jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Amund Gjersvik Quartet/Quintet/Trio

Ole Amund Gjersvik har ledet egne besetninger; sekstett, kvintett, kvartett og trio siden han ga ut sin første solo plate A Voice from the Past i 1990.
Besetningen den gang var:

Jan Kåre Hystad: saksofoner
Ole Jacob Hystad: tenor sax
Ole Thomsen: gitar
Helge Lilletvedt: piano
Ole Amund Gjersvik: kontrabass
Geir Svinnset: trommerBesetningene har variert opp gjennom årene, og har fra og med 2012 stabilisert seg på følgende besetninger:


== Ole Amund Gjersvik Quartet ==
Jan Kåre Hystad eller Elisabeth Lid Trøen: fløyter og saksofoner
Anders Olav Ese: gitar
Ole Amund Gjersvik: kontrabass
Frank Jakobsen: trommer


== Ole Amund Gjersvik Quintet ==
Jan Kåre Hystad: fløyter og saksofoner
Eivind Waage Austad: piano
Anders Olav Ese: gitar
Ole Amund Gjersvik: kontrabass
Frank Jakobsen: trommer


== Ole Amund Gjersvik Trio ==
Anders Olav Ese: gitar
Ole Amund Gjersvik: kontrabass
Stian Villanger, Sigurd Steinkopf: trommer


== Ole Amund Gjersvik Alternative Trio ==
Jan Kåre Hystad: fløyter og saksofoner
Anders Olav Ese: gitar
Ole Amund Gjersvik: kontrabass


== Eksterne lenker ==
http://swing-n-sweet.no/ole-amund-gjersvik-quartet
https://web.archive.org/web/20160304211957/http://bergen360.no/-/event/show/273691_jazzcaf-ole-amund-gjersvik-quartet/4691876?ref=checkpoint
http://www.ba.no/vis/kalender/events/601560
http://www.rockipedia.no/artister/ole_amund_gjersvik_quintet-56940/
https://itunes.apple.com/no/artist/ole-amund-gjersvik-quintet/id129860799
Combo Tango

Combo Tango er en norsk tangokvartett bestående av Ole Amund Gjersvik på kontrabass, Tor Jaran Apold på violin, Bengt Florvåg på klarinett og Anne Nitter Sandvik på piano.
Kvartettens første album var Combo Tango som kom ut i 2002, andre album var 
Milonga Del Angel fra 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Alen Halilović

Alen Halilović (født 18. juni 1996) er en kroatisk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.Han er den yngste (16 år 112 dager) målscoreren i den kroatiske toppdivisjonen noensinne. Han er også den yngste som har spilt for det kroatiske landslaget noensinne, og den nest yngste debutantene i UEFA Champions League gjennom tidene, bak Celestine Babayaro, men foran Kharis Mavrias og Youri Tielemans.Halilović ble solgt fra Dinamo Zagreb til FC Barcelona den 27. mars 2014, der han fikk en femårskontrakt.


== Meritter ==
Dinamo Zagreb

Prva HNL (1): 2012/2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alen Halilović – FIFA 
(en) Alen Halilović – UEFA 
(fr) Alen Halilović – LÉquipe 
(en) Alen Halilović – Transfermarkt 
(en) Alen Halilović – national-football-teams.com 
(en) Alen Halilović – WorldFootball.net 
(en) Alen Halilović – Soccerbase.com 
(en) Alen Halilović – FootballDatabase.eu 
(en) Alen Halilović – Soccerway 
(en) Alen Halilović – EU-Football.info 
Alen Halilović på Sportnet.hr
Alen Halilović på Thetopforward.com
Étienne Capoue

Étienne Capoue (født 11. juli 1988) er en fransk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Villarreal CF.Han har gener fra Guadeloupe. Capoue har en eldre bror som heter Aurélien Capoue som spiller for den franske klubben Boulogne. 
Den 6. juli 2015 signerte han  for den nyopprykkede Premier league klubben Watford for en overgangssum på 6,3 millioner pund, noe som var klubbrekord.


