jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bowmore (whisky)

Bowmore Distillery er et skotsk whiskydestilleri som produserer single malt whisky. Bowmore ligger i landsbyen Bowmore på øya Islay i regionen Argyll og Bute. Bowmore ble etablert i 1779 av John Simpson, helt nede ved strandkanten i bukten Loch Indaal.


== Historie ==
Bowmore er det nest eldste destilleriet i Skottland og Islays første. I 1852 ble Bowmore overtatt av William & James Mutter, og i løpet av 1880-årene ble Bowmore det nest største destilleri i Skottland målt i produksjon. I 1925 overtok firmaet Sherrif’s Bowmore Distillery eierskapet til Bowmore. En periode på 1930-tallet samt under andre verdenskrig var Bowmore stengt. I 1950 ble Bowmore overtatt av William Grigor & Sons Ltd, før det i 1963 ble solgt til Stanley P. Morrison. I 1994 gikk Bowmore inn i det japanske drikkevarefirmaet Suntory Alliance.


== Produksjon ==

Bowmore opererer med fire destillasjonsapparater; to «wash-still» og to «spirit-still». Wash er vørter, altså den ferdig gjærede væsken fra det maltede kornet. I en wash-still destilleres vørteren til det som kalles for «low-wines» som har en alkoholprosent på 21-28 %, før den destilleres i en spirit-still og vil da ha en alkoholprosent på rundt 70 %. Bowmore har en årlig kapasitet på 2 000 000 liter. Bowmore er også ett av få destillerier som malter deler av det bygget de trenger, og ikke kjøper alt fra kommersielle malterier. Malting av bygg er en tid- og arbeidskrevende prosess som gjøres for hånd hos Bowmore. Vannkilden til Bowmore er Laggan River. 


== Produkter ==
Bowmore har 5 forskjellige standardtappinger på flaske, i tillegg til spesialtappinger. Bowmore har blant annet en 40 år gammel singel malt som spesialtappning. Bowmores whiskyer er noe mindre torvpreget enn det som er vanlig i whisky fra Islay.


== Se også ==
Liste over skotske whiskydestillerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bowmore på whiskywiki.no
Ranveig Karlsen

Ranveig Karlsen (født 14. januar 1961) er en tidligere landslagsspiller i fotball og fotballtrener på kvinnesiden. Hun spilte 25 landskamper for Norge mellom 1978 og 1985, og spilte også for Setskog i 1. divisjon fram til 1989. 
Karlsen spilte midtbane og angrep, og scoret to mål på landslaget. Hennes siste kamp var mot Danmark i kvalifiseringen til EM 1987; hun fikk tre minutter som innbytter, og scoret mål nesten umiddelbart, med hjelp fra en dansk forsvarsspiller. Danmark utlignet imidlertid like etter.
Hun trente også Setskog/Høland i 1989 og 1990, men på begynnelsen av 1990-tallet avsluttet hun sin karriere i toppfotballen. Hun kom tilbake som styremedlem i Lillestrøm SK i mars 2009, og ble ansatt som ny trener for nyskapningen LSK Kvinner i november 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ranveig Karlsen – Norges Fotballforbund 
(de) Ranveig Karlsen – Soccerdonna 
n3sport.no
Liste over kardinaler utnevnt av Paul III

Liste over kardinaler utnevnt av Paul III er en liste over de 71 kardinalene pave Paul III utnevnte på de tolv konsistoriene i perioden fra 18. desember 1534 til 8. april 1549.


== 18. desember 1534 ==
Alessandro Farnese d.y.
Guido Ascanio Sforza


== 21. mai 1535 ==
Nikolaus von Schönberg O.P.
Girolamo Ghinucci
Giacomo Simoneta
John Fisher
Jean du Bellay
Gasparo Contarini
in pectore Marino Ascanio Caracciolo, publisert 31. mai 1535


== 22. desember 1536 ==
Gian Pietro Carafa, senere pave Paul IV.
Giovanni Maria Ciocchi del Monte
Ennio Filonardi
Jacopo Sadoleto
Cristoforo Giacobazzi
Charles de Hémard de Denonville
Rodolfo Pio di Carpi
Reginald Pole
Rodrigo Luis de Borja y de Castro-Pinós
Girolamo Aleandro
Niccolò Caetani di Sermoneta


== 18. oktober 1538 ==
Pedro Sarmiento


== 20. desember 1538 ==
Juan Álvarez de Toledo O.P.
Pedro Fernández Manrique
Robert de Lénoncourt
David Beaton
in pectore Ippolito d'Este den yngre d.y., publisert 5. mars  1539.
Pietro Bembo O.S.Io.Hieros.


