jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
United States Olympic & Paralympic Committee

United States Olympic & Paralympic Committee (USOPC) er en amerikansk ideell organisasjon og USAs nasjonale olympiske komité.
USOPC har sin historie tilbake til 1894 da Den internasjonale olympiske komité (IOK) ble etablert for å arrangere De 1. olympiske leker i Athen. To IOK-medlemmer,  James Edward Sullivan og William Milligan Sloane, dannet en komité for å organisere amerikanske idrettsutøveres deltagelse i lekene. Komiteen fungerte under flere ulike navn, og fikk sitt nåværende navn i 2019.
USOPC har ansvar for å arrangere USAs deltagelse i olympiske, paralympiske og panamerikanske leker. Hver individuelle idrettsgren har et nasjonalt særforbund, finansiert av USOPC, som administrerer idretten og velger ut deltagere til konkurransene. USOPC tilbyr treningsanlegg, finansiering og støttepersonell til toppidrettsutøverne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) United States Olympic Committee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Offenhauser

Offenhauser (ofte forkortet til «Offy») var en amerikansk motordesign som dominerte amerikansk formelbilracing i over 50 år. Motoren ble først laget av Offenhauser Engine Company i 1934, og biler med Offenhauser-motorer vant Indianapolis 500 i alt 27 ganger mellom 1935 og 1976.
Opprinnelsen til motoren var en 1913 Peugeot Grand Prix-bil av samme type som hadde vunnet Indianapolis 500, og som ble vedlikeholdt og reparert av Fred Offenhauser og hans arbeidsgiver Harry Arminius Miller. De ble imponert av motordesignet, med doble overliggende kamaksel og fire ventiler per sylinder, noe som på den tid representerte et stort sprang fremover, og bestemte seg for å bygge en motor etter lignende prinsipper. Den ble til å begynne med solgt som en 2,47 liters båtmotor, men Miller videreutviklet denne motoren videre til en 3,6 liters motor beregnet til racing. Da Miller gikk konkurs i 1933 kjøpte Offenhauser verkstedet og rettighetene til motoren, og dannet Offenhauser Engine Company. Sammen med tegneren Leo Goossen, også en tidligere Miller-ansatt, utviklet de Millermotoren videre. Den nye Offenhauser-motoren ble blant andre tatt i bruk av Wetteroth-teamet, som i 1935 vant Indianapolis 500. Offenhauser-drevne biler vant også løpet i 1937 og 1941, før andre verdenskrig satte en stopper for racing inntil videre. I 1946 solgte Offenhauser selskapet og motordesignet til Louis Meyer og Dale Drake, som endret navnet til Meyer&Drake. Det var under Meyer og Drake at motoren dominerte Indy 500 og andre racingklasser i USA. Offenhauser-drevne biler vant Indy 500 hvert år fra 1950 til 1960, samt alle tre pallplasseringene og også pole position i 10 av de 11 årene. 
En av nøkkelfaktorene til Offenhauser-motorens suksess var kraft. Motoren hadde fire sylindre og et slagvolum på 4 128,29 cm³, doble overliggende kamaksler, et kompresjonsforhold på 15:1, sylinderdiameter 108,744 mm, slaglengde på 111,1 mm, og den kunne yte 420 hk (310 kW) ved 6 600 omdreininger per minutt. En annen suksessfaktor var motorens pålitelighet, en enhetlig konstruksjon uten separat topplokk gjorde at motoren ikke var sårbar for problemer med toppakning og topplokksbolter og muliggjorde høyere sylindertrykk.
Da Ford kom inn på racingscenen i 1963 mistet Offy-motoren sitt herredømme over Indy car-racing, men leverte fortsatt konkurransedyktige motorer som vant løp fram til midten av 1970-tallet. Men Cosworth-motorene viste seg etterhvert uslåelige og den siste Offy-seieren var i Trenton i 1978, og Offy-drevne biler deltok i løp for siste gang på Pocono i 1982.


== Referanser ==
Michael Tinsley

Michael Tinsley (født 21. april 1984 i Little Rock i Arkansas) er en hekkesprinter fra USA, som spesialiserer seg på 400 meter hekk. Han fikk sølv på denne distansen ved sommer-OL 2012. 
Han studerte ved Pulaski Robinson High School og Jackson State College. 


