jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dawn (album)

Dawn er et musikkalbum med Arild Stav, utgitt i 2001. Dette er hans første plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Joyful» (Svein Skulstad)
«Ein fin liten blome» (Bjørn Eidsvåg)
«Gud fader» (Svein Gundersen/Stig Nilsson)
«Dawn» (Arild Stav)
«Der det nye livet lever» (Per Tveit/Vidar Kristensen)
«I Will Follow You» (Martin Alfsen)
«More Than a Child» (Per Søetorp)
«Ave Maria» (Franz Schubert/Helge Iberg)
«Bubblin'» (Arild Stav)
«Velsignet er den mark der Jesus gikk» (Per Tveit/Eyvind Skeie)
«Air» (Trygve Madsen)
«Om kvelden» (Trad.)
«Velsigning» (Ragnar Bjerkreim)
«Bred dina vida vingar» (Trad.)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Arild Stav - saksofoner, klarinett, fløyte, arrangement, komponist, produsent
Helge Iberg - piano, arrangement, komponist
Svein Skulstad - gitarer
Ronny Gyllensten - gitarer
Georg Wadenius - gitarer
Lewi Bergrud - bass
Bjørn Kjellemyr - kontrabass på Ein fin liten blome, Ave Maria og Air
Torbjörn Göransson - kontrabass på Dawn
Øystein Lund Olafsen - piano, orgel, keybord, arrangement
Sven Håkon Øyreskleiv - piano, synth på Bubblin
Christian Wallumrød - synth
Joakim Nordin - trommer, perkusjon
Pål Thowsen - trommer
Geir Holten - trommer
Ole Edvard Antonsen - trompet på Gud fader
Terje Tønnesen - fiolin
Dagny Bakken - fiolin
Arne Jørgen Øian - fiolin
Catherine Bullock – bratsj
Eilev Skinnarmo – bratsj
Øystein Birkeland - cello
Geir Tore Larsen - cello
Ellen Sejersted Bødtker - harpe
Lars Petter Berg - obo
Miriam Mercedes - sang på I Will Follow You
Rita Heigre - sopranvokal på Air
Jørn Hansen - kor
Lisa Strandengen - kor
Miriam Gulbrandsen - kor
Monica Kilvær - kor
Sindre Røyland - kor
Anki Meborg - kor
Cathrine Haugeli Halvorsen - kor
Margrethe Wam Fjell - kor
Torunn Alfsen - kor
Anders Berglund - kor
Hanna Kinge - kor
Live Ødegård - kor
Tore Knutsen - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Martin Alfsen - produsent, arrangement
Helge Sunde - arrangement
Allan Kring - tekniker
Morgan Evja - tekniker
Jan Erik Kongshaug - miksing
Richard Johansen - fotograf
Franck Bjaanes - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Dawn
Luigi Rossi

Luigi Rossi (ca. 1598 – 1653) var en italiensk komponist fra tidligbarokken.


== Liv og virke ==
Rossi studerte i Napoli og tjente som komponist, sanger og luttenist hos fyrstene Medici i Firenze og hos kardinal Antonio Barberini i Roma. I 1632 skrev han kantaten "Lamento della Regina di Svetia" i anledning den svenske kongen Gustav Adolfs død under slaget ved Lützen. Denne kantaten gjorde ham til tidens mest populære europeiske komponist.
I 1641 gikk han i tjeneste hos pave Urban VIII i Roma. Der ble hans første opera Il palazzo d'Atlante incantato oppført i 1642. De neste årene fulgte flere kantater og oratorier. Han regnes som en kantatens mester. I alt skrev han over 250 kantater. Rossis kammerkantater regnes som de beste fra 1600-tallet. 
Det franske hoffet kalte ham til Paris i 1646, der hans andre og siste opera, Orfeo, ble oppført året etter med den berømte kastratsangeren Atto Melani i hovedrollen. Oppføringen la grunnlaget for at at den italienske operaformen fikk fotfeste i Frankrike, riktignok levde den lenge i skyggene av den hjemlige franske operaformen. Rossi oppdragsgiver, kardinal Mazarin ble for øvrig kraftig kritisert på grunn av den svært påkostede oppføringen av Orfeo.
I en kantatesamling publisert i  1646 presenteres Rossi som musiker hos kardinal Antonio Barberini. Giacomo Antonio Perti omtaler i 1688 de tre komponistene Rossi, Giacomo Carissimi og Antonio Cesti som «vår profesjons tre største lys».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luigi Rossi (composer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luigi Rossi på Discogs 
(en) Luigi Rossi på MusicBrainz 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Luigi Rossi i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Luigi Rossi i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Zoran Primorac

