jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Selman Waksman

Selman Abraham Waksman (født 8. julijul./ 20. juli 1888greg. i Nova Pryluka i Lypovets rajon i Vinnytsia oblast i Ukraina, død 16. august 1973 i Woods Holwe i Barnstable County i Massachusetts) var en amerikansk biokjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1952 for å ha oppdaget streptomycin, det første antibiotikum som er effektivt i behandling av tuberkulose.Waksmans oppdagede antibiotika inkluderer:

Daktinomycin (D-aktinomycin)
Neomycin
Streptomycin, brukes mot tuberkuloseHan ble tildelt Albert Lasker Basic Medical Research Award i 1948.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Selman A. Waksman: My life with the microbes, Simon and Schuster, New York, 1954.


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1952 hos Nobelprize.org
(en) Selman Waksman hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1952
Selman Waksman: From Tsarist Russia to New Jersey
Lypovets rajons administrasjon (ukrainsk)

‎
Fritz Albert Lipmann

Fritz Albert Lipmann (født 12. juni 1899 i Königsberg, nå Kaliningrad, død 24. juli 1986 i Poughkeepsie i delstaten New York) var en tysk-amerikansk biokjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin for blant annet å ha oppdaget Koenzym A.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1953 hos Nobelprize.org
(en) Fritz Albert Lipmann hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1953
Monte Zoncolan

Monte Zoncolan er et fjell i De karniske Alper i Friuli-Venezia Giulia i Italia, 1 750 meter over havet. Det går vei opp til fjellet fra tre sider, fra Ovaro, Sutrio og Priola. 


== Giro d'Italia ==
Det har vært målgang på etapper i Giro d'Italia på toppen av fjellet seks ganger, første gang fra Sutrio, de andre gangene fra Ovaro. 


=== Profil ===

		


== Eksterne lenker ==
(en) Monte Zoncolan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Angrignon metrostasjon

Angrignon  metrostasjon er en metrostasjon på Montreals metronettverk. Angrignon er sørlig endestasjon for Linje 1. Den ligger i bydelen Le Sud-Ouest som ligger sør på Montreal-øya.
Taket av stasjonen består av vinduer som gir stasjonen naturlig lys, i motsetning til resten av metrostasjonene i Montreal.
Stasjonen er oppkalt etter området Parc Angrignon som igjen er oppkalt etter byrådsmedlemmet Jean-Baptiste Arthur Angrignon i 1927.
Tilknyttet stasjonen er en større bussterminal og innfartsparkering.
Danilo Dolci

Danilo Dolci (født 28. juni 1924 i Sežana, død 30. desember 1997 i Trappeto) var en italiensk sosialaktivist, sosiolog, pedagog og dikter. Han er best kjent for sin kamp mot fattigdom, sosial utstøting og mafiaen på Sicilia og var forkjemper for ikke-voldsmetoder i Italia.  Han er kjent som Italias Gandhi.
Under andre verdenskrig nektet han å gjøre krigstjeneste og havnet i fengsel. Han studerte arkitektur i fem år og slo seg deretter ned i den fattige landsbyen Trappeto på Sicilia for å leve blant fiskerne der og kjenne deres problemer på kroppen. Han klarte å ødelegge den mur av taushet som hadde vært rundt mafiaens aktivitet, som hadde hindret sosial og økonomisk utvikling. Dolci var to ganger formelt foreslått til Nobels fredspris.


== Priser ==
Lenins fredspris 1958


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1967 side 67


== Eksterne lenker ==
Danilo Dolci nell'accademia del villaggio globale (a cura di Gaetano G. Perlongo),  Danilo Dolci the Gandhi of Sicily, The Economist, January 10, 1998.
Månen yndig

«Månen yndig» er opprinnelig en svensk skillingsvise fra 1800-tallet, også kjent under tittelen «Axel og Lina». På norsk har jenta fått navnet Hulda, og visen er adskillig kortere. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap.10 med Rita Engebretsen, og med De Syngende Husmødre på platen Husmødrenes favoritter.


