jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jan Henrik Olstad

Jan Henrik Olstad (født 4. april 1914 på Lillehammer, død 19. juli 2010) var en norsk historiker, statsarkivar, offiser og frimurer.
Jan Henrik Olstad ble født på Lillehammer hvor faren, Jan Olstad, var skoleinspektør. Han avla examen artium i 1933 ved Lillehammer off. høyere almenskole og tok deretter eksamen på befalsskole. Han hadde egentlig sett seg ut en karrière som forstmann, men valgte filologisk studium. Han ble cand. philol. i 1941 med hovedfag i historie. Da hadde han allerede i flere år arbeidet i Riksarkivet som arbeidshjelp og vikar. Han ble tilsatt som arkivar i Riksarkivet i 1941, og utnevnt til førstearkivar i 1947. Han tiltrådte som statsarkivar i Hamar i 1961, og ble der til han pensjonerte seg høsten 1983.
Jan H. Olstad tjenestegjorde som fenrik ved 6. Kompani av Nøytralitetsvaktbataljonen under de harde kampene med tyske invasjonsstyrker på Strandlykkja i april 1940. Han kom tidlig med i motstandsarbeid, og ble arrestert 26. august 1944. Han satt i Møllergata 19 til han 2. desember 1944 ble overført til Grini, og satt der til freden kom. Som offiser og historiker ble han oppnevnt som sekretær for den militære undersøkelseskommisjonen, nedsatt ved kgl. res. 25. januar 1946 for å se på «militære myndigheters forhold før og under felttoget i Norge i 1940». Han fratrådte kommisjonen i 1947 for å tiltre som førstearkivar i Riksarkivet. Sitt livsverk utførte han i norsk arkivvesen. Stort og uegennyttig arbeid utførte han også i norsk frimureri både som embetsmann og som historiker.


== Publikasjoner ==
Jan H. Olstad har publisert følgende:

Folketælling 1. februar 1801 ifl. Reskr. 28. November 1800: [registratur], (1942)
Med hjul over Mjøsa gjennom hundre år: D/S Skibladner 1856-1956 (1956)
var mannen bak Utenriksdepartementets How to trace your ancestors in Norway (i 9 opplag 1954-1996, samlet opplag rundt 100 000)
Skibladner 1856-1981 (1981)
Det skjedde: en dagbok fra Hamar 1849-1949 (1989)
Mer lys: noen trekk fra frimureriets start, vekst og utbredelse i det indre østlandsområde (1995)
Jan H. Olstad og Knut J. Tallhaug samtaler om bakgrunnen for opprettelsen av St. Johanneslogen St. Halvard i 1908" (1998)
Skibladner: Verdens eldste hjuldamper i drift (1999)


== Eksterne lenker ==
Rapport fra den militære undersøkelseskommisjon av 1946
Elisabeth av Bayern (1443–1484)

Elisabeth av Bayern, (Elisabeth av Wittelsbach) (født 2. februar 1443 i München, død 5. mars 1484 i Leipzig) var prinsesse av hertugdømmet Bayern-München og gjennom ekteskap med kurfyrste Ernst av Sachsen kurfyrstinne av Sachsen.


== Barn ==
Christine av Sachsen – gift med kong Hans
Fredrik III av Sachsen
John av Sachsen (John den standhaftige)
Margarete av Sachsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over ekteskap og barn
Henning H. Bergsvåg

Henning Havnerås Bergsvåg (født 29. mai 1974 i Bergen) er en norsk forfatter. 


== Bakgrunn og arbeid ==
Bergsvåg har tidligere jobbet som bibliotekar og i helsesektoren. Han var i flere år bosatt i London og Praha. Han studerte ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland og Litterär Gestaltning ved Göteborgs universitet samt fagene kunsthistorie og litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen. I årene 2004-06 var han ansatt som forfatterkonsulent ved Bergen Offentlige Bibliotek. Han utførte da en intervjuserie av norske forfattere som også ble publisert i tidsskriftet Bok og Bibliotek og ukeavisen Morgenbladet. Henning H. Bergsvåg hadde i perioden 2007-2014 styreverv i Den norske Forfatterforening.