== 19. desember 1539 ==
Federico Fregóso
Pierre de la Baume
Antoine Sanguin de Meudon
Uberto Gàmbara
Pierpaolo Parisio
Marcello Cervini, senere pave Marcellus II.
Bartolomeo Guidiccioni
Ascanio Parisani
Dionisio Neagrus Laurerio O.S.M.
Enrique de Borja y Aragón
Giacomo Savelli
in pectore Miguel da Silva, publisert 2. desember 1541.


== 2. juni 1542 ==
Giovanni Girolamo Morone
Marcello Crescenzi
Giovanni Vincenzo Acquaviva d'Aragona
Pomponio Cecci
Roberto Pucci
Tommaso Badia O.P.
Gregorio Cortese O.S.B.
Cristoforo Madruzzo


== 19. desember 1544 ==
Gaspar de Ávalos de la Cueva
Francisco Mendoza de Bobadilla
Bartolomé de la Cueva y Toledo
Georges d'Armagnac
Jacques d'Annebaut
Otto Truchsess von Waldburg
Andrea Cornaro
Francesco Sfondrati
Federico Cesi
Durante de Duranti
Niccolò Ardinghelli
Girolamo Recanati Capodiferro
Tiberio Crispo


== 16. desember 1545 ==
Pedro Pacheco de Villena
Georges II d'Amboise
Henrik I av Portugal
Ranuccio Farnese O.S.Io.Hieros.


== 27. juli 1547 ==
Charles de Lorraine-Guise
in pectore Giulio Feltrio della Rovere, publisert 9. januar 1548.


== 9. januar 1548 ==
Charles de Bourbon-Vandôme


== 8. april 1549 ==
Girolamo Verallo
Giovanni Angelo Medici
Filiberto Ferrero
Bernardino Maffei


== Kilder ==
Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church Arkivert 4. januar 2018 hos Wayback Machine.
Jan Bakke

Jan Bakke (født 12. januar 1936) er en tidligere norsk toppsyklist fra Oslo, aktiv i perioden 1952 til 1966.


== Meritter ==
NM i landeveissykling.
20 km tempo, junior:  Seier i 1952 og 54
Lagtempo, junior:  Seier i 1952 for SK Rye med Rolf Paulsen og Ole Hammerstrøm
100 km tempo, senior: Seier i 1955
50 km tempo, senior: Seier i 1959, 1960 og 1963
100 km lagtempo, senior: Seier i 1955 og 1956 for SK Rye. Seier i 1960, 1961 og 1963 for Sagene IF
Kongepokal 1960
Trondheim – Oslo:  Overtok rekorden etter Wilhelm Trygg med 18.32.57 den 30.7.1959.


== Referanser ==
Trygve Bølstad

Trygve Bølstad (født 12. august 1951) er en norsk fotograf, bosatt i Tromsø.
Bølstad er utdannet ved Ealing School of Photography i London. Han har arbeidet som frilansfotograf siden 1978, blant annet for NORAD og FNs høykommissær for flyktninger. Bølstads har arbeidet mye internasjonalt, tildels under dramatiske omstendigheter. I 1997 ble han, sammen med tre FN-kollegaer, tatt som gissel hos en av militsgruppene i Tsjetsjenia-krigen. Først etter diplomati på toppnivå i FN ble de løslatt. Bølstad har fotografert i mer enn 80 land. I flere år var han bosatt i Mosambik. 
Han har illustrert en rekke bøker, og deltatt i flere utstillinger. Bølstad er tilknyttet bildebyråene Scanpix og Panos pictures UK.


