jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mørkvedmarka skole

Mørkvedmarka skole er ei grunnskole for elever fra 1. til 7.-klasse. Skolen har en gang vært Norges største, men har i senere tid blitt forbigått. Skolen består av flere bygg og er inndelt i baser. Etter sju år begynner elevene på Hunstad ungdomsskole.


== Fasiliteter ==
Egen gymsal med to garderober
Skogsområder og løyper tilrettelagt turgåing
Hanna Alström

Hanna Carolina Alström (født 5. mars 1981 i Stockholm) er en svensk skuespiller.
Hanna Alström startet å spille teater ved Unga Teatern da hun var 5 år, da sammen med sin søster Sara, og under ledelse av Maggie Widstrand. Teatergruppen spilte ved mange ulike teatre i Stockholm. Da Alström var 6 år medvirket hun i Staffan Götestams forestilling Gränsland ved Puckteatern og ved Gröna Lund-teatern. Senere spilte hun barneroller ved Dramaten. Hun studerte ved Sankt Eriks gymnasium og senere ved Teaterhögskolan i Stockholm.


== Filmografi (utvalg) ==
1988 - Gull-Pian
1994 - Bert (TV-serie)
1995 - Anmäld försvunnen (TV)
1996 - Skuggornas hus (TV)
1997 - Vita lögner (TV)
1997 - Aspiranterna (TV)
1998 - Skjærgårdsdoktoren (TV)
1998 - Längtans blåa blomma (TV)
1999 - Sherdil
2000 - Barnen på Luna (TV)
2002 - Nya tider (TV)
2002 - Cleo (TV-serie)
2004 - Fjorten suger
2008 - Livet i Fagervik (TV)
2008 - Kärlek 3000
2009 - Blomstertid (TV)
2014 - Kingsman: The Secret Service
2016 - Sameblod


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanna Alström på Internet Movie Database 
(no) Hanna Alström hos Filmfront 
(sv) Hanna Alström i Svensk Filmdatabas 
(da) Hanna Alström på Filmdatabasen 
(da) Hanna Alström på Scope 
(fr) Hanna Alström på Allociné 
(en) Hanna Alström hos Rotten Tomatoes 
(en) Hanna Alström hos The Movie Database 
Svensk filmdatabas
Kai Feng

Kai Feng (forenklet kinesisk: 凯丰; pinyin: Kǎi Fēng, født He Kaifeng 1906 i Pingxiang i provinsen Jiangxi i Kina, død 23. mars 1955) var en kinesisk kommunistisk politiker. 
Han ledet Kinas kommunistiske ungdomsliga fra 1932 til 1935. Han var den åttende president for Partiskolen for det kinesiske kommunistpartis sentralkomite, kommunistpartiets høyeste utdannelsesanstalt for partiarbeidere og ledere. Han ledet skolen fra 1953 til 1954.


== Referanser ==
Li Zhuoran

Li Zhuoran (kinesisk: 李卓然; pinyin: Lǐ Zhuórán, født i 1899, død i 1989) var en kinesisk kommunistisk politiker. Han var den niende president for Partiskolen for det kinesiske kommunistpartis sentralkomite, kommunistpartiets høyeste utdannelsesanstalt for partiarbeidere og ledere. Han ledet skolen fra 1954 til 1955.


== Eksterne lenker ==
Mini-profile of Li Zhuoran
Let Me In (film)

Let Me In er en amerikansk skrekk- og dramafilm fra 2010. Filmen er regissert av Matt Reeves, og har Kodi Smit-McPhee og Chloë Grace Moretz i hovedrollene.
Filmen er en nyinnspilling av svenske La den rette komme inn (2008), som igjen er en filmadaptasjon av romanen med samme navn av John Ajvide Lindqvist. Lindqvist var for øvrig med på å skrive manuset også i nyinnspillingen.


