jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
På dans 9

På dans 9 er et musikkalbum med Doodle Bugs, utgitt i 1989. Albumet ble kun utgitt på MC.


== Sporliste ==
Side A«La oss prise sommeren»
«Minnenes melodi»
«Minns du bjørken»
«Den som ler sist ler best» (Understand Your Man)
«En sång om kjærlek»
«Nå faller tårene som regn» (Crying in the Rain)Side B«Siste dansen»
«Jeg vet det er vi to» (We Were Meant to Be Lovers)
«På seg selv kjenner man andre»
«Blåklokker»
«Du måste skynde deg»
«Nordsjøens perle»


== Bandet ==
Åge Heltzen - sang, gitar
Rolf Kjernet - bass
Ola Meljordshagen - gitar
Arild Engemoen - trommer
Bernt Østbye - tangenter
Lille Laila – 20 år senere

Lille Laila – 20 år senere er et musikkalbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Lille Laila»
«Hvor finns det sted»
«Vest i havet»
«Når du og jeg blir gamle»
«Ælj-jakt
«Margareta»
«Ved stranden»
«Bli med på fisketur Pernille»
«Nordsjøens perle»
«Farvel Kristin»
«Jossefin»
«Minnenes melodi»


== Bandet ==
Åge Heltzen - sang, gitar
Ola Meljordshagen - gitar
Arild Engemoen - trommer
Rolf Kjernet - bass
Bernt Østbye - tangenter


== Eksterne lenker ==
(en) Lille Laila – 20 år senere på Discogs
Hjem til jul (album)

Hjem til jul er et julealbum med Doodle Bugs, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Hjem til jul»
«Ribbe, pølse og akevitt»
«Da julestjerna gråt»
«Første jul i eget hjem»
«Nissefar danser swing»
«Kom tilbake, kjære mamma»
«Juledans og hjulbente jenter»
«Kom la oss synge»
«Jul bak lås å slå»
«Tenn et lite julelys»
«De kjente julesanger»
«Juledans på Bloksberg»


== Bandet ==
Åge Heltzen - sang, gitar
Alan Graves - gitar
Rolf Kjernet - bass
Ola Ramseth - tangenter
Arild Engemoen - trommer
Doodle Bugs 40 beste

Doodle Bugs 40 beste er et samlealbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
CD 1«Lille Laila»
«Jeg vet det er vi to»
«Gi meg din ring»
«Farvel Kristin»
«Marianne»
«Min nye bil»
«En sång om kjærleik»
«På seg selv kjenner man andre»
«Jeg bryr meg ikke om»
«Nordsjøens perle»
«Ælj-jakt»
«La oss prise sommeren»
«Blåklokker»
«Ved stranden»
«Jossefin»
«Herlige Norge»
«Minns du bjørken»
«Lille fine Kristine»
«Rabarabara»
«Kautokeino»CD 2«Stor suksess»
«Du måste skynda deg»
«Margareta»
«Hokus pokus»
«Lill-Mailen»
«Vest i havet»
«Bli med på fisketur Pernille»
«Livet kan ta, livet kan gi»
«Minner fra Torshavn»
«En sang om fred»
«Anna Johanna»
«Einsam»
«Akka bakka»
«Seilende sjømann»
«I berget det blå»
«Suderøy»
«Hvor finns det sted»
«Nå faller tårene som regn»
«Minnenes melodi»
«Den som ler sist ler best»


== Bandet ==
Åge Heltzen - sang, gitar
Ola Meljordshagen - gitar
Rolf Kjernet - bass
Bernt Østbye - tangenter
Arild Engemoen - trommer
42 beste

Doodle Bugs 42 beste er et samlealbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt i mai 2010.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Lille Laila»
«Margareta»
«Ved stranden»
«Farvel Kristin»
«Hjem til jul»
«Bli med på fisketur Pernille»
«Jossefin»
«Hvor finns det sted»
«Kan du ikke forstå»
«Takk for alt»
«Einsam»
«Kautokeino»
«En sang om fred»
«Vest i havet»
«Piken fra Torshavn»
«Min nye bil»
«Anna Johanna»
«Stor suksess»
«Marianne»
«Lille fine Kristine»
«Rabarabara»


