jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henrik Christian Rørholt

Henrik Christian Borchgrevink Rørholt (født 11. januar 1883 i Hamar, død 4. desember 1954) var kaptein og skogeier i Sør-Odal. Han bodde på Disenå og var disponent og medeier i AS Odalens Torvstrøfabrikk, medinnehaver av Disenaaen Landhandleri og AS Ole Moss' Bruk.


== Familie ==
Christian Rørholt var sønn av overlærer Arnold Andersen Rørholt (1842–1915) og Anna Marie Laurentze Borchgrevink (1854–1919). Han ble student i 1900, offiser (premierløytnant) i 1904 og tok eksamen på militær høyskole i 1907. Fra 1907 til 1909 var han detaljør i Norges geografiske oppmåling. Ved siden av sin militære karriere studerte han og ble cand.philos. i 1911, samme år som han giftet seg med Astrid Maarud Moss, datter av skogeier Ole Moss og Andrea Maarud, og bosatte seg i Sør-Odal hvor han ble gårdbruker og skogeier. I 1916 fikk han avskjed som offiser, han var da blitt kaptein og kompanisjef. Men da Norge ble okkupert i 1940, måtte han igjen i uniform:  Som adjutant hos kaptein Larsen var han med og organiserte forsvaret Skarnes-Kongsvinger og deltok i felttoget Solør-Odalen og videre opp gjennom Østerdalen til Tynset.


== Politiske verv ==
Det ble Bondepartiet som fikk nyte godt av Christian Rørholts samfunnsengasjement. Fra 1916 til 1934 var han med i formannskapet i Sør-Odal og av en rekke kommunale utvalg. I perioden 1925 til 1927 var han første varamann til Stortinget for partiet og han møtte for Johan Mellbye 29. januar -11. februar, 12. - 18. juni og 18. - 24. juni 1926. Han var medlem av Bondepartiets fylkesstyre i Hedmark fra 1921 til 1946, tre år var han også formann.


== Andre verv ==
Fra 1924 var han formann i Vinger og Odal Skogeierforening og i styret for Hedmark Skogselskap. I perioden 1925 til 1927 var han viseordfører i Norges Skogeierforbunds representantskap og fra 1927 til 1929 ordfører der. Fra 1931 til 1946 var han formann i Vinger, Eidskog og Odals krets av Norges Bondelag (1931–1946) og fra 1934 til 1946 var han medlem av Bondelagets landsstyre. Han var også medlem av styret for Norges Varemesse og styret for AS Østlendingen. Tid brukte han også på Borregaard, hvor han var medlem av representantskapet fra 1931 og kontrollkomiteen fra 1942. I 1940 ble han medlem av representantskapet i Skogbrand og fra 1945 var han også ordfører der. Fra 1946 var han også ordfører for Nationens representantskap.
I perioden 1. januar 1949 til 31. desember 1951 var han andre varamedlem til Den norske Nobelkomite. Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i februar 1953.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem er Hvem 1938 side 442


== Eksterne lenker ==
(no) Henrik Christian Rørholt hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Einar Hoffstad: Merkantilt biografisk leksikon 1935 side 660
Inntrøndelag tingrett

Inntrøndelag tingrett var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme som ble etablert 1. januar 2011 ved sammenslåing av Stjør- og Verdal tingrett som hadde kontorsted i Levanger og Inderøy tingrett som holdt til Steinkjer. Domstolen hadde kontorsted i tinghuset på Steinkjer i Trøndelag, som ble utvidet i forbindelse med sammenslåingen og nyåpnet 14. juni 2011.Rettskretsen omfattet kommunene Frosta, Inderøy, Levanger, Meråker, Namdalseid, Snåsa, Steinkjer, Stjørdal, Verdal og Verran med tilsammen 97 215 innbyggere pr. 1. januar 2010. Domstolen ble ledet av en sorenskriver Odd Arve Bartnes og hadde i tillegg tre tingrettsdommere, tre dommerfullmektiger og elleve funksjonærer.
Den 12. april 2021 ble Inntrøndelag tingrett slått sammen med Fosen tingrett, Namdal tingrett og Sør-Trøndelag tingrett til den nyopprettede Trøndelag tingrett. Steinkjer tinghus er ett av fire rettssteder i Trøndelag tingrett.


