jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Josippon

Josippon (hebraisk: ספר יוסיפון‬, Sefer Yosipon) er en krønike om jødisk historie fra Adam til Jerusalems fall ved Titus. Navnet er grunnet at den feilaktig ble tilskrevet den jødiske historikeren Josefus. Isteden er det antatt at italiensk jøde i tidlig middelalder kalt Yosef Ben Gurion kan ha vært forfatteren. En etiopisk versjon av Josippon ble anerkjent som bibelsk kanon av den etiopisk-ortodokse kirke.


== Historie ==
Josippon ble sammenstilt på hebraisk tidlig på 900-tallet av en jødisk innfødt i det gresktalende jødiske samfunnet i sørlige Italia, som på den tid var en del av det bysantinske rike. Senere redigerte og utvidet en romaniotisk jøde fra Ohrid på Balkan ved navn Judah Leon ben Moses Mosconi teksten. Den første trykte utgaven kom i Mantua i nordlige Italia i 1476. Boken kom deretter flere former, en av de mest populære var på jiddisch med gammeldagse illustrasjoner. Selv om krøniken er mer preget av legendariske fortellinger enn faktisk historie, er det ikke usannsynlig at antikke kilder ble benyttet av den første skribenten. Boken fikk stor popularitet i England. I 1558 oversatte Peter Morvyn, protestantisk prest og oversetter, en forkortet utgave til engelsk. Lucien Wolf har påvist at engelske oversettelser av Bibelen fremmet økt interesse i å vite mer om jødene og deres historie. Det førte til mange utgaver av Josippon, som således dannet en forbindelse av hendelser som kulminerte at Oliver Cromwell opphevet forbundet mot jøder i England. 
Verket er blitt tilskrevet Joseph ben Gorion (hebraisk: יוסף בן גוריון), en jødisk lærd i sørlige Italia på enten 800- eller 900-tallet som det ellers ikke er mye kunnskap om. Det er antagelig en av årsakene til verket ble feilaktig tilskrevet den jødiske historikeren Josefus på 100-tallet e.Kr., således ga verket dets navn «Joseph» med den gresk endelsen «-on»; Josephon, Joseppon, eller Josippon.
Josippon er skrevet på forholdsvis rent bibelsk hebraisk, viser en forkjærlighet for bestemte bibelsk fraser og arkaiserende ord, og er rik på poetiske avsnitt og i maksimer og filosofiske spekulasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chisholm, Hugh, red. (1911): «Josippon», Encyclopædia Britannica. 15, 11. utg., Cambridge University Press, s. 521.
Tesfaye Gebre Kidan

Tesfaye Gebre Kidan (født ca. 1935, død 2. juni 2004) var en etiopisk general som var president i Etiopia i en uke i mai 1991.
Aman Andom

Aman Mikael Andom (født 1924, død 17. november 1974) var det første statsoverhodet i Etiopia etter keiserdømmets avskaffelse. Han var en eritreer.
Johannes Wigum

Johannes Wigum (1900–1978) var en norsk lærer, lokalpolitiker og  stortingsrepresentant (KrF) fra Trondheim i Trøndelag.Han var født i Aure, og fikk sin utdannelse ved Volda lærerskole 1921 og tok senere artium. Han var lærer i Stemshaug, Frei og Strinda/Trondheim, og avsluttet yrkeskarrieren som rektor ved Nidarvoll skole 1961-68. Han var medlem av Nidaros bispedømmeråd  1962-70, og hadde flere andre offentlige og kirkelige verv, blant annet som kretsformann i Det Norske Lutherske Indremisjonsselskap 1954-57 og 1960-63. Formann i Sør-Trøndelag KrF 1947-53 og medlem av Strinda kommunestyre 1947-51
Etter at stortingsrepresentant Ingvald Tøndel døde i 1952 var Wigum fast møtende vararepresentant ut perioden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johannes Wigum hos Stortinget 
(no) Johannes Wigum hos Norsk senter for forskningsdata
Tredal

Tredal er en norsk produsent av tilhengere. De er organisert som aksjeselskap, og holder til i Sør-Audnedal i Lindesnes i Agder. De ble etablert i 1987. Spesielt for Tredal-tilhengere er hjulopphenget med svingarm med skruefjærer og dobbeltvirkende støtdempere, et mer påkostet og dyrere system enn konkurrentene. Tredal hevder dette gir bedre kjøreegenskaper. Tradisjonelt har Tredal laget karmer på tilhengerne i treverk, men noen produkter kan fås med aluminiumskarmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tredals hjemmeside
Tysse (tilhengerprodusent)