== Teksten ==
Månen yndig over havet lyser, og naturen den har nu gått til ro,alle hviler nu i søvnens armer, men på stranden vandrer enn de to.
Det er annen styrmann med sin pike, båten ligger nå og skal avsted,avskjedskysset vil han henne give,derfor møtes de på strandens bredd.
Et signal fra båten de nå hører, Aksel favner om sin hulde brud,og han båten i fra landet skyver, ja farvel, farvel betenk deg nu.
Hulda går i mange tusen tanker, disse tanker de er om hennes venn.Intet budskap mer fra Aksel kommer, rosen visner hen på Huldas kinn.
Og du falske og du fromme bølge, si meg om du taget har min venn,har du det så ville jeg ham følge, bølge, bølge gi meg svar igjen.
Pensjonistene (musikkalbum)

Pensjonistene er et musikkalbum med Odd Børretzen og Julius Hougen, utgitt i oktober 2001. Trudeluttene er av Vidar Bø.


== Sporliste ==
«Trudelutt 1»
«Da jeg var en barneflokk»
«Trudelutt 2»
«Naturvernsvin»
«Trudelutt 3»
«Å ska' me snakke om telefonen for?»
«Trudelutt 4»
«Materialistene»
«Trudelutt 5»
«Det var ikke så lett, før i tida»
«Trudelutt 6»
«Det gjaldt å konkurrere»
«Trudelutt 7»
«Vognmann Stenbeck & styrmann Korwald»
«Trudelutt 8»
«Selv om sola skinte»
«Trudelutt 9»
«Sporvognen og dårlig tid»
«Trudelutt 10»
«Fetter Ludvig, klokkeren, Hartvig og me»
«Trudelutt 11»
«Ordensmenn»
«Trudelutt 12»
«Syk dengang»
«Trudelutt 13»
«Vi lo jo 'kje så tidt i den tida»


== Eksterne lenker ==
(en) Pensjonistene (musikkalbum) på Discogs
Hvis pappa ville gi meg en femøring

«Hvis pappa ville gi meg en femøring» eller «Femøringen» som den også kalles, er skrevet av svenske Felix Körling (1864–1930). Han hadde en bred musikalsk produksjon bak seg, særlig var han kjent for sine mange barneviser, hvorav denne er den mest kjente. Han var sønn av den ikke mindre kjente komponisten August Körling. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.10 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Hvis pappa ville gi meg en femøring til eie,da ville jeg bli så glad så glad ja så glad.Da skulle jeg kysse ham og klappe ham og neie,og jeg ville kjøpe alt hva jeg vil ha.
En dukke ja så stor en som sover og som smiler,ja det vil jeg kjøpe til meg selv, og et ur.Og så vil jeg kjøre med hester og med biler,hver gang jeg med mamma ville ta en tur.
En sykkelvogn og hest vil jeg kjøpe til Lasse,en flyvemaskin vil jeg kjøpe til Sven,og så vil jeg kjøpe alt av godter ja en masse,og gi pappa pengene som blir igjen.
John Franklin Enders

John Franklin Enders (født 10. februar 1897 i West Hartford i Hartford County i Connecticut, død 8. september 1985 i Waterford i New London County i Connecticut) var en amerikansk biolog, virolog og nobelprisvinner. 
Endres bidro til å perfeksjonere teknikker for dyrking av virus, slik at man kunne utvikle vaksiner mot blant annet polio, meslinger og røde hunder. For dette ble han tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1954, sammen med sine medarbeidere Thomas Huckle Weller og Frederick Chapman Robbins. Samme år ble han også tildelt Albert Lasker Basic Medical Research Award.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954 hos Nobelprize.org
(en) John Franklin Enders hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954
En fattig liten dreng