=== CD 2 ===
«Hokus pokus»
«Suderøy»
«Lill-mailen»
«Berget det blå»
«Seilende sjømann»
«Gi meg din ring»
«Jeg bryr meg ikke om»
«Herlige Norge»
«Nordsjøens perle»
«La oss prise sommeren»
«På seg selv kjenner man andre»
«Ribbe, pølse og akevitt»
«Kom tilbake kjære mamma»
«Akka bakka»
«Livet kan gi, livet kan ta»
«Minner fra Torshavn»
«Det er en god og fin dag»
«Takk skal du ha»
«Sommerflørt i Kattegat»
«Min skjebnesymfoni»
«Lille Laila»


== Bandet ==
Åge Heltzen – sang og gitar
Arild Engemoen – trommer
Geir Cato Berggren – tangenter, trekkspill og koring
Egil Forårsveen – bass og koring
Auden Senderud – gitar


== Kilder ==
Omtale hos rockipedia.no
Den gode gamle tida

Den gode gamle tida er et musikkalbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt den 14. oktober 2011.


== Sporliste ==
«Vi har funnet hverandre» med Hanne Mette
«Danse i den syvende himmel»
«Hemnesværing»
«Jeg elsker deg»
«Den gode gamle tida»
«Der det finnes ei jente»
«Filosofen»
«Livets solnedgang»
«Når katta er ute»
«En liten sang til deg»
«Leonora»
«Det er deg du»


== Medvirkende ==
BandetÅge Heltzen - sang, gitar, låtskriver
Arild Engemoen - trommer
Geir Cato Berggren - tangenter, trekkspill, kor
Egil Forårsveen - bass, kor
Auden Senderud - gitarAndreHanne Mette - sang på «Vi har funnet hverandre»
Randi Krog Belseth - foto
Lasse Rosin - mastering


== Eksterne lenker ==
(en) Den gode gamle tida på Discogs
Doodle Bugs 2012

Doodle Bugs 2012 er et musikkalbum med Doodle Bugs, utgitt den 14. juli 2012. Albumet ble utgitt via plateselskapet Tylden & Co..


== Sporliste ==
«Det er så mye som jeg ønsker meg»
«Hvor er du nå»
«Det henger ikke på greip»
«Lykken»
«Det første kysset»
«Sommersang»
«Dansefestival på Sel»
«Nå er sommeren forbi»
«Hæljefest»
«Strålende gullbrune øyne»
«Vi vil ha fred»
«Magaplask»


== Medvirkende ==
BandetÅge Heltzen - sang, gitar
Arild Engemoen - trommer
Geir Cato Berggren - tangenter, trekkspill, kor
Egil Forårsveen - bass, kor
Auden Senderud - gitarAndreMorten Nyhus - produsent
Lasse Rosin - mastering
Helge Jørgensen - fotograf
August Esmarch

August Wilhelm Stjernstedt Esmarch (født 29. november 1881 i Kristiania, død 9. juni 1956) var en norsk diplomat.
Esmarch ble offiser i 1903 og cand.jur. i 1908. Han arbeidet fra 1909 i Utenriksdepartementet og var stasjonert i Le Havre som visekonsul, i Paris som legasjonssekretær og i Berlin som legasjonsråd. I 1922 ble stillingen som utenriksråd opprettet og Esmarch var den første i embetet. Han satt som utenriksråd til 1935, da han ble sendemann i Danmark. Fra august 1940 til mars 1945 var Esmarch sendemenn på Island. Etter andre verdenskrig ble han på nytt sendt til København, denne gang med rang som ambassadør. Esmarch var stasjonert i Danmark fra 1947 og inntil han i 1951 ble pensjonert.Esmarch mottok en rekke ordener og utmerkelser for sitt diplomatiske virke. Han var innehaver av storkors av St. Olavs Orden og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje. Videre mottok han storkors av en rekke utenlandske ordener: Chiles fortjenstorden, Cubas røde kors' æres- og fortjenstorden, Dannebrogordenen i diamanter, Finlands hvite roses orden, Den islandske falkeorden, Italias kroneorden, den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen, den peruanske Solordenen, den polske Ordenen Polonia Restituta, den portugisiske Kristusordenen, Thailands krones orden, den spanske Isabella den katolskes orden og den svenske Nordstjerneordenen. Videre var han storoffiser av den franske Æreslegionen, storoffiser av den italienske Sankt Mauritius' og Sankt Lasarus' orden og kommandør av den svenske Vasaordenen og  mottok det østerrikske Ærestegnet for fortjenester, det islandske Alltingets hedersmerke i gull og Kong Christian Xs frihetsmedalje.