== Se også ==
Tingrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Inntrøndelag tingrett
NEAS (energiselskap)

NEAS AS, tidligere Nordmøre Energiverk, er et energi- og telekomselskap med hovedkontor i Kristiansund i Møre og Romsdal fylke. NEAS er leverandør av strøm, internett, tv og telefoni.
Selskapet ble stiftet 8. november 1990 og ble operativt fra 1. januar 1991, gjennom en sammenslutning av tidligere Nordmøre Interkommunale Kraftlag, Aure og Stemshaug Kraftlag, Averøya Kraftlag, Freiøya Kraftlag, Kristiansund Elektrisitetsverk, Smøla Kraftlag, Tingvoll kommunale Kraftlag og Tustna Kraftlag. Selskapet skiftet navn fra til NEAS i 2018.Selskapet eies av kommunene Kristiansund, Aure, Averøy, Smøla og Tingvoll, samt KLP.   
NEAS har fire kraftverk som til sammen produserer omtrent 185 millioner kilowattimer per år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Grindjord

Grindjord, eller Grindjorda, er et sted på østsiden av Skjomen i Narvik kommune i Nordland. Stedet ligger ti kilometer sørvest for Narvik by, og er et tidligere fergested langs europavei 6. I september 1938 ble det opprettet en fergeforbindelse fra Grindjord til Skjærvika på vestsiden av fjorden. Forbindelsen ble erstattet av Skjombrua i 1972.
I 1952 ble det også opprettet et midlertidig fergesamband langs Skjomen fra Grindjord til Kongsbakk. Forbindelsen ble erstattet av fylkesvei 761 da den sto ferdig til Grindjord i 1963.


== Se også ==
Fergesambandet Grindjord–Skjærvik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotosamlinga i Narvik: Krysset E6 til Grindjord og veien til Skjomen (rundt 1972).
Nordisk mesterskap i fotball 1948–51

Nordisk mesterskap i fotball 1948–51 var femte utgave av Nordisk mesterskap i fotball. Fire nordiske land deltok: Danmark, Finland, Norge og Sverige. Sverige vant turneringen og tok dermed sin tredje mesterskapstittel. Mesterskapet ble arrangert av Danmarks fotballforbund og premiepokalen ble navngitt DBU's vase. 
Turneringen ble også omtalt som «den nordiske serien», blant annet av Aftenposten.


== To kamper på samme dag ==
Turneringen hadde tre tilfeller av lag som spilte to kamper på samme dag og på forskjellig spillested; to ganger for Sverige og en gang for Danmark.


=== Sverige ===
10. september 1948 spilte Sverige bortekamp både i Oslo og i Helsingfors. Norge ble slått 3 - 5, mens svenskene bare klarte 2 - 2 mot et normalt svakere Finland.
Andre gang dette skjedde, 2. oktober 1949, hadde Sverige hjemmekamp i Malmö hvor de slo Finland hele 8 – 1. Samme dag spilte de med sitt antatt sterkeste mannskap mot Norge i Stockholm. Her klarte de bare 3 – 3. Aftenposten omtalte dette som Norges beste landskamp etter krigen. Samme dag møttes Sverige og Norges B-lag til landskamp på Bislett stadion i Oslo. Her vant svenskene 0 – 1 i en relativt svak kamp. Sverige hadde med andre ord 3 landslag i aksjon på en og samme dag. Dette gir en viss pekepinn om svenskenes styrke og dominans i nordisk fotball etter krigen.


=== Danmark ===
Danmark hadde sin dobbeltkamp 11. september 1949. På Ullevaal Stadion i Oslo slo de nordmennene 2 – 0. Hjemme på Idrætsparken i København gikk de imidlertid på et tap 0 – 2 for det mindre spillersterke laget fra Finland.


== 1948 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1949 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1950 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1951 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (ed.) (2004). 100 år: Svenska fotbollförbundets jubileumsbok 1904-2004, del 2: statistiken. Vällingby: Stroemberg Media Group. ISBN 91-86184-59-8. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
Aarhus, Lars (6. februar 2001). «Nordic Championships». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Besøkt 24. februar 2007.
Brian Cox (fysiker)