== Meritter ==
Individuelt

UNFP Ligue 1 Team of the Year (1): 2011–12


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Étienne Capoue – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Étienne Capoue – LÉquipe 
(en) Étienne Capoue – Transfermarkt 
(en) Étienne Capoue – national-football-teams.com 
(en) Étienne Capoue – WorldFootball.net 
(en) Étienne Capoue – Soccerbase.com 
(en) Étienne Capoue – FootballDatabase.eu 
(de) Étienne Capoue – fussballdaten.de 
(en) Étienne Capoue – Soccerway 
(en) Étienne Capoue – EU-Football.info 
Capoue club profile på tfc.info
Chiaroscuro (Einar Stray-album)

Chiaroscuro er det første studioalbumet til det norske bandet Einar Stray Orchestra. Plata ble spilt inn i Six Feet Over i Oslo, produsert av Sjur Lyseid, og ble utgitt 11. februar 2011 på Spoon Train Audio til gode kritikker. Albumet ble senere gitt ut i Japan, Tyskland og Russland i 2012 på Sinnbus Records. Albumet inneholder gjesteopptredener av medlemmer fra Moddi, Shimmering, Team Me og The Little Hands of Asphalt.


== Sporliste ==
«Chiaroscuro» – 8:30
«Yr heart isn't a heart» – 4:41
«Arrows» – 5:17
«We were the core seeds» – 8:25
«Caressed» – 5:49
«Beast» – 7:04
«Teppet faller» – 9:46


== Medvirkende ==
Einar Stray – vokal, piano, rhodes, orgel, gitar, synth, metallofon, melodika, autoharpe, sampler, coverdesign
Lars Fremmerlid – trommer, perkusjon, gitar, kor
Simen Aasen - bass, perkusjon, trompet, pedal-steel
Hanna Vik Furuseth – fiolin, kor
Ofelia Østrem Ossum – cello, kor
Sjur Lyseid – gitar, kor, produsent, miksing
Sandra Solli – trombone, kor
Pål Moddi Knutsen – vokal, kazoo, kor, coverdesign
Erik Normann Aanonsen – kontrabass, kor
Silje Halstensen – vokal og kor
Katrine Schiøtt – kor
Synne Øverland Knudsen – kor
Ida Rinde Sunde – kor
Endre Thesen Harnes – kor
Tancred Heyerdahl Husø - trompet på Beast


=== Øvrige ===
Martin Bowitz - mastering
Sara Angelica Spilling - fotograf
Terese Blåklokke - artwork


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Christine Kristoffersen

Christine Kristoffersen (født 20. september 1969 i Oslo) er en norsk journalist, forfatter, redaktør og forlegger. Fra 2012-2014 var hun ansvarlig redaktør for fagbladet Naturviteren, medlemsbladet til fagorganisasjonen Naturviterne.
Kristoffersen er utdannet ved Gimlekollen Mediasenter (1990) og Høgskolen i Oslo (1996-1998). Hun har også studert ved Fagskolen for bokbransjen (2012-13) og Institutt for grafiske medier (2008-09).
Kristoffersen er nå selvstendig næringsdrivende med enkeltpersonforetaket Lys & Latter Media. Hun lager brosjyrer, hefter og bøker på oppdrag for organisasjoner og næringsliv.


== Bibliografi ==
Kjærlighet ved første blikk (2000)
Engelen min (2001)
Ekte - en bok om verdiskaping, mat og kulturminner i Solør og på Finnskogen (2010).


=== Som forlegger ===
Elsa Wendt: Elsas Kokebok (forlaget Lys & Latter Media)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Christine Kristoffersen i BIBSYS
16. serierunde i Tippeligaen 2013

16. serierunde i Tippeligaen 2013 startet fredag 12. juli klokken 19 med Hønefoss mot Vålerenga. Runden fortsatte med to kamper lørdag 13. juli. Molde mot Viking klokken 15.30, og Start mot Brann klokken 18. Runden avsluttet med fem kamper søndag 14. juli. Haugesund mot Aalesund klokken 15.30, tre kamper klokken 18, og Rosenborg mot Odd klokken 19.


