jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sheldon Turner

Sheldon Turner er en amerikansk manusforfatter og produsent. 
Turner fikk sitt gjennombrudd med manuset til nyinnpillingen av The Longest Yard (2005) og The Texas Chainsaw Massacre: The Beginning (2006).
Han skrev et filmmanus basert på boken «Up in the Air av Walter Kim», som Jason Reitman senere skrev noe om og filmatiserte med George Clooney i hovdrollen. Sammen med Reitman har Turner blitt nominert til Oscar for beste filmatisering.
Turner jobber nå på filmen X-Men Origins: Magneto, og filmatiseringen av videospillet inFamous.


== Eksterne lenker ==
(en) Sheldon Turner på Internet Movie Database 
(sv) Sheldon Turner i Svensk Filmdatabas 
(da) Sheldon Turner på Filmdatabasen 
(da) Sheldon Turner på Scope 
(en) Sheldon Turner hos The Movie Database
Landskrona slott

Landskrona Slott, også kalt Landskronas Citadel er et citadell beliggende i Landskrona, Sverige. Da det ble oppført var det imidlertid en del av det østlige Danmark. 


== Historie ==
Byggingen av citadellet ble startet i 1549 (eller 1543) av Peder Skram med Christian III som byggherre, og er plassert hvor det tidligere lå et karmelittkloster. Slottet som mest er en festning sto ferdig i 1559. Det ble omkranset av en ringmur og en vollgrav på 70 meter. Fra Øresundssiden var det adgang over en vindelbro. 
I 1589 begynte Landskrones lensmann Jørgen Ottesen Brahe 1588–91 byggingen av en bolig. Det var senere her i huset at astronomen Tycho Brahes fordrukne elg ramlet ned av trappene og brakk bena så den måtte avlives. 
20. mars 1644 angrep svensken Gustav Horn Landskrone by og slott. Byen var evakuert og han kunne gå direkte over til en beleiring av slottet med dets 300 manns store besetning. 7. april overga festningen seg og det ble innsatt en svensk besetning på 1000 mann.
I senere tid ble citadellet, med nye bygninger, brukt som fengsel. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Landskrona citadel Arkivert 27. august 2006 hos Wayback Machine.
Sylve Åkesson, Skånska slott och herresäten: Landskrona
Guido Crepax

Guido Crepax (født Guido Crepas 15. juli 1933, død 31. juli 2003) var en italiensk tegneserieskaper særlig kjent for sine erotiske voksenserier.
Crepax var en toneangivende utøver innen europeiske voksenserier på 1960- til 1990-tallet med stor innflytelse på flere andre tegnere. Han ble særlig kjent for seriefiguren Valentina som han skapte i 1965 i ånden fra det frigjorte sekstitallet. Crepax lagde også egne tegneserieversjoner av klassiske erotiske romaner som Histoire d'O, Justine og Emmanuelle samt skjønnlitterære noveller og annet.
Albumene og stripene er kjennetegnet av Crepax' raffinerte strek, hans psykedeliske og drømmeaktige fortellerstil og ofte erotiske fantasier på grensen til spekulativ pornografi.
Guido Crepax mottok den svenske tegneserieprisen Adamsonstatuetten i 1972. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guido Crepax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Guido Crepax på Internet Movie Database 
(en) Guido Crepax hos The Movie Database 
(en) Kort biografi med bildeeksempler på Lambiek Comiclopedia
Thomas McCarthy

Thomas Joseph McCarthy (født 30. januar 1966) er en amerikansk skuespiller, manusforfatter og regissør. 


== Utdannelse ==
McCarthy er utdannet på Boston College og Yale School of Drama. 


== Skuespiller ==
Han debuterte som skuespiller i 1992 i filmen Crossing the Bridge, og har senere spilt i filmer som Good Night, and Good Luck., Flags of Our Fathers og 2012. Han spiller også reporteren Scott Templeton i siste sesong av The Wire.