«En fattig liten dreng» er opprinnelig et dikt med tittelen «Stakkels Gut» skrevet i 1837 av Magnus Brostrup Landstad. Teksten ble første gang trykt Skilling-Magasin nr 50, 1841, og senere trykt i Landstads Sange og Digte Diktet ble raskt populært og spredt som skillingsvise. I muntlig tradisjon er den også kjent under titlene «Stavangervise», eller «Fattigguttens sang». Tradisjonsopptak av visa er oftest avkortet, men Landstads tekst hadde 20 strofer. Teksten ble også trykt i ABC for skole og hjem ved Elling Holst og Anna Rogstad i 1894.Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.10 med Helge Borglund, og på Songar frå Havdal med Unni Boksasp.


== Teksten ==
Jeg er en fattig liten dreng, har intet hus, har ingen seng,min mamma lagde seg til ro hun ville helst i graven bo.
Min fader har jeg aldri kjent, min moders hjerte har han brenthun gråt så tungt og stirret ut og bleknet bort og gikk til Gud.
Her går jeg nu for hver manns dør, Gud vet at jeg det nødig gjør,jeg ser så mange glade små de gir meg mat og lar meg gå.
På denne brede landevei den rike herre møter meg,han kjører stolt og glad i trav og kan ei høre smådrengs krav.
Når kusken ser meg slår han på hans frue vil mitt syn unngåen skilling stundom for meg falt o stakkars gutt se det er alt.
En vennlig pike titt jeg så hvem kjærlighet i øyet låmen når hos sto en kavaler hun kunne ikke ense fler.
Her går jeg nu i mulm og natt av alle mennesker forlatt,her går jeg sulten kold og våt og ingen ser min stille gråt.
O leser hvis du medynk har med ham der så elendig varså hør hva der er sagt meg om Guds forsyns hjelp i fattigdom.
En stille sommeraftenstund jeg gikk forbi en vakker lund,der sto et hus så pent og nett og jeg var sulten, tørst og trett.
Da hørte jeg så søt en klang i skolehuset småbarn sang,jeg sier deg for visst og sant: Mitt hjerte slo, min tåre randt.
Jeg listet meg med bange trinn i barnehelligdommen inn,jeg satte meg på benk ved dør, jeg hørte aldri sådan før.
De sang om Gud i himmerik og takket ham så hjertelig,de ba for alle fjern og nær, men mest for den som fattig er.
Så ba de også jo for meg Gud endelig velsigne degdu barneflokk som for meg bad og gjorde meg i sjelen glad.
Da aftensalmen nu var endt ble alles øyne mot meg vendtGuds øye så visst også ned til fattig dreng i kjærlighet.
Jeg hulket høyt og ba de små at jeg i blant dem måtte gå,og høre om den gode Gud og lære om hans milde bud.
Da tok meg læreren i hånd og trøstet meg med kjærlig ånd,så kom en liten pike frem og ba meg følge med seg hjem.
Jeg far skal be så pent for deg så tar han deg nok inntil seg,hun klappet meg og lagde til: Gråt ikke mer så er du snill.
Det skjedde til min lykke at Gud hadde sendt en drøm den nattmeg mannen tok med godhet han fulltakke han jeg aldri kan.
Gud se da nådig til de små som faderløs i verden gåtvil ikke på han kommer visst og hjelper alle dog til sist.
Er du uskyldig, from og god, så vær mitt barn ved trøstig mot,skal du enn vandre trengsels vei tenk alltid: Gud ei glemmer meg.