Tysse Mekaniske Verksted er Norges største tilhengerprodusent med en produksjon på 10 000 tilhengere i året.  De er organisert som aksjeselskap, eid av Brenderup Group AB og holder til i Tyssebotnen på Osterøy i Hordaland.  De ble etablert i 1964 av Bertin Kåre Tysse (født 1939, død 2012)Til å begynne med produserte de stiger, flaggstenger og tørkestativ, deretter vedkappsagen T400. Produksjon av tilhengere startet i 1972 og har siden vært hovedproduktet. I dag er Tysse tilhenger markedsleder i Norge.
Tysse Mekaniske Verksted har moderne produksjonslokaler på ca. 13.000 kvm og totalt uteareal på ca. 30.000 kvm. Bedriften har en av Norges mest moderne maskinparker innen tynnplatebearbeiding og utfører oppdrag innen stansing, nibling, knekking, robotsveising og montering av tynnplateprofiler og rør.
Bedriften har en egen konstruksjons- og utviklingsavdeling med betydelig erfaring og ekspertise  som benyttes i mange ulike sammenhenger. De produserer ikke bare etter spesifikasjoner fra kunde, men utfører også komplette oppdrag fra idé til ferdige produkter. Konstruksjonsavdelingen benyttes for å utvikle nye produkter, eller finne nye tekniske løsninger.
Tysse har leveranser til kunder i et bredt spekter; bygg og anlegg, fiskeoppdrett, engineeringsbedrifter, transportnæringen, offentlige etater, forsvaret etc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Handöls kapell

Handöls kapell er en kirkebygning i Handöl i Härnösands stift.
Kapellet ble oppført i tre omkring år 1800, tatt i bruk 1804 og innviet i 1806. Vegger og tak ble bygget av stedsbefolkningen, mens innredningen ble utført av fjellallmuen og samene. Det siste renoveringen ble gjennomført i sammenheng med kapellets tohundreårsjubileum.
Rundt kapellet finnes en kirkegård.
Prekestolen er fra 1600-tallet og fantes tidigere i Frösö kirke. Det samme gjelder for alteret.


== Kilder ==
Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. s. 630. ISBN 91-971561-0-8. 
Åre församling
Härnösands Stifts Herdaminne av L. Bygdén Arkivert 10. mars 2012 hos Wayback Machine.
Gunnar Hippe

Gunnar Hippe er en norsk industribedrift som produserer blant annet tilhengere, lokalisert på Moelv i Innlandet.  Den er organisert som aksjeselskap og ble opprettet 14. juni 1939 av Gunnar Hippe.
Foretaket startet som blikkenslagerbedrift og har senere spesialisert seg på tilhengerproduksjon. 


== Eksterne lenker ==
Bedriftens hjemmeside
Tatjana Lars Kristian Gulbrandsen

Tatjana Lars Kristian Gulbrandsen (født 26. november 1931, død 2. juli 2005) var en norsk billedkunstner som store deler av sitt aktive liv var bosatt på Hidra i Flekkefjord kommune. Foruten å være representert i Dronning Sonjas kunstsamling, har han testamentert det meste (over 1000 arbeider)  til Flekkefjord sammen med boligen Gloarbu. Han opptrådte i kvinneklær og brukte ansiktsmaling.
Han ble blant annet fulgt opp av et filmteam ledet av regissøren Steffan Sandberg som laget dokumentaren «7. himmel» i 2002, som blant annet ble vist på Den internasjonale dokumentarfilmfestivalen i Amsterdam 2002 og Kortfilmfestivalen i Grimstad 2003.


== Referanser ==
Frednes (landsted)

Frednes er en villa i sveitserstil i Arendal bygget på 1850-tallet og består i 2011 av hovedhuset, to mindre hus, lysthus, låve og badehus.
Villaen er oppført på eiendommen Thorne ved Longumvannet utenfor Arendal sentrum og ble kjøpt av Julius Marius Smith i 1866 til bruk som sommerbolig/landsted. Etter bybrannen i Arendal i 1868 hvor Smith mistet sin bolig, flyttet han og familien til Frednes. I 1871 kjøpte han en tomt i Arendal sentrum og reiste en murbygning der, som fungerte som boligen hans frem til han døde i 1905.Kong Oscar II overnattet på Frednes under sitt Arendalsbesøk i 1891. Han sov i en himmelseng som fremdeles står i villaen.Huset er per 2011 et av de best bevarte sveitserhusene på Sørlandet, og ble kåret til «Norges vakreste villa» i Vi i villa i 2011.