== Regissør ==
McCarthy regidebuterte med filmen The Station Agent (2003), som han også skrev. På norsk fikk denne filmen tittelen Et slags vennskap. Filmen vant flere priser, deriblant en BAFTA for beste manus. Hans andre film, The Visitor, kom i 2007, og McCarthy ble tildelt en Independent Spirit Award for beste regissør.
I 2010 ble McCarthy nominert til en Oscar for beste originalmanus for animasjonsfilmen Se Opp. Sammen med Josh Singer vant han en Oscar for manuset til spillefilmen Spotlight, og var også nominert for i kategorien «Beste regi» for samme film. Spotlight hadde premiere i 2015.Han har senere skrevet manus blant annet til spillefilmen Kristoffer Robin og Ole Brumm, som hadde premiere i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas McCarthy på Internet Movie Database 
(sv) Thomas McCarthy i Svensk Filmdatabas 
(da) Thomas McCarthy på Filmdatabasen 
(da) Thomas McCarthy på Filmdatabasen 
(da) Thomas McCarthy på Scope 
(da) Thomas McCarthy på Scope 
(fr) Thomas McCarthy på Allociné 
(en) Thomas McCarthy på AllMovie 
(en) Thomas McCarthy hos Rotten Tomatoes 
(en) Thomas McCarthy hos The Movie Database
Bob Peterson

Robert «Bob» Peterson (født januar 1961) er en amerikansk animatør, manusforfatter, regissør og stemmeskuespiller, som har jobbet hos Pixar siden 1994.
Peterson er født i Wooster i Ohio. Han studerte på Ohio Northern University før han tok en mastergrad i mekanikk på Purdue University i 1986. Mens han var student, skrev og tegnet han tegneserien «Loco Motives». Før han begynte hos Pixar jobbet Peterson hos Wavefront Technologies og Rezn8 Productions.
Petersons første jobb i Pixar var som layoutartist og animatør på Toy Story. Han ble nominert til Oscar for beste originalmanus for Oppdrag Nemo og Se Opp (som han også medregisserte). Han ga stemmene til Roz i Monsterbedriften, Mr. Ray i Oppdrag Nemo og Dug i Se Opp.


== Filmography ==
Se Opp (manus, medregissør, stemmene til Dug og Alpha)
Rottatouille (bidrag til historien)
De utrolige (stemmer)
Oppdrag Nemo (manus, stemmen til Ray og andre stemmer)
Monsterbedriften (bidrag til historien og stemmen til Roz)
Toy Story 2 (artist)
Småkryp (artist)
Geri's Game (stemmen til Geri)
Toy Story (animatør, layout)
8 Seconds (bidrag til rulleteksten)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Peterson på Internet Movie Database 
(sv) Bob Peterson i Svensk Filmdatabas 
(da) Bob Peterson på Filmdatabasen 
(en) Bob Peterson på AllMovie 
(en) Bob Peterson hos Turner Classic Movies 
(en) Bob Peterson hos The Movie Database 
(en) Bob Peterson hos Behind The Voice Actors
De saharawiske flyktningleirene i Tindouf

De saharawiske flyktningleirene i Tindouf (opprettet 1975) er noen av verdens største flyktningleirer og de eneste flyktningleirene i verden som er fullt og helt administrert av flyktningene selv. Flyktningleirene er administrert av frigjøringsbevegelsen Polisario og ble opprettet i november/desember 1975 som resultat av Marokkos og Mauritanias invasjon av Vest-Sahara. Flyktningleirene består av de fire hovedleirene: El Aaiún, Smara, Awserd og Dakhla, samt de to mindre leirene Rabouni og 27. februar-leiren.
Frankie and Johnny (album)

Frankie and Johnny er et soundtrack musikkalbum av Elvis Presley fra filmen med samme navn, utgitt 1. mars 1966. Albumet ble gjenutgitt i 1976.