== Referanser ==
Hist ved strandens åpne bredd

«Hist ved strandens åpne bredd» er en skillingsvise som skal ha sitt opphav i Gudbrandsdalen på slutten av 1700-tallet. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.10 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Hist ved strandens åpne bredd Anna så sorgfull hun satt,sorg og bekymring i hjertet led, ofte ved bredden hun satt.
Tårer på tårer trillet ned fra hennes blomstrende kinn,hun hadde mistet sin kjæreste ofte hun dog taper mot.
Karl min Karl hvor er du nu, er du i syd eller nord.Eller er du vel dø min venn, min Gud er det mulig akk nei.
Anna, hvorfor gråter du, jeg er i himmelen hos Gud.Han kan lindre din smerte stor, kast deg i bølgene ut.
Anna kastet seg i bølgen ut, hvori hun finner sin grav.Nu, ja nu er hun lykkelig, der hun hviler på brusende hav.
Meridians

Meridians er et musikkalbum med Torbjørn Sunde, utgitt i 1998. Dette er hans første plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Arctic (Prolouge)»
«Kjære Maren»
«Vertigo»
«Imensidão do mar»
«Rotation»
«Tell Us, Tellus»
«Confronting Hemispheres»
«Antarctic (Epliogue)»
Det lysnet i skogen

«Det lysnet i skogen» er et dikt skrevet av Jørgen Moe i 1850. I 1800-tallets sangbøker har den en melodi som er lånt fra folkemelodien Ack Värmeland, du sköna. Senere satte komponisten Sigurd Islandsmoen (1881–1964) melodi til. Visa er også blitt sunget til En liten vise (Om kvelden når det mørkner) av Arnulf Øverland.Visa har ofte vært spilt i Ønskekonserten på NRK, gjerne fremført av Lommedalen sangkor, og den finnes på platen Frem fra Glemselen kap.10 med Helge Borglund.
I sangen beskriver Jørgen Moe hvordan han fra sine studiedager i Kristiania "med de bonede skinnende saler" vandret gjennem Lommedalen, over Krokskogen og frem til "hvor bakkestupet skrånet"  (Krokkleiva) hvor han så de "brede fjorder" (Tyrifjorden og Steinsfjorden) og sitt "kjære hjem" (Mo).
Veien Jørgen Moe gikk var en del av Den bergenske kongevei mellem Kristiania og Bergen. Rester av veien er fortsatt godt synlig fra Steinskogen forbi Værtshuset Bærums Verk. Videre er veien frem til Sundvollen nesten slik Moe gikk den.


== Teksten ==
Det lysnet i skogen da ilte jeg fremsnart sto jeg hvor bakkestupet skrånet.Jeg så den vide bygd og jeg så mitt kjære hjem,jeg så hvor de fjerne åser blånet.Jeg så de brede fjorder som skar seg inn i bukt,og elven så jeg blinke og krumme seg så smukt,jeg lengtes til de sollyse sletter.
Og dog var det atter som den sukkende li,kunne blidelig holde meg tilbake,som om den bak meg hvisket: Forlater du min sti,for ned i folkevrimmelen å drage.Akk skogen og fjellvannet hadde i mitt sinnfor første gang suset sin vemodstanke inn,og siden jeg glemmer den vel aldri.
Thi ofte når jeg går i den myldrende by,med de bonede skinnende saler,den samme hvisken lyder så bønnlig så blyg,fjernt henne fra min barndoms grønne daler.Da griper meg en lengsel til skog og til fjell,jeg hører atter bjeller og lurlokk hver kveld,og sus gjennom skjeggete graner.


== Referanser ==
Thomas Huckle Weller

Thomas Huckle Weller (født 15. juni 1915 i Ann Arbor i Washtenaw County i Michigan, død 23. august 2008 i Needham i Norfolk County i Massachusetts) var en amerikansk biolog, virolog og nobelprisvinner.
Weller bidro til å perfeksjonere teknikker for dyrking av virus, slik at man kunne utvikle vaksiner mot blant annet polio, meslinger og røde hunder. For dette ble han tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1954, sammen med sine medarbeidere John Franklin Enders og Frederick Chapman Robbins. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954 hos Nobelprize.org
(en) Thomas Huckle Weller hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954
Soldatens lengsel

«Soldatens lengsel» er en vise som var mye brukt på begynnelsen av 1930-tallet, men fikk ny vår under andre verdenskrig. Herman Hermani var en produktiv viseforfatter i sin tid, og skrev mange slagere.  Denne sangen har også vært kjent under tittelen «Jeg skal komme til deg». 