== Forfatterskap ==
Bergsvåg debuterte i 2000 med diktsamlingen Newfoundland, og har siden skrevet diktsamlingene Nattarbeid og Nemesis. Han arrangerte i 2000 og 2002 Bergen Poesifest sammen med kollega Tomas Espedal, en festival med hovedvekt på samtidige retninger i særdeleshet Sverige, Frankrike og USA. Han har siden 2014 ledet arrangementserien Poesidigg, som har hatt besøk av over hundre poeter fra inn- og utland. Et utvalg av Bergsvågs dikt har blitt oversatt til engelsk, tysk, fransk, nederlandsk, svensk, kinesisk, slovensk og spansk i ulike tidsskrift og til ulike festivaler. De siste årene har Bergsvåg også vært involvert i prosjekter i dansefeltet, blant annet som utøver i Forfatterbevegelsen av dansekunstner Marie Bergby Handeland, som mottok Kritikerprisen for dans 2018.


== Bibliografi ==
Trøst, en antologi, 1999, Eget forlag.
Newfoundland, 2000, Gyldendal.
Nattarbeid, 2003, Gyldendal.
Nemesis, 2007, Gyldendal.
Over elven Tweed, 2010, Gyldendal.
Den engelske hagen, 2013, Gyldendal.
Du er ikke her, 2016, Gyldendal.
Dette er ikke et stille sted, 2020, Gyldendal.


== Kilder ==
Presentasjon av Henning H. Bergsvåg i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==

Digitaliserte bøker av Henning H. Bergsvåg i Nasjonalbiblioteket
Artikler av Henning H. Bergsvåg hos Norart
Senatorvalget i Alabama 2010

Senatorvalget i Alabama 2010 var et kongressvalg avholdt den 2. november 2010 i den amerikanske delstaten Alabama. Det stod mellom den sittende republikanske senatoren Richard Shelby og den demokratiske advokaten William G. Barnes. Den populære Shelby ledet med omtrent 25 prosentpoeng på meningsmålingene, samtidig som han hadde et langt større valgkampbudsjett enn Barnes. Shelby vant valget med i overkant av 65 % av stemmene.


== Primærvalgene ==


=== Demokratenes primærvalg ===


=== Republikanernes primærvalg ===


== Valget ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Richard Shelbus valgkamside
William G. Barnes' valgkampside
Herb Reed

Herb Reed (født 7. august 1928 i Kansas City i Missouri, død 4. juni 2012) var en USA-amerikansk rhythm-and-blues-sanger (bass). Han var med å starte suksessgruppa The Platters i 1952. 
Fra 1960-tallet har The Platters hatt tallrike splittelser, og medlemmene (og andre) har framstått med et utall nye varianter av gruppa. Reed var den siste av de opprinnelige Platters som var i aktivitet. Herb Reed's Platters hadde rundt 200 opptredener årlige fram til året før han døde. 
I 1990 blei Reed, som gruppemedlem, innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.


== Referanser ==


== Kilder ==
Dave Laing: «Herb Reed obituary», nekrolog i The Guardian 6. juni 2012; besøkt 31. januar 2016.


== Eksterne lenker ==
(en) Herb Reed på Internet Movie Database 
(en) Herb Reed på Discogs 
(en) Herb Reed på MusicBrainz 
(en) Herb Reed på Songkick 
(en) Herb Reed på Genius — sangtekster 
(en) Herb Reed på AllMusic
Anders Hove

Anders Hove (født 8. januar 1885 i Fåberg, død 14. februar 1978) var en norsk politiker som representerte Det norske Arbeiderparti. Han satt på Stortinget i tre perioder, fra 1945 til 1957. Hove satt flere perioder i bystyret og formannskapet i Lillehammer, før han ble valgt inn i Stortinget.
Hove var utdannet lærer ved Hamar lærerskole og jobbet etter utdanning i Lillehammer. 