Zoran Primorac (født 10. mai 1969 i Zadar), jugoslavisk / kroatisk bordtennisspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Primorac vant en olympisk sølvmedalje i bordtennis under Sommer-OL 1988 i Seoul. Sammen med Ilija Lupulesku kom han på andreplass i doubleturneringen for menn bak Chen Longcan / Wei Qingguang fra Kina.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Sølv i bordtennis, double menn  Jugoslavia.


== VM-medaljer ==
 1987  New Delhi - Sølv i double menn
 1991  Chiba - Sølv i lag menn
 1995  Tianjin - Sølv i double menn
 1987  New Delhi - Bronse i lag menn
 1993  Göteborg - Bronse i single menn
 1999  Eindhoven - Bronse i double menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Zoran Primorac – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Zoran Primorac – Olympedia 
(en) Zoran Primorac – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zoran Primorac – ITTF
Popsalongen

Popsalongen er et norsk musikkprogram som gikk på NRK Radio fra 2009 til 2013. Programmet viet mye av sendetiden til prat om - og spilling av popmusikk. Popsalongen ble sendt alle hverdager fra 13 til 16 på P3. Programmet ble i starten ledet av Siri Knudsen og Øyvind Thoen. I 2011 overtok Aishath Afeef programlederjoben med Andreas Øverland. I 2013 kom Anders McAuley med på laget som medprogramleder.Programmet tok over sendeflaten til Kompani Knudsen og tok med seg mange av folka derfra over til det nye programmet, blant annet Siri Knudsen.Første sending gikk på lufta mandag den 2. november 2009. Programmet gikk siste gang den 28. juni 2013.


== Referanser ==
Áed in Gaí Bernaig Ua Conchobair

Áed Ua Conchobair (død 1067), også kjent med tilnavnet Áed in Gaí Bernaig, var konge av Connacht i Irland, i den østlige delen fra 1047 og over hele Connacht fra 1051. Han er kjent som alliert av Toirdelbach ua Briain mot Donnchad mac Briain, og ellers som henholdsvis farfar og oldefar til overkongene Tairrdelbach Ua Conchobair og Ruaidrí Ua Conchobair.
Áed tilhørte Síl Muiredaig-grenen av Uí Briúin Ai, han var sønn av Tadc in Eich Gil.


== Referanser ==
Robert Cambert

Robert Cambert (ca. 1628 – 1677) var en fransk organist og komponist, hovedsakelig av operaer.