== Handling ==
Owen (Kodi Smit-McPhee) er en ensom ung gutt som blir mobbet på skolen og som generelt ikke har noe godt liv. Dette endrer seg da han møter Abby (Chloë Grace Moretz), som i likhet med ham selv er ensom. Tilsynelatende er hun like gammel som Owen, og han ser derfor muligheten til å ha en venn i livet sitt. Men Abby har en stor hemmelighet: hun er vampyr, og om nettene dreper mennesker mot sin vilje. Owen er imidlertid fast bestemt på å hjelpe Abby, og sammen ender de opp med å beskytte hverandre.


== Rolleliste ==
Kodi Smit-McPhee i rollen som Owen
Chloë Grace Moretz i rollen som Abby
Richard Jenkins i rollen som The Father
Carla Buono i rollen som Owen's Mother
Elias Koteas i rollen som The Policeman
Sasha Barrese i rollen som Virginia
Dylan Kenin som stemmen til Larry
Chris Browning i rollen som Jack
Ritchie Coster i rollen som Mr. Zoric
Dylan Minnette i rollen som Kenny
Jimmy Pinchak i rollen som Mark
Nicolai Dorian i rollen som Donald
Rebekah Wiggins i rollen som lege


== Eksterne lenker ==
(en) Let Me In på Internet Movie Database 
(no) Let Me In hos Filmfront 
(sv) Let Me In i Svensk Filmdatabas 
(da) Let Me In i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Let Me In på Allociné 
(nl) Let Me In på MovieMeter 
(en) Let Me In på AllMovie 
(en) Let Me In på Turner Classic Movies 
(en) Let Me In på Rotten Tomatoes 
(en) Let Me In på Metacritic
Godske Lindenov

Godske Christoffersen Lindenov til Lindersvold (død 1612 i København) var en dansk admiral og oppdagelsesreisende, som er blitt mest kjent som deltager i Christian IVs ekspedisjoner til Grønland.
Godske var sønn av Christoffer Clausen Lindenov til Lindersvold (død 1593) og Sophie Hartvigsdatter Pless (død 1602). Han gikk i skole i Sorø, og var med i prins Hans' følge, da denne reiste til Moskva for å gifte seg med tsar Boris Godunovs datter Xenia.


== Grønlandsekspedisjonene ==
I 1605 fikk han tjeneste i flåten, og deltok i en ekspedisjon til Grønland under overkommando av skotten Hans Køning (John Cunningham). Godske ble sjef på skipet Den Røde Løve. Underveis oppsto det uenigheter mellom deltakerne, og utenfor Grønlands kyst skiltes Lindenovs skip fra resten av ekspedisjonen. Den Røde Løve ankret opp i en grønlandsk fjord, hvor det ble handlet med de innfødte. Kort før avreisen ble to innfødte bortført, bundet og tatt med til København, som levende bevis på at Grønland var gjenoppdaget. Både Christian IV og dronning Anna Cathrine besøkte etter ankomst skipet for å ta de to grønlenderne nærmere i åsyn.Året etter førte Godske selv en mindre flåte til Grønland med James Hall som los, samt med grønlenderne Umik, Oqaq og Kigutikkaaq som besetningsmedlemmer. Meningen var at grønlenderne skulle gjøre det lettere å oppnå kontakt med de mennesker man forventet å treffe i Grønland. De gikk i land ved fjordene ved Holsteinsborg hvor de fant en boplass med omkring 40 hus. Også denne gang ble innfødte og deres kajakker røvet med. En av dem sprang over bord, mens to andre av de fire overlevende forsøkte ved ankomst i København å stikke av i kajakk.


== Tokter i Østersjøen ==
I de følgende år ble Godske utsendt til Frankrike og til forskjellige tokt i Østersjøen. I 1610 ble han Holmens sjef. Da Kalmarkrigen mot Sverige brøt ut i 1611, var han virksom i Kalmarsund. Høsten 1612 sluttet han et forlik med Lübeck på reden ved Travemünde, for senere å vende svekket tilbake til København etter å ha pådratt seg en sykdom som herjet i flåten. Han døde straks etter ankomst.