== Referanser ==
Julius Blegen

Julius Petersen Blegen (født 29. september 1890 på Vestre Toten, død 19. desember 1942 i Minneapolis) var en norsk-amerikansk skiløper og idrettsorganisator som la ned en stor innsats for å fremme skiidretten i USA.Som ung mann utvandret han til USA i 1909. I 1923 fikk han også amerikansk pass.Blegen var aktiv langrennsløper, skihopper og alpinist. Han ble amerikansk mester i langrenn i 1911 og 1912. Blegen var kvalifisert til de olympiske vinterlekene i 1924, da USA deltok for første gang i et vinter-OL, men reiste ikke til Chamonix fordi arbeidet kom i vegen. Under Vinter-OL 1932 i Lake Placid i 1932 var Blegen trener.Blegen medvirket i 1927 til stiftelsen av Central United States Ski Association og var organisasjonens første leder. Fra 1937 til han døde i 1942 var han kasserer i National Ski Association. Blegen var også aktiv i National Ski Patrol.Under andre verdenskrig engasjerte Blegen seg for Norges sak og var visepresident og kasserer i Camp Little Norway Association. Blegen ble etter sin død hedret med det norske Haakon VIIs Frihetskors «for fremragende fortjenester av Norges sak under krigen».Blegen ble i 1968 innlemmet i National Ski Hall of Fame. United States Ski and Snowboard Association tildeler årlig en pris i hans navn, Julius Blegen Award.


== Referanser ==
Albert Ahlberg

Albert Natanael Ahlberg (født 23. mai 1899 i Vollsjö i Skåne, død 14. januar 1986 i Varberg) var en svensk lege.
Ahlberg studerte medisin i Lund, der han avla medisinsk lisensiatgrad i 1929. Etter å ha arbeidet som lege ble han i 1940 dr.med. ved Lunds universitet på avhandlingen Studien über 111 nachuntersuchte Fälle von Calcaneusfrakturen. I 1939 begynte han ved Kustsanatoriet Apelviken i Varberg, der han var overlege fra 1941 til 1966. Han utga flere arbeider i ortopedi.Ahlberg ble i 1947 tildelt den norske utmerkelsen Haakon VIIs Frihetskors.


== Referanser ==
Sentrum politistasjon

Sentrum politistasjon (Hordaland)
Sentrum politistasjon (Oslo)
Sentrum politistasjon (Sør-Trøndelag)
Sentrum politistasjon (Sør-Trøndelag)

Sentrum politistasjon er en politistasjon som ligger ved Brattøra i Trondheim. Stasjonen er den største driftsenheten i Sør-Trøndelag politidistrikt og holder til i Politihuset i Trondheim, sammen med politidistriktets ledelse, påtaleseksjonen og operasjonssentralen.
Georg Heinrich Bümler

Georg Heinrich Bümler (1669–1745), var kapellmester hos markgreven av Brandenburg-Ansbach.


== Liv ==
Bümler ble sannsynligvis «Kammerdiskantist» i det brandenburgske hoffkapellet i Bayreuth i 1683. Der fikk han sang- og klaverundervisning av kapellmester Ruggiero Fedeli. Som en fremdeles ung mann var han aktiv som «kammermusikus» i Wolfenbüttel. Karrieren førte han så i rask rekkefølge til Hamburg, Berlin og deretter tilbake til Bayreuth. Endelig ble han i 1698 altsanger og kammermusiker ved det brandenburgske hoffet i Ansbach og ble i 1717 utnevnt til hofforkesterets kapellmester.