Brian E. Cox (født 3. mars 1968 i Oldham i England) er en britisk programleder og partikkelfysiker. Han jobber som professor ved University of Manchester og med ATLAS-eksperimentet ved partikkelakseleratoren Large Hadron Collider. Han er blant annet kjent fra BBC-serien Wonders of the Solar System og var i slutten av 1980-årene med i rockgruppen Dare og i 1990-årene med i den britisk-irske popgruppen D:Ream. 
Han har vært delaktig i flere episoder i BBC-serien Horizon, deriblant What On Earth Is Wrong With Gravity?, Can We Make a Star on Earth?, Do You Know What Time It Is?, The Six Billion Dollar Experiment, og Large Hadron Collider and the Big Bang, samt hatt flere opptredener på TED. Brian Cox, og BBC filmet i januar 2010 til programmet Wonders of the Universe i Sunnmørsalpane. I programmet vises helikopteropptak filmet av det norske selskapet Fuglefjellet for å illustrere fenomenet bøyd romtid.Cox ble i 2020 forfremmet til kommandør av Order of the British Empire (CBE).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brian Cox (physicist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Brian Cox på TED
(en) Brian Cox på Internet Movie Database 
(en) Brian Cox hos The Movie Database 
Brian Cox på Twitter
Et intervju med Brian Cox (april 2010) Arkivert 25. april 2011 hos Wayback Machine.
Sunnmørsposten om Brian Cox og filming i Sunnmørsalpane.  Arkivert 28. januar 2011 hos Wayback Machine.
Filmselskapet Fuglefjellet om helikopterfilming for BBC og Brian Cox
Brønshøj vanntårn

Brønshøj vanntårn er et vanntårn som ligger i Brønshøj i bydelen Brønshøj-Husum i København. Det funksjonalistiske vanntårnet ble oppført   i 1928 etter tegninger av Ib Lunding under statsarkitekt Poul Holsøe.Tårnet eies av Københavns Energi og er et av de 11 fredede vanntårnene i Danmark.
Opprinnelig hadde området en høydebeholder på Bellahøj som sto for vannforsyningen, men da den ikke lenger var tilstrekkelig ble det bestemt at man skulle føre opp et vanntårn på Brønshøjvej.Vanntårnet er sirkulært og oppført i hvitmalt armert betong. Den runde formen er markert med 20 tett plasserte søyler og i den underste delen av tårnet er det runde vinduer for hver søyle i en oppadgående kurve. Det ble fredet i 2000.


== Referanser ==
Peder Ellevsen Berg

Peder Ellevsen Berg (født 13. juni 1812 i Åsen, død 22. juni 1860 ) 
var en norsk gårdbruker og lokalpolitiker.
Han var født i Bergsveet i Åsen, men vokste opp hos slektninger på Holan på Skatval. I 1838 fikk han skjøte på Berg nordre (senere kalt Berg vestre), halvparten av moras heimgård Berg i Åsen. Peder Ellevsen var eier og bruker av gården til sin død. Han var gift med Kirsten Johansdatter Auran (1809–1900) fra Skatval, og hadde fire barn. I åra 1840–1843 var han ordfører i Åsen.


== Litteratur ==
Åsen historienemnd (1997). Bygdebok for Åsen bind IV. Åsen. s. 470. ISBN 82-990939-6-1.
Bunraku

Bunraku (文楽) er en form for tradisjonelt japansk dukketeater som oppstod i Osaka på slutten av 1600-tallet. Ordet «bunraku» er avledet av navnet til en teatertrupp etablert av dukkemesteren Uemura Bunraken tidlig på 1800-tallet.


== Begrepshierarki ==
Det japanske samlebegrepet for bunraku og tilsvarende typer dukketeater er ningyō jōruri (人形浄瑠璃). Ningyō betyr «dukke» på japansk, mens jōruri er en fortellende musikkform hvor en forteller (太夫, tayū) akkompagneres av en tre-strenget lutt, en såkalt samisen eller shamisen. Den korrekte betegnelsen på «dukketeater» på japansk er ayatsuri jōruri.Britiske Jeremy Bidgood dokumenterte i sin doktoravhandling The Problem of Bunraku: A Practice-led Investigation into Contemporary Uses and Misuses of Ningyo Joruri (London University, 2015) at de fleste i Vesten har en feilaktig oppfatning om at bunraku er den eneste formen for ningyō jōruri som fortsatt er en levende tradisjon i Japan. Det korrekte er at det finnes flere parallelle tradisjoner, blant annet på Awaji-øyene, Iida og Tonda.


== Særtrekk ved bunraku ==
Til forskjell fra mange andre former for dukketeater, bruker man ikke tråder eller andre triks for å bevege dukkene og skjule dem som styrer dukken. Dukkeførerne er fullt synlige på scenen, selv om de som oftest er diskret kledd i sort og bærer maske. Slike helt sortkledte scenearbeidere kalles kuroko på japansk. Dukkene kan være i nesten naturlig størrelse, og hver dukke blir operert av hele tre profesjonelle dukkeførere, som må koordinere bevegelsene sine perfekt med hverandre for at fremførelsen skal virke naturlig.


== Bunraku i dagens Japan ==
Det japanske kulturrådet driver (pr. 2017) flere teaterkompanier som tar vare på og viderefører tradisjonelle japanske teaterformer. Et av disse er det som på engelsk kalles National Bunraku Theatre – Det nasjonale bunrakuteateret.