== Ekteskap ==
Godske var den 10. mars 1611 blitt gift med Karen Gyldenstjerne, datter av Henrik Gyldenstjerne til Iversnæs og Birgitte Trolle. De fikk sammen sønnen Christoffer Godskesen Lindenov, som også senere ble admiral. Karen drev Lindersvold videre i enkestand, til hun døde i 1654. I Roholte kirke ved Lindersvold, fantes stadig i 1758 en messehagel med Godske og konens forbokstaver. Lindenovs Fjord på Grønlands østkyst og en vei i Aalborg er oppkalt etter Godske Lindenov.


== Referanser ==
Wang Congwu

Wang Congwu (kinesisk: 王从吾; pinyin: Wáng Cóngwú, født februar 1910, død 13. september 2001) var en kinesisk kommunistisk politiker.  Han var den ellevte president for Partiskolen for det kinesiske kommunistpartis sentralkomite, kommunistpartiets høyeste utdannelsesanstalt for partiarbeidere og ledere. Han ledet skolen fra 1961 til 1963.


== Eksterne lenker ==
Kortbiografi Wang Congwu
China Leaders
Carl Lange (skuespiller)

Carl Adolf Lange (født 30. oktober 1909 i Flensburg, død 23. juni 1999 i Ostflidern) var en tysk skuespiller og stemmeskuespiller.
Lange virket først som kulisse- og dekorasjonsmaler og opptrådte første gang i Flensburg i 1925. Han virket så ved flere teatre, blant annet i Tilsit. I 1938 ble han Oberspielleiter ved Grenzlandtheater i Zittau. Fra 1946 til 1958 virket han ved Stuttgarter Bühnen.
Midt på 1950-tallet begynte han også å opptre i spillefilmer. Som følge av stemmen sin og det korte håret hans portretterte han ofte offiserer, adelige og andre respekterte personer. Han spilte blant annet Oberst von Gall i de kontroversielle adapsjonene Und ewig singen die Wälder og Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssen Bjørndaltrilogi.
Lange spilte også i fjernsynsteater med historisk bakgrunn, filmatiseringen av litteratur og detektivserier. Han spilte blant annet i episoder av Derrick.


== Filmografi ==


== Hørespill (Utvalg) ==
1963: Die Blutsäule oder: Zeichen und Wunder am Sereth – Regi: Heinz von Cramer
1963: Strenger Abschied – Regi: Walter Knaus
1964: Durchreise – Regi: Peterpaul Schulz
1964: Die Bürger von Calais – Regi: Heinz von Cramer
1967: Pastorale 67 (av Otto Heinrich Kühner) – Regi: Fritz Schröder-Jahn
1981: Anatolien-Express – Regi: Heinz von Cramer
1982: Die Hauptmannstochter - Regi: Heinz von Cramer
1982: Blinde Liebe – Regi: Ulrich Heising
1982: Ameley, der Biber und der König auf dem Dach – Regi: Heinz von Cramer
1983: Einst und in alle Zukunft König - Ein Spiel vom Herrn Artus nach Terence Hanbury White und Sir Thomas Malory – Mitautor und Regi: Heinz von Cramer
1983: Romeos Schwalbe – Regi: Walter Adler
1983: Die Raben – Regi: Heinz von Cramer
1983: Kwaidan – Regi: Heinz von Cramer
1984: Die einzige Geschichte – Regi: Heinz von Cramer
1984: Madame de la Carlière oder Die Wankelmütigen. Eine Unterhaltung im Nebel. Nach dem Französischen des Diderot von Hans Magnus Enzensberger – Regi: Hans Lietzau
1985: Die Komödie der Stadt Petersburg – Regi: Heinz von Cramer
1986: Romantische Tage in der Alhambra – Regi: Heinz von Cramer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Lange på Internet Movie Database 
(sv) Carl Lange i Svensk Filmdatabas 
(fr) Carl Lange på Allociné 
(en) Carl Lange på AllMovie 
(en) Carl Lange hos The Movie Database 
Carl Lange i Die blaue Hand
Wan Gang

