jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Barlindbotn

Barlindbotn er ei lita grend i Flora kommune i Sunnfjord i Sogn og Fjordane. 
Barlindbotnen ligg innerst i fjorden Eikefjorden, cirka 2 mil ifra Florø. Området har en spesiell plantefauna da det vokser planter der som ellers er sjelden i resten av sunnfjord. I Barlindbotnen ligger Sandvikbotn naturreservat, et naturreservat for sjeldne plantevekser.
Det har kanskje vert bosetning i Barlindbotn så tidlig som i vikingtiden, ganske sikker er man på att det har vært bosetning der siden 1500-tallet, da det nevnes om et sabruk i elva sagefossen som har fått navnet etter oppgangsaga som var der, sagbruket er kanskje det eldste i Sunnfjord. Elva Sagefossen renner ned ifra Jagedalsvatnet. Utover 1900-tallet økte befolkningen, og det ble lagt til skole, butikk, posthus, postrute og båtrute til Florø. Det ble bygd tønneverksted i Kalsvika, å lage tønner var et gammelt håndverk i Sunnfjord. Idag er Barlindbotn heller fraflyttet, men en populær hytteplass.
Barlindbotnen er rikt på dyre- og planteliv, det finnes en egen hjortestamme og i fjorden en egen sildestamme.
Lysistrata

Lysistrata (attisk gresk: Λυσιστράτη, «Hær-oppløsning») er et av de bevarte skuespill som ble skrevet av den attiske komedieforfatteren Aristofanes i antikkens Hellas. Blant hans andre kjente stykker er Skyene og Froskene. Lysistrata ble opprinnelig oppført i antikkens Athen i år 411 f.Kr. 
Det er en komisk fortelling om en kvinnes usedvanlige misjon for å få en slutt på Peloponneskrigen. Denne krigen var samtidig med Aristofanes da han skrev sin komedie. Kvinnen Lysistrata overtaler andre greske kvinner til å nekte sine menn seksuell omgang ved å gå til «sexstreik» for å tvinge mennene i Athen og Sparta til forhandlingsbordet og sørge for fred. Denne strategien sørget derimot for å oppflamme en strid mellom kjønnene. 
Skuespillet er bemerkelsesverdig for sin avsløring av de seksuelle forholdene i et mannsdominert samfunn og for tekstens hyppige bruk av tvetydigheter, og for dens bruk av dagligtalens betegnelser på kjønnsorganer. Den dramatiske strukturen representerer en endring fra konvensjonene til den gamle komedie i Athen, en tendens som er typisk for denne forfatterens karriere. Stykket ble produsert det samme året som Thesmophoriazusae, et annet stykke som fokuserte på kjønnsroller, kun to år etter Athens katastrofale nederlag i Den sicilianske ekspedisjon.
Lysistrata har blitt hyppig satt opp også i moderne tid, blant annet på Nasjonalteateret i Oslo. Stykket er oversatt til norsk av blant annet Bjørn Endreson.


== Eksterne lenker ==
Detaljert sammendrag av handlingen med analyser (engelsk)
Utdrag fra manuskriptet Lysistrata tilpasset av Edward Einhorn. (engelsk)
Essay om kjønn og makt i Lysistrata (engelsk)
Hold It Against Me

«Hold It Against Me» er en sang med Britney Spears, og den første singelen fra hennes syvende studioalbum Femme Fatale. Sangen er skrevet av Max Martin, Lukasz Gottwald (Dr. Luke), Bonnie McKee og Mathieu Jomphe (Billboard). Singelen ble lansert 11. januar 2011 og ble produsert av Dr. Luke, Billboard og Max Martin.