== Innspillinger ==
Reidar Andresen, Telefunken Danseorkester Dir.: Kristian Hauger. Innspilt i Oslo 26. oktober 1940. Utgitt på 78-platen Telefunken T-8276
Rita Engebretsen og Helge Borglund. Utgitt på LP-platen Frem fra Glemselen kap.10
Frederick Chapman Robbins

Frederick Chapman Robbins (født 25. august 1916 i Auburn i Lee County i Alabama, død 4. august 2003 i Cleveland i Cuyahoga County i Ohio) var en amerikansk virolog, pediatriker og nobelprisvinner.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Frederick Chapman Robbins var sønn av de begge botanikkprofessorene William J. og Christine Robbins. Han vokste opp i Columbia i Missouri og gikk på David H. Hickman High School. Han bestemte seg tidlig for medisinen. Etter High School begynte han studiene i dette faget ved University of Missouri. I 1938 tok han bachelorgraden og fortsatte studiene ved Harvard Medical School i Cambridge i Massachusetts.


=== Karriere ===
Etter å ha tatt doktorgraden i 1940 ble han ansatt son bakteriolog ved det sentrale barnesykehuset i Boston.
Under andre verdenskrig arbeidet han i US Army fra 1942 som ledere for avdelingen for virus- og rickettsiae-sykdommer ved 15th Medical General Laboratory i Nord-Afrika, i USA og i Italia der det ble forsket på hepatitt B, tyfus og Q-feber.
Robbins bidro til å perfeksjonere teknikker for dyrking av virus, slik at man kunne utvikle vaksiner mot blant annet polio, meslinger og røde hunder. Han ble i 1952 professor i pediatri ved Case Western Reserve University.
I 1954 mottok han, sammen med sine medarbeidere John Franklin Enders og Thomas Huckle Weller Nobelprisen i fysiologi eller medisin for oppdagelsen at poliovirus kan forøke seg i vevkulturer. Dette banet vei for den poliovaksine som ble utviklet av Jonas Salk og Albert Sabin.
Han ble innvalgt i American Academy of Arts and Sciences i 1962. Fra 1966 og fremover var Robbins dekanus for School of Medicine ved Case Western. Han ledet legeutdanningen er frem till 1980 da han tiltrådte ledervervet i National Academy of Sciences Institute of Medicine.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Zetterström, Rolf; Lagercrantz Hugo (2006). «J.F. Enders (1897–1985), T.H. Weller (1915–) and F.C. Robbins (1916–2003): a simplified method for the multiplication of poliomyelitis virus. Dreams of eradicating a terrifying disease». Acta Paediatr. 95 (9): 1026–8. PMID 16938745. doi:10.1080/08035250600900073. 
«The Abraham Flexner Award for distinguished service to medical education. Frederick C. Robbins, M.D». Journal of Medical Education. 63 (2): 121–2. 1988. PMID 3276892. 
Bendiner, E (1982). «Enders, Weller, and Robbins: the trio that 'fished in troubled waters'». Hosp. Pract. (Off. Ed.). 17 (1): 163, 169, 174–5 passim. PMID 6295913. 
Marshall, E (1980). «Institute of Medicine names Robbins president». Science. 207 (4436): 1184–5. PMID 6986655. doi:10.1126/science.6986655. 
Sulek, K (1968). «Nobel prizes for John F. Enders, Frederick Ch, Robbins and Thomas H. Weller in 1954 for discovery of the possibility of growing poliomyelitis virus on various tissue media». Wiad. Lek. 21 (24): 2301–3. PMID 4303387. 
(en) Frederick Chapman Robbins — Biographical Memoirs of the National Academy of Sciences


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954 hos Nobelprize.org
(en) Frederick Chapman Robbins hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1954
Where is the Chet

Where is the Chet er et musikkalbum med Torbjørn Sunde, utgitt i 2001. Dette er hans hittil siste soloproduksjon.