== Eksterne lenker ==
(no) Anders Hove hos Stortinget 
(no) Anders Hove hos Norsk senter for forskningsdata
Philip Henrich Kriebel

Philip Henrich Kriebel (født 1771  i Frankfurt an der Oder, død 1846 i Stavanger) var en tyskfødt maler. Han var store deler av livet bosatt i Norge. 
Han kom til Trondheim første gang i 1804, bodde senere i Bergen fra 1825, Kristiansand fra 1827 og endelig i Stavanger fra 1834.
Han malte en rekke portretter. 24 bilder er bevart. De mest kjente er et bilde (gouache) av sildesjauere i kjøpmann Jonas Schanche Monsens pakkhus i Stavanger og «Den barmjertige samaritan».
Hild Sørby mente at hans produksjon er mer preget av ordinært håndverk enn kunst, og må sies å ha mer kulturhistorisk enn kunsthistorisk interesse. Hans stil er naiv, stiv og dilettantisk. Hans portretter har et tilforlatelig realistisk preg, minutiøst malt med alle detaljer nøye gjengitt. Hans penselstrøk er vekselvis punktaktige eller korte, parallelle. Fargene har ofte fylde og stor variasjon.Han var gift to ganger, første gang i Trondheim, andre gang i Stavanger. Han fikk ingen barn med sin første kone, men utenfor ekteskapet fikk han tre barn; en sønn og en datter i Trondheim og en sønn da han flyttet til Stavanger. Kona døde ett år etter at den siste sønnen var født, og Kriebel, som da var blitt 68 år, giftet seg med guttens mor. Sønnen i Trondheim, Philip Emil Kriebel, ble snekkermester, og en av hans døtre, Anna Kriebel Vanzo, gjorde internasjonal karriere som  operasanger.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jan Hendrich Lexow: Maleren Philip Henrich Kriebel, Stavanger Museums årbok, 1956, side 95-108.
Stavanger Aftenblad: Ukjent Kriebel-maleri funnet i Kiellandshuset, 2. mars 1965.
Hild Sørby. (2013, 25. august). Philip Henrich Kriebel. I Norsk kunstnerleksikon. Hentet 22. januar 2019 fra https://nkl.snl.no/Philip_Henrich_Kriebel.
Johny Schleck

Johny Schleck (født 22. november 1942 i Assel), er en tidligere profesjonell landeveissyklist fra Luxembourg. 
Han deltok i Tour de France syv ganger og i 1968 og 1973 var han del av lagene som hjalp henholdsvis Jan Janssen og Luis Ocaña til seier i sammendraget. Hans beste sammenlagtplassering i verdens største sykkelritt var 19. plassen i 1970.
Hans største meritt er seieren på den 12. etappen i Vuelta a España i 1970.
I dag er Johny best kjent som faren til to av verdens beste etappesyklister, Fränk og Andy Schleck.


== Eksterne lenker ==
(en) Johny Schleck – Olympedia 
(en) Johny Schleck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Johny Schleck – ProCyclingStats 
(en) Johny Schleck – Cycling Archives
Boomerang (andre betydninger)

Boomerang eller bumerang kan bety:

Bumerang – et kastevåpen
Boomerang (film) – en norsk dokumentarfilm fra 1995
Boomerang (TV-kanal) – en norskspråklig barnekanal
Boomerang (album) – et album med bandet Hanson
Bumerang (TV-serie) – et norsk gameshow fra 2000 som på NRK1


== Se også ==
Bumerangsakene
Bumerangtåka
Lars Kirkhusmo Pharo

Lars Kirkhusmo Pharo (født 16. august 1967) er en norsk religionshistoriker. Professor ved Nord universitet, fakultet for lærerutdanning, kunst og kultur, tilknyttet Universitetet i Oslo, Institutt for kulturhistorie og orientalske språk.Han har en dr.art.-grad fra 2007 med avhandlingen Rituals of Time: An Analysis of the Ritual Practice of Time of the Long Count Calendar, the 260-Day Calendar, the 365-Day Calendar and the 52-Year Calendar in Mesoamerica. Han har redigert boken Myter fra Meso-Amerika (2007) i serien Verdens Hellige Skrifter.