== Format og sporliste ==
Digital download

«Hold It Against Me» – 3:49UK Digital download / CD-Singel
«Hold It Against Me» – 3:49
«Hold It Against Me» (Instrumental) – 3:49Digital Remixes EP

«Hold It Against Me» (Adrian Lux & Nause Radio) – 3:05
«Hold It Against Me» (JumpSmokers Club) – 6:02
«Hold It Against Me» (Ocelot Club) – 6:14
«Hold It Against Me» (Smoke 'N Mirrors Club) – 7:41
«Hold It Against Me» (Funk Generation Radio) – 3:48
«Hold It Against Me» (Tracy Young Ferosh Anthem Mix) – 8:38
«Hold It Against Me» (Abe Clements Radio) – 4:02


== Referanser ==
Pascal Nabow

Pascal Nabow (født 21. mars 1988) er en tysk friidrettsutøver. Han har drevet med friidrett siden 1994, og konkurrerer på 100, 200 og 400 meter.
Han deltok ved Junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo i Nederland, der han sammen med Eric Krüger, Thomas Schneider og Robin Schembera vant sølv på 4 x 400 meter. 
Året etter, ved Junior-VM i friidrett 2008 vant Tyskland bronse på 4 x 400 meter, denne gangen løp han sammen Niklas Zender, Alexander Juretzko og Marc-John Dombrowski.


== Eksterne lenker ==
(en) Pascal Nabow – World Athletics 
Profil hos Leichtathletik.de
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Manuel Antonio

For nasjonalperken, se Manuel Antonio nasjonalpark.Manuel Antonio er ei lita bygd på Costa Ricas stillehavskyst. Den befinner seg rett nord for Manuel Antonio nasjonalpark, et par kilometer sør for byen Quepos, i provinsen Puntarenas. I Manuel Antonio ligger den nordlige delen av sandstranda Playa Espadilla, mens den sørlige delen ligger inne i nasjonalparken.
Omar Kvalvaag

Omar Arnold Kvalvaag (født 31. mars 1909 i Chicago, død 7. november 1997 i Oslo) var en norsk billedkunstner og maler. Han ble født i Chicago av norske foreldre og vokste etter seks år i USA opp på Nordmøre. Som ung mann flyttet han til Oslo – og bosatte seg til slutt her etter endt utdannelse. Han døde 7. november 1997 etter et kort sykehusopphold. 
Kvalvaag hadde sin kunstneriske utdanning fra Statens kunstakademi i Oslo, Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster i København og Statens lærerskole i forming – Oslo. I tillegg gjennomførte han en rekke studiereiser i Europa samt til Israel og Jamaica. Ved siden av sitt kunstneriske virke var Omar Kvalvaag engasjert som illustratør og skribent i flere tidsskrifter og aviser, blant annet i Vårt Land der han var ansatt som kunstkritiker. Han arbeidet også som formingslærer på flere Oslo-skoler, blant annet Sinsen, Rosenhof og Møllergata skole. Omar Kvalvaag er mest kjent for sin fargeglade, abstrakte billedkunst. Mange av hans malerier er større gouacher og bilder med akryl på papir. Senere utviklet han en særegen teknikk innen de mindre emaljebildene. 
Han debuterte med en separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1949, og hadde senere bl.a. følgende separatutstillinger: Permanenten 1968, Gjøvik og Hamar Kunstforening 1969, Galleri Gammel Strand – København 1973, Kunstnernes Hus 1976, Galleri Homansbyen 1981, Galleri Kampen 1985, Oslo Kunstnerforening 1989, Galleri Aske 1990, med flere. Omar Kvalvaag deltok på en rekke gruppe- og kollektivutstillinger, og har i årenes løp stilt ut i de fleste kunstforeninger i Norge. Omar Kvalvaag har vært representert på Høstutstillingen en rekke ganger, i Galleri F15 og på Vestlandsutstillingen og Østlandsutstillingen. 
Kvalvaags malerier er blant annet kjøpt inn av Riksgalleriet, Sarpsborg Faste Galleri, Kristiansund Faste Galleri, Fredriksberg Raadhus i København, Fylkessykehuset og Psykiatrisk Klinikk i Kristiansund, Norsk Finans og MFR Bolsøy og DnB NOR. Han har gjennom årene mottatt en rekke kunstnerstipend, blant annet fra Bildende Kunstneres Hjelpefond, Blomstipendet, Alf Ericksens legat, Ingrid Lindback Langaards Stiftelse og BKH Store Stipend. 
I 1936 assisterte han Per Krohg med arbeidet rundt freskoutsmykkingen på Universitetet i Oslo/Blindern. I 1937 og -38 assisterte han Karl Høgberg med dekorasjonsarbeid som skulle være en del av Verdensutstillingen i New York i 1938. Omar Kvalvaag sto ansvarlig for arbeidet med altertavlen i Dun kirke, som ble ferdigstilt i 1949.