Wan Gang (forenklet kinesisk: 万钢; tradisjonell kinesisk: 萬鋼; pinyin: Wàn Gāng, født 1. august 1952 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk politiker og ingeniør. Han ble i april 2007 utnevnt til minister for vitenskap og teknologi i Folkerepublikken Kina.
Wan Gang studerte eksperimentell mekanikk ved Tongjiuniversitetet i Shanghai og ble dosent der i 1981 for matematilkk og mekanikk. Han studerte senere ved TU Clausthal i Tyskland og tok doktorgrad i 1990. Fra 1991 arbeidet han for Audi i ledende stillinger for forskning og utvikling. I 2000 vendte han tilbake til Kina. Der opprettet han et forskningsinstitutt for vannstoffsteknologi og elektriske fartøyer ved Tongjiuniversitetet. Fra juli 2004 til august 2007 var han universitetets president.Wan Gang er medlem og viseformann for Zhi-Gong-partiet. Han er den første regjeringsminister på 35 år som er medlem av et blokkparti, det vil si ikke det kinesiske kommunistparti.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wan Gang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wan Gang hos China Vitae 
Interview mit Wan Gang, von siemens.com
China Vies to Be World’s Leader in Electric Cars, New York Times 1. april 2009
Zhi-Gong-partiet

Zhi-Gong-partiet (forenklet kinesisk: 中国致公党; tradisjonell kinesisk: 中國致公黨; pinyin: Zhōngguó Zhìgōngdǎng) er et av åtte små blokkpartier i Folkerepublikken Kina.
Zhi-Gong-partiet ble grunnlagt i oktober 1925 i San Francisco, men partisentralen ble allerede i 1926 lang til Hongkong. Partiet ble i den første tiden ledet av de tidligere Kuomintangmedlemmene Chen Jiongming og Tang Jiyao. De gikk inn for en kinesisk føderalisme og flerpartidemokrati. Etter mandsjuriakrisen var partiet antijapansk, og støttet opp om propaganda og boikotter rettet mot Japan. Under den japanske okkupasjon av Hongkong fra 1941 ble partiet nesten helt oppløst.
Under sin tredje partikongress, i 1947, orienterte partiet seg mot venstre politisk. Siden har det fungert som et talerør for utenlandskinesere. Også etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina har det hatt denne rollen. 
I april 2007 ble Wan Gang, stedfordtredende formann for partiet, utnevnt til landets tekonologiminister. Det ble første gang siden 1950-årene at en person som ikke tilhørte kommunistpartiet fikk en ministerpost. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) China Zhi Gong Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Engelsk presentasjon av partiet
Gorgythion

Gorgythion er en gruppe (slekt) av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunspraglete smygere. I likhet med mange andre Erynnini sitter de gjerne med den ytre delen av forvingene nedbøyde, det gir dem et karakteristisk utseende. Vingene har en silkeaktig glans, men ikke tydelige metallfarger hos denne slekten. Larvene er grønne med en rødbrun hodekapsel som har litt uttrukne bakhjørner.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i familien Malpighiaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Inndelingen følger Brower & Warren (2007).

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
Erynnini Brues & Carpenter, 1932 – 130 arter fordelt på 17 slekter, stort sett Neotropiske region.
Slekten Gorgythion Godman & Salvin, 1896
Gorgythion alcandra (Dognin, 1891)
Gorgythion begga (Prittwitz, 1868)
Gorgythion beggina Mabille, 1898
Gorgythion canda Evans, 1953
Gorgythion plautia (Möschler, 1877)
Gorgythion vox Evans, 1953


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) Gorgythion på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 18.6. 2012.
Butterflies of America - Gorgythion spp. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Gorgythion i Encyclopedia of Life 
(en) Gorgythion i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gorgythion hos ITIS 
(en) Gorgythion hos NCBI 
Gorgythion – detaljert informasjon på Wikispecies
Semjon Tsarapkin

