Dagfin Rimestad

Dagfin Rimestad (født 25. november 1913 i Stavanger, død 26. januar 1977 i Oslo) var en norsk komponist og tekstforfatter, som særlig har hatt stor betydning for den norske arbeiderbevegelsen, og mest av alt for Framfylkingen.
Rimestads oppvekst i Stavanger var preget av stor arbeidsløshet og utbredt fattigdom. Allerede som tiåring gikk han i 1. mai-toget, og sangen og flaggborgen gjorde stort inntrykk på guttungen. Han begynte å jobbe som visergutt som 14-åring, og jobbet senere i hermetikkindustrien. I løpet av ungdommen var han arbeidsløs i lengre perioder.
Rimestad engasjerte seg etter hvert i AUF og også i Framfylkingen da denne ble startet opp i 1934. Da krigen og den tyske okkupasjonen kom ble han aktiv motstandsmann og skrev blant annet for den illegale LO-avisen Fri Fagbevegelse. På grunn av dette havnet han i februar 1942 på Grini og ble derfra sendt videre til Falkensee, en underavdeling av Sachsenhausen. Han fikk etter hvert tilsendt gitaren og bidro til å holde moralen oppe blant sine medfanger med sang og musikk.
Etter andre verdenskrigs slutt var det viktig for Rimestad å bygge en verden uten krig, og mange av hans sanger ble preget av et fredsbudskap. Rimestad begynte først å arbeide som reisesekretær i Framfylkingen, før han fra 1947 ble ansatt i AOF. Han skrev sanger til hele arbeiderbevegelsen, men det var særlig Framfylkingen som skulle få stor glede av sangene hans. I 1947 skrev han «Dagen er omme» til Framfylkingens sommerleir på Jeløya, og det skulle bli begynnelsen på en lang rekke av sanger skrevet til Framfylkingens sommerleirer, helt frem til «Verden er Vår», som ble til Framfylkingens internasjonale leir på Langøyene i 1977. Han rakk ikke selv å fullføre den sangen, og det var derfor Sigmund Fjeldbu som skrev teksten. Den er blitt en av de mer kjente og brukte sangene hans internt i arbeiderbevegelsen.
Av andre kjente Rimestad-sanger er «Vi rekker våre hender», som er blitt mye brukt også av skoler o.l. utenfor Arbeiderbevegelsen, og som blant annet ble sunget i begravelsen til Olof Palme i 1986. «At jorden er en stjerne» er en annen Rimestad-sang som blir sunget mye i Arbeiderbevegelsen.
Rimestad skrev i hovedsak på norsk, men han leverte av og til sanger i dansk eller svensk språkdrakt til leirer i Danmark og Sverige. Av disse er kanskje «Utan Gränser» og «Låga över länderna» spesielt kjent. Begge ble skrevet til en leir på Gålö ved Stockholm i 1960. Leiren ble arrangert av Framfylkingens svenske søsterorganisasjon Unga Örnar, men de to sangene har også i ettertid vært mye sunget både i andre deler av svensk arbeiderbevegelse og i Framfylkingen.
I 1974 utga gruppen Tur-Istene plata Uten grenser, som inneholdt 14 av Rimestads mest kjente sanger. Plata var produsert av Arne Bendiksen og utgitt av hans selskap i samarbeid med Framfylkingen og AOF.
Sangene til Dagfin Rimestad ble samlet av hans kone Ingrid og datteren Hege. Boka med 232 sanger utkom på Tiden i 1983 under tittelen At jorden er en stjerne. Samme år ga Hege Rimestad ut ei LP-plate med samme navn, At jorden er en stjerne.


== Litteratur ==
Gunnar Roaldkvam 1997: FRISINN - Drømmen om en ny kultur.
Kristian Ottosen 1990: Liv og død. Historien om Sachsenhausen-fangene.
Se også tekst og fotos: www.frifagbevegelse.no, Anne-Grete Lossius: Dagfin Rimestad, solidaritetens dikter.