== Bibliografi ==
Vi tier ikke – om innvandrere i Oslo (sammen med Tove Nilsen) Oktober forlag (1983)
Jordas fordrevne – flyktninger i 90 åra (sammen med Øyvind Fjeldstad og Dag Leraand) Universitetsforlaget (1995).
Sailing against the wind – Boats and boatmen of Bangladesh (sammen med Eirik G. Jansen), Univ. Press, Dhaka & IMT Intermediate Technology, London (1992) ISBN 1-85339-159-X


== Utstillinger ==
1982 Fangeliv – om livet bak murene. Fra Ila landsfengsel. Vandreutstilling
1996 Grønn utstilling. Oslo rådhus
1998 Flyktningenes mottaksvilkår i Europa. Genève UNHCR.
Haakon Sandtorp

Haakon Sandtorp (født 22. august 1911, død 9. august 1974) var en norsk toppsyklist og president i Norges Cykleforbund 1950–1952. Han syklet for IK Hero og vant åtte norske mesterskap i banesykling.


== Meritter ==
NM i banesykling
1000 m:  Seier i 1931, 32, 36, 37 og 38
10000 m: Seier i 1932, 36 og 37
Nordisk mesterskap
1000 m: Nr. 3 i 1929 (Helsingfors), nr. 3 i 1933 (Oslo)
10000 m: Nr. 3 i 1929 (Helsingfors), nr. 2 i 1937 (Oslo)
Sykling under Sommer-OL 1936:  Deltaker i sprint


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Haakon Sandtorp – Olympedia 
(en) Haakon Sandtorp – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Haakon Sandtorp – Cycling Archives
Tunisisk dinar

Tunisisk dinar (DT - Dinar tunisien) er valutaen som benyttes i Tunisia. Valutakoden er TND. 1 dinar = 1000 millimes.
Valutaen ble innført i 1958 og erstattet den franske francen. Valutaen  gis ut av Banque Centrale de Tunisie – BCdT som ble grunnlagt i 1958 og har sitt hovedkontor i Tunis.


== Valører ==
mynter: ½, 1 og 5 dinar
underenhet: 10, 20, 50 og 100 millimes
sedler: 5, 10, 20 og 30 dinarer. I løpet av våren 2009 ble det også lansert sedler med valør 50 dinarer. Denne seddelen ble utgitt i forbindelse med sentralbankens 50-årsjubileum.


== Eksterne lenker ==
(en) Money of Tunisia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sentralbanken BCdT
TND sedler
Aktuell kurs fra Yahoo
Ole Jakob Vorraa

Ole Jakob Vorraa (født 1959) er en norsk naturfotograf og forfatter.
Vorraa har vært tilknyttet pedagogisk senter i Karmøy, og arbeidet som naturforvalter i kommunen. Han har illustrert flere bøker, og er medlem i foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto. Vorraa har laget flere naturprogram for NRK-TV.


== Bibliografi ==
En hyllest til havet (1994)
Langs hjortetråkk, Wigestrand forlag (Stavanger, 1998)
Karmøy – fra Gavlen i nord til Skudeneshavn (eget forlag, 1999)
I mårskogen (sammen med Jan Rabben), Harpiks Forlag (2002) ISBN 82-994320-2-2
Frå Sirahavet til Seljestad. Landskap, flora og fauna (sammen med Jan Rabben), Harpiks Forlag (2010)
Liste over kardinaler utnevnt av Paul IV

Liste over kardinaler utnevnt av Paul IV er en liste over de 19 kardinalene pave Paul IV utnevnte under fire konsistorium i perioden fra 7. juni 1555 til 14. juni 1557.


== 7. juni 1555 ==
Carlo Carafa


== 20. desember 1555 ==
Juan Martínez Silíceo
Gianbernardino Scotti Theat.
Diomede Carafa
Scipione Rebiba
Jean Suau
Johann Gropper
Gianantonio Capizucchi


== 15. mars 1557 ==
Taddeo Gaddi
Antonio Trivulzio d.y.
Lorenzo Strozzi
Virgilio Rosario
Jean Bertran
Antonio-Michele Ghislieri O.P., senere pave Pius V.
Clemente d'Olera O.F.M.
Alfonso Carafa
Vitellozzo Vitelli
Giovanni Battista Consiglieri


== 14. juni 1557 ==
William Peto O.F.M.Obs.