Semjon Konstantinovitsj Tsarapkin (russisk: Семён Константинович Царапкин, født 4. juni 1906 i Mykolajiv, død 17. september 1984 i Moskva) var en sovjetisk diplomat.
Tsarapkin studerte ved Institutt for orientalske studier i Moskva. Blant språkene han talte var persisk og japansk. Han gikk i 1937 inn i den sovjetiske utenrikstjenesten. Som sjef for avdelingen for Det fjerne østen var han i 1941 involvert i forhandlingene om en ikkeangrepsavtale mellom Sovjetunionen og Japan. I 1944 deltok han i Dumbarton Oaks-konferansen, som ledet fram til dannelsen av De forente nasjoner, og i 1945 var han med ved selve ved grunnleggelseskonferansen for FN i San Francisco. Samme år var han også til stede ved Potsdamkonferansen. Fra 1947 til 1949 var han ved ambassaden i Washington, DC og deretter til 1954 sovjetisk viserepresentant i FNs sikkerhetsråd. Han var i august 1949 formann i Sikkerhetsrådet.. Fra 1966 til 1971 var han ambassadør i Vest-Tyskland. Han var også involvert i nedrustningsforhandlinger.


== Referanser ==
Cirkus Empress

Cirkus Empress var et norsk sirkus som drev turnévirksomhet med enkelte avbrudd fra 1915 til 1928 og fra 1931 til 1959.
Sirkuset ble startet av ekteparet Hartvig Ingolf Mork Berg Leonardi (1888–1956) og Anna Mundeling (1883–1961). De opptrådte sammen som trapesartister i det amerikanske storsirkuset Ringling Brothers Circus under tittelen Les Leonardis.
Etter å ha tjent opp en del startkapital, startet Leonardi-paret i 1915 opp Cirkus Empress i Norge. De fikk en del økonomisk støtte fra Annas sirkusfamilie i Danmark.
I 1930 gikk sirkuset konkurs etter et mislykket forsøk på å etablere turnévirksomhet også i Danmark, og da sprakk også ekteskapet. Anna overtok i 1931 restene av Cirkus Norge og gjeninnførte det gamle navnet Cirkus Empress. Hun ble senere gift på ny med sirkusmannen Ludvig Røsby, og sammen gjorde de Cirkus Empress til en blomstrende suksess helt fram til hun i 1959 ble syk og de måtte avvikle driften. Allerede i 1953 hadde Anna Leonardi blitt erklært 25 % ufør etter en bilulykke der hun ble alvorlig skadet.Hun døde på Bakke i Flekkefjord, der sirkuset hadde sitt vinterkvarter.
Blant attraksjonene til Cirkus Empress var foruten akrobater og trapesartister flere dyrenumre, og i en annonse fra 1925 finner vi reklame for «75 personer, 16 hester, 9 isbjørne, hvalroser m. m. m.».


== Referanser ==
Maurice Thorez

Maurice Thorez (født 28. april 1900 i Noyelles-Godault i Pas-de-Calais, død 11. juli 1964 i Istanbul) var en fransk kommunistpolitiker. Han var fra 1930 til 1964 generalsekretær i Parti communiste français.