== Fakta ==
Valdemar Wiberg

Valdemar Wiberg var en svensk fotballspiller. Wiberg, som var keeper, spilte for Malmö FF fra 1925 til 1933.


== Referanser ==
Erik Wärn

Erik Wärn var en svensk fotballspiller. Wärn spilte for Malmö FF i perioden 1927 til 1937.


== Referanser ==
Mattias Waldh

Mattias Waldh er en svensk tidligere fotballspiller. Waldh, som var spiss, står notert med én kamp for Malmö FF i Allsvenskan, fra 1998.


== Referanser ==
Timocom

TimoCom Soft- und Hardware GmbH er en tysk it-bedrift i Düsseldorf. Virksomheten ble grunnlagt i 1997 og  er tjenesteyter for virksomheter i transportbransjen. Navnet «Timo» er sammensatt av de første bokstavene i grunnleggernes etternavn – Jens Thiermann og Jürgen Moorbrink.
TimoComs online fraktbørs TC Truck&Cargo® har et slogan: Ledende fraktbørs i Europa. Målet er formidling av tilbud og etterspørsel på transportydelser via en online markedsplass. TimoCom tilbyr sine produkter og tjenester i 44 land i Europa og på 24 forskjellige språk, og ifølge websiden deres har virksomheten 100.000 brukere. I starten av juni 2013 relanserte virksomheten også et kalkulasjons- og trackingprodukt, TC eMap®.TimoCom er også representert i Polen, Tsjekkia, Ungarn, Spania og Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Timocom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
TimoComs norske webside
Jean-Paul Vonderburg

Jean-Paul Vonderburg (født 31. juli 1964) er en svensk tidligere fotballspiller.


== Klubbkarriere ==
Jean-Paul Vonderburg vokste opp i Stockholm med svensk mor og far fra Guyana, og spilte for Hammarby fra ti års alder. Han fikk først sjansen på seniorlaget like etter serieslutt i 1985 da Hammarby deltok i UEFA Cupen. Den da 21 år gamle midtbanspilleren fikk sin A-lagsdebut 6. november 1985 i bortekamp mot skotske St. Mirren. Hans første kamp i Allsvenskan spilte han i august 1986. I 1988, da klubben rykket ned, gikk Vonderburg til regjerende seriemester Malmö FF. Vonderburg ble svensk seriemester med klubben i 1989.
Vonderburg spilte en sesong i danske AGF Aarhus i 1992, samt en sesong for japanske Sanfrecce Hiroshima i J-League. I 1995 vendte Vonderburg tilbake til Sverige, hvor han i 1996 avsluttet karrieren.


== Landslaget ==
Vonderburg spilte første A-landskamp for Sverige 14. februar 1990. Han spilte totalt fire landskamper for Sverige.


== Karriereoversikt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(jp) Jean-Paul Vonderburg – J.League Data 
(en) Jean-Paul Vonderburg – Transfermarkt 
(en) Jean-Paul Vonderburg – national-football-teams.com 
(en) Jean-Paul Vonderburg – WorldFootball.net 
(en) Jean-Paul Vonderburg – FootballDatabase.eu 
(en) Jean-Paul Vonderburg – FBref 
Svenska Fotbollförbundet
J.League
Henry Vinberg

Henry Vinberg var en svensk fotballspiller. Vinberg, som var keeper, spilte for Malmö FF fra 1932 til 1940.