== Kilder ==
Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church Arkivert 4. januar 2018 hos Wayback Machine.
Seteråa kraftverk

Seteråa kraftverk er et vannkraftverk i Neavassdraget i Tydal kommune i Trøndelag.  
Kraftverket er et privateid småkraftverk som er utbygd i elva Seteråa i Tydal kommune. 
Maskinen er en peltonturbin med en fallhøyde på 332 meter i Seteråa. 
Maskinens ytelse er på 1050 kW. Årsproduksjon er 3,2 GWh.
Maskinen er produsert av Spetals Verk AS. Driftsatt i år 2005. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Spetals Verk AS
Ignacio Bernal

Ignacio Bernal (født 13. februar 1910 i Paris, død 24. januar 1992 i Mexico by) var en eminent franskfødt meksikansk antropolog og arkeolog.
Bernal gravde ut mye av Monte Albán. Han begynte opprinnelig som student av Alfonso Caso, og ledet seinere store arkeologiske prosjekter i Teotihuacan. I 1965 gravde han ut Dainzú. Han var direktør for Mexicos Mexicos nasjonale antropologi museum 1962-68 og igjen 1970-77. Han ble tildelt Premio Nacional i 1969. Han var grunnleggende medlem av Third World Academy of Sciences i 1983.


== Bøker ==
Blant Bernals mange piblikasjoner:

The Olmec world. Berkeley, University of California Press. (1969)
A history of Mexican archaeology: the vanished civilizations of Middle America (1980). London, Thames and Hudson. ISBN 0500780080and

Paddock, J., & Bernal, I. (1966). Ancient Oaxaca; discoveries in Mexican archeology and history. Stanford, Calif, Stanford University Press.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bio details, Colegio Nacional (spansk)
Bio details, Colegio Ignacio Bernal Arkivert 5. oktober 2009 hos Wayback Machine. (spansk)
Bio details, Minnesota State University
WebM

WebM er et Google-sponset prosjekt dedikert til å skape et åpent og avgiftsfritt videoformat som gir høykvalitets video-komprimering for bruk med HTML5 video.

Det er et åpen kildekode-prosjekt gitt ut under en BSD lisens. Det består av VP8 videokodeken utviklet av On2 og Vorbis audio codec, i et containerformat basert på en undergruppe av Matroska.Dette ble kunngjort på 2010 Google I/O konferansen og støttet av Mozilla, Opera og Google ved lansering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) WebM videos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sylsjø kraftverk

Sylsjø Kraftverk er et vannkraftverk i Neavassdraget, Det ligger i Sverige, men har bare veiforbindelse til Norge.
Maskinen er en kaplanturbin med en fallhøyde på 6-18 meter. Maskinens ytelse er på 3,3 MW. Årsproduksjon 9 GWh. 
Maskinen er produsert av Kapp Horn. Driftsatt i år 2008 2009 2010.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Ann Christine Eek

Ann Christine Eek (født 1948) er en svensk fotograf, bosatt i Norge siden 1979.
Eek er utdannet ved Stiftelsen Kursverksamhetens Fotoskola i Stockholm og har studert kunsthistorie med kunstteori ved Universitetet i Stockholm. 
Hun har vært fotoskribent i svenske og norske tidsskrifter, blant annet i Aftenposten, Klassekampen, Fotografi og Norsk Fotografisk Tidsskrift. Hun har illustrert flere bøker og hatt fotoutstillinger i Sverige og Norge. Hun arbeider som museumsfotograf ved Universitetets kulturhistoriske museer i Oslo. Eek er tilknyttet bildebyrået Samfoto.Eek samarbeidet mye med Berit Backer om fotoprosjekter fra Kosovo. De laget blant annet filmen Vi bär inte slöja längre som ble vist i SVT (1977) og NRK (1978).