== Liv og virke ==
Cambert var elev av Jacques Champion de Chambonnières og startet sin yrkeskarriere som organist ved St. Honoré-kirken. Kardinal Mazarin hjalp Cambert til en stilling som surintendant de la musique hos kong Ludvig XIVs mor. Anna av Østerrike. Camberts tidlige sceneverk («pastoraler») med libretti av Pierre Perrin (1620–1675) ble hyppig spilt ved hoffet på denne tiden, og disse verkene ble stildannende for utviklingen av den franske operaen, eksempelvis er Cambert og Perrins Pomone den første egentlige franske opera.
Camberts posisjon ved hoffet ble svekket etter den mektige Mazarins død, og Ludvig XIV var kommet til makten. Under kongens beskyttelse grunnla Perrin i 1669 Académie Royale de Musique, et tiltak som i dag regnes som impulsen som startet utviklingen mot det franske Grand opéra. Cambert ble invitert til å administrere prosjektet sammen med Perrin, men kongens nye yndling, Jean-Baptiste Lully, lyktes ved hjelp av dyktig intrigemakeri å skaffe seg kongelige privilegium på alle oppføringer slik at Cambert ikke lengre fikk oppført sine sceneverk. Både Perrin og Cambert ble skjøvet ut av akademiet, og den forbitrede Cambert forlot Frankrike i 1673. Han slo seg ned i London der han ble tatt varmt i mot ved Karl IIs hoff og hurtig utnevnt til Master of the King's Band, dvs hoffkapellmester. Han fikk oppført noen av verkene han hadde tatt med fra Frankrike og var med å stifte Royal Academy of Music. Til tross for at han ble akseptert ved hoffet vant hans franske operaer Pomone, Ariane og Les Peines et les plaisirs de l'amour lite gehør hos det øvrige engelske publikumet.
Cambert etterlot seg noen «airs» og «airs à boire» der han i forordet oppgis som motettekomponist. François Roberday oppgir i forordet til sine fuger at Cambert komponerte for orgel. Ingenting av det han skrev i England er bevart.
Datteren Marie-Anne Cambert var cembalist. Hun var gift med komponisten og fiolinisten Michel Farinel og virket tidvis sammen med ham i Spania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Warrack, John og Ewan West: The Oxford Dictionary of Opera, 1992, 782 sider,  ISBN 0-19-869164-5
Michael Kennedy: The Oxford Dictionary of Music, 2006,  985 sider,  ISBN 0-19-861459-4


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Cambert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Cambert på Internet Movie Database 
(en) Robert Cambert på Discogs 
(en) Robert Cambert på MusicBrainz 
(en) Robert Cambert på AllMusic 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Robert Cambert i International Music Score Library Project
Hardangerrådet

Hardangerrådet er et interkommunalt samarbeidsselskap og regionråd for kommunene Eidfjord, Kvam, Ullensvang og Ulvik i Hardanger i Hordaland. Formålet er å styrke regionen gjennom forpliktende samarbeid. Hovedkontoret ligger i Kinsarvik.


== Se også ==
Hardanger
Interkommunale regionråd


== Eksterne lenker ==
Hardangerrådets internettside
Rainbow Sessions

Rainbow Sessions er et musikkalbum med Kristian Bergheim og Bjarne Nerem, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«The Very Thought of You»
«Deed I Do»
«You Are Too Beautiful»
«There's a Small Hotel»
«The Touch of Your Lips»
«Speak Low»
«Where or When»
«Talk of the Town»
«Love Walked In»
«Speak Low» (alternate take)
«The Very Thought of You» (alternate take)


== Eksterne lenker ==
(en) Rainbow Sessions på Discogs
This Is Just Rock’n’Roll

This Is Just Rock'n'Roll er et musikkalbum med Road, utgitt i 1983. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Skarru værra best»
«This Is Just Rock'n'Roll»
«Rockefoten»
«The Headliner»
«Trapped in a Cage»
«Alternativ»
«Mistakes»
«Keep Up and Hold»
«Dance Together»
«Hei mister, tida går»


== Personell ==
Jørun Bøgeberg – bass, vokal
Jon Berg – gitar
Eivind Aarset – gitar
Willy Bendiksen – trommer
Jørun Bøgeberg

Jørun Bøgeberg (født 4. mai 1958) er en norsk bassist, gitarist, låtskriver og sanger. Han ble kjent som medlem i Junipher Greene fra 1978 til 1983. Han ga ut sin første plate Songs From the Pocket i 1996, og i 2006 kom oppfølgeren Basstard. Han har også spilt med a-ha og i band som Road, 1st Revolution Orchestra, Flax, Four Roosters, Leieboerne og Gone at Last.