== Liv og virke ==
Thorez var gruvearbeider alt fra trettenårsårsalderen, men arbeidet også som landarbeider, sjømann og bakerlærling. Han ble tidlig politisk engasjert. I 1919 ble han med i sosialistpartiet, men gikk raskt over til kommunistpartiet. I 1923 ble han sekretær for partiavdelingen i Pas-de-Calais. Etter en streik som omfattet 900 000 arbeidere i oktober 1926 ble han dømt til fjorten måneders fengsel, men straffen ble etter appell redusert til seks måneder.I 1930 ble han generalsekretær i kommunistpartiet, en posisjon han beholdt livet ut. Thorez hadde Sovjetunionen som sitt ideal. Han var stalinist og sto på denne linjen også etter Khrusjtsjovs oppgjør med Stalin i 1956.Thorez ble i 1932 første gang innvalgt i Deputertkammeret. Han markerte seg her i kampen mot fattigdom, krig og kolonialisme. Han engasjerte seg i kampen mot den voksende fascismen og nazismen. Etter å ha vært i Moskva for samtaler i 1934 førte han det franske kommunistpartiet inn i Folkefronten, alliansen radikale, sosialister og kommunister dannet for å motstå høyreradikale krefter. Fronten vant valget i 1936 og Thorez ble gjenvalgt til nasjonalforsamlingen.
Fra 1928 til 1943 var Thorez medlem av eksekutivkomitéen i  Den kommunistiske internasjonale. Kommunistpartiet forholdt seg lojalt til Sovjetunionen i første fase av andre verdenskrig og var krigsmotstandere. Thorez gikk i skjul da kommunistpartiet ble forbudt i september 1939. Han ble mobilisert til hæren, men deserterte i oktober 1939 og ble dømt for dette.I 1943 tok Thorez seg til Sovjetunionen. I november 1944 vendte han tilbake til det frigjorte Frankrike, der han ble rehabilitert av de nye myndighetene under Charles de Gaulle. Han var fra 1944 til 1947 minister i regjeringene til de Gaulle, Félix Gouin, Georges Bidault og Paul Ramadier og var fra 1946 til 1947 også visestatsminister. Thorez satt i nasjonalforsamlingen under hele den fjerde republikk fra 1946 til 1958. 
Til tross for kommunistpartiets svekkelse i den femte republikk, vant Thorez sete i Nasjonalforsamlingen i 1958 og satt der inntil sin død i 1964. Han døde om bord på et skip på veg til Sovjetunionen, der han tilbrakte sommerferiene. 
Selvbiografien Fils du peuple, utgitt 1937, ble oversatt til norsk som Sønn av folket (Oslo: Falken, 1950).


== Referanser ==
Jie (folk)

Jie (hanzi: 羯; hanyu pinyin: Jié; mellomkinesisk uttale: [ki̯at]) var navnet på et lite folkeslag i det nordlige Kina i det fjerde århundre AD. De regnes som et av wu hu-folkene, og oppretta staten Senere Zhao. De fleste jieene, flere hundre tusen av dem, og mange av de andre wu hu'ene ble utryddet i Wei-Jie-krigen etter Senere Zhaos fall, og mange av de overlevende flyktet. Til tross for dette finnes det enkelte referanser til jieene i de neste 200 årene av kinesisk historie. Noen av de viktige krigsherrene under norddynastiene kan ha vært jieer.
Ifølge Weishu kommer navnet jié fra Jiéshì-området (羯室; i dag Yushe i Shanxi), hvor de hadde bosatt seg. Det kinesiske tegnet "羯" betyr enten «vær» eller «kastrert vær». Ifølge Jin Shu var Senere Zhaos grunnlegger Shi Les forfedre en separat xiongnu-stamme kjent som Qiāngqú (羌渠). Sinologen Edwin G. Pulleyblank identifiserte Qiāngqú med kangjuene, som kan ha hatt et tokharsk opphav. 
Jieenes opprinnelige språk er gått tapt, og deres etnisk-språklige opphav er derfor usikkert. Buddhistmunken Fotudeng nedtegnet i Jin Shu en setning av deres språk som "秀支替戾剛僕谷劬禿當;" betydningen er noenlunde kjent siden en kinesisk oversettelse ble gitt i teksten. Flere forskere har ved analysering av denne setningen sluttet seg fram til at jié-språket var tyrkisk, men Pulleyblank mente heller at det kunne være jenisejisk. 
Noen historikere har ment at jieene kan ha vært beslektet med dagens ketere, på grunnlag av alternative og eldre uttaler av 羯 (e.g. kit på kantonesisk). Andre mener de kan ha vært beslektet med sogdianerne. 