== Referanser ==
Mori (Changji)

Mori for kasakhene (kinesisk: 木垒哈萨克自治县; pinyin: Mùlěi hāsàkè Zìzhìxiàn; uigursk: مورى قازاق ئاپتونوم ناھىيىسى / Mori Kazak Aptonom Nahiyisi) er et autonomt fylke i det autonome prefektur Changji i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 87 489 innbyggere i 1999.
Tretten kinadefinerte nasjonaliteter bor i fylket. De viktigste er : Han-kinesere, kasakhene, uigurene, usbekerne og hui-kineserne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle sider Arkivert 26. november 2013 hos Wayback Machine.
Infoside
Jeppe Vestergaard

Jeppe Nikolaj Vestergaard (født 22. september 1972) er en dansk tidligere fotballspiller.Vestergaard, som startet karrieren i Køge BK, gikk via Herfølde Bk til Malmö FF i 2002. Vestergaards betydning for klubben ble av Sydsvenska Dagbladets journalist Kent Jönsson beskrevet som «[e]n kort parentes».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Jeppe Vestergaard», profil på SvFFs hjemmeside (sv)
«Jeppe Vestergaard», profil på worldfootball.net (en)
Philip Lowe

Philip Lowe er en australsk økonom som siden september 2016 har vært sentralbanksjef i Reserve Bank of Australia.
Som utdanning har han en bachelor of commerce-grad i samfunnsøkonomi og økonometri fra University of New South Wales (1985), og en doktorgrad fra Massachusetts Institute of Technology (1991).Før han ble utnenvt til visesentralbanksjef har han hatt stillinger som assisterende sentralbanksjef innen sentralbankens enheter med ansvaret for økonomi (Economic) og finansnæringen (Financial System). Han overtok stillingen som visesentralbanksjef etter at Ric Battellino avsluttet sin siste periode, og gikk av med pensjon. Lowe har jobbet i sentralbanken siden 1980.Den 18. september 2016 ble han utnevnt til sentralbanksjef, og overtok da etter Glenn Stevens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside (som sentralbanksjef)
RBA - Philip Lowe (som visesentralbanksjef)
RBAs pressemelding ifm utnevnelsen av Philip Lowe som visesentralbanksjef
Maraen Taputapuatea

Taputapuatea er et fornminne bestående av flere maraer, kultsteder, på Opoa på øya Raiatea i Selskapsøyene i Fransk Polynesia.
En marae er en innhegnet kultplass av stein, bygget i basalt og korallstein. Kultstedet består vanligvis av et rektangulært felt der seremoniene foregikk, en plattform, kalt ahu, og gudefigurer i stein. Taputapuatea er den største maraen i det østlige Polynesia og kalles «den internasjonale maraen» på grunn av den betydning den hadde i denne delen av Stillehavet.Raiatae var et religiøst samlingspunkt og et sentrum for sjøfart. Det seremonielle anlegget på Opoa er anlagt på et nes innenfor en passasje i revet.Ifølge tradisjonen var dette stedet der guden Ta'arao først satte sin fot på jorden og skapte Havai'i, stedet der polynesierne stammer fra. Maraen Vaeara'i ble anlagt her og grunnsteinen til Taputapuatea ble hentet herfra. I tillegg til den store maraen Taputapuatea, finnes det mindre maraer. Maraen Hauviri var stedet der overhøvdingene av Raiatea ble innsatt. Det finnes plattformer for bueskyting og plattformer for møter.Kultstedets betydning vokste på 1600-tallet da det ble viet til Oro, en gud knyttet til krig og fruktbarhet. En  ordenslignende gruppe kalt arioi var knyttet til dyrkingen av Oro og disse spredde kulten fra Raiatea til andre øyer. Orokultens religiøse og politiske innflytelse strakte seg etterhvert ut over Raiatea til de andre Selskapsøyene, Cookøyene, Australøyene og Tuamotuøyene, og trolig også Hawaii. Arioiene brakte også med seg steiner fra Taputapuatea til maraer andre steder i Polynesia, for på den måten å knytte stedene sammen åndelig. Maraer andre steder ble også oppkalt etter den på Opoa.Stedet ble vernet i 1952. I 2006 ble foreningen Na Papa E Va'u grunnlagt for å fremme kunnskap om stedet tradisjoner knyttet til det. Foreningen fikk i oppdrag av selvstyremydighetene å arbeide fram stedet som kandidat til status som verdensarvsted. I 2010 ble det oppført på UNESCOs liste over tentative verdensarvsteder. I 2017 ble nominasjonen vedtatt og maraen ble innlemmet i verdensarven.