== Referanser ==
Narai

Narai (født 1632, død 11. juli 1688) var konge av Ayutthaya fra 1656. Han regnes for den mest berømte kongen i riket.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Prasat Thong og dronning Sirikalayani, som var datter av Songtham.


=== Karriere ===
Han kom på tronen etter at hans eldre bror og onkel hadde regjert nokså kort. Etter kong Prasat Thonge død fikk Narai etter en del renkespill og palassopprør hvorved hans to forgjengere ble henrettet, tronen «i året 1018 C.S., i apens år, årtiets åttende år, en torsdag, annen dag i den avtagende måne i den 12. måned klokken to om ettermiddagen», det vil si 26. oktober 1656.
I 1662 fikk franske misjonærer slå seg ned i Ayutthaya og utøve sin religion. Franskmennene håpet på stor misjonsfremgang, og forsåvidt kanskje vel så meget på den politiske innflytelse de samtidig ville vinne. Kong Narai interesserte seg på sin side for den franske kirkearitektur og for deres øvrige byggekunst.
I begynnelsen av 1664 kom nederlenderne tilbake (de var noen år tidligere blitt avvist av kongen) og gjennomførte en sjøblokade mot Ayutthaya, og sikret seg derfor monopol på handelen med dyrehuder. Narai gjennomførte militære ekspedisjoner i nord mot Chiang Mai, som ble erobret fra burmeserne. men det rokket ikke ved at burmeserne forble den dominerende makt i resten av det nordlige området. Samme år gjorde Narai Lop Buri til en «hemmelig» hovedstad for kongeriket.
I 1677 gav Narai den franske ingeniøren Lamar i oppdrag å undersøke Kra-stredet. Man ville finne ut omn det var mulig å bygge en kanal, (Kra-kanalen), som snarvei over Kra-eidet.
Han hadde forbindelser også med perserne, inderne og kineserne og andre asiatiske riker og folk. Han opprettet kontakt med europeerne (Frankrike, Pavestolen) og forsøkte å komme i kontakt med Det britiske Østindiske kompani. Han havnet i konflikt med britene etter å ha nektet å betale et skadeserstatning på grunn av at briter basert i Ayutthaya hadde stjålet fra et område som var alliert med kompaniet. Resultatet ble antibritiske stemninger som resulterte i en massakre av om lag 60 engelskmenn i 1687. Frankrike fikk etter dette en stadig større innflytelse.
Bemerkelsesverdig var også den store innflytelse europeere fikk, fremst blant dem greske eventyreren Constantine Phaulkon, som ble kongens førsteminister.
Narai sendte utsendinger til den franske kong Ludvig XIV flere ganger, og franskmennene sendte utsendinger tilbake. Han måtte imidlertid gå med på at franskmennene tok kontrollen i Bangkok.
Da han ble syk, sørget de misfornøyde embedsmennene for at Phaulkon ble henrettet.
Mange thailendere følte seg uroet av det store nærvær av utenlandske misjonærer og soldater. Rett etter at Narai døde, var det revolusjon. Franskmennene ble utvist og det utenlandske nærvær generelt svekket. Narai er en av de få thailendske konger som har fått tilnavnet den store.


== Referanser ==
Hou Hanshu

Hou Hanshu (tradisjonell kinesisk: 後漢書, forenklet kinesisk: 后汉书, pinyin: Hòu Hàn-shū; «Det senere Handynastis historie») er et offisielt kinesisk historieverk sammenstilt av Fan Ye, og omhandler det senere (eller østlige)  Handynastiet (25-220).
Hou Hanshu inngår i det som kalles De fire tidlige historieverk (前四史); de øvrige er Shiji, Hanshu og Sanguo Zhi. Disse fire regnes i sin tur som del av De tjuefire historieverk (二十四史).
Fan Ye benyttet seg av flere tidligere historieverk, deriblant Shiji av Sima Qian og Hanshu av Ban Gu, samt mange andre hvorav de fleste ikke er blitt bevart i fullstendig stand for ettertiden. 