== Sporliste ==


=== Side 1 ===


=== Side 2 ===


== Medvirket ==
Elvis Presley – sang
The Jordanaires – bakgrunnsvokal
Eileen Wilson – vokal
George Werth – trompet
Richard Noel – trombone
John Johnson – tuba
Bob Corwin - tuba
Gus Bivona – saksofon
Scotty Moore – gitar
Tiny Timbrell – gitar
Charlie McCoy – gitar munnspill
Larry Muhoberac – piano
Bob Moore – bass
D. J. Fontana – trommer
Buddy Harman – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Frankie and Johnny på Discogs 
(en) Frankie and Johnny på MusicBrainz
Saharawi

Saharawi (saharisk) betegner på norsk vanligvis befolkningen i territoriet Vest-Sahara, men kan strengt tatt også brukes for hele befolkningen i Sahara. Begrepet brukes både som henvisning til en person fra Vest-Sahara og til det saharawiske folket, som også har en utbredt befolkning i Mauritania og det sørlige Marokko, i tillegg til hele Vest-Sahara. Majoriteten av saharawier bor i dag i de saharawiske flyktningleirene i Tindouf, grunnet den marokkanske okkupasjonen av Vest-Sahara. Norsk standard skrives slik: saharawi – saharawien – saharawier – saharawiene. 


== Kultur ==
Det saharawiske folket er et nomadefolk som for det meste har drevet med kameldrift, geitedrift og fisk. Kamelkjøtt, fisk, geitemelk og te er de viktigste bestanddelene i klassisk saharawisk mat. Te har en svært viktig plass i saharawisk kultur. I løpet av en teseremoni er det vanlig med tre glass te. Det første er bittert som livet, det andre søtt som kjærligheten og det tredje mildt som døden.
Saharawisk kultur er preget av relativt egalitære styreformer og har lang tradisjon for å ta avgjørelser gjennom representative råd. De har derfor aldri anerkjent en overmakt eller konge av noe slag og har aktiv kjempet mot franske, spanske og marokkanske koloniherrer.
På grunn av okkupasjonen er det vanskelig for den saharawiske befolkningen i flyktningleirene og umulig for befolkningen i det okkuperte Vest-Sahara å drive nomadekulturen videre. Enkelte av saharwiene i flyktningleirene drar fortsatt på sommeren ut i de frigjorte områdene i Vest-Sahara som nomader. Dette gjør de hovedsakelig i området rundt Tifariti i den nordligste delen av de frigjorte områdene.
Fredrik K.B.

Fredrik Kjensli Bråten (født 10. april 1978 i Oslo), også kalt Fredrik K.B., er en norsk billedhogger og grafiker påvirket av ekspresjonisme.Bråten har arbeidet med skulpturer i marmor og granitt, og har bakgrunn fra billedhoggermiljøet i Pietrasanta, Toscana. Han bor og arbeider utenfor Amsterdam, men jobber regelmessig både i Norge og i Pietrasanta. Blant annet har han har utstilt skulpturer ved Kunstfort bij Vijfhuizen i 2010, i Kunsthuset Wendelbøe i Bergen i 2017 og på VolArt Kunstverksted og Galleri.Han er medlem av Norsk Billedhoggerforening og Royal British Society of Sculptors.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hurtigmikser

Hurtigmikser er en kjøkkenmaskin som brukes til å kutte og blande ingredienser under matlaging. Hurtigmixeren kan brukes til å piske krem, blande majones, fruktdesserter og sauser. Den kan mose ingredienser som tomat, sellerirot, kålrot og potet til puré eller mos. Den er ideell til finkutting av forskjellige ferske frukter og bær til smoothie og til å blande pesto, dressing og salsa. På enkelte modeller er knivene så solide at de kan knuse is og disse kan brukes til å lage iskalde og forfriskende drikker med finknust is, frukt, iskrem, saft, juice, kaffe  eller andre ingredienser eller til å lage issørpe, såkalt slush. De fleste av disse oppgavene kan også løses med en stavmikser.
Protetikk