== Karriere ==
På collegenivå vant han 110 og 400 meter hekk ved Southwestern Athletic Conference i 2004, og var med på vinnerlaget på 4 x 400 meter i samme conference i 2005. Han kom på tredjeplass ved NCAA-mesterskapet i 2005, og i 2006 ble han NCAA-mester på 400 meter hekk, med tiden 48,25, som var ny personlig rekord.  
I 2006 vant han Texas Relays, og kom på andreplass ved Adidas Track Classic. På nasjonalt nivå kom han på 9.-plass ved USA-mesterskapet utendørs i 2005, 6.-plass i 2006 og 7.-plass i 2007. I 2008 var USA-mesterskapet det samme stevnet som OL-uttaket, her kom han på 4.-plass i sitt kvalifiseringsheat, nådde ikke semifinalene, og ble ikke kvalifisert til sommer-OL 2008. 
Tinsley kom på 4.-plass ved USA-mesterskapet utendørs i 2009. Internasjonalt markerte han seg med 3.-plass ved London Grand Prix og Jamaica International Invitational i Kingston og 5.-plass ved Prefontaine Classic. Ved IAAF World Athletics Final kom han på 4.-plass. 
I 2010 fikk han bronse på 400 meter hekk ved USA-mesterskapet utendørs, med tiden 48,72, bak Bershawn Jackson og Johnny Dutch. Året etter vant han 600 meter ved innendørsstevnet New Balance Grand Prix i Boston. 
I 2012 vant han USAs uttakningsstevne til OL, og ble med det kvalifisert til sommer-OL 2012 i London. Dette stevnet var også USA-mesterskapet utendørs for 2012, så han vant med det sin første nasjonale tittel som senior. I OL vant han først sitt kvalifiseringsheat, deretter også sin semifinale, med ny sesongbestenotering på 48,18. I finalen løp han på ny personlig rekord, med tiden 47,91, og fikk sølv bak dominikanske Félix Sánchez. 
Etter OL fulgte han opp, og vant Diamond League-stevnet DN Galan i Stockholm 17. august, med tiden 48,50. Dette ga 4 Diamond League-poeng. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Tinsley – Olympics.com 
(en) Michael Tinsley – Olympic.org 
(en) Michael Tinsley – Olympedia 
(en) Michael Tinsley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Tinsley – USAs olympiske komité 
(en) Michael Tinsley – World Athletics 
(en) Michael Tinsley – Diamond League 
(en) Michael Tinsley – USATF 
(en) Michael Tinsley – Track and Field Statistics
Office of National Drug Control Policy

Office of National Drug Control Policy (ONDCP) er et amerikansk føderalt kontor for å etablere tiltak, prioriteringer og mål for å utrydde illegal bruk, tilvirkning, handel og transport av narkotika, narkotikarelatert kriminalitet og vold, og narkotikarelaterte helsefølger i USA.
ONDCP ble opprettet i 1989 og er organisert som et kontor under Presidentens kanselli i Det hvite hus. Kontorets direktør blir populært kalt Drug Czar, «narkotika-tsar».


== Eksterne lenker ==
(en) United States Office of National Drug Control Policy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Circuit Bremgarten

Circuit Bremgarten var en 7,28 kilometer lang racerbane i Bern, Sveits som var vertskap for Formel 1-løpet Sveits Grand Prix fra 1950-1955, og også MotoGP-løpet med samme navn i 1949 og 1951–1954.
Bremgarten ble bygget som en motorsykkelbane i 1931, i Bremgartenwald (Bremgarten-skogen) nord for Bern. Banen hadde ingen rene rettstrekninger, men bestod av en rekke høyhastighetssvinger. Det første billøpet som ble arrangert på banen var Sveits Grand Prix 1934, hvor føreren Hugh Hamilton omkom. I 1948 omkom racerføreren Achille Varzi og motorsykkelføreren Omobono Tenni på banen. Helt fra starten av var Bremgarten, med veier omgitt av trær, ofte dårlige lysforhold og skiftende veidekke, ansett som en svært farlig bane, spesielt under våte forhold.
Det har ikke vært arrangert offisielle motorsportløp på Bremgarten siden 1955, da all racingsport med tilskuere, med unntak av bakkeløp og rally, ble forbudt i Sveits etter Le Mans-katastrofen i 1955.