== Referanser ==
Pérez Zeledón

Pérez Zeledón er en kanton sør i provinsen San José i Costa Rica. Den hadde 134 534 innbyggere i 2011, og med sine 1905,51 km² er den landets sjuende største kanton i areal. Den grenser både til provinsene Limón, Cartago og Puntarenas. Kantonens administrasjonssentrum er byen San Isidro de El General.
Costa Ricas to høyeste fjelltopper befinner seg i Pérez Zeledón: Cerro Chirripó (3 820 moh) (delvis) og Cerro Ventisqueros (3 812 moh).


== Distrikter ==
Pérez Zeledón er delt inn i 11 distrikter:

San Isidro de El General
General
Daniel Flores
Rivas
San Pedro
Platanares
Pejibaye
Cajón
Barú
Río Nuevo
Páramo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pérez Zeledón – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elen Fossheim Betanzo

Elen Fossheim Betanzo (født 1984) er en norsk forfatter. Hun kommer fra Gausel i Stavanger. Elen Fossheim Betanzo var elev ved Stavanger katedralskole.Betanzo er utdannet journalist og nordist.


== Bibliografi ==
Å skrive kjærlighetsbrev (2008)
Jonas møter Anton Apekatt (2010)
Si det! (2010)
Blackout (2012)
Og hjertet mitt bare  (2014)
Nordsjøen  (2017)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Elen Fossheim Betanzo i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
Ola Rudvin

Ola Rudvin (født 23. juli 1899 i Hemsedal, død 20. desember 1978) var en norsk redaktør, forfatter og salmedikter. 
Rudvin gikk Indremisjonsselskapets bibelskole i Oslo i 1918. Han ble deretter oppfordret til å ta lærerutdanning med sikte på å bli redaksjonssekretær for Indremisjonsselskapets avis For fattig og rik og fullførte Oslo lærerskole i 1921. Fra 1. august dette året tiltrådte han så som redaksjonssekretær i For Fattig og Rik. Samtidig var han lærer i norsk, kirkehistorie og sjelelære ved bibelskolen. Fra 1943 ble han også leder for Indremisjonsselskapets brevkurs for unge, som en bistilling ved siden av sitt øvrige arbeid. Stillingen som redaksjonssekretær og bibelskolelærer hadde han til 1957,  og noen perioder i 1961 og 1962, samt i 1964 var han tilbake som redaksjonssekretær. Men mer og mer tid ble nå brukt på å skrive Indremisjonsselskapets historie, som kom i to bind i 1967.


== Bibliografi ==
Den kristelige presse i Norge, en historisk oversikt,
Sokneprest Joh. M. Wisløff. Mannen og verket (sammen med Carl Fredrik Wisløff),
Hemsedals slektshistorie 1693-1975 (sammen med Hans Flaten).Ola Rudvin er også representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013. Salmen Frå sola stig og strålar fra 1945 har melodi av den islandske komponisten Sigvaldi S. Kaldalóns fra 1936.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 127
Keep Movin

Keep Movin er et musikkalbum av Ole Børud. Plata ble utgitt 4. april 2011.