== Virke ==
Da Lorenz Christoph Mizler stiftet sin Correspondierende Societät der musicalischen Wissenschaften, valgte han Bümler og Giacomo de Lucchesini som sine medgrunnleggere.
I Ansbach traff Bümler i 1723 Sigmund Ferdinand Weißmüller. Begge var svært interessert i pythagoreiske problemstillinger. Bümler hadde rett før foretatt en ni måneder lang studiereise til Italia og hans lære om Proportionen og Rationen er sannsynligvis inspirerert av kunnskap han fikk fra denne reisen.


== Verk ==


=== Kantater ===
 Lauda Jerusalem og Miserere for sopran, alt, tenor og bass, instrumenter og basso continuo
Schaffe in mir, Gott for fire sangstemmer, soli, instrumenter og basso continuo
L'anima che contempla Christo, Dove, dove mia corri, E che ti fece, Mie luci e che mirate og Oh dio di qual contento for alt og basso continuo
La Rosa  og Venga chi veder vuol  for sopran og basso continuo
Ecce homo  for sopran, to oboer og basso continuo.


=== Musikkteoretiske verk ===
Neueste Temperatur (likesvevende) i: Johann Mattheson, Critica Musica I, Hamburg 1722, 5
Archimedes' Meinung auf die Frage: warum zwey Quinten und Octaven, welche ... auf einander folgen, nicht angenehm zu hören, i: Musikalische Bibliothek, II.4, Leipzig 1743, s. 89-94.


== Referanser ==
Uhuru Kenyatta

Uhuru Muigai Kenyatta (født 26. oktober 1961 i Nairobi) er en kenyansk politiker. Han var president i Kenya fra 2013 til 2022.


== Bakgrunn ==
Kenyatta er sønn av Kenyas første president, Jomo Kenyatta. Han studerte statsvitenskap og samfunnsøkonomi ved Amherst College i USA.Etter å ha vendt tilbake til hjemlandet arbeidet han som forretningsmann. Han eier store landområder og er regnet som en av Afrikas rikeste av magasinet Forbes. Familien eier meieriet Brookside Dairies, har eierinteresser i banksektoren og i fjernsynsstasjonen K24.


== Politisk virke ==
I 1997 forsøkte han seg i rikspolitikken, men klarte ikke å bli innvalgt i parlamentet. Han ble i 1999 utnevnt til sjef for Kenya Tourism Board av president Daniel arap Moi og ble i 2001 kommunalminister. I 2002 stilte han til presidentvalg for partiet Kenyas afrikanske nasjonale union (KANU), men tapte for Mwai Kibaki. Han var deretter opposisjonsleder og vant partilederskapet i KANU i 2005. Kenyatta støttet Kibaki ved presidentvalget i 2007 og ble året etter igjen kommunalminister, for så å bli visestatsminister og handelsminister.Den internasjonale straffedomstolen i Haag tiltalte i 2012 Kenyatta for forbrytelser mot menneskeheten i forbindelse med hans rolle i volden etter presidentvalget i 2007. I desember 2014 ble tiltalen frafalt.Ved presidentvalget i 2013 stilte Kenyatta mot sittende statsminister Raila Odinga. Han representerte partiet The National Alliance, en del av Jubilee Alliance, som støttet hans kandidatur. Kenyatta fikk 50,07 % av stemmene og ble erklært som vinner av valget. Etter at Odinga klaget på gjennomføringen av valget, bekreftet Kenyas høyesterett 30. mars 2013 valgresultatet med Kenyatta som vinner. Han ble innsatt i presidentembetet 9. april 2013. Han ble gjenvalgt i 2017. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Uhuru Kenyatta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uhuru Kenyatta på Internet Movie Database 
Uhuru Kenyatta på Facebook 
(en) Uhuru Kenyatta: Indicted candidate, BBC News, 26. februar 2013
"Do you want some action?"

"Do you want some action?" er en video med Tina Turner som ble gitt ut i 1990. Videoen inneholder en konsert som ble spilt inn 5. og 6. oktober 1990 på Estadi Olímpic de Montjuïc i Spania og var en del av henns Foreign Affair Farewell Tour.