Protetikk (også kjent som oral protetikk eller protetisk tannbehandling) er en av spesialitetene godkjent av Den norske tannlegeforening. 
Oral protetikk er en spesialistutdannelse som diagnostiserer, behandlingsplanlegger, rehabiliterer og ivaretar den orale funksjon, komfort samt estetikk til pasienter.  Protetikeren bruker biokompatible kunstige erstatninger til å behandle kliniske tilstander assosiert ved manglende eller ødelagte tenner og/eller oralt vev.
En protetiker er en tannlege som er spesialist i oral protetikk og estetisk og rekonstruktiv tannbehandling. Protetikeren restaurerer orale funksjoner ved hjelp av faste og avtakbare proteser.  Behandlingsplanlegging og restaurering ved hjelp implantater, temporomandibulær dysfunksjon og rehabilitering av okklusjon med proteser, kroner og broer hører med i protetikken.
Berte Skrukkefyllhaugen

Berte Skrukkefyllhaugen (født 1854, død 1950) var en av Vassfarets siste fastboende. Berte var en historieforteller og mange av hennes historier er kjent gjennom bøker hvor de er gjenfortalt.
En av hennes historier var om da et uvær en vinter blåste det stor gran over ende og ødela fjøset. De hadde en ku og måtte finne et nytt fjøs og for å løse problemet tok de med seg kua og bandt henne i sengestolpen inne i stua. En annen historie var da hun jaget en bjørn som hadde skremt en landmåler, bjørnen var en fjorårsbamse som hadde mista moren sin.
Berte var datter av Marit Andersdatter Bjørke og Østen Olsen Dølvenseie og var én av fire søsken; av disse var det bare Berte som opplevde å bli eldre enn syv år. Hun vokste opp i Skrukkefyllhaugen, et småbruk på nordsida av tjernet Skrukkefylla mellom Nevlingen og Aurdalsfjorden.
Berte giftet seg senere med Ole Svendsen Haugen og flyttet til Hallingdal. Etter en tid ønsket hun å flytte tilbake til Vassfaret, men da de kom dit var stua i Skrukkefyllhaugen nedbrent. Da de senere ville tilbake i Vassfaret hadde hun ikke lengre heimstavnrett i Hedalen, og ikke eide de Skrukkefyllhaugen siden den var brent ned. Offisielt brant Skrukkefyllhaugen på grunn av lynnedslag, mens ryktet var at Fattigkommisjonens formann hadde vært på fisketur. Senere kommenterte Berte at det var et merkelig uvær som flyttet sakene hennes til garder i Hedalen. Etter at Skrukkefyllhaugen brant ned flytta de til Midtiveghytta som lå midt i vegen ved Pålsonmyra, men en dag kom Knut «Bergen» Berg og lot dem få flytte til Hallingvika. Hun forlot Vassfaret for godt i 1921, da hun sammen med sin sønn Anton Bjørke flyttet til Flå. Hun ligger gravlagt på Flå kirkegård.Bertes beretninger om livet i Vassfaret inspirerte spesielt to forfattere. I 1979 ga forfatteren Edvard Elsrud ut en bok om Berte Skrukkefyllhaugen. Forfatteren Per Hohle møtte også Berte Skrukkefyllhaugen på Gamleheimen i Flå der Berte tilbrakte de siste årene av sitt liv. Samtalene han gjorde med henne benyttet han senere i boka Minner fra Vassfaret. Selv hevdet Hohle at samtalene med Berte i seg selv var rene villmarksopplevelser.
Det er en del diskusjon om Berte er å regne som «valdris» eller «halling». Hun ble født og voks opp i Skrukkefyllhaugen og da var hun på Opplandssida av fylkesgrensa. Tjernet Skrukkefylla er en del av vassdraget, og i dette området så definerer vassdraget fylkesgrensa. Når hun bodde i Hallingdal og i Hallingvika så var hun på Buskerudsida av fylkesgrensa. Slike grensedragninger er imidlertid av mindre interesse all den tid beboere i Vassfaret først og fremst definerte seg som en egen bygd i Aurdalen, det tidligere navnet på Vassfaret.
Kunstneren Kristen Stavdahl har malt et bilde av Berte Skrukkefyllhaugen. Bildet ble malt i forbindelse med den siste brøtningen i Vassfaret i 2004. Bildet har hengt utstilt i Kristen Stavdahls galleri i toppetasjen på Valdrestunet kjøpesenter i Bagn. I januar 2014 ble bildet stjålet fra galleriet og er ennå ikke kommet til rette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hvem stakk av med Berte?
Wang Shengjun