== Sporliste ==
«High Time»
«Rock Steady»
«Keep Movin»
«Awaiting Your Reply»
«Broken People»
«Make a Change»
«Heaven Is on My Side»
«She's Like No Other»
«Souls in Chains»
«Step Into My Light»
«Resting Day»


== Musikere ==
Disse musikerne bidrar på platen:

Ole Børud: Vokal, kor, gitar, bass, programmering, keyboards
Frode Østang Mangen: Keyboards
Ruben Dalen: Trommer, perkusjon
Markus Lillehaug Johnsen: Gitar
Lars-Erik Dahle: Bass
Jens Petter Antonsen: Trompet
Børge Are Halvorsen: Saksofon
Even Kruse Skatrud: Trombone


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Keep Movin på Apple Music 
(en) Keep Movin på Discogs 
(en) Keep Movin på Spotify
Lambert Schaus

Lambert Schaus (født 18. januar 1908, død 10. august 1976) var en luxembourgsk politiker, jurist og diplomat. Han hadde flere politiske verv, blant annet som en minister i flere luxembourgske regjeringer og som EU-kommissær for Luxembourg. 
Schaus ble født i byen Luxembourg som sønn av en gullsmed. Han studerte rettsvitenskap i Paris, og senere studerte han ett semester ved universitet i Bonn i Tyskland. I 1932 Schaus ble oppnevnt som advokat ved lagmannsretten i Luxembourg. Før den andre verdenskrig var Schaus aktiv innenfor lokalpolitikken som bystyremedlem. 
Da Schaus nektet å støtte det nasjonalsosialistiske Tysklands okkupasjonen av Luxembourg ble han arrestert i 1941 av det tyske Gestapo og han ble internert i en tysk arbeidsleir der han ble satt til å bygge motorveier for tyskerne. Senere ble han gjort til en kontorassistent i administrasjonskontor i den tyske byen Cochem og han ble senere stasjonert i forskjellige arbeidsleirer, hovedsakelig i Sudetenland, mellom Polen og Tyskland. Da den andre verdenskrig var avsluttet og Schaus var tilbake i Luxembourg ble han gjort til minister i regjeringen til statsminister Pierre Dupong i august 1946. I juli 1948 forlot Schaus sin ministerpost i regjeringen, og i stedet begynte han som bystyremedlem frem til 1952. 
Fra 1952 ble han en spesialutsending for Luxembourg, og fra 1955, var han ambassadør til Belgia, og han hadde på denne tiden en hovedbase i Brussel. I denne rollen var han betydelig involvert i utviklingen av den europeiske integrasjon og han ledet delegasjonen fra Luxembourg som blant annet forhandlet frem dannelsen av Det europeiske økonomiske fellesskap og Euratom. Den 18. juni 1958 Schaus ble utnevnt Luxembourgs representant under innvielsen av Europakommisjonen. Han ble etterfulgt av Victor Bodson til denne posisjonen. Schaus var også til stede som representant for Luxembourg under signeringen av Roma-traktaten sammen med Joseph Bech.


== Referanser ==
Léa Linster

Léa Linster (født 27. april 1955) er en kjent kokk fra Luxembourg som har utgitt flere kokebøker. Linster vant 1989 Bocuse d'Or konkurransen som den første og hittil eneste kvinnen som har oppnådd dette. Hun oppnådde en Michelin-stjerne i 1987 og en Golden Key fra Gault Millau i 1996 for hennes kokkekunster. Samt at hun ble tildelt en Michele Schumacher Award i 2002. Linster eier de tre restaurantene Restaurant Léa Linster (Frisange, sør for byen Luxemburg), Pavillon Madeleine (Kayl) og Kaschthaus (lukkede selskap).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Léa Linster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Léa Linster på Internet Movie Database 
(en) Léa Linster hos The Movie Database
Naturlig teologi

Naturlig teologi er det filosofiske motstykke til åpenbaringsteologi (eller åpenbaringsreligion) behandler spørsmålet om hva man kan vite om Gud ut fra fornuften.