== Diskografi ==


=== Som soloartist ===


==== Album ====
1996 Songs From the Pocket
2006 Basstard
2017 Potet


==== Singler ====
1996 We Have Grown
2004 Life Is an Endless Dream
2006 Daddy's Eyes


=== Junipher Greene ===


==== Album ====
1981 Rewind
1982 Forbudte formiddagstoner


==== Singler ====
1983 Slaraffenliv/Allah Toya


=== Flax ===


==== Album ====
1980 Monster Tapes
1986 Flax Tracks
2015 Minus One, Memory of John Hesla


==== Singler ====
1978 What'cha Gonna Do/A Pain in the Ass


=== Road ===
1983 This Is Just Rock’n’Roll
1986 Breaking Out


=== 1st Revolution Orchestra ===
1991 1st Revolution Orchestra


=== Tom & The Tom Toms ===
1992 Runabout
1994 My Woman and I


=== Gone at Last ===
1995 Smoke On the Water
1995 Still Out There


=== Hem ===
2000 Once in a Very Blue Mood


=== Leieboerne ===
2007 Følg oss hjem, Ole Paus


=== Henhouse ===
2018 Henhouse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden
Basstard

Basstard er et musikkalbum med Jørun Bøgeberg, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Nice Talkin' to You» (Jørun Bøgeberg)
«Daddy's Eyes» (Jørun Bøgeberg)
«Ziggy's Blues» (Jørun Bøgeberg)
«Vi» (Jørun Bøgeberg)
«Life is An Endless Dream» (Jørun Bøgeberg)
«On Top of the Lover's Throne» (Jørun Bøgeberg)
«Home to You» (Jørun Bøgeberg)
«Hellhounds on My Trail» (Jørun Bøgeberg)
«Big Butt Mama» (Jørun Bøgeberg)
«Where the River Meets the Sea» (Jørun Bøgeberg)
«Life is Okey» (Jørun Bøgeberg)
«Queen of My Dreams» (Jørun Bøgeberg)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jørun Bøgeberg - sang, gitarer, bass, mandolin, harmonium, produsent, låtskriver
Tor Inge Rishaug - gitarer
Nils Einar Vinjor - gitarer
Anders Engen - gitarer, trommer
Geir Sundstøl - vokal, gitarer, lapsteel
Terje Kinn - banjo
Knut Reiersrud - piano
Herman Bøgeberg - tangenter
Rune Arnesen - trommer, perkusjon
Tor Hauge - trommer, perkusjon
Per Hillestad - trommer
Trond Augland - trommer
Sergio Gonzales - vokal, trommer, perkusjon
Deborah Girnius - vokal, fløyte
Jeff Wasserman - fiolin
Paulin Voss - cello
Morten Halle - saksofon
Embee Normann - vokal
Jørn Hoel - vokal
Lynni Treekrem - vokal
Pelle Lindstad - vokal
Merete Hugaas - vokal
Anette Johnsen Solberg - vokal
Hanne Dahle - vokal
Gustav Bøgeberg - vokal


=== Øvrige ===
Truls Birkeland - tekniker
Nils Harald Mæhlum - miksing
Ulf Holand - miksing
Mikkel Schille - mastering
Morgan Nicolaysen - mastering
Hanne Hvattum - fotograf
Grandpeople - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Basstard
Songs From the Pocket

Songs From the Pocket er et musikkalbum med Jørun Bøgeberg, utgitt i 1996. Dette er hans første plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Everything Will Work Out Fine» (Jørun Bøgeberg)
«I Got a Woman (She's Got That Certain Something)» (Jørun Bøgeberg)
«We Have Grown» (Jørun Bøgeberg)
«Never Hear That Laugh» (Jørun Bøgeberg)
«Place In Your Heart» (Jørun Bøgeberg)
«Down to the Silver» (Jørun Bøgeberg)
«Dreamland of My Soul» (Jørun Bøgeberg)
«Sweet Little Angel» (Jørun Bøgeberg)
«Hold Me Tonight» (Jørun Bøgeberg)
«As Trains Go By» (Jørun Bøgeberg)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jørun Bøgeberg - sang, gitarer, mandolin, harmonium, piano, bass, sitar, låtskriver, arrangement, produsent, miksing, tekniker
Knut Reiersrud - gitarer
Tor Inge Rishaug - gitarer
Børge Petersen-Øverleir - gitarer
Terje Kinn - banjo
Anders Engen - trommer, cymbal, surdo
Per Hillestad - trommer
Rune Arnesen - trommer, perkusjon, rangle, tom-tom-tromme
Egon Olsen - sang på Hold Me Tonight, trommer, kubjelle, bongo
Rune Nicolaysen - saksofon
Rune Glimsdal - harmonium
Carsten Loly - sang på I Got a Woman (She's Got That Certain Something)
Odd René Andersen - sang på I Got a Woman (She's Got That Certain Something)
Lynni Treekrem - sang på We Have Grown
Morten Harket - sang på Never Hear That Laugh
Herman Bøgeberg - sang på Sweet Little Angel
Deborah Girnius - sang på Down to the Silver, Sweet Little Angel, Hold Me Tonight og As Trains Go By