== Referanser ==
Tonje M. Mehren

Tonje Maria Mehren er en norsk idéhistoriker som særlig har arbeidet med spiritisme og parapsykologi.Hennes hovedoppgave i 1999 var om Norsk Selskap for Psykisk Forsknings historie. Sammen med Jeanette Sky har hun redigert boka New Age (2007). Hun er datter av lyrikeren Stein Mehren.


== Referanser ==
H. Ludin Jansen

Herman Ludin Jansen (født 8. juni 1905 i Halden, død 17. juli 1986 i Oslo) var en norsk teolog og religionshistoriker. 
Han var cand.theol. fra 1933, dr.theol. fra 1940 og professor i nytestamentlig teologi 1952. Fra 1953 til pensjonsalderen i 1975 var han professor i religionshistorie ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet særlig med Midtøstens religioner, med gnostisisme og Nag Hammadi-skriftene, hvorfra han presenterte en norsk oversettelse av Sannhetens evangelium allerede i 1961, med kristen mystikk, Mester Eckhart og med Plotin. Han skrev også innføringsbøker i faget. 


== Eksterne lenker ==
(no) H. Ludin Jansen i Norsk biografisk leksikon
Jeanette Sky

Jeanette Sky (født 18. august 1969, død 5. desember 2016) var en norsk religionshistoriker.Sky hadde dr.art.-grad med avhandlingen From demons to angels : fairies and religious creativity in Victorian children's literature  (UiO, 2003). Hun var bidragsyter til Morgenbladet og redaksjonsmedlem i tidsskriftet Din.
Sky skrev bøkene Alver, naturens barn – kulturens skapninger (2003), Kjønn og religion (2007, svensk utgave 2009) og Religion og fortelling (2010). Sammen med Tonje M. Mehren redigerte hun boken New Age i serien Verdens hellige skrifter fra 2007.


== Referanser ==
Plautilla Bricci

Plautilla Bricci (født 13. august 1616 i Roma, død etter 1690) var en  italiensk kunstmaler, billedhugger og arkitekt. Et av hennes få bevarte verk er et sidekapell til kirken San Luigi dei Francesi i Roma.


== Litteratur ==
Pericoli Ridolfini, Cecilia (1983): San Luigi dei Francesi – Roma. Bologna: Poligrafici Editoriale.
Tylenda, Joseph N. (1993): The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches. Collegeville, Minnesota: The Liturgical Press. ISBN 0-8146-5016-3


== Eksterne lenker ==
«Plautilla Bricci: First Woman Known to Practice Architecture» (PDF)
Plautilla Bricci hos Answers.com
Kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker

Kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker var et valgdistrikt for stortingsvalg. Det bestod av byene Hamar og Kongsvinger i Hedmark og Gjøvik og Lillehammer i Oppland. Valgdistriktet ble etablert før Stortingsvalget 1921, da man gikk over til forholdstallsvalg. Valgdistriktet ble avviklet før Stortingsvalget 1953, da man gikk over til fylkesvalgkretser.
Kjøpstedene dannet egne valgkretser ved stortingsvalgene fra 1814 til 1950.
Valgene fram til 1903 foregikk i to omganger. Et valgting av alle stemmeberettigede valgte et antall valgmenn. Valgmennene valgte representant og vararepresentant i et valgmannsting. Disse var vanligvis selv valgmenn, og hadde ikke anledning til å stemme på seg selv.Lillehammer fikk kjøpstadsrettigheter før stortingsvalget 1844, og valgte da fire representanter sammen med Kristiania.
Fra 1859 til 1903 var Kongsvinger innlemmet i valgkrets med Kristiania og Hønefoss som sammen valgte fire representanter.