== Litteratur ==
Hill, John E. (2003): Annotated Translation of the Chapter on the Western Regions according to the 'Hou Hanshu' , andre utgave
Yu, Taishan (2004): A History of the Relationships between the Western and Eastern Han, Wei, Jin, Northern and Southern Dynasties and the Western Regions. Sino-Platonic Papers No. 131 mars 2004. Dept. of East Asian Languages and Civilizations, University of Pennsylvania.
Prasat Thong

Prasat Thong (thai: สมเด็จพระเจ้าปราสาททอง) (født 1599 i Ayutthaya, død 7. august 1656 samme sted) var konge over Ayutthaya fra 1629 til 1656. Han var den første kongen av Prasat Thong-dynastiet, det fjerde dynastiet i Ayutthaya. Før han ble konge hadde han vært forsvarsministeren til kong Songtham.
Fan Ye

Fan Ye (tradisjonell kinesisk: 范曄, forenklet kinesisk: 范晔, pinyin: Fàn Yè, Wade-Giles: Fan Yeh, født 398 i Shaoxing i det som idag er provinsen Zhejiang i Kina, henrettet 445), stilnavn: Weizong (蔚宗), var en kinesisk historiker som sammenstilte verket Hou Hanshu om det senere Handynastiet. 
Fan Ye selv ble etterhvert forvalter og general for den keiserlige garde. Hans egne  politiske ambisjoner bragte ham til fall: Han ble henrettet i 445 under keiser Wen.
Hans henrettelse innebar at hans historieverk, som han hadde påbegynt omtrent tyve år tidligere, ble ufullendt. Av de planlagte 100 kapitler manglet det ti. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ronald C. Egan: «The Prose Style of Fan Yeh», i Harvard Journal of Asiatic Studies, Vol.39, No.2. (desember 1979), s. 339-340
Denis Twitchett og Michael Loewe (red.): The Cambridge History of China: The Ch'in and Han Empire, 221 B.C. -A.D. 220, vol. 1, Cambridge University Press: London, New York [etc.], s.224
Tan Jiajian: "Hou Hanshu" ("Book of Later Han"). Encyclopedia of China (Chinese Literature Edition), 1st ed.
Wei Shou

Wei Shou (kinesisk: 魏收, født 506 i Xingtai i provinsen Hebei i Kina, død 572) var en kinesisk forfatter. Han skrev historiekrøniken Weishu,  ferdigstilt i 554.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cao, Daoheng, "Wei Shou". Encyclopedia of China, 1st ed.
Salvador Elizondo

Salvador Elizondo (født 19. desember 1932 i Mexico by, død 29. mars 2006) var en meksikansk forfatter, journalist, dramatiker og poet. Han var en viktig skikkelse innenfor meksikansk litteratur på 1960-tallet.
Hans mest kjente romaner er Farabeuf (1965) og El hipogeo secreto (1968). Han er også kjent for det litterære verket El grafógrafo (1972), som består av en serie korte tekster og historier basert på språklig eksperimentering. Hans litteraturstil ble ansett som innovativ blant meksikansk samtidslitteratur. Elizondo har innført et kosmopolitisk syn på språk. Hans arbeider ble ofte forbundet med andre kjente forfattere som Ezra Pound, James Joyce, Julio Cortázar, Juan Rulfo og Georges Bataille. Elizondo var også professor ved UNAM i 25 år, og mottok mange internasjonale utmerkelser for sine litterære verker. Elizondo døde av kreft i Mexico by den 29. mars 2006. Begravelsen hans ble avholdt ved Palacio de Bellas Artes. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salvador Elizondo på Internet Movie Database 
(en) Salvador Elizondo hos The Movie Database 
El método de Salvador Elizondo
Articles and stories by Salvador Elizondo in Letras Libres magazine (spanish)
Site and Trailer of the Documental "El Extraño Experimento del Profesor Elizondo"
Olav Svaland

Olav Svaland (født i 21. mars 1974 i Arendal) er en norsk journalist og tidligere avisredaktør.
Svaland jobbet som forsikringsrådgiver i Vesta Forsikring før han arbeidet i fem år som journalist i Agderposten i Arendal. 1. januar 2011 tiltro han som redaktør i lokalavisen Frolendingen i Froland. Han ble avsatt august samme år grunnet at han lagde en sak i avisen om en ansatt i kommunen som hadde gitt uttrykk for ekstreme synspunkter om regjering og styringsverk i Norge. Styret i avisa kneblet redaktøren og stanset avisen, hvor hele opplaget ble makulert. Froland kommune er forøvrig hovedaksjonær i avisen. Personen stykket handlet om skal være en høyreekstrem fylkesleder for gruppen Folk for frihet, og skal være under politietterforskning. Svaland har uttalt at han mener at kneblingen er et klart brudd på ytringsfriheten, og at styret brøt paragraf fire i lov om redaksjonell frihet. I oktober 2011 ble det kjent at Svaland kom til forlik med avisen, og med det fratrådte sin stilling som redaktør.Svaland har i flere år vært  aktiv fotballspiller i rollen som målvakt i FK Arendal, Øyestad IF, Grane, ABK, Favør og Rygene IL. Per 2010 sitter han i styret til Øyestad fotball og er informasjonsansvarlig i klubben.