== Referanser ==
Erland Hovde

Erland Hovde (født 9. februar 1916 i Modum, død 10. februar 1945) var en norsk motstandsmann, aktiv i Osvald-gruppen. I det illegale arbeidet gikk han under dekknavnet «Moland».Hovde var jernbanearbeider. Under krigen engasjerte han seg i motstandsbevegelsen. Han ble arrestert i september 1944. Han ble dømt av en tysk standrett, henrettet på Akershus festning 10. februar 1945 og senket i Oslofjorden.Han er blant motstandsfolkene som hedres på minnesmerket som etter krigen ble reist på retterstedet på Akershus festning.


== Referanser ==
Halvor Andreas Bentsen

Halvor Andreas Bentsen (født 23. oktober 1823 i Kragerø, død 31. august 1891 i Porsgrunn) var en norsk jurist og stortingsrepresentant.
Han var sønn av losoldermann Arnold Bentsen og Engel Elisabeth Holm. Han tok juristeksamen i 1848, og var etter det sakfører i Kragerø. Han var medlem av bystyret i Kragerø fra 1860 til 1879, og var også ordfører i flere år. Han ble postmester i Porsgrunn i 1885.Bentsen var valgt som representant fra Kragerø til Stortinget i periodene 1865–1867, 1868–1870 og 1871–1873, og som represesentant fra Bratsberg amt i 1880–1882 og 1883–1885. Han frasa seg gjenvalg i 1885. I hans siste periode var han president i Odelstinget. Fra 1883 representerte han Venstre på stortinget.Under riksretten i 1884, den såkalte statsrådssaken, var han en av tre aktorer.Fra 1885 var han redaktør for avisen Varden i Skien, og under hans ledelse ble den en venstreavis.Halvor Andreas Bentsen var gift med Benedikte Nicoline Svang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Halvor Andreas Bentsen hos Norsk senter for forskningsdata
Oddvar Røed

Oddvar Røed (født 16. mai 1919 i Modum, død 1. mai 1945 ved Karasjok) var en norsk motstandsmann, aktiv i sabotasjeorganisasjonen Osvald-gruppen under ledelse av Asbjørn Sunde.
Røed var snekker og tømmermann, med teknisk aftenskole og fortsettelsesskole.
Under krigen var han engasjert i motstandskampen i Norge, og gikk i det illegale arbeidet under dekknavnet «Monsen». Han deltok i Osvald-gruppen til den ble avviklet høsten 1944 og medlemmene sendt til Sverige.
Røed gikk over grensen 28. august, og ble avhørt i flyktningleiren Kjesäter 2. september. Han søkte seg til  
den norske politistyrken, og ble i januar 1945 sendt til Kirkenes. Røed omkom i en større mineulykke ved Karasjok 1. mai samme året, og er blant dem som blir minnet på bautaen som ble reist på stedet etter krigen.Røed er gravlagt i Modum.


== Referanser ==
Tianshan (Ürümqi)

Tianshan  (forenklet kinesisk: 天山区; pinyin: Tiānshān Qū; uigursk: تڭرىتاغ رايونى, Tengritagh Rayoni eller Təngritaƣ Rayoni eller Tengritag Rayoni) er et bydistrikt i byprefekturet Ürümqi i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 171 km2. 
Befolkningen var i 2002 på 450.000 innbyggere. 
Tianshan er administrativt stede for Ürümqi.