=== Øvrige medvirkende ===
Ulf Holand - tekniker
Morten Skancke - tekniker
Mikkel Schille - tekniker
Truls Birkeland - tekniker, miksing
Bernt Austad - tekniker
Vidar Lunden - tekniker
Fred Danielsen - tekniker
Magne Furuholmen - cover
McHegge - design
Millimeterpress - design
Alf Börjesson - foto


== Eksterne lenker ==
(en) Songs From the Pocket på Discogs 
(en) Songs From the Pocket på MusicBrainz
Emperor’s Return

Emperor's Return er en EP med Celtic Frost.
Albumet ble utgitt i 1985, som bandets andre utgivelse. Det er det første med trommeslager Reed St. Mark. Albumet har hatt en enorm innflytelse på utviklingen av death- og black metal-sjangerene.


== Sporliste ==
«Circle of the Tyrants» 4:27
«Procreation (of the Wicked)»	4:05
«Return to the Eve» 4:08
«Danse Macabre» 3:52
«Nocturnal Fear» 3:38
«Suicidal Winds» 4:36
«Visual Aggression» 4:11


== Eksterne lenker ==
(en) Emperor's Return på Discogs 
(en) Emperor's Return på MusicBrainz 
(en) Emperor's Return på Encyclopaedia Metallum 
(en) Emperor's Return på AllMusic
Et helt nytt liv

Et helt nytt liv (engelsk: A Brand New Life, hangul/koreansk: 여행자/Yeo-haeng-ja, fransk: Une vie toute neuve) er en fransk-sørkoreansk film fra 2009, skrevet og regissert av Ounie Lecomte. Dette er Lecomtes første film. Den foregår i Seoul i 1975 og handler om en jente som etterlates på et katolsk barnehjem for jenter av sin egen far, og hennes kamp for å tilpasse seg sitt nye liv. Filmen er løst basert på Lecomtes eget liv.
Filmen er vist i Norge på Film fra Sør-festivalen. Den er ellers vist på flere filmfestivaler som San Francisco International Film Festival og Tribeca Film Festival.


== Eksterne lenker ==
(en) Et helt nytt liv på Internet Movie Database 
(fr) Et helt nytt liv på Allociné 
(nl) Et helt nytt liv på MovieMeter 
(en) Et helt nytt liv på AllMovie
Zagra znja Zagra

«Zagra znja Zagra» er kort en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 1. desember 1978 på musikkalbumet Brakara. Sistnevnte ble nylansert på CD i august 2001.Prima Vera sparket ikke bare humoristisk til andre, men også internt slik som i dette tilfelle. Her ble det sunget kvasi-russisk tekst til «Mil etter mil» som var Jahn Teigens/Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1978. Sangen ble skrevet av Kai Eide som var tidligere nabo av Teigen i Tønsberg.Kompet er hentet fra originalen «Mil etter mil» (fra ca 2 minutter ut i låta); det vil si kun akustisk gitar og strykere. De øvrige instrumentene er mikset vekk. Teigens kvasi-russiske vokal ble innspilt 31. juli – 3. august 1978 i Roger Arnhoff studio i Oslo.
Prima Vera var veldig store fans av Rolv Wesenlund og Harald Heide-Steen jr. Sistnevnte var ekspert på å snakke kvasi-russisk (i likhet med Trond Kirkvaag). I Prima Vera var ikke bare Teigen flink til den slags, men også Tom Mathisen. Det er han som parodierer en russisk radiokommentator mot slutten av «Zagra znja Zagra».
Sangen ble også utgitt i september 2000 på Rest of the best vol 2,5. Den ble også med i medleyen «Rest of the best» på konserter i 2000/2001 og følgelig inkludert på Prima Vera (a)live (DVD utgitt oktober 2001).