== Litteratur ==
Kurakichi Shiratori: Über die Sprache des Hiung-nu Stammes und der Tung-hu-Stämme, Tokyo, 1900
Wang Zhonghan: Outlines of Ethnic Groups in China, Taiyuan, Shanxi Education Press, 2004, s. 133, ISBN 7-5440-2660-4
Mohe (folk)

Mohe (kinesisk hanzi: 靺鞨; hanyu pinyin: Mòhé; koreansk hanja: 靺鞨; hangeul: 말갈; revidert romanisering: Malgal) var et gammelt tungusisk folkeslag i Mandsjuria. De blir noen ganger regnet som forfedrene til jursjenene, mandsjuene og andre tungusiske folk. Ifølge enkelte kilder bodde de opprinnelig nær Liao He og vandret siden sørover. Kildene fra de sørlige koreanske kongedømmene Baekje og Silla fra det første og andre århundre AD nevner mangfoldige slag mot moheene. Senere ble de underlagt det nordlige koreanske riket Goguryeo og dets etterfølger Balhae.
Moheene var inndelt i en rekke stammer, hvorav den mektigste var Sumo Mohe. Denne endte opp med å bli erobret av Goguryeo, og noen andre stammer ble underlagt det kinesiske Sui-dynastiet. I denne perioden vandret mange moheer tilbake til sitt opprinnelige hjemland. Seksjonen om moheene i "Beidi Zhuan (北狄傳; "Kommunikasjon med de nordlige barbarene") i Tangshu sier: "Deres land består bare (eller hovedsakelig) av noen titalls bu (her omtrent "stammer," men den generelle betydningen er "deler"), som hver har en høvding, hvorav noen er tilknyttet Goguryeo, og noen tjener som vanlige folk (i.e. vasaller) under Tujue.
Moheene spilte også en rolle i kongedømmet Balhae, som eksisterte mellom 698 og 926. Balhaes grunnlegger Dae Joyeong var muligens en tidligere Goguryeo-general fra Sumo Mohe-stammen, selv om Samguk Yusa, et koreansk historieverk nedskrevet flere hundre år senere, hevder han var av Goguryeo-etnisitet. Etter Balhaes fall har man få historiske spor etter moheene, selv om de blir regnet for å være den viktigste etiske gruppen som siden ble jursjenene. 
Navnet Mohe forekommer også som Maka i Shinmaka (japansk: 新靺鞨, しんまか), "Nye Mohe," som er navnet på en dans og musikkstykke som ble introdusert ved det japanske hoffet i Nara-perioden eller rundt begynnelsen på Heian-perioden fra Balhae. I moderne japanske tekster skrives mohe som Makastu (まっかつ) med hiragana, som sannsynligvis er uttalen basert på den standard sinojapanske uttalen av de kinesiske tegnene for mòhé. 
Det etniske navnet Mohe har en merkbar likhet med det senere historisk bekreftede navnet *Motgit (på mellomkinesisk; mandarin: 勿吉, Mòjí; koreansk: 물길, Mulgil; japansk: もつきつ, Motsukitsu) og til navnet på merkitene, som motsatte seg mongolenes vekst under Djengis Khan. 
En av mohestammene, Heishui Moe, var forfedre til jursjenene, som igjen var mandsjuenes forfedre.
Joseph Bailie

Joseph Bailie (kinesisk navn: 裴義理, Pei Yili, født 11. juli 1860 i USA, død 1935) var en amerikansk presbyteriansk kinamisjonær. Han ankom Kina i 1890, og virket som skoleadministrator og misjonær i Suzhou, Nanjing og Beijing.
Yrkesskolen Bailie (Péilí zhíyè dàxué 培黎职业大学), opprettet i 1980 i Beijing av den ny-zelandsk-fødte kinesiske kommunisten Rewi Alley, er oppkalt etter ham.
Mai (slektsnavn)

Mai (kinesisk: 麥) eller Mak er et kinesisk slektsnavn. På standardkinesisk uttales navnetegnet mai. Det romaniseres vanligvis som Mak i Hongkong, der det tales kantonesisk. Andre romaniseringer: Mack, Mark, Mac og Mach. I Vietnam er det tilsvarende slektsnavnet Mạch.
Det kinesiske skrifttegnet betyr hvete eller bygg.