== Administrative enheter ==
Subdistrikter:

Dongmen (东门街道); Hepinglu (和平路街道); Jianquan (碱泉街道); Jiefang Beilu (解放北路街道); Jiefang Nanlu (解放南路街道); Qingnianlu (青年路街道); Shenglilu (胜利路街道); Tuanjielu (团结路街道); Xingfulu (幸福路街道); Xinhua Beilu (新华北路街道); Xinhua Nanlu (新华南路街道); Yan’anlu (延安路街道); Yan’erwo (燕尔窝街道);Kommune:

Dawan (大湾乡).


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 13. mai 2020 hos Wayback Machine.
Infoside
Meliske relieffer

Meliske relieffer er særegen form for relieffer i terrakotta, tynne fliser i leire, som ble framskapt på den greske øya Milos i antikken, fra tiden rundt 470 f.Kr. og fram til 416 f.Kr. De fleste av dem er funnet på selve Milos.Relieffene deler de samme tekniske egenskaper: et lavbunnet relieff, ikke høyere enn 1,5 cm, en flat bakgrunn og gjennomsnittlig i størrelsen 11 × 14 cm. Detaljene var opprinnelig malt i kraftige farger, men fargelegging har siden erodert bort. De viste oftest fortellende scener fra gresk mytologi, velkjente for samtidens tilskuere. Relieffene var muligens framstilt for kister av tre som inneholdt mindre etterligninger i mer kostbare materialer som eksempelvis elfenbein. De kan også ha vært benyttet som dekor av møbler. Mange av de meliske relieffene har festehull.Rundt 110 eksemplarer er kjent, hvorav de fleste er funnet på Milos, og har således navn etter øya. Andre steder er det funnet varianter, blant annet på Sicilia og Anatolia. Relieffenes stil og kvalitet er meget varierende. Deres motiv var mangfoldige. Det er scener fra hverdagslivet og fra gresk mytologi hvor de olympiske gudene spilte en mindre rolle. Bellerofon, Persevs, og Medusa er godt dokumentert.
I 416 f.Kr. ble Milos angrepet og herjet av Athen i Peloponneskrigen, og befolkningen solgt til slaveri, noe som antagelig også var slutten på den stedegne kunstframstillingen.


== Billedgalleri ==
Alle gjenstander er funnet på Milos, unntatt hvor anmerket

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jacobsthal, Paul (1931): Die melischen Reliefs. Keller, Berlin-Wilmersdorf
Ekschmitt, Werner (1986): Kunst und Kultur der Kykladen, Teil II: Geometrische und Archaische Zeit, Mainz am Rhein (Kulturgeschichte der Antike, Band 28,2), s. 248-54, Taf. 61-64 ISBN 3805309007
Stilp, Florian (2003): «'Melian Reliefs' in the Collection of the British School at Athens» (JStor) i: The Annual of the British School at Athens, Vol. 98, s. 437-446
Stilp. Florian (2006): Die Jacobsthal-Reliefs: konturierte Tonreliefs aus dem Griechenland der Frühklassik. Bretschneider, Roma, ISBN 88-7689-211-7


== Se også ==
Gresk kunst i antikken


== Eksterne lenker ==
A New Melian Relief (PDF), The Metropolitan Museum of Art Bulletin
Meliske relieffer i museet Louvre i Paris
Straffarbeid