== Referanser ==
Oleksandr Kvatsjuk

Oleksandr Viktorovytsj Kvatsjuk, ukrainsk Олександр Вікторович Квачук (født 23. juli 1983 i Poltavka) er en profesjonell ukrainsk landeveissyklist. Han har vært profesjonell syklist siden 2004.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleksandr Kvatsjuk – ProCyclingStats 
(en) Oleksandr Kvatsjuk – Cycling Archives 
(en) Oleksandr Kvatsjuk – Cycling Quotient
OshKosh B’gosh

OshKosh B’gosh er en amerikansk produsent av klær til barn. Selskapet ble etablert i Oshkosh, en by i den amerikanske delstaten Wisconsin, i 1895. Det har 179 butikker over hele USA (pr. april 2011).
Selskapet ble solgt til Carter’s, en annen produsent av barneklær, i 2005 for $312, men driver fortsatt under sitt eget navn og har sitt hovedkontor i Oshkosh.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) OshKosh B'gosh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Przemysław Niemiec

Przemysław Niemiec (født 11. mars 1980 i Oświęcim) er en tidligere profesjonell, polsk landeveissyklist. Han ble profesjonell syklist i 2002, og la opp etter 2018-sesongen.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Przemysław Niemiec – Olympedia 
(en) Przemysław Niemiec – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Przemysław Niemiec – ProCyclingStats 
(en) Przemysław Niemiec – Cycling Archives 
(en) Przemysław Niemiec – Cycling Quotient 
(en) Przemysław Niemiec – CycleBase
Tiziano Dall’Antonia

Tiziano Dall’Antonia (født 26. juli 1989 i Vittorio Veneto) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han har vært profesjonell syklist siden 2006.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tiziano Dall’Antonia – ProCyclingStats 
(en) Tiziano Dall’Antonia – Cycling Archives 
(en) Tiziano Dall’Antonia – Cycling Quotient 
(en) Tiziano Dall’Antonia – CycleBase
Vitenskapsåret 1958

Vitenskapsåret 1958 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1958.


== Hendelser ==


=== Astronomi og romfart ===
31. januar - Explorer 1, USAs første vellykkede kunstige satellitt, blir skutt opp fra Cape Canaveral .
29. juli – USAs romfartsorganisasjon NASA dannes etter et vedtak i Kongressen i USA, med målsetting om å samordne og påskynde amerikansk romforskning .
USA skyter ut romsonden Abley mot månen, men sonden når aldri fram .


=== Matematikk ===
School Mathematics Study Group, ledet av Edward G. Begle, blir etablert for en utvikle et nytt skolepensum innen matematikk for USA; den er innflytelsesrik for å fremme ny matematikk.


=== Medisin ===
7. juni - Ian Donald publiserer en artikkel The Lancet der han beskriver anvendelsen av ultralyd.


=== Teknologi ===
Ålö-Maskiner introdusere verdens første frontlaster med hurtigutløser.


=== Vitenskapshistorie ===
Society for the History of Technology blir etablert.


== Prisvinnere ==
Albert Lasker Basic Medical Research Award: Peyton Rous, Theodore Puck, Alfred D. Hershey, Gerhard Schramm, Heinz Fraenkel-Conrat, Irvine H. Page
Brinellmedaljen: Ivan Bardin
Copleymedaljen: John Edensor Littlewood
Darwinmedaljen: Gavin de Beer
Davymedaljen: Ronald Norrish
Faradaymedaljen: Gordon Radley
Fieldsmedaljen: Klaus Roth og Rene Thom
Gunnerusmedaljen: Viggo Brun
Lyellmedaljen: Helen Marguerite Muir-Wood
Nobelprisen:Fysikk: Pavel Tjerenkov, Ilja M. Frank, Igor Jevgenjevitj Tamm
Kjemi: Frederick Sanger
Fysiologi/medisin: George Wells Beadle, Edward Lawrie Tatum, Joshua Lederberg
Penrosemedaljen: James Gilluly
Royal Astronomical Societys gullmedalje: André Danjon
Sylvestermedaljen: Maxwell Newman
Wollastonmedaljen: Pentti Eskola 


== Fødsler ==
26. februar - Susan J. Helms, amerikansk astronaut
1. oktober – Andre Geim, russisk-nederlandsk fysiker og forsker inne materialvitenskap, nobelprisvinner