Wang Shengjun (kinesisk: 王胜俊, pinyin: Wáng Shèngjùn, født i oktober 1946 i Suzhou i Anhui i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker og dommer. Han er for tiden leder av Folkets høyesterett i Folkerepublikken Kina.
Wang kommer fra Anhui-provinsen og ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1972. Han har vært medlem av sentralkomitéen siden 2002 og ledet før det partiets kommisjon for politiske og rettslige anliggender. I 2008 ble han utnevnt til sjefsdommer for høyesterett. Til forskjell fra sin forgjenger han ingen juridisk utdannelse. I oktober 2008 vekte Wang oppmerksomhet da han fremholdt at høyesterett måtte ta hensyn til folkemeningen når den vurderer dødsdommer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi fra China Daily
Hard Times on Easy Street

Hard Times on Easy Street er et musikkalbum av Bill Booth & The Convertibles, utgitt i 1992. Dette var hans debutalbum etter bruddet med Sambandet.


== Sporliste ==
«Hard Times on Easy Street» (Bill Booth) 3:44
«Let's Have a Party» (Bill Booth) 3:14
«Juliana Back Again» (Bill Booth) 3:36
«Hey Mister» (Bill Booth) 3:22
«Only One of You» (Bill Booth) 3:42
«Looking Like a Monkey» (Bill Booth) 2:54
«Never Find Someone» (Bill Booth) 3:14
«Runnin' and Howlin'» (Bill Booth) 3:35
«We Can Be Alone» (Bill Booth) 3:10
«Cajun Mama» (Bill Booth) 4:32
«Blind Fiddler» (Bill Booth) 3:44
«Mamou Twostep» (Bill Booth) 1:47
«Star of Countrydown» (Bill Booth) 5:35
«Home to Heaven» (Bill Booth) 4:21


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Bill Booth - sang, gitarer, mandolin, fele, produsent, låtskriver
Nils Halleland - gitarer, dobro
Andy Nesblom - bass
Geir Otnæs - trekkspill
Knut Hem - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Truls Birkeland - tekniker
Joe Sun - tekniker
Morten Edvardsen - fotograf


== Eksterne lenker ==
Hard Times on Easy Street
Donald Spoto

Donald Spoto (født 28. juni 1941 i New Rochelle i USA) er en amerikansk forfatter, katolsk teolog og tidligere munk. Han har skrevet bestselgende biografier om kjente personer som Alfred Hitchcock, Laurence Olivier, Tennessee Williams, Ingrid Bergman, James Dean, Elizabeth Taylor, Grace Kelly, Marlene Dietrich, Marilyn Monroe, Audrey Hepburn og Alan Bates. Han har også skrevet biografier fra Huset Windsor fra den viktorianske epoken og frem til Diana, prinsesse av Wales' tid, i tillegg til religiøse skikkelser som Jesus Kristus og Frans av Assisi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Donald Spoto på Internet Movie Database 
(en) Donald Spoto hos The Movie Database
Anthony Summers

