på 1 148 km² og hadde i 2005 345 000 innbyggere. Høyeste punkt er vulkanen Karthala med 2 361 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grande Comore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hack Kampmann

Hack Kampmann (født 6. september 1856, død 27. juni 1920) var en dansk arkitekt, kongelig bygningsinspektør og  professor i arkitektur.  
Kampmann fikk stor innflytelse på nasjonalromantikken og senere nyklassisismen i dansk arkitektur og var en svært markant arkitekt i Århus og omegn hvor mange av hans verker ble oppført.
Kampmann ble først utdannet som murer og gikk deretter på Kunstakademiet 1873–1878. Han vant den lille gullmedaljen i 1882, den store to år etter. Han var assistent hos Ferdinand Meldahl ca. 1879 og hos Hans J. Holm ca. 1880. Fra 1882 til 1883 hadde han et studieopphold ved École des Beaux-Arts i Paris og tegnet samtidig hos arkitekt Jacques Hermant.
Fra 1888 drev han eget arkitektkontor. Han var undervisningsassistent på Kunstakademiet under Hans J. Holm fra 1888, ble medlem av Akademiet 1887. Kampmann ble utnevnt til kongelig bygningsinspektør for Nørrejylland i 1892 og flyttet til Århus. 
Kampmann var gift med Johanne Holm, datter av arkitekt Hans J. Holm. Han er begravet på Vestre kirkegård. 


== Utmerkelser ==
Dannebrogordenen
Fortjenstmedaljen i gull i 1900 for Århus Teater


== Verk - utvalg ==
Teknisk skole, Kongensgade, Hjørring (1891)
Brygger Carl Jacobsens villa på Ny Carlsberg (1890, fredet)
Om- og tilbygging på det første Glyptoteket på Ny Carlsberg, Valby (ca. 1890–95, fredet)
Århus tollkammer, Havnegade, Århus (1895–97, fredet)
Århus Teater (1897–1900, fredet)
Statsbiblioteket, nå Erhvervsarkivet, Bispetoften, Århus (1898–1902, fredet)
Marselisborg slott (1899–1902)
Utvidelse av Ny Carlsberg Glyptotek, København (1901–06, fredet)
Sankt Johannes kirke på Trøjborg 1902–1905
Århus Ting- og Arresthus, Vester Allé 10 (1903–06)
Den jydske Handelshøjskole, nå Århus Købmandsskole, Hans Broges Gade (1904–05)
Nybygging og ombygging av Aarhus Katedralskole (1905–06)
Hjørring Amtmandsbolig, Amtmandstoften 1 (1909–10, fredet)
Kong Christian IXs og dronning Louises sarkofager, Roskilde domkirke (1911–ca. 1919)
Viborg Katedralskole (1915–26, sammen med Christian Kampmann og Johannes Frederiksen, fredet)
Cordial Teater, Stortingsgata 16, Oslo (1918)
Sankt Pauls kirke, Hadsten (1918–19, sammen med Hans Jørgen Kampmann)
Københavns politigård, Polititorvet, København (1918–24, sammen med Aage Rafn, Christian og Hans Jørgen Kampmann, Holger Jacobsen og Anton Frederiksen, fredet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hack Kampmann (1856 - 1920) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Hack Kampmann på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Kampmann hos Runeberg