		
		


== Se også ==
Figurteater
Kamishibai, japansk papirfigur-teaterkuroko


== Referanser ==


== Litteratur og dokumentarfilm ==
Jeremy Bidgood: The Problem of Bunraku : a practice-led investigation into contemporary uses and misuses of ningyo joruri; doktorgradsavhandling (2015), University of London; besøkt 22. november 2017
Samuel L. Leiter: Historical Dictionary of Japanese Traditional Theatre, Rowman & Littlefield Publishers (2014), ASIN B00Z8F9ERM; besøkt 12. november 2017
Begin Japanology: Bunraku – dokumentarprogram (29 minutter) tilgjengelig på YouTube; besøkt 12. november 2017
Egil Fossum

Egil Fossum (født 16. desember 1939, død 5. august 2021 i Oslo) var en norsk statsviter, forfatter og pressemann. 


== Liv og virke ==
Fossum var magister i statsvitenskap. Han arbeidet en periode ved Institutt for fredsforskning. Senere var han førsteamanuensis i journalistikk og dekan ved Avdeling for journalistikk, bibliotek- og informasjonsfag ved Høyskolen i Oslo. Han var også dosent II i journalistikk ved Høgskolen i Bodø.I 1970-årene var han engasjert i den norske ml-bevegelsen og satt i en periode i sentralkomiteen i AKP(m-l). I perioden 1977–1979 var han redaktør i Klassekampen, den siste del av perioden sammen med Sigurd Allern.Fossum var også kjent for sin interesse for Midtøsten-spørsmål, for situasjonen for de kristne i Midt Østen og for sin støtte til palestinernes sak. 
Fossum skrev flere bøker, blant annet om latin-amerikansk politikk, om kildekritikk for journalister og om de kristne i Midtøsten. 


== Bibliografi ==
Latin-Amerika mellom revolusjon og kontrarevolusjon. Gyldendal. 1970.
Fra Stalins Sovjet. Konflikter i sovjetisk innenrikspolitikk 1945 – 1952. Forlaget Oktober. 1984. ISBN 82-7094-335-5.
Er nå det så sikkert? Journalistikk og kildekritikk (sammen med Sidsel Meyer), Cappelen Akademisk, 1991 Ny utvidet utgave i 2008. ISBN 978-82-02-28343-8
Hos de kristne i Midtøsten. Fra Alexandria til Aleppo. Emilia forlag, 2003. ISBN 82-7419-079-3 (Ny revidert og utvidet utgave 2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Egil Fossum i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Egil Fossum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Ospeløvvikler

Ospeløvvikler (Apotomis inundana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).


== Utseende ==
En nokså stor (vingespenn 20-22 millimeter), mørkgrått spraglete vikler. Forvingens framkant (costa) er markert krummet. Ulikt de andre norske artene i slekten Apotomis har ikke denne arten noe hvitt tverrbånd nær vingespissen, derimot et skrått, lysgrått bånd som ikke når helt til vingens framkant. Bakvingen er lyst gråbrun.


== Levevis ==
Larven utvikler seg mellom sammenspundne blader av osp (Populus tremula). Arten er regnet som sjelden i Norge.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste og nordligste delene, og i det nordlige Asia.
I Norge er det funn fra Telemark.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Apotomis
ospeløvvikler, Apotomis inundana (Denis & Schiffermüller, 1775)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) ospeløvvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ospeløvvikler hos Artsdatabanken 
(sv) ospeløvvikler hos Dyntaxa 
(en) ospeløvvikler hos Fauna Europaea 
(en) ospeløvvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Apotomis inundana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apotomis inundana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Grannålvikler

Grannålvikler (Pseudohermenias abietana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 14-18 millimeter) vikler. Forvingen er brun med hvite tverrbånd og flekker. Bakvingen er gråbrun, hvit ved roten.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i et glissent spinn på granbar.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og i det nordlige Asia.
Den forekommer i Sør-Norge.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Pseudohermenias
grannålvikler, Pseudohermenias abietana (Fabricius, 1787)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) grannålvikler i Encyclopedia of Life 
(en) grannålvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grannålvikler hos Artsdatabanken 
(sv) grannålvikler hos Dyntaxa 
(en) grannålvikler hos Fauna Europaea 
(en) grannålvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudohermenias abietana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Furublomstvikler