== Bibliografi ==
Arbeta – inte slita ut sig (sammen med Kajsa Ohrlander og Ann Mårtens), Ordfront (1974)
Växelbruk, Författarförlaget (1977)
Betraktelser av ljus / Perceptions of Light, Norsk museum for fotografi – Preus fotomuseum (2004) ISBN 82-996691-3-8


== Utstillinger ==
1975 – 1978 Arbeta – inte slita ut sig. Fotogalleriet, Oslo. Fotograficentrum, Stockholm. Malmö Konsthall. Kulturhuset, Stockholm.
1980 Fotografier. Dalarnas Museum.
1980 Minnesbilder. Galleri Camera Obscura, Stockholm.
1984 Landskap 1967 – 1982. Fotograficentrum, Stockholm. Fotogalleriet, Lund.
1987 Ann Christine Eek. Preus Fotomuseum, Horten.
1988 – 1993 Min barndoms landskap. Vist i Moderna Museet, Stockholm, Bildmuseet Umeå, Kultursentrum, Ronneby, Sverige, i Danmark, i Galleri Aktuell kunst, Oslo og på Samfoto, Oslo.
1993 Camera Natura. Hasselblad Center, Göteborg.
1999 Det var en gang en by som hette Isniq.... Kulturhuset, Trollhättan.
1999 Fotohuset, Göteborg.
2000 Stadsbiblioteket, Uddevalla.
2004 Norsk museum for fotografi – Preus fotomuseum, Horten.


== Referanser ==
Konfliktåret 1910

Konfliktåret 1910 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1910.


== Aktive kriger ==
Den filippinsk-amerikanske krig (1899-1913)
USA, Macabebe-speiderne på den ene siden
Filippinene, Sultanatet Sulu, Katipunan, Moro på andre siden.
Wadaikrigen (1909-1911)
Rifkrigen (1909-1910)
Den meksikanske revolusjon (1910-1917)


== Opptøyer ==
Tonypandyopptøyene (1910-1911)


== Hendelser ==
23. februar – Kinesiske tropper rykker inn i Lhasa, Dalai Lama flykter.
5. oktober – Oktoberrevolusjonen i Portugal var et republikansk statskupp i Portugal, som førte til avskaffelsen av kongedømme med kong Manuel II, og grunnleggelsen av Den Første Portugisiske Republikk.


== Referanser ==
Tegneserieåret 1910

Tegneserieåret 1910 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1910.


== Hendelser ==
20. juni: The Dingbat Family av George Herriman blir for første gang publisert i Hearsts aviser, syndikert av forgjengeren til King Features Syndicate
26. juli: antatt opprinnelse til George Herrmans Krazy Kat, når katten dukker opp i kanten på en rute av The Dingbat Family.


== Fødsler ==
18. januar – Martin Goodman, amerikansk forlegge, grunnlegger av Marvel Comics (død 1992)
24. januar – Noel Sickles, amerikansk tegneserieskaper og reklameillustratør (død 1982)
14. mars – Torvald Gahlin, svensk vitse- og tegneserietegner (død 2006)
29. mai – Klaus Nordling, finsk-amerikansk tegneserieskaper, mest kjent for Lady Luck (død 1986)
8. juni – C. C. Beck, amerikansk tegneserieskape, mest kjent for Captain Marvel (død 1989)
17. juni – Raymond Poïvet, fransk tegneserietegner (død 1999)
2. september – Paul Reinman, amerikansk tegneserieskaper (død 1988)


== Referanser ==
Varehandel

Varehandel omfatter alle de aktiviteter som gjennomføres fra en vare er ferdig produsert og til den tas i bruk av sluttkunden som kan være en forbruker, en bedrift eller offentlig forvaltning. Etter denne definisjonen ivaretar varehandelen samfunnets forsyningstjeneste, det vil si sørger for at de riktige varene er til stede i tilstrekkelig mengde og utvalg på de steder og de tider da kjøperne / kundene ønsker å kjøpe dem.
I Norge ble den gamle byttehandelen vare mot vare gradvis avløst av vare mot penger i perioden 1875-1920. I 1920 var nesten 90.000 personer ansatt i varehandelen, mer enn en tredobling fra 1875. Veksten i varehandel var størst i bygdene, men der hadde utgangspunktet vært svært lavt. I byene ble den gamle universalbutikken der det meste ble forhandlet, avløst av en rekke spesialforretninger. I 1920 hadde også små tettsteder fått en rekke spesialbutikker. Varehus som Steen & Strøm i Oslo og Sundt i Bergen etter mønster fra utlandet fantes også i storbyene.