== Lillehammer og Hamar ==
Fra 1853 valgte Lillehammer og Hamar sammen én egen representant. 


== Lillehammer, Hamar og Gjøvik ==
Fra 1862 inngikk Gjøvik i valgkrets med Lillehammer og Hamar, som sammen valgte én egen representant. Fra 1882 ble partitilknytning en faktor ved valgene.


== Valgresultat 1906-1918 ==
I perioden 1906-1918 var de fire byene for første gang omfattet av samme valgkrets. Valgene praktisert som flertallsvalg, og valgte én representant.


== Lillehammer, Gjøvik, Hamar og Kongsvinger ==


== Hamar og Kongsvinger ==


== Lillehammer og Gjøvik ==


== Representanter valgt ved forholdstallsvalg ==
Ap = Det norske Arbeiderparti
H = Høyre
FV = Frisinnede Venstre
NKP = Norges Kommunistiske Parti


== Referanser ==
Kunståret 1616

Kunståret 1616 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1616.


== Hendelser ==


== Malerier ==

Jacob Jordaens maler Hyrdenes tilbedelse, hans tidligste som er bevart.
Isaac Oliver maler en miniatyr av Donne.
Simon van de Passe lager en gravering av et portrett av Pocahontas (1595-1617), seinere publisert i John Smiths Generall Historie of Virginia i 1624.
Peter Paul Rubens maler Hippopotamus og krokodelillejakt.
Frans Hals maler Bankett med offiserene til den hellige Georg  sin militæravdeling.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
begravet 15. januar: Orazio Borgianni - italiensk kunstmaler og etser innen manierismen og de tidlige barokke perioder (født ca. 1575)
8. august: Cornelis Ketel - nederlandsk kunstmaler innen manierismen (født 1548)
Matteo Perez d'Aleccio, italiensk kunstmaler som malte historiske og maritime motiver i manierismen (født ca. 1547)
Jacques Bellange - fransk kunster og trykker fra Lorraine (født ca. 1575)
Frans Francken I - flamsk kunstmaler (født 1544)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1616 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bolgenschanze

Bolgenschanze (norsk: Bolgenbakken) var en hoppbakke ved bydelen Davos Platz i Davos i Sveits. Bakken ble bygd i 1908, og var eid av Ski Club Davos. Det ble satt to verdensrekorder i bakken, begge av nordmenn.
I åpningsrennet 28. februar 1909 hoppet Harald Smith 45 meter og slo sin egen verdensrekord fra Bardonecchia samme vinter med to meter. I det samme rennet falt broren Trygve Smith på et hopp på 48 meter. 2. mars 1913 sto Thorleif Knudsen på 48 meter. Dette hoppet regnes også av mange som verdensrekord, men norskamerikaneren Ragnar Omtvedt hadde allerede forbedret verdensrekorden til 51,5 meter i USA et par uker tidligere.Bakken ble utbygd rundt 1930. Under oppvisningshopping etter et internasjonalt renn 24. februar 1931 satte Sigmund Ruud verdensrekord med 81,5 meter.
Etter et mislykket forsøk på å få til ei hoppuke sammen med St. Moritz og Arosa på 1950-tallet, samt manglende midler til å oppgradere bakken, falt den ut av bruk. Området brukes imidlertid fremdeles som alpinbakke. Bolgenschanze er i dag navnet på et hotell og pub i Davos.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Davos (besøkt 9. februar 2013)
Innsbrucker Platz stasjon

Innsbrucker Platz stasjon er en tunnebanestasjon på Berlins forstadsbane og Berlins undergrunnsbane og befinner seg nær Innsbrucker Platz. 
Stasjonen er endestasjon for U4 og en ubrukt for den planlagte U10.
Wuhletal stasjon