== Middelalder ==
Katolsk teologi, for eksempel som formulert av Thomas Aquinas, mente at en viss naturlig kunnskap om Gud er mulig, men at den måtte kompletteres med det som åpenbart, især gjennom Kristus. 
Dominikanerpresten Thomas Aquinas (ca 1225–1274) presenteret en rekke versjoner  av det kosmologiske argument i sitt verk Summa Theologica, og det teleologiske argument i Summa contra Gentiles. Han presenterte og drøftet også det ontologiske argument, men la det bort til fordel for bevisføringer som nøyer seg med årsak og virkning. Hans quinque viae (fem veier) i disse bøker søkte å demonstrere Guds eksistens på forskjellige måter, blant annet (som vei nr. 5) det målrettede aksjoner som kan observeres i naturen.Thomas Aquinas quinque viae ad Deum søker å bevise Guds eksistens fra erfaringen (a posteriori). Muligheten for det gudsbevis a priori, for eksempel i form av Anselm av Canterburys ontologiske gudsbevis, ble bestridt av Thomas Aquinas.


=== Kritikere ===
1500-tallets reformatorer, for eksempel Martin Luther og Jean Calvin, mente derimot at kunnskap om Gud kun er gitt mennesket ved åpenbaring.


== 1700-1800-tallet ==

I Storbritannia gjorde en naturteologi seg gjeldende som en egen filosofisk vitenskapelig retning på 1700- og tidlig 1800-tall. Ideen bak var at man gjennom studier av Guds skaperverk (naturen) kunne tilegne seg kunnskap og forståelse av Gud selv. Naturteologer som William Paley, William Harvey, Jan Swammerdam og John Ray la mye av det teoretiske grunnlaget for en vitenskapelig forståelse av naturen slik den senere ble formulert av geologen Charles Lyell og særlig Charles Darwin på midten av 1800-tallet.


=== Kritikere ===
Opplysningstiden innebar en fornyet naturlig teologi som til og med anså seg å gjøre den kristne åpenbaring overflødig (fornuftsreligion). Mot dette reagerte i sin tur 1900-tallets dialektiske teologi, som hevder åpenbaringen som eneste kildea til kunnskap om Gud.
Den protestantiske teolog Karl Barth var den teolog som kanske tydeligst i moderne tid kritiserte naturlig teologi. Dette fremgår tydelig i blant annet den opphetede Barth-Brunner-debatten i  1934. Der mener Karl Barth att Den Hellige Ånd ikke trenger noen hjelp (som for eksempel gjennom naturen) til å åpenbare seg selv, slik at å søke etter beviser på Guds eksistens i naturen ikke bare var overflødig, men også umulig. Han mente at det ikke finnes noen kontaktpunkter gjennom naturen, noe som Emil Brunner hadde foreslått i boken Naturen och nåden (1934), der han så et mulig kontaktpunkt mellom Gud og menneske.


== Referanser ==
Désirée Nosbusch

Désirée Nosbusch (født 14. januar 1965) er en TV-programleder, sanger og skuespiller fra Luxembourg. 
Nosbuch ble født i Esch-sur-Alzette, Luxembourg, og hun er av både luxembourgsk og italiensk avstamming. Nosbuch har spilt i både franskspråklige og tyskspråklige filmer og TV-produksjoner siden midten av tenårene, hovedvekten av hennes karriere er i Tyskland. I tillegg har hun spilt i enkelte italienske filmer. Hun var programleder for sangkonkurransen Eurovision Song Contest da denne ble arrangert i Luxembourg i 1984.
I begynnelsen av 1980-tallet bodde hun på Manhattan i New York City for å ta en skuespillerutdannelse, og fra 1990-tallet har hun bodd delvis i Los Angeles og delvis i Berlin. Nosbusch snakker både luxembourgsk, tysk, fransk, italiensk og engelsk flytende. Hun var medlem av Lycée Hubert Clément til Esch-sur-Alzette i Luxembourg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Désirée Nosbusch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Désirée Nosbusch på Internet Movie Database 
(sv) Désirée Nosbusch i Svensk Filmdatabas 
(fr) Désirée Nosbusch på Allociné 
(en) Désirée Nosbusch på AllMovie 
(en) Désirée Nosbusch hos The Movie Database 
(en) Désirée Nosbusch på Discogs 
(en) Désirée Nosbusch på MusicBrainz
Roger Bergersen