== Dødsfall ==
1. februar – Clinton Davisson, amerikansk fysiker, nobelprisvinner (født 1881)
11. februar - Ernest Jones, walisisk psykoanalytiker (født 1879)
16. april - Rosalind Franklin, engelsk krystallograf (født 1920)
20. juni – Kurt Alder, tysk kjemiker, nobelprisvinner (født 1902)
14. august – Frédéric Joliot-Curie, fransk fysiker, nobelprisvinner (født 1900)
27. august – Ernest Lawrence, amerikansk fysiker, nobelprisvinner (født 1901)
2. oktober - Marie Stopes, skotskfødt paleobotaniker og pioner innen prevensjon (født 1880)
4. november – Gilbert Thomas Walker, britisk fysiker og meteorolog (født 1868)
17. november – Yutaka Taniyama, japansk matematiker (født 1927)
12. desember - Milutin Milanković, serbisk geofysiker (født 1879)
15. desember – Wolfgang Pauli, østerriksk fysiker, nobelprisvinner (født 1900)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1958 in science – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vitenskapsåret 1959

Vitenskapsåret 1959 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1959.


== Hendelser ==


=== Astronomi og romfart ===
23. juni–31. juli - Den første internasjonale matematikkolympiaden arrangeres i Braşov og Bukaresti, Romania.
15. september - Den sovjetiske romsonden Luna 2 sender de første bildene fra Månens baksiden til jorden.
3. oktober - Den sovjetiske romsonden Lunik 3, som skal runde månen og sende fotografier fra dens baksida, skytes opp.
18. oktober - Den sovjetiske romsonden Luna 3 lykkes å ta bilder på Månens bakside .


=== Medisin ===
Juli - Den medisinske forskningsgruppe som studerer Minamata-sykdom kommer fram til at kvikksølv ligger bakom.[1]
Joseph Murray utfører verdens første vellykkede allotransplantasjon.


=== Meteorologi ===


=== Teknologi ===
Januar - Texas Instruments offentliggjør at selskapets ingeniør Jack Kilby den 12. september 1958 hadde oppfunnet integrert kretser.


== Prisvinnere ==
ACS Award in pure chemistry: Ernest M. Grunwald
Albert Lasker Basic Medical Research Award: Albert Coons, Jules Freund
Bigsbymedaljen: Basil Charles King 
Bôcherprisen: Louis Nirenberg
Copleymedaljen: Macfarlane Burnet
Davymedaljen: Robert Woodward
Faradaymedaljen: Luigi Emmannueli
Gunnerusmedaljen: Didrik Arup Seip
Ingenjörsvetenskapsakademien deler ut Axel F. Enströmmedaljen til Edy Velander
Karl Schwarzschild-medaljen: Martin Schwarzschild
Lyellmedaljen: David Williams
Nobelprisen: Fysikk: Emilio Segrè, Owen Chamberlain
Kjemi: Jaroslav Heyrovský
Fysiologi/medisin: Severo Ochoa, Arthur Kornberg
Penrosemedaljen: Adolph Knopf
Royal Astronomical Societys gullmedalje: Raymond Arthur Lyttleton
Wollastonmedaljen: Pierre Pruvost 


== Fødsler ==
27. april – Andrew Fire, amerikansk mikrobiolog og genetiker, nobelprisvinner
3. august – Koichi Tanaka, japansk kjemiker, nobelprisvinner
22. september – Saul Perlmutter, amerikansk astrofysiker, nobelprisvinner


== Dødsfall ==
15. februar – Owen Willans Richardson, britisk fysiker, nobelprisvinner  (født 1879)
9. juni – Adolf Windaus, tysk kjemiker, nobelprisvinner  (født 1876)
15. november – C.T.R. Wilson, britisk fysiker, nobelprisvinner  (født 1869)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1959 in science – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vitenskapsåret 1960

Vitenskapsåret 1960 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1960.


== Hendelser ==


=== Astronomi og romfart ===
1. april - USA skyter opp verdens første værsatellitt, TIROS-1, fra Cape Canaveral i Florida, USA, klokken 06.40 EST. TIRROS står for Television Infra-Red Observation Satellite.  Samme kveld introduseres værprognoser basert på data fra satellitten til verden via TV for første gang. Bildene er fra en høyde på 420 km.
15. mai - Den sovjetiske satellitten Sputnik 4 skytes opp.
12. august - Den første eksperimentelle Project Echo-kommunikasjonssatellitten går i omløpsbane.
19. august - Den sovjetiske satellitten Sputnik 5 skytes opp.
Astronomer oppdager hva som først ble antatt å være en lyssterk stjerne som sender ut radiobølger, men viser seg å være en rødforskyvning fra en kvasar .