Furublomstvikler (Piniphila bifasciana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 12-16 millimeter), grå vikler. Thorax har to små, svarte, oppstående hårdusker. Forvingen har to brede, hvite tverrbånd med lysbrun midtstripe.
Bakvingen er gråbrun.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i et silkegalleri rundt nye skudd og hannkongler på furu (Pinus spp.). De voksne sommerfuglene kan bankes ned fra furutrær om dagen, men flyr normalt fra skumringen og utover, i juni-juli.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt i sørøst og lengst i nord, og i det nordlige Asia.
Den finnes i Sør-Norge.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Piniphila
furublomstvikler, Piniphila bifasciana (Haworth, 1811)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Piniphila bifasciana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) furublomstvikler i Encyclopedia of Life 
(en) furublomstvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) furublomstvikler hos Artsdatabanken 
(sv) furublomstvikler hos Dyntaxa 
(en) furublomstvikler hos Fauna Europaea 
(en) furublomstvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Piniphila bifasciana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Granbarvikler

Granbarvikler (Cymolomia hartigiana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). 


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 14-18 millimeter) vikler. Forvingen er mørkbrun, i midten med et okerfarget tverrbånd, innenfor dette med et litt smalere, gråhvitt bånd. Ved bakkanten litt innenfor ytterkanten av vingen er det en lys tverrflekk. Bakvingen er mørkt gråbrun.


== Levevis ==
Larvene lever på bar av gran (Picea spp.) og edelgran (Abies spp.).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, unntatt de sørligste og nordligste delene, og i det nordlige Asia.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Cymolomia
granbarvikler, Cymolomia hartigiana (Saxesen, 1840)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) granbarvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) granbarvikler hos Artsdatabanken 
(sv) granbarvikler hos Dyntaxa 
(en) granbarvikler hos Fauna Europaea 
(en) granbarvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Cymolomia hartigiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Megaminx

Megaminx er et Rubiks kube-lignende puslespill med dodekaeder-form, altså er den fem-kantet og har tolv sider. Målet er det samme som Rubiks kube; å få alle fargene til hver sin side. En megaminx har 50 biter som kan flyttes rundt på, i motsetning til den litt mer kjente 3x3- kuben som har 20 flyttbare brikker. 
Megaminx'en, eller Magic dodekaeder, ble oppfunnet av flere personer samtidig, og produsert av flere ulike produsenter med litt forskjellige motiver. Uwe Meffert slutt kjøpte rettighetene til noen av patentene, og fortsetter å selge den i sin puslespill-butikk. Den er også kjent under navnet ungarske Supernova, oppfunnet av Dr. Cristoph Bandelow. Hans versjon kom ut først, kort tid etterfulgt av Mefferts Megaminx.
Den raskeste tiden på å løse megaminx i et offisielt mesterskap, er 27,22 sekunder. Rekorden ble satt av Juan Pablo Huanqui fra Peru, i 2019.(Sist oppdatert 22.05.2019)


== Varianter ==
Det finnes andre dodekaeder-formede puslespill:

Kilominx (2 lag)
Megaminx (3 lag)
Master kilominx (4 lag)
Gigaminx (5 lag)
Elite kilominx (6 lag)
Teraminx (7 lag)
Petaminx (9 lag)
Examinx (11 lag)
Zettaminx (13 lag)
Yottaminx (15 lag)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Meffert's puslespill-butikk
Løsning
Jelena Soja

Jelena Igorevna Soja (russisk: Елена Игоревна Соя; født 9. november 1981 i Moskva) er en russisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney. 
Soja ble olympisk mester i synkronsvømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det russiske laget som vat lagkonkurransen foran Japan og Canada. De andre på laget var Olga Brusnikina, Marija Kiseljova, Olga Novoksjtsjenova, Irina Perskina, Julija Vasiljeva, Olga Vasjukova, Jelena Azarova og Jelena Antonova.


== OL-medaljer ==
 2000  Sydney -  Gull i synkronsvømming lag  Russland


== Eksterne lenker ==
(en) Jelena Soja – Olympedia 
(en) Jelena Soja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Irina Persjina

Irina Vladimirovna Persjina (russisk: Ирина Владимировна Першина; født 13. september 1978 i Kropotkin) er en russisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney. 
Persjina ble olympisk mester i synkronsvømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det russiske laget som vat lagkonkurransen foran Japan og Canada. De andre på laget var Olga Brusnikina, Marija Kiseljova, Olga Novoksjtsjenova, Jelena Soja, Julija Vasiljeva, Olga Vasiukova, Jelena Azarova og Jelena Antonova.


== OL-medaljer ==
 2000  Sydney -  Gull i synkronsvømming lag  Russland


== Eksterne lenker ==
(en) Irina Persjina – Olympedia 
(en) Irina Persjina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Irina Pershina's profile