== Sporliste ==
«Steamy Windows»
«Typical Male»
«Foreign Affair»
«Undercover Agent»
«Ask Me How I Feel»
«We Don't Need Another Hero»
«Private Dancer»
«Nutbush City Limits»
«Addicted to Love»
«The Best»
«I Don't Wanna Lose You»
«What's Love Got to Do with It»
«Let's Stay Together»
«Proud Mary»
«Better Be Good to Me»
«Be Tender with Me Baby»


== Referanser ==
Maja Sandler

Maja Sandler (født Lundberg i 1877, død 1971) var en svensk aktivist for humanitær innsats.
Sandler var lærer og arbeidet ved forskjellige folkehøyskoler. Hun var gift med Rickard Sandler, Sveriges statsminister 1925-26, utenriksminister 1932-36 og 1936-39 og landshøvding i Gävleborgs län 1941–1950. Sammen med sin mann startet hun Arbetarnas bildningsförbund (ABF).Sandler engasjerte seg til hjelp  for krigsrammede barn. I forbindelse med borgerkrigen i Spania tok hun initiativ til Svenska kvinnokommittén för Spaniens barn, etablert i desember 1936. Under vinterkrigen arbeidet hun for å hjelpe finske barn og var leder i Centrala Finlandshjälpen (CF), grunnlagt i desember 1939. Sandler var også aktiv i Svenska Norgehjälpen.
Sandler ble tildelt Haakon VIIs Frihetskors «for fremragende fortjenester av Norges sak under krigen.»


== Utgivelser ==
Sandler, Maja: Från Lillgården till Arvfurstens palats, Stockholm: Rabén & Sjögren, 1971
Sandler, Maja: Idyll och uppbrottstid, Stockholm: Tiden, 1961


== Referanser ==
Festøya

Festøya er en fergekai, en gård og et nes ved Storfjorden/Hjørundfjorden i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Fra Festøya går europavei 39 med ferge (ferjesambandet Festøya–Solavågen) over Storfjorden til Solavågen (også kjent som Solevåg), og det går ferge (ferjesambandet Festøya–Hundeidvika) over munningen av Hjørundfjorden til Hundeidvik i Sykkylven kommune. Festøya (eller Festøy) er også navnet på neset og gården der kaien ligger.Fra 1837 hørte Festøya til Ulstein formannskapsdistrikt, fra 1895 hørte stedet til Vartdalsstrand kommune og i 1964 gikk Vartdal (med Festøya) og Hjørundfjord inn i Ørsta kommune. Ferjekaien ble tidligere kalt «Festøy», Statens vegvesen endret til bestemt form «Festøya» i 1997.


== Samferdsel ==
Før bilferjenes tid anløp dampskip og motorbåter mellom Ålesund, Hareid, Hjørundfjord og Ørsta/Volda-området Festøya. Disse båtrutene hadde blant annet til formål å frakte fersk melk fra bygdene til meieriet i Ålesund. I siste halvdel av 1800-tallet ble det anlagt kjørevei fra Vartdal til Festøya og rundt 1930 ble det anlagt kjøreveier mellom Ørsta og Vartdal. Fra slutten av 1800-tallet ble det arbeidet på vei langs Hjørundfjorden mellom Festøya og Standal og i 1966 var det sammenhengende kjørevei på strekningen. Fra 1933 gikk bilferjen Magerholmen-Sykkylven (som var det første helårs bilferjesamband på Sunnmøre) av og til innom Festøya der det ikke var kai tilpasset bilferjer. Johannes Festøy anla i 1947 private bilferjekai på Festøya og i 1949 anla Statens vegvesen ferjekai på nordsiden av fjorden (Sunde/Solavågen). Møre og Romsdal fylkesbåtar åpnet helårs ferjerute Solavågen-Festøya i juni 1950 for å gi Ørsta/Volda-området forbindelse til Ålesund. På 1950-tallet begynte bilferjen også å betjene Hundeidvik på motsatt side av Hjørundfjorden. I 1964 ble den private ferjekaien på Festøya erstattet av en statlig oppført av vegvesenet.Stortinget vedtok i 1952 at Volda-Vartdal-Spjelkavik skulle være stamvei på Vestlandet.