=== Teknologi ===
Theodore Maiman konstruerer den første brukbare laseren.


== Prisvinnere ==
ACS Award in pure chemistry: Elias J. Corey
Albert Lasker Basic Medical Research Award: Maurice Wilkins, Francis Crick, James D. Watson, James V. Neel, Lionel Penrose, Ernst Ruska, James Hillier
Copleymedaljen: Harold Jeffreys
Darwinmedaljen: Edred John Henry Corner
Faradaymedaljen: George Paget Thomson
Gunnerusmedaljen: Johan Peter Falkberget, Egil Andersen Hylleraas
Ingenjörsvetenskapsakademien deler ut den store gullmedaljen til Gudmund Borelius
Leverhulmemedaljen: Cyril Hinshelwood
Lyellmedaljen: Doris Livesey Reynolds
Nobelprisen: Fysikk: Donald A. Glaser
Kjemi: Willard Frank Libby
Fysiologi/medisin: Frank Macfarlane Burnet, Peter Medawar
Penrosemedaljen: Walter Hermann Bucher
Royal Astronomical Societys gullmedalje: Viktor Ambartsumian
Wollastonmedaljen: Cecil Edgar Tilley 


== Fødsler ==
18. oktober – Craig Mello, amerikansk utviklingsbiolog, nobelprisvinner


== Dødsfall ==
24. april – Max von Laue, tysk fysiker, nobelprisvinner (født 1879)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1960 in science – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thad McCotter

Thaddeus George «Thad» McCotter (født 22. august 1965) er et tidligere medlem av Representantenes hus i USA fra Michigans 11th congressional district, som han representerte fra 2003 til 2012. Han er medlem av Det republikanske parti.
Han var en tidlig kandidat til å bli Republikanernes presidentkandidat til valget i 2012, men ga seg 21. september 2011 og støttet Mitt Romney.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thad McCotter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Thad McCotter hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Croissan’Wich

Croissan’Wich er en sandwich som produseres og selges av den amerikanske restaurantkjeden Burger King. Den selges som frokost og består av et kjøttstykke, egg og mykost servert i en croissant.
Croissan’Wich – som er et sammentrukket ord fra croissant og sandwich – ble lansert i 1983 som del av en menyutvidelse som skulle skille Burger Kings frokostutvalg fra McDonald’s.
Det finnes en rekke varianter av Croissan’Wich hvor én eller flere av ingrediensene er erstattet med andre, for eksempel bacon eller skinke i stedet for pølsekjøtt.
Enormous Omelet Sandwich

Enormous Omelet Sandwich er en sandwich som produseres og selges av den amerikanske restaurantkjeden Burger King. Den selges som frokost og består av kjøttstykker, bacon, egg og mykost servert mellom to brød med sesamfrø. En variant av sandwichen er Meat'normous Omelet Sandwich, som i tillegg inneholder skinke.
Enormous Omelet Sandwich ble lansert 28. mars 2005 og fikk betydelig offentlig oppmerksomhet på grunn av kaloriinnholdet (730 kcal). Den var det første nye produktet som ble lansert av daværende direktør Greg Brenneman, og bidro til å øke Burger Kings frokostsalg med 20 prosent.
BK Chicken Tenders

BK Chicken Tenders er et måltid av panert og frityrstekt kyllingkjøtt som selges av den amerikanske restaurantkjeden Burger King. Måltidet består av små, tynne biter av kyllingkjøtt (fortrinnsvis fra broilere) som selges i pakker på tre, fire, seks eller åtte biter. Ved lanseringen fantes det også en større, 25-biters variant.
BK Chicken Tenders ble lansert i 1985 for å bøte på en mangel i Burger Kings menyutvalg der konkurrenten McDonald’s tilbød Chicken McNuggets.
Siden 2006 er bitene formet som kroner, men kan bli endret i forbindelse med spesielle markedsføringskampanjer, eksempelvis dinosaurer (Jurassic Park) eller stjerner og lyn (Star Wars Episode III: Sithene tar hevn).
Original Chicken Sandwich