== Referanser ==


== Se også ==
Handel
Bernt Eide

Bernt Eide (født 16. februar 1953) er en norsk fotograf og journalist, bosatt i Oslo.
Eide har vært fotograf i Klassekampen og arbeidet som frilansfotograf. Han har nå stillingen som høgskolelektor i fotojournalistikk ved Høgskolen i Oslo. Der har han, sammen med Per-Anders Rosenkvist, stått for oppbyggingen av skolens fotojournalistutdanning. I 2012 leverte han en masteroppgave i Journalistikk på Universitetet i Oslo. Tittelen på oppgaven er "Bilder i Samfunssfag"  hvor han studerer "teori for bilder i samfunnsfag utfra en perseptuell tilnærming".Han står bak dokumentasjonsprosjektet Nasjonens barn, om hvordan ulike deler av staten Norge på 1900-tallet arbeidet for å bli kvitt romanifolket eller taterne. Prosjektet er støttet av Fritt Ord og Norsk kulturråd, og er presentert både i form av utstilling og bok.
Han er tilknyttet bildebyrået Samfoto.


== Bibliografi ==
Nasjonens barn (sammen med Ellen Aanesen), Conflux forlag (2008) ISBN 978-82-92948-00-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nasjonens barn
Mønsterplan for grunnskolen

Mønsterplan for grunnskolen var en læreplan som kom i 1974. Den er derfor kjent som M74. Mønsterplanen ble revidert i 1987, og refereres til som M87. M87 ble så erstattet av  L97, som igjen ble erstattet av LK06, Kunnskapsløftet, den første reformen for både grunnskolen og videregående skole.
Mønsterplanen ble lagt fram av Kirke- og undervisningsdepartementet for Stortinget i 1972, fastsatt i 1974 og tatt i bruk i 1975.


== Referanser ==
Louis-Charles Delamarre

Louis-Charles Delamarre (født 1810 i Rouen i Frankrike, død 3. oktober 1863 i Hankou i Kina) var en fransk katolsk prest og kinamisjonær tihørende Det parisiske ytremisjonsselskap. Han gikk inn i misjonsselskapet i 1833 og ble presteviet 20. desember 1834. I 1835 ankom han i all hemmelighet Kina, og reiste inn i provinsen Sichuan der han begynte sitt virke.
Under annen opiumskrig virket ham som tolk for den franske sendemann Gros. Det er i denne funksjon at han primært huskes av historikere. I den kinesiske språkutgaven av den fransk-kinesiske del av de såkalte Tianjintraktatene av 1868 hadde han, formodentlig på eget initiativ, tilføyd en klausul om at «de franske misjonærer kan erverve land i alle provinser og kan fritt bygge kirker». Kineserne oppfattet dette som et tegn på misjonærenes aggressive metoder. Det var antagelig som assistent til den franske forhandlingsdelegasjons tolk, Eugène-Herman (baron) de Métirens, at pater Delamarre hadde fått tilføyd klausulen. Den kinesiske delegasjon hadde ingen franskkyndig i sin midte. 
Det var faktisk ikke før året etter forhandlingene at det ble oppdaget av det kinesiske utlendingebyrå (Zongli Yamen i Beijing) at den nevte setningen manglet i den franske original. Det utløste stor forstemmelse.Selv om katolske geistlige på den tid såvel som noen historikere i ettertid forsvarte pater Delamarres verk, har den senere misjonshistoriker og katolske prest Wei Tsing-sing (1903–2001) vært mer negativ: «Denne bedragerske handling, utført av en katolsk misjonær, hadde heller uheldige konsekvenser: Den utløste indignasjon og generell mistro mot kristendommens budbringere og franske diplomater i Kina.»Da de franske styrker forlot Beijing, dro Delamarre, som innehadde et fransk pass/reiseleide via Baoding, Henan og Shaanxi tilbake til Sichuan, der han ankom i januar 1862. De kristner der ble på den tid utsatt for hard anti-kristen agitasjon, men Delamarre ble beskyttet av lokale kinesiske magistrater. Han la så på vei mot Beijing for å klage, men døde underveis i Hankou.
Delamarre etterlot seg ved sin død et håndskrevet utkast til en kinesisk-latinsk-fransk ordbok. 