Straffarbeid er en form for frihetsstraff som er et alternativ til fengsel. Det innebærer tradisjonelt at fangene må utføre tungt tvangsarbeid, for eksempel jobbe i gruver, steinbrudd, som galeislaver eller annen form for hardt tvangsarbeid, i tillegg til selve frihetsstraffen. Fanger idømt straffarbeid ble i blant annet Danmark og Norge tradisjonelt kalt «slaver» og straffarbeid ble tradisjonelt kalt og juridisk ansett som en form for slaveri. Inspirasjonen kom delvis fra den norrøne trelletradisjon, og delvis fra det moderne slaveriet i den nye verden (det såkalte negerslaveriet, med afrikanske slaver som jobbet på plantasjer i Amerika). Straffarbeid var i Norge frem til den nye straffeloven trådte i kraft i 1902 den strengeste form for frihetsstraff. Bare personer med straffer på minst seks måneder ble idømt straffarbeid, og straffene ble sonet i egne anstalter.
Straffarbeid ble også kalt «arbeid i jern», fordi fangene bar ulike lenker som skulle hindre dem i å flykte, slik som fotlenke. Straffarbeid i Danmark-Norge ble avsonet på blant annet Bremerholms orlogsverft i København, «fiskerleiene nordenfjells» eller «bergverkene sønnenfjells». Spesielt straffarbeid i bergverkene var et tungt, farlig og ofte invalidiserende arbeid, og ble avskaffet i 1734. «Slaveriet» på Bremerholm ble nedlagt i 1741, etter at verftet hadde vært den viktigste straffeanstalten for straffarbeid i 150 år. Fangene måtte både arbeide på selve verftet og som «galeislaver», det vil si som rorskarer. 
Straffarbeid ble siden vanligvis utført som festningsarbeid; det vil si at straffangene sonet på en festning og gjorde straffarbeid der. Derav kommer begrepene «festningsslaveri» og «festningsslaver», som var mye brukt. Fredriksten, Fredrikstad, Kongsvinger, Akershus, Bergenhus, Trondheim og Vardøhus var brukt som straffeanstalter for «festningsslaver», og det var egne fangebygninger hvor fangene holdt til. Fra 1600-tallet ble det også bygget tukthus i Danmark og Norge. Tukthusene var opprinnelig fattighus og anstalter (tvangsarbeidshus) for sosialt mistilpassede, men ble fra 1789 tatt i bruk som straffeanstalter for personer idømt straffarbeid, og fra 1814 var tukthusene utelukkende slike straffeanstalter.
I løpet av 1800-tallet pågikk et reformarbeid i straffegjennomføringen, og straffarbeid ble mindre vanligere. Fra 1885 hadde Norge bare to straffeanstalter for menn idømt straffarbeid, Akershus og Trondheim, og en, tukthuset i Storgaten, for kvinner.
På festningsslaveriene ble det blant annet brukt halsjern, fotjern og kroppsjern. Kroppsjernet hadde gjerne en vekt på rundt 25–30 kg. Frem til 1842 var kakstryking (det vil si pisking av slavene) brukt i disse straffeanstaltene i Norge.


== Kjente nordmenn dømt til slaveri ==
Gjest Bårdsen
Ole Høiland
En rekke dømte i Kautokeino-opprøret
Axel Nicolai Herlofson
Kristian Lofthus


== Se også ==
Tukthus
Hans Holst (fogd)

Hans Holst (født 22. august 1794 i Alstahaug, død 10. oktober 1878 i Bodø) var en norsk fogd og stortingsrepresentant.
Han var sønn av sorenskriver og stortingsmann Alexander Holst og Anna Marie Bech. Holst tok juridisk eksamen i 1818, og var så adjungert hos sin far som var sorenskriver på Helgeland. Han ble underrettsprokuratotor i Nordlands amt i 1837, og var fogd i Salten fra 1842 til 1869.Ifølge Tallak Olsen Lindstøl var det Hans Holst som skrev «Juridisk haandbog for den norske Landalmue» som kom ut i flere opplag. Ifølge Dansk biografisk leksikon er denne imidlertid skrevet av Hans Thøger Winther under pseudonymet «Hans Holst».Holst var valgt som  representant fra Nordlands amt til Stortinget i perioden 1848–1850, han var medlem av Lagtinget og sekretær for budsjettkomiteen. Han var også vararepresentant fra 1845 til 1847, men ble ikke innkallt.Hans Holst var gift med Johanne Severine Brodkorb Walnum, datter av Jonas Greger Walnum og Else Marie Hersleb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Holst hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Bilde av tittelbladet til boken «Juridisk Haandbog for den norske Landalmue» hos DigitaltMuseum