Original Chicken Sandwich er en sandwich som produseres og selges av den amerikanske restaurantkjeden Burger King. Den består av et panert og fritert kjøttstykke av kylling med majones og salat mellom to skiver brød lignende en baguette, med sesamfrø.
Original Chicken Sandwich ble lansert i 1978 som en del av Burger Kings Specialty Sandwich-serie. Produktene var blant de første selskapet lanserte for å treffe en voksen kundemasse, som ville være villige til å betale mer for produkter av høyere kvalitet. Sandwichene inngikk i en plan utviklet av Burger Kings direktør Donald Smith om å utvide restaurantkjedens meny for å nå et bredt publikum, i den hensikt å bedre konkurrere med McDonald’s og stanse den økende markedsandelen til Wendy’s. Planen var vellykket og Burger Kings salg økte med 15 prosent.
Slider

En slider er en liten hamburger, vanligvis ikke mer enn 3″ (7,6 cm) i diameter, bestående av to stykker brød med et stykke stekt eller grillet kjøtt mellom. Ordet stammer fra restaurantkjeden White Castle som er kjent for sine små hamburgere og serverte dem under navnet Slyder mellom 1985 og 2009.
Som hovedrett er sliders ikke uvanlig til grilling, men de brukes også gjerne som hors-d’œuvre, amuse-bouche eller forrett.
Munken i Nidarosdomen

Munken i Nidarosdomen er et påstått spøkelse i Nidarosdomen. Han ble først observert og omtalt på 1920–tallet.


== Marie Gleditsch i 1920-åra ==
Bispinne Marie Gleditsch forteller om en opplevelse under en aftengudstjeneste i Mariakapellet i Nidarosdomen i januar 1924. Idet den forrettende presten, pastro Birkelund, stemte i med en salme, så bispinnen en skikkelse dukke opp i søylegangen mot oktogonen. Det så ut som en middelaldrende mann, med tonsur, munkekutte og et sår på halsen. I noen kilder dateres observasjonen til 1927.  
Også senere biskop Alex Johnson skal ha sett en skikkelse i domen, i 1933.


== Jon Medbøe i 1960-åra ==
I 1966 sto filosofimagister Jon Medbøe fram og fortalte at han og to studenter under nattlige vandringer i Nidarosdomen hadde hørt slepende skritt og messesang – «..og som musikk-historiker kunne jeg bestemme den som korsang fra 1208, [Perotinus], Notre Dame.» Dette utløste en voldsom offentlig debatt, og resulterte i intervjuer med flere som hadde sett Munken samt mer generelle innlegg for eller mot troen på spøkelser. Munken ble kjendis også i utlandet; et stort tysk ukeblad laget en fotomontasje som viste Munken i Domen. 
Medbøe ble utestengt fra Nidarosdomen natterstider, etter ordre fra domprosten. Og da Andre Bjerke og Harald Tusberg noen år senere ønsket å utforske mysteriet i TV-programmet Streiftog i grenseland, forble dørene stengt.
Arbeiderbladet skrev på lederplass 9. mars 1966, mens interessen for Munken var på det høyeste: «Vi synes at de ansvarlige for Domkirken bør gå i gang med å finne en utvei til å ta knekken på de mange legender om munken som viser seg til de urimeligste tider, til og med under høymesse. De kan ikke finne seg i at Domkirken blir et beryktet spøkelseshus.» Flere eksperter innen ulike fagfelt har forsøkt å ta knekken på legendene, dvs. finne naturlige forklaringer på observasjonene av Munken, innen sine respektive fagfelt. Psykologiprofessor Harald Schjelderup mente at den tilstand Medbøe befant seg i, kunne føre til hørselsillusjoner. Audiofysikeren Gordon Flottorp gav eksempler på byggetekniske lyder som kilder til Medbøes og andres hørselsinntrykk.


== I populærkultur ==
Edvard Hoem og Henning Sommerro har laget Munken : et musikkdramatisk verk med handling fra 1200-tallet som ble oppført på Trøndelag Teater i 1991.Forfatteren Frid Ingulstad har skrevet en roman om Munken og hans mulige opprinnelse.Munken ble brukt i en episode av TV-serien Brødrene Dal og legenden om Atlant-is. I episoden voktet han en halvdel av et kart over en tapt samisk by.


== Referanser ==