Båtvante...(Det hender jo også at båter fryser på fingrene) hm...... Båtvante vil nok kjenne igjen dette utrolig gamle russiske sjøvannsuttrykk som ofte ivrig ble spydd ut av sibirske krigsseilere under femte verdenskrig. Utrykke er fremdeles nesten det samme, men melodien er nok en hlt annen, teksten har vel blitt justert noe, og musikerne.....vel, hør for dere selv, og husk at kvaliteten på denne prøveplaten overhode ikke kan sammenlignes med den din nabo får hjem i sin stue!! Sangeren har forøvrig her en pistol i tinningen. Han skal få operert den bort ved leilighet (Hvis den da ikke blir avlyttet).


== Referanser ==
Bucky Aasheim

Bjørn Tore Aasheim, også kjent som Bucky Aasheim eller Bucky Castelano Aasheim, (født 20. desember 1953) er en norsk gitarist og sanger. 
Fra 1981 var han gitarist i rockebandet Flying Norwegians, som ble endelig oppløst i 1997. I 1984 ble han med i bandet The Blue Shadows, som etter hvert gikk under navnet Hungry John. I 1995 ga han ut soloalbumet Blue Stew i 1995 under artistnavnet Bucky.Aasheim har siden midten av 2000-tallet spilt gitar i bandet Heimalanne', der han og vokalisten Arne Bøe skriver de fleste sangene.


== Referanser ==
Place d’Alliance

Place d'Alliance er et torg i byen Nancy i Lorraine i Frankrike. Torget ble anlagt i 1756.
Sammen med de to torgene Place Stanislas og Place de la Carrière, som ligger i umiddelbar nærhet og er en del av den samme byplanen, ble torget i 1983 oppført på UNESCOs verdensarvliste, som et eksempel på tidlig byplanlegging. Arbeidene ble beordret av hertug Stanisław, og utført av arkitekt Emmanuel Héré de Corny.


== Referanser ==
Blue Stew

Blue Stew er et musikkalbum med Bucky Aasheim, utgitt i 1995. Dette er hans første og hittil siste plate som soloartist.


== Sporliste ==
«Wild, Wild Girls»
«Politicians»
«The Blues Is Knocking on My Door»
«Walk Like I Talk»
«Ready for Take Off»
«Side Tracked»
«Blow You Down the Road»
«Careless Love»
«Drinking Woman»
«Good Woman»
«A Cold Frog Is Jumping in My Belly»
«Three Times Seven»
Place de la Carrière

Place de la Carrière er et torg i byen Nancy i Lorraine i Frankrike. Torget har en historie tilbake til 1500-tallet. Det ble fra 1752 til 1755 utviklet videre som del av en ny byplan. Arbeidene ble beordret av hertug Stanisław, og utført av arkitekt Emmanuel Héré de Corny.

Place de la Carrière er rektangulær og omkranset av en allé av trær.
Sammen med de to torgene Place Stanislas og Place d'Alliance, som ligger i umiddelbar nærhet og er en del av den samme byplanen, ble torget i 1983 oppført på UNESCOs verdensarvliste, som et eksempel på tidens byplanlegging. Place de la Carrière ligger nord for den nye byplanens sentrale torg, Place Stanislas, og gaten som danner forbindelsen mellom de to torgene, Rue Héré, går under triumfbuen Arc Héré. Triumfbuen ble vernet i 1923. I og med de to torgene og Rue Héré dannes den en akse mellom to av maktens bygninger: regjeringspalasset i nordenden av denne plassen, og byens rådhus i sørfonden av Place Stanislas. 
Palais des Ducs de Lorraine, oppført 1502-12 ligger ved plassen. Palasset ble oppført for hertug René II, og ble på 1700-tallet utvidet i barokkstil for hertug Stanisław. Siden 1848 har Musée Lorrain hatt tilhold i palasset. 
Arkitekten Germain Boffrand oppførte på hertugens oppdrag Hôtel de Beauvau-Craon, som i dag er lokaler for appelldomstolen. Bygget ble vernet i 1924 sammen med børsbygningen i samme kvartal, som nå er lokaler for handelskammeret i byen. En annen av byborgervillaene som ligger ved torget, Hôtel Héré, ble fredet i 2005. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Place de la Carrière – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Musée Lorrain
world-heritage-tour.org, panoramabilder
Parti de gauche