Anthony Bruce Summers (født 21. desember 1942) er en irsk forfatter og journalist. Han skriver sakprosa og undersøkende journalistikk, og om kjente personer som Marilyn Monroe, John F. Kennedy, J. Edgar Hoover, Nikolaj II av Russland, Richard Nixon og Frank Sinatra.
Summers er irsk statsborger og har arbeidet rundt tyve år med Robbyn Swan som har hans medarbeider og femte hustru. Etter å ha studert moderne språk ved Universitetet i Oxford drev han på som frilansjournalist for en rekke aviser i London, også for en rekke TV-stasjoner til han begynte for BBCs 24 Hours, et nyskapende program som viste programmer fra hele verden. Summers ble BBCs yngste produsent som 24 åring, riste verden rundt og sendte filmrapporter fra konflikter i Vietnam til Midtøsten, og over hele Latin-Amerika.Et hovedfokus var de avgjørende hendelser på 1960- og 1970-tallet i USA hvor han rapporterte direkte fra mordet på Martin Luther King og ved Robert F. Kennedys frosøk på å bli valgt til president. Han smuglet inn kameraer til Sovjetunionen for å bli den eneste som intervjuet dissidenten og fysikeren Andrej Sakharov, som da satt i husarrest, etter å ha vunnet Nobels fredspris i 1975. Deretter var han assisterende redaktør ved det prestisjefylte ukeprogrammet Panorama. Lenge basert i Irland, ble han på midten av 1970-tallet opptatt av undersøkende journalistikk, og benyttet vanligvis fra fire til fem år på å skrive en bok. utførte dyptpløyende undersøkelser, kombinerte utgraving av dokumentariske nedtegnelser kombinert med utallige intervjuer.


== Bibliografi ==
The File on the Tsar (1976)
Conspiracy (1980), gjenutgitt som Not in Your Lifetime, 1998), om mordet på John F. Kennedy
Goddess: The Secret Lives of Marilyn Monroe (1985)
Honeytrap (1987), om Profumo-affæren med sex, spion og skandale angående politikeren John Profumos forhold til Christine Keeler som også hadde et forhold til den sovjetiske ambassadøren, en av flere bøker som var bakgrunnen for filmen Scandal (1989) med John Hurt
Official and Confidential, The Secret Life of J. Edgar Hoover (1993)
The Arrogance of Power: The Secret World of Richard Nixon (2000)
Sinatra: The Life (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anthony Summers' offisielle nettsted
(en) Anthony Summers på Internet Movie Database 
(fr) Anthony Summers på Allociné 
(en) Anthony Summers hos The Movie Database 
Anthony Summers hos Random House
(en) Verk av eller om Anthony Summers i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Anthony Summers hos www.spartacus.schoolnet.co.uk
Round the Bend

Round the Bend er det andre albumet til Bill Booth & The Convertibles. Albumet ble utgitt i 1994.


== Sporliste ==
«Last to Leave» (Bill Booth)
«Hit the Night Train» (Bill Booth)
«Like a Tidal Wave» (Bill Booth)
«High and Dry» (Bill Booth)
«Pleasure and Tears» (Bill Booth)
«Something So Wrong» (Bill Booth)
«I Feel No Pain» (Booth/Blume)
«Hook Line and Sinker» (Bill Booth)
«Rain Runnin Down the Window» (Bill Booth)
«Every Dog Has His Day» (Bill Booth)
«Big Money» (Bill Booth)
«Rough and Ready» (Bill Booth)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Bill Booth - sang, gitarer, mandolin, fele, produsent, låtskriver
Nils Halleland - gitarer, dobro, produsent
Bjørn Enoksen - bass
Morten Sand - steelgitar
Geir Otnæs - trekkspill, produsent
Knut Hem - trommer
Hilde Heltberg - bakgrunnvokal, sang på Something So Wrong
Tore Andersen - bakgrunnvokal


=== Øvrige medvirkende ===
Truls Birkeland - tekniker, miksing
Jason Blume - låtskriver


== Eksterne lenker ==
Round the Bend
Heidi Pelttari

Heidi Pelttari (født 2. august 1985 Tammerfors) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Pelttari vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass etter å ha beseiret Sverige med 3-2 i bronsefinalen.