Wuhletal stasjon er en tunnebanestasjon på Berlins forstadsbane og Berlins undergrunnsbane og befinner seg nær Wuhletal. Stasjonen er på linjen U5. Stasjonen består av to øyplattformer der U-Bahn og S-Bahn i samme retning stopper på hver sin side av hver plattform. Når togene i tillegg venter på hverandre, blir bytte mellom banene svært enkelt.
M-Bahn

M-Bahn eller Magnetbahn var en Maglev-linje i Berlin i Tyskland som var i bruk fra 1989 til 1991. Linjen var 1,6 km lang og hadde tre stasjoner. Byggingen av banen startet i 1983 for å dekke et hull i Vest-Berlins transportnettverk som følge av Berlinmuren. Mens systemet var under testing falt Berlinmuren og systemet ble kun brukt i offisiell trafikk i to måneder i 1991 før det ble revet. Banen var den andre maglevbanen som åpnet for publikum – etter Birmingham Maglev, men før Shanghais Maglevbane.


== Trasé ==

Linjen gikk nord-sør fra Kemperplatz, som ligger i utkanten av parken Tiergarten, til overgangsstasjonen Gleisdreieck undergrunnsstasjon.


=== Stasjoner ===
Kemperplatz stasjon (lå i nærheten av dagens Potsdamer Platz stasjon)
Bernburger Straße stasjon (lå i nærheten av dagens Mendelssohn-Bartholdy-Park undergrunnsstasjon)
Gleisdreieck stasjon (plattformen er tatt i bruk igjen som undergrunnsbane).Både Kemperplatz og Bernburger Straße stasjonene har blitt revet i likhet med sporet.
Bruno Grimmek

Bruno Grimmek (født 16. januar 1902 i Berlin, død 1969) var en tysk arkitekt.
Etter andre verdenskrig tegnet han bygninger ved Messe Berlin og utbygginger av Technische Universität Berlin. Han var med å tegnet Amerika-Haus. I løpet av 1950-tallet tegnet han flere undergrunnsstasjon i Vest-Berlin: Afrikanische Straße, Hansaplatz, Turmstraße, Birkenstraße, Westhafen, Amrumer Straße og Rehberge. Han videreførte byggestilen Alfred Grenander skapte på 1920-tallet. Blant Grimmeks medarbeider var Rainer G. Rümmler som senere kom til å tegne flere undergrunnsstasjoner i Berlin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruno Grimmek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rainer G. Rümmler

Reinhard Erich Gerhard Rümmler (født 2. juli 1929 i Leipzig, død 16. mai 2004 i Berlin) var en tysk arkitekt som tegnet et stort antall av Berlins undergrunnsstasjoner.
Rainer G. Rümmler var Berlins undergrunnsbanes husarkitekt fra 1960-tallet og frem til 1996 i en periode da undergrunnsbanen ble bygget ut kraftig.
Fra høsten 1948 studerte Rümmler arkitektur ved Technische Universität Berlin og avla eksamen i 1954.


== Utvalg av verk ==

Utvidelse av den katolske skolen St. Ludwig i Wilmersdorf, Berlin, 1962-63
Brannstasjon i Berlin-Wittenau, Roedernallee 55, med Dietrich Berger og Förster), 1963-65
Ombygging av Mehringdamm undergrunnsstasjon, 1964, original av Alfred Grenander
Kaiserin-Augusta-Straße undergrunnsstasjon, 1966
Ullsteinstraße undergrunnsstasjon, 1966
Alt-Mariendorf undergrunnsstasjon, 1966
Alliierter Checkpoint Bravo (Dreilinden) (sammen med Hans Joachim Schröder), 1968-1973
Möckernbrücke undergrunnsstasjon,  1971
Yorckstraße stasjon, 1971
Kleistpark undergrunnsstasjon, 1971
Eisenacher Straße undergrunnsstasjon, 1971
Bayerischer Platz undergrunnsstasjon, 1971
Fehrbelliner Platz undergrunnsstasjon, 1971
Rathaus Steglitz stasjon, 1974
Osloer Straße undergrunnsstasjon, 1976/77
Ombygging av rasteplatsen AVUS, 1977
Wilmersdorfer Straße undergrunnsstasjon, 1978
Bismarckstraße undergrunnsstasjon, 1978
Siemensdamm undergrunnsstasjon, 1980
Rohrdamm undergrunnsstasjon, 1980
Zitadelle undergrunnsstasjon, 1984
Rathaus Spandau stasjon, 1984
Rathaus Reinickendorf undergrunnsstasjon, 1994
Hermannstraße stasjon (med Alexander Fabian), 1996