Parti de gauche, forkortet PG, (norsk: «Venstrepartiet»), er et øko-sosialistisk  politisk parti i Frankrike. Det ble grunnlagt i februar 2009, etter lanseringen i 2008 på en konferanse i Reims, av parlamentarikerne Jean-Luc Mélenchon og Marc Dolez etter at disse hadde forlatt Parti socialiste. Partiet allierte seg i november 2009 med Parti communiste français i valgalliansen Front de gauche (Venstrefronten) før Europavalget i 2009.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Parti de gauche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Place Stanislas

Place Stanislas (ofte omtalt som Place Stan) er et torg i byen Nancy i Lorraine i Frankrike. Torget ble fra 1752-55 utviklet som del av en ny byplan, vedtatt av hertug Stanisław og tegnet av arkitekt Emmanuel Héré de Corny.

Sammen med de to torgene Place de la Carrière og Place d'Alliance, som ligger i umiddelbar nærhet og er en del av den samme byplanen, ble torget i 1983 oppført på UNESCOs verdensarvliste, som et eksempel på storartet byplanlegging. Disse to andre torgene ligger i forlengelsen av Place Stanislas' akser. 


== Historie ==
Torget var tenkt som et hovedprosjekt i den nye byplanen som hertug Stanisław igangsatte for å bygge sammen den gamle byen med den nye byen, anlagt av hertug Charles III i 1588. Planen knyttet også sammen byens rådhus og regjeringsbygningen. Hertug Stanisław hadde tidligere være konge av Polen i to omganger, men var blitt avsatt. Han mottok Lorraine som et «personlig hertugdømme» ut sin livstid av svigersønnen, den franske kongen Ludvig XV.
Både torget og bygningene rundt det ble tegnet av Stanisławs hoffarkitekt Emmanuel Héré de Corny (1705–63). En bronsestatue av Ludvig XV ble utført av Barthélémy Guibal og Paul-Louis Cyfflé. Statuen ble revet under den franske revolusjonen og erstattet med en enkel bevinget figur. Torget ble omdøpt til «Place du Peuple», senere til «Place Napoléon». Torget fikk sitt nåværende navn etter at det i 1851 ble satt opp en bronsestatue av hertug Stanisław (Stanislas på fransk), utført av Georges Jacquot (1794–1874).


== Plan ==
Torget måler 125 x 106 meter. Det er dekker med lys okerstein, med to svarte diagonaler i kryss over plassen. 
Rådhuset opptar torgets sørside, sammen med en rettsbygning. I vest ligger Musée des Beaux Arts i et bygg som tidligere var medisinsk fakultet. Torgets østside preges av et hotell og operaen, som tidligere var biskopens palass. Av militærstrategiske grunner var bygningene på nordsiden lavere. 
I torgets nordvestre og nordøstre hjørner er det fontener. En triumfbue, Arc Héré rammer inn midtaksegaten som leder ut av torget mot nord. Gaten går til Place de la Carrière, hvor den blir en treomkranset aveny, med symmetriske bygninger i hele sin lengde. 


== I vår tid ==
Fra 1958 til 1983 ble torget brukt som parkeringsplass. Fra 2004-05 ble torget restaurert, for å stå nyoppusset til 250-årsjubileet i mai 2005.


== Eksterne lenker ==
(en) Place Stanislas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Place Stanislas Turistinfo
Privat fotonettsted, Gregory Jacquier
world-heritage-tour.org, panoramabilder