Roger Bergersen (født 1957) er daglig leder for investeringsstiftelsenForte Narvik . Han er utdannet journalist og bedriftsøkonom, har vært politisk journalist i Oslo, og senere redaktør og direktør for avisen Fremover i et par tiår. 
Roger Bergersen har hatt flere styreverv for mediekonsernet A-pressen (nå Amedia) innen medier og IT, og sitter nå i styrer hvor Forte Narvik er eier. 
Han driver fra tidligere også sitt eget rådgivningsfirma, Dialog Nord AS, fra Narvik.
Han er formannskapsmedlem i Narvik og leder av Narvik Arbeiderparti.
Roger Bergersen er æresmedlem i Narvik Atletklubb, og har fått Norges Bryteforbunds utmerkelse "Store diplom".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.fremover.no/lokale_nyheter/article5393423.ece
http://www.nfk.no/Filnedlasting.aspx?MId1=4547&FilId=19097
Chi-Rho (album)

Chi-Rho er et musikkalbum av Ole Børud. Platen kom ut 14. juni 2002.


== Sporliste ==
«Chi-Rho»
«Dying Man»
«Pray to God»
«Thrown Away»
«Hold Me Jesus»
«There Is a Line»
«Let the Kingdom Come»
«Alice in Wonderland»
«Let It Go»
«Add Up the Wonders»


== Eksterne lenker ==
(en) Chi-Rho (album) på Discogs
Alle skal få vite det

Alle skal få vite det er et musikkalbum av Ole Børud. Platen kom ut i 1988.


== Sporliste ==
«Her er det fest og glede»
«Jesus og jeg»
«Kjærligheten seirer»
«Alt det som er skapt»
«Søk først Guds rike»
«Alle skal få vite det»
«Noa (Gud hadde sagt det)»
«Det var Gud som skapte dansen»
«Takknemlig»
«Mest av alt»


== Eksterne lenker ==
(en) Alle skal få vite det på Discogs
Nokken

Nokken er et boligområde beliggende på den nordvestlige delen av Amager i København. Området ligger sør for Islands Brygge, vest for Amager Fælled og nord for Vejlands allé.
Boligene i området er primært kolonihagelignende bygninger, og det er f.eks ikke innlagt avløp i området. Eiendommene er inndelt i ca 100 individuelle leieavtaler, og eies av København kommune.  Beborne jobber med å få området integrert i Islands Brygge.


== Referanser ==
Hérouville-Saint-Clair

Hérouville-Saint-Clair er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie nordvest i Frankrike. Kommunen er en forstad til Caen, og ligger nordøst for byen. Innbyggerne i kommunen kalles for Hérouvillais.


== Historie ==
Kommunen ble kalt Hérouville fram til 1957. Fram til begynnelsen av 60-årene var det en mindre landsby med 2 000 innbyggere, men i løpet av 15 år steg folketallet raskt til rundt 25 000, noe som gjorde kommunen til den mest folkerike forstaden til Caen. Folketallet har vært ganske stabilt siden 1975.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Hérouville-Saint-Clair

Referanse: INSEE


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hérouville-Saint-Clair – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hérouville-Saint-Clair – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Søgnesletta

Søgnesletta er en veistrekning i Kristiansand i Vest-Agder, en del av E39 på Klepland.
Søgnesletta er «siste slette etter svingen når man kan se Tangvall».
På stedet er det 80-sone, et felt i hver retning og ingen midtdeler.
Kjøring

Kjøring med hest og vogn er en sportsgren som er underlangt Fédération Equestre Internationale. Det avholdes VM annet hvert år med deltagelse fra alle kontinenter. Det var Foreningen til Kjørehestenes Fremme som først gikk i gang med konkurranser i kjøring i Norge. Senere har kjøring blitt en egen gren under Norges Rytterforbund.