== Referanser ==
Viola Gråsten

Viola Gråsten (født 1910 i Finland, død 1994) var en finsksvensk tekstilkunstner og designer som kom til Sverige i 1944.
I 1947 ble hun ansatt av Astrid Sampe ved Nordiska Kompaniets tekstilhus. Der arbeidet hun med ryemønster, i fargesparkende kombinasjoner som var uvanlig på den tiden. Kjennetegnet for hennes ryer er dristige fargekombinasjoner og lang lugg. Hun arbeidet også med tekstiltrykk.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Kilder ==
Designarkivet Biografi over Viola Gråsten
Bushmaster ACR

Bushmaster Adaptive Combat Rifle (ACR) er et amerikansk automatvåpen som også brukes som skarpskyttergevær.
Islamsk republikk

Islamsk republikk er navnet gitt til flere stater i den muslimske verden, inkludert Pakistan, Iran, Afghanistan og Mauritania. Begrepet brukes ofte om stater som har republikk som styreform og majoritetsbefolkning av muslimer. 
Pakistan fikk tittelen etter grunnloven av 1956, mens Mauritania ble betegnet som en islamsk republikk fra 28. november 1958. Iran tok i bruk navnet etter den iranske revolusjonen i 1979, som førte til fallet av Pahlavi-dynastiet. Afghanistan vedtok navnet i 2001, etter at Taliban-regimet var styrtet. Til tross for lignende navn er landene svært ulike i styresett og lovgiving. 
Uttrykket «islamsk republikk» har kommet til å bety flere ulike ting, enkelte i motsetning til andre. For de muslimske religiøse lederne i Midtøsten og Afrika som taler for begrepet, er en islamsk republikk en stat med en bestemt teokratisk styreform. De ser det som et kompromiss mellom et rent islamsk kalifat og sekulær nasjonalisme og republikanisme. I deres syn på den islamske republikken må en stats straffelov være i samsvar med noen sharialover, og staten kan ikke være et monarki slik mange land i Midtøsten er i dag.  
I andre tilfeller er det bare et symbol på kulturell identitet, slik det var da Pakistan vedtok navnet. Faktisk argumenterer mange for at en islamsk republikk ligger midt mellom en fullstendig sekulær og en teokratisk (og/eller ortodoks islamsk) styreform.
Irans islamske republikk er en motsetning til den semi-sekulære staten Pakistan (Den islamske republikken Pakistan), der islamske lover teoretisk sett kan tilsidesette landets lover, men i virkeligheten er deres relative hierarki flertydig. 
Pakistan var det første landet til å ta i bruk adjektivet «islamsk» for å endre sin republikanske status under sin ellers sekulære grunnlov. Til tross for denne definisjonen hadde ikke landet en statsreligion frem til 1973, da en ny grunnlov, mer demokratisk men mindre sekulær, ble vedtatt. Pakistan bruker bare navnet «islamsk» på landets pass og visum. Selv om «islamsk republikk» er uttrykkelig nevnt i grunnloven av 1973, utarbeides alle offentlige dokumenter under navnet til den pakistanske regjeringen. I den pakistanske grunnloven, del IX, artikkel 227 står det at «alle eksisterende lover skal bringes i samsvar med islams påbud nedfelt i Koranen og Sunna, og ingen lov som går i mot disse påbudene skal vedtas.».


== Se også ==
Islamsk stat
Islamisme


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den islamske republikken Irans grunnlov, generelle prinsipper