== Gården ==
Gården Festøy har gårdsnummer 86 i Ørsta. Den ligger helt nordøst på Vartdalsstranda der Hjørundfjorden munner ut i Storfjorden. Festøya hørte fra gammelt av til Giskegodset. Frem til 1742 var det bare ett bruk på gården, etter dette har den vært delt i to. Brukerne ble selveiere da de kjøpte brukene i 1771. Like sør for tunet stiger Festøykollen bratt opp og gjør at gården har lite sol. Tidligere ble to lakseverpe høyt verdsatt.


== Arkeologiske funn ==
I 1977 undersøkte arkeologer den såkalte «Båthaugen», en gravrøys som inneholdt en båtgrav, trolig fra 800-tallet. Det var uråd å si hvor stor båten hadde vært. I røysa ble det funnet våpenrester, perler av glass og rav og et bronsebeslag som en regner med kom fra Irland.Tidligere er det funnet en steinøks og en treklubbe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Festøya». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
William Mikalsen

William Sverre Mikalsen (født 15. august 1899 i Fredrikstad, død 26. august 1991) var en norsk politiker, redaktør og motstandsmann, hjemmehørende i Norges Kommunistiske Parti.
Av yrke var han linjemontør, og arbeidet ved Tune E-verk
i Østfold. Han deltok i Sandesund sosialistiske ungdomslag, og var i 1927 engasjert i diskusjonene om samling mellom de tre arbeiderpartiene som da eksisterte. Da samlinga skjedde uten kommunistenes deltagelse, meldte Mikalsen seg inn i NKP.Han deltok samme året i harde kamper mot streikebryteri i distriktet. Da streikebryterne ble forsvart av politiet ved Nes lense i Skiptvet, ble både Mikalsen og flere arrestert.
På 1930-tallet gikk han som mange andre arbeidsløs en tid, og var med på å starte De arbeidslediges forening. Da en deputasjon fra foreningen forlangte å få legge fram krav til bystyret, ble de kastet ut av politiet. Ordensmakta tok Mikalsen med i samme slengen, - sjøl om han satt i forsamlinga som valgt NKP-representant, og ikke var en del av delegasjonen.I årene 1931-1933 var Mikalsen blant de NKP-lederne som fikk gå på Kominterns kaderskole i Moskva, den såkalte Lenin-skolen. Der gikk han sammen med blant annet Emil Løvlien og Karl Søderstrøm.I 1933-1935 og i 1937 var han redaktør for NKP-avisen Østfold Arbeiderblad i Sarpsborg.I 1937 var han aktiv i Spaniakomiteen i Sarpsborg,
en organisasjon som jobbet for støtte til anti-fascistene som sloss mot Franco-regimet i Spania. Mikalsen og Spaniakomiteen arrangerte blant annet møte med Lise Lindbæk som taler.Tidlig i krigen ble han tatt av Gestapo, som visste at han hadde vært i Sovjet, og ville ha ham til å «tilstå» at han hadde gått på partiskole der. Han klarte å vri seg unna, og slapp ut etter et par uker.
Han ble siden engasjert i spredningen av illegale aviser, før han fikk beskjed om å komme seg over til Sverige. En tid jobbet han som elektriker der, og var med å organisere Det norske samfunnet i Eskilstuna.
I 1944 tok han seg tilbake over grensa, denne gang med to kofferter sprengstoff til Pellegruppa. Under dekknavnet «Rolf Hansen», senere «Harald Nilsen» deltok han i det illegale arbeidet i Østfold. I en hytte ved Vansjø ble den illegale avisen Kureren laget. På denne tiden fikk Mikalsen en koordinerende funksjon som forbindelse mellom NKP-ledelsen og distriktet.Rett etter krigen hadde NKP stor framgang, og Mikalsen ble valgt til varaordfører i Sarpsborg.
Siden deltok han blant annet i Nei til EFs aktiviteter lokalt. Hans opphold i Moskva på 1930-tallet hadde gjort ham til en svoren venn av Sovjet, og lokalt fungerte han nærmest som «sjømannsprest» når sovjetiske skip og sjøfolk anløp distriktet, og arrangerte utflukter til Kulåsparken eller Krigskirkegården i Fredrikstad.
Mikalsen ble i 1978 tildelt Østfold fylkes kulturpris for sitt arbeid med å samle lokalhistorie, og få fram historien om vanlige folk i lokalmiljøet.
Etter hans død har NKP lokalt hedret ham og sønnen Paul - som også var medlem av partiet - med blomsternedleggelse på hans grav hver 1. mai.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Mikalsen i Demokraten, gjengitt på NKPs historie-sider
Hafjell holdeplass