== Referanser ==
Premetro

Premetro er en sporvei som går i egen trasé i tunnel, broer eller på bakkeplan. Premetroen er adskilt fra veier og andre former for kollektivtransport. Premetro har mye til felles med undergrunnsbaner, men trafikkeres av sporvogner med luftledning. Premetro-konseptet ble utviklet for å gi sporveien undergrunnsbane-egenskaper uten en komplett ombygging til metrostandard. Flere premetrosystem er bygget slik at de kan konverteres til undergrunnsbane i fremtiden.
Premetro finnes blant annet i Frankrike og Belgia, og er vanlige i Tyskland (Stadtbahn), blant annet i Ruhrområdet. Brussels metro begynte som premetro, men har blitt konvertert til full undergrunnsbane.


== Se også ==
Bybane
Jon Wetlesen

Jon Wetlesen (født 15. juni 1940) er professor emeritus i filosofi ved Universitetet i Oslo.
Wetlesen har særlig arbeidet med etikk, herunder dyrevern. Hans ble dr.philos. i 1976 med avhandlingen The Sage and the Way: Spinoza's Ethics of Freedom. Han har skrevet undervisningskompendier for filosofistudentene (Praktisk argumentasjon : en innføring i etikk og Forelesninger over etikkens historie) og flere bøker, blant annet Selverkjennelse og frigjøring – et buddhistisk perspektiv (1983, 2000), Etisk tenkning (1996) og Biocentric moral status : the moral status of beings who are not persons : a casuistic argument (2005).
Han har oversatt og skrevet innledning til Mester Eckharts Å bli den du er i serien Thorleif Dahls kulturbibliotek 2000, gjenutgitt i serien Verdens Hellige Skrifter 2008. 


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jon Wetlesen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jon Wetlesen i BIBSYS
Byrkjelo kraftverk

Byrkjelo Kraftverk er et vannkraftverk ved Byrkjelo i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk og benytter fallet i Myklebustdalselva på 137 meter fra Lonevatnet til Byrkjelo sentrum.
Kraftverket ble bygget i 2007. Det eies av Byrkjelo Kraft AS, bestående av 25 grunneiere og fallrettseiere tilknyttet elva.
I august 2021 kjøpte Småkraft AS alle aksjene i Byrkjelo Kraft AS.
Det er installert tre francisturbiner på tilsammen 13 MW. Midlere årsproduksjon er 60 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Byrkjelo Kraft betalte 141 prosent skatt (arkiv)
Olaug Berdal

Olaug Margrethe Berdal (født 22. november 1931) er en norsk filolog og oversetter.
Hun ble cand.philol. i fransk i 1981 med oppgaven Les lais de Marie de France : reflet ou refus de l'ideologie courtoise d'Andre le Chapelain. Hun har arbeidet som hjelpelærer ved Klassisk og romansk institutt, Universitetet i Oslo.Hun har oversatt de tre Eufemiavisene 1985-88 og Lazarillo de Tormes 1992. Hun har også oversatt og skrevet innledning til Teresa av Ávilas Boken om mitt liv, utgitt i Thorleif Dahls kulturbibliotek 2003, og gjenutgitt i serien Verdens Hellige Skrifter 2008.


== Referanser ==