== Disipliner ==
Et kjørestevne omfatter fire disipliner:

Presentasjon, hvor sikkerheten til utstyret kontrolleres, i tillegg til at helhetsinntrykket bedømmes. Det gis poeng for sammensetning av hester, vogntype og seletøy samt kusken og medhjelperens påkledning.
Dressur, i dressur bedømmes kuskens evner til å styre sine hester og få dem til at gå på rett måte. Opprinnelig inneholdt programmene kun skritt og trav, men har blitt utvidet til og også omfatte galopp i de største klassene.
Maraton, også kalt utholdenhetstest. En rute skal tilbakelegges innenfor et git tidsrom i en gitt gangart. I tillegg skal det kjøres igjennom et antall hinder på tid.
Hinderkjøring, også kalt presisjonskjøring. En bane med et antalt portet av kjegler stilles opp. Avstanden mellom kjeglene er vognbredden +20cm.


== Referanser ==
Ragna Rytter

Ragna Sofie Rytter (født 26. juli 1885 i Verdal, død 7. januar 1972) var en norsk poet og kulturpersonlighet. Hun var blant annet engasjert i målsak og avholdssak; hun var redaktør for IOGTs blad Solveg fra 1932 til 1954, og arbeidet innen håndarbeid. Etternavnet er også blitt skrevet Ryther.


== Liv og virke ==
Ragna Rytter ble i 1919 uteksaminert fra Levanger lærerskole. Senere medvirket hun til stiftelsen av folkehøyskolen Trøndertun på Gimse i Melhus. Skolen var hennes arbeidsplass til hun gikk av med pensjon i 1950.
Hun tok initiativ til, og var formann i, Trøndelag handarbeidslærerinnelag, og var blant dem som skapte trønderbunaden. Sammen med blant andre Martin Tranmæl var hun medstifter av IOGTs lokallag Losje Medalhus, og i årene 1932–1954 var hun redaktør for IOGTs blad Solveg.
Rytter skrev flere diktsamlinger, i begynnelsen holdt på dansk, men etter et folkehøyskoleopphold på Voss i 1913 skrev hun på landsmål. Hennes første diktsamling var Fjeldets sange og andre digte som ble utgitt i 1910.
Hun skrev også historiske bøker som slektsboken Rytter-ætta frå 1600–1950 (1956) og biografien Elisabeth Edland i 1957. I Norsk Salmebok er hun representert med en salme.


== Familie ==
Ragna Rytter var datter av lærer Johan Gunerius Ryther (1858–1900] og Berit Monsdatter Prest-Bakken (1849–1929). Hun forble ugift.


== Bibliografi ==
1910: Fjeldets sange og andre digte, Trondheim
1915: Arbeid og draum, Trondheim
1921: Strid og song, IOGTs norske forlag, Trondheim
1928: Songane mine, Trondheim
1932: Dagen og draumen – utvalde dikt, Krogshus, Trondheim
1943: Austanfor alt, Globus, Trondheim
1956: Rytter-ætta frå 1600–1950
1957: Elisabeth Erland
1959: Vers langs vegen, Globus, Trondheim
1965: Litt om trønderbunaden, Trondheim
1965: Dei hundre foll


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 122
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 186. ISBN 8257900109. 


== Eksterne lenker ==
Oppslag i Allkunne
Hjertevenn (album)

Hjertevenn er det andre albumet fra Lisa Børud, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Kjempefest»
«Skolesang»
«Lillesøstra mi»
«Hjertevenn»
«Alt Du har gjort»
«Gjøre andre glad»
«Happy»
«Prinsessen Din»
«Englevakt»
«Du er du og jeg er jeg»
«Bambino Latino»