== Sporliste ==
«Love for Sale»
«But Not for Me»
«Dear Old Stockholm»
«My Funny Valentine»
«White Blues»
«What'll Do»
«Someone to Watch Over Me»
«Pacific Breeze»
«The Song is You»
«Ciao»
Amerikabåten

«Amerikabåten» er en skillingsvise skrevet av Matias Orheim i 1906, basert på en sann historie. Den ble første gang trykket som skillingsvise i 1908, da på nynorsk. Orheim var en blind salmedikter, og reiste land og strand rundt som sanger og forkynner, mens han akkompagnerte seg selv på glass. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.10 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Ned på stranen sent om kvelden folkemengden samlet var,og fra brygga ut på fjorden en Amerikabåt det drar,viftende i mellom mengden att på brygga står en mor,sender siste farvel hilsen til sin gutt som er ombord.
Slike stunder aldri glemmes da en skilles ifra må,sine kjære som en elsker som en sårt må tenke på,at en kanskje her i livet aldri mer dem skal få se,derfor var det tungt for moren og se gutten dra avsted.
Der hun sto så lenge som hun kunne se sin kjære sønn,moderhjertet brant av kjærlighet hun hvisket fram en bønn.Hennes ord de steg til himmelen: Jesus følg du gutten minhva nå enn det måtte koste led ham i din himmel inn.
I din himmel herre Jesus har du av mine før,la oss alle derfor samles innenfor din himmeldør.Slik fra hjertedypet hørtes moders bønn for gutten sin,nå da han der ut på skipet sto med tårer på sitt kinn.
Nå han skulle ut i verden, ut fra hjemmet, ut fra mor,i hans hjerte brant de ord som moren sagde før han fór.Nå som aldri før han kjente hvordan mor hun var så kjær,glede moren sin han ville det hans største ønske er.
Senere vi ser ham over hav han kommet er,i Amerika han møter sine eldre søsken kjær.Vær velkommen kjære broder ja nå skal vi få det fint,aldri skal din reis her over for oss noen blive spillt.
Men fra søskenflokken glade tok nok gleda snarlig slutt,bare noen dager få og så ligg han syk vår gutt,og den fagre ungdomsblomen fort han bleknet dag for dag,rundt hans seng så gikk han søsken såret av det tunge slag.
Snart er alle håp nå ute for den stakkars unge gutt,snart er ungdomsblomen livløs og hans liv vil ebbe ut,det med smerte ser han søsken og de seg i mellom sa:Hvorfor skulle broder komme over til Amerika.
Da fra syke brorens øyne lyste det en tåreglans,og han sa til sine søsken som sto rundt ved senga hans.Kjære søsken de må vite nå er Jesus bleven min,hjem til seg han meg nå fører til sin himmelglede inn.
Der vår fader jeg skal finne, også våre søsken kjær,og der skal vi alle vente til dere andre kommer der.Og så må de hilse hjem til Norge der min moder bor,at nå går jeg hjem til Jesus og forlater denne jord.


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Bakgrunnstoff på platen Frem fra Glemselen kap.10, Per Johan Skjærstad, Talent 1981
Alveland

Alveland er et musikkalbum med Roar Engelberg og Iver Kleive, utgitt i 1985. Dette er duoens første plate.