== OL-medaljer ==
2010  Vancouver -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Heidi Pelttari – Olympics.com 
(en) Heidi Pelttari – Olympic.org 
(en) Heidi Pelttari – Olympedia 
(en) Heidi Pelttari – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heidi Pelttari – Eurohockey.com 
(en) Heidi Pelttari – Eliteprospects.com
Olav Frithjof Aamoth

Olav Frithjof Aamoth (født 4. oktober 1934) er en norsk offiser og flyger som var generalinspektør for Luftforsvaret.
Aamoth begynte på Flygeskolen i 1954. I 1983 ble han sjef ved Forsvarskommando Nord.  Etter utnevnelse til generalmajor i 1984, kom beordring til stillingen som kommandør for luftstridskreftene i Nord-Norge.  Fra 1985 til 1991 var Aamoth generalinspektør for Luftforsvaret. I 1991 ble han beskikket som forsvarsattaché ved ambassaden i Washington, samtidig som han var nasjonal representant ved NATOs Atlanterhavskommando.
Fra 1990 til 1996 var Aamoth president i Norsk Aero Klubb, senere Norges Luftsportforbund.
Blant mange utmerkelser Aamoth er tildelt, er Forsvarsmedaljen med laurbærgren. I 2014 ble han tildelt Flyoperativt Forums ærespris for lang og tro tjeneste i norsk luftfart.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7
Heart in Hand

Heart in Hand er et musikkalbum utgitt av Bill Booth & The Convertibles i 1998.


== Sporliste ==
«Hot Lovin'» (Bill Booth)
«Heart in Hand» (Booth/Moll)
«Anybody Out There» (Bill Booth)
«Stand This Abuse» (Bill Booth)
«I Know What I Do Wrong» (Bill Booth)
«Hit the Big Time» (Booth/Gannon)
«One Night with Love» (Bill Booth)
«Sleeping Alone with the Blues» (Booth/Rosanes)
«Are You Leaving Me» (Bill Booth)
«Looking Too Hard» (Bill Booth)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Bill Booth - sang, gitarer, fele, låtskriver
Nils Halleland - gitarer, mandolin, produsent, tekniker
Geir Halleland - gitar på Sleeping Alone with the Blues
Morten Sand - steelgitar
Andy Nesblom -bass
Geir Otnæs - trekkspill
Per Eriksen - trommer, perkusjon
Egon Olsen - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Erik Moll - låtskriver
Paul Gannon - låtskriver
Tamra Rosanes - låtskriver


== Eksterne lenker ==
Heart in Hand
Rosa Lindstedt

Rosa Lindstedt (født 24. januar 1988) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Lindstedt vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass etter å ha beseiret Sverige med 3-2 i bronsefinalen. Hun spilte på Finlands lag under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse.


== OL-medaljer ==
2018  Pyeongchang -  Bronse i ishockey, damer  Finland
2010  Vancouver -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rosa Lindstedt – Olympics.com 
(en) Rosa Lindstedt – Olympic.org 
(en) Rosa Lindstedt – Olympedia 
(en) Rosa Lindstedt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rosa Lindstedt – Eurohockey.com 
(en) Rosa Lindstedt – Eliteprospects.com
Frankie and Johnny

Frankie and Johnny kan peke til:

«Frankie and Johnny» (sang), en populær amerikansk sang
Frankie and Johnny (ballet), en ballet fra 1920-tallet med korreografi av Ruth Page
Frankie and Johnny (1936), film med Lilyan Tashman
Frankie and Johnny (1966), film med Elvis Presley
Frankie and Johnny (album), soundtrack fra Elvis' film
Frankie and Johnny in the Clair de Lune, et teaterstykke av Terrence McNally fra 1987
Frankie and Johnny (1991), en film basert på McNallys teaterstykke