Hafjell holdeplass ligger langs Dovrebanen. Den ble åpnet 1993 i sammenheng med forberedelsene til Vinter-OL 1994. Siden midten av 2000-tallet har holdeplassen ikke persontrafikk.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 82–83. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Ta luven av

Ta luven fra er et substantiv og uttrykk fra seilermiljøet, for å stjele vinden til en annen seilbåt: å gå opp på vindsiden av et seilskip og ta seilvinden fra det. Man går da forbi og vinne over den andre. I dagens tale betyr det å sette noen i skyggen av seg selv. Uttrykket har samme rot som lovart.Luv (fra nederlandsk eller lavtysk) er det samme som lo, vindsiden, den siden av et fartøy som vender mot vinden, det motsatte av le.


== Referanser ==
Takakkaw

Takakkaw er en foss i Yoho nasjonalpark i Britisk Columbia, Canada. Den har en total fallhøyde på 381 meter, og er med det Canadas nest høyeste offisielt oppmålte foss, etter Della Falls på Vancouver Island. Fossen har et loddrett fall på 254 meter.
Navnet Takakkaw kommer fra cree, som omtrentlig betyr «den er storslått». Vannføringen i fossen kommer fra Dalybreen, og smeltevann fra breen gjør at Takakkaw har stor vannføring i de varme sommermånedene. Fossen er en betydelig turistattraksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Takakkaw Falls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Minnesund stasjon

Minnesund stasjon er en tidligere jernbanestasjon på Dovrebanen ved Minnesund i Eidsvoll. Stasjonen ble opprettet som Minne stasjon i 1880 da Hedemarksbanen mellom Eidsvoll og Hamar ble fullført. I 1919 fikk den navnet Minnesund.I 1965 ble stasjonen fjernstyrt uten bemanning. 1980 ble passasjertrafikken nedlagt og i 1983 ble også godstrafikken nedlagt. Siden har den status som fjernstyrt kryssingsspor.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dahl, Aasmund, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Hamar distrikt: Eidsvoll-Dombåsbanen. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 27–34. 


== Eksterne lenker ==
(no) Minnesund stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Hedemarksbanen
Weatherby

Weatherby Inc. er en amerikansk våpenprodusent som ble grunnlagt i 1945 av Roy Weatherby. Selskapet er mest kjent for sine kraftige magnumpatroner, som for eksempel .257 Weatherby Magnum og .460 Weatherby Magnum. I det meste av historien var selskapets hovedkvarter i byen Paso Robles (California), som ligger i det nordlige San Luis Obispo County. I 2018 flyttet selskapet hovedkvarteret til Sheridan (Wyoming).


== Se også ==
Howa M1500, markedsført av Weatherby under modellnavnet Vanguard
Freedom Group

Freedom Group er et amerikansk morselskap som har kjøpt flere store våpenprodusenter, slik som Bushmaster, DPMS og Remington Arms.Freedom Group eies av Cerberus Capital Management, som er et private equity verdipapirforetak. Etter skolemassakren på Sandy Hook Elementary School begynte Cerberus fra den 18. desember 2012 avvikle sine eiendeler i Freedom Group.


== Selskaper ==
Advanced Armament Corporation
Barnes Bullets
Bushmaster Firearms International
Dakota Arms
DPMS Panther Arms
H & R Firearms
Marlin
Mountain Khakis
Para USA
Parker Gunmakers
Remington Arms
Remington Military
Remington LE
Remington PMPD
TAPCO


== Referanser ==