== Sporliste ==
«Badinerie»
«Cintec de linstranaire»
«Those Where the Days»
«I Don't Know How to Love Him»
«Doda»
«Minner fra Alveland»
«Scarborough Fair»
«Sorucul»
«Imagine»
«A Whiter Shade of Pale»
«Balta»
«Greensleves»
«Adagio»


== Eksterne lenker ==
(en) Alveland på Discogs
Fjerne syd, du skjønne Spanien

«Fjerne syd, du skjønne Spanien» er opprinnelig en tysk skillingsvise, også kjent under titlene «Sigøynergutten» eller «Sigøynerdrengens klage». Teksten ble oversatt til dansk av Julius Strindberg i 1865. I flere tyske skillingstrykk blir Gerbel nevnt som tekstforfatter. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.10 med Helge Borglund.


== Teksten ==
Fjerne syd, du skjønne Spanien, Spanien er mitt fødelandhvor sypressen og kastanjen suser mildt ved Ebros strand.Der hvor sefyr vennlig lufter seg i solens varme glød,hvor den røde rose dufter som den skjønne pike brøt.
Med min lyre må jeg vandre ene om i fremmed land,hatet, spottet av de andre, nektet titt en dråpe vann.Ingen av min klage rørtes, alle spotter kun min nød,bort fra hus og gård jeg førtes vredt så snart min stemme lød.
Ingen for sigøynerdrengen har et vennlig trøstens ord,han får hvile seg på engen, sove der hvor ulver bor.Ingen kan forstå hans klage og hans skjønne barndomssang,ekko kaster kun tilbake døde toner uten klang.
Titt når jeg for folket synger tårer i mitt øye står,men min lengsels håper seg klynger da til fremtids bedre kår.Jeg vil hjem, vil hjem til Spanien her er koldt alt ånder hat,jeg vil hvile ved kastanjen, fattig men dog hjerteglad.
Så lød ordet fra den lille i den mørke aftenstund,det var koldt det var så stille, øyet lukker seg i blund.Til et tre sitt hode hviler han i drøm om Spaniens ild,sjelen til allfader iler, Spanien kom han aldri til.


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Ved moderens båre

«Ved moderens båre» er en skillingsvise, skrevet i sin ungdomstid av H. C. Andersen. Han skrev flere sørgmodige viser, blant annet «Moder, jeg er trett». «Ved moderens båre» er sunget inn på Frem fra Glemselen kap.10 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Kjære moder hvorfor sover du på den hårde ekeseng så lenge,vil du aldri, aldri våkne mer, og så gråter stedse dine drenge.
Moder hvorfor er du kledt så hvit, si oss også hvorfor fader greter,hvorfor kommer alle venner hit kledde i de sorte sørgekleder.
Moder reis deg av den kolde seng, dra deg av de lange hvite kleder,hør vår broder, hør den lille dreng som i vuggen ligger der og greter.
Skal du legges i det mørke skrin som i stuen står med lokket over,akk så kan da aldri solens skinn lyse inn i kisten hvor du sover.
Skal du legges i det Hus av Ler hist på kirkegården kjære moder,akk så kommer du jo aldri mer hjem til oss og til vår lille broder.
Ser du ikke alle stjernene svinne hen og morgenrøden smiler.Og du har alt sovet dage tre og ennu i dypen søvn du hviler.
Derfor skal du sove litt ennu, ingen tårer fra ditt øye rinner,når de våkner opp så våkner du frisk og sunn som før med røde kinner.
Kjære moder du er blevet trett, du har været syk og svak så lenge.Og du har jo også meget grett, derfor kan du nu til hvile trenge.
Jeg skal dekke til din kolde kropp at du rett kan få en rolig slummer,og til sist når du er våknet opp er du fri for sykdom sorg og kummer.
Når en gang den spede bliver stor, titt til kirkegården hen vi iler,bak den fine røde rosenflor vil jeg vise han hvor moder hviler.
Når vi møtes skal i himmerik, hos Guds engler små i evighetenakk så skal jeg nok fortelle deg hvor vi gråt og sørgede her nede.


== Eksterne lenker ==
Gode gamle viser frem fra glemselen. Oslo: Gyldendal. 1982. ISBN 8205140693.