== Referanser ==
Geotop

Geotop brukes i geologien om lokalitetstyper med karakteristiske bergarter, geologiske lag eller fossiler. Generelt er et geotop et område med svært viktige rester av geologiske prosesser, som kan gis områdevern dersom det er viktig å unngå slitasje eller ødeleggende virksomhet i området. Det strengeste geologiske områdevernet i Norge er geotopvernområdet, som vi har ett av ved Festningen på Svalbard.
Eksempler på geotoper er steder med huler, kratere, fossiler, eksempelvis av dinosaurer, synlige rester deler av underjordiske plattformer eller andre geologiske formasjoner.  


== Kjente geotoper ==
Mølen er en unik endemorene fra siste istid, utenfor Stavern. Sammen med Bamblefeltet utgjør denne Gea Norvegica Geopark.
Rogaland anortosittprovins er en magmatisk dypbergart-provins mellom Jæren og Lista, som blant annet inneholder sjelden ilmenitt ved Sokndal i Rogaland. Dette 900 millioner år gamle geotopområdet utgjør Magma Geopark.
Festningen sør i Isfjorden på Svalbard er et sted med synliggjorte forkastninger og fossiler av dinosaurer, og danner utgangspunkt for Festningen geotopvernområde.
Giant's Causeway i Irland er en basaltformasjon som er avsatt under havet, hvor nedkjøling av basalten umiddelbart etter dannelsen har skapt et regelmessig sprekkemønster. Verdensarvsted under UNESCO.
Mammoth Cave er et enormt funnsted for fossiler i Kentucky i USA, og danner basis for Mammoth Cave nasjonalpark. Verdensarvsted under UNESCO.Gjennom EU er det etablert et nettverk av 37 europeiske geoparker i 15 land. De skal representere karakteristiske og viktige geologiske formasjoner. Slike geoparker består normalt av mange geotoper.


== Se også ==
Økosystem
Biotop


== Referanser ==
Magma Geopark

Magma Geopark er den andre europeiske geoparken i Norden, ved siden av Gea Norvegica Geopark i Grenlandsområdet. Magma Geopark er etablert i Rogaland anortosittprovins, en drøyt 900 millioner år gammel utbruddsprovins med magmatisk anortositt, ilmenitt, og andre dypbergarter.
Geoparken består av kommunene Bjerkreim, Eigersund, Lund og Sokndal i Rogaland, samt Flekkefjord i Vest-Agder.
Hensikten med en geopark er formidling av geologiens betydning. Målgruppene er lokalbefolkningen, skoler og turister. Geoparken skal blant annet komme innbyggerne til gode gjennom å være en ressurs i småskala næringsutvkling, reiseliv, undervisning og lokal identitetsbygging.
Magma Geopark er del av det UNESCO-støttede Gobale Geopark-nettverket (GGN), som pr årsskifte 2014/2015 består av 111 geoparker fra 32 land. 64 av GGNs geoparker er i Europa.
En geopark skal ha et geologisk mangfold som er enestående i europeisk målestokk. For å oppnå status som en geopark skal det i tillegg vise hvordan de geologiske forutsetningene påvirker biologisk mangfold, landbruk, bosetning, industriutvikling, samferdsel og kultur i området.


== Se også ==
Gea Norvegica Geopark
Geotop


== Eksterne lenker ==
Geoparken.no
Nettverket av europeiske geoparker, Europeangeoparks.org
Chenshu

Chenshu (tradisjonell kinesisk: 陳書, forenklet kinesisk: 陈书; pinyin: Chénshū, Wade-Giles: Ch'en-shu) var den offisielle kinesiske historiekrønike for Chendynastiet. Den regnes blant ett av de 24 historieverk i det keiserlige Kina, og ble kompilert under Tangdynastiet av historikeren Yao Silian, og var ferdigstilt i 636.
På samme måte som Liangshu er det Yao Silians fars Yao Chas originalmanuskript stor takk skyldig. 
Verket er ett av de mest fullstendige verker om Chendynastiet som er blitt bevart for ettertiden. Det er imidlertid blitt kritisert for å glatte over kongefamiliens feilsteg.


== Eksterne lenker ==
Chenshus tekst, fra National Sun Yat-sen University.
Quid pro quo

Quid pro quo (latin for «noe for noe») indikerer et mer eller mindre likt bytte eller erstatning for varer eller tjenester, det vil si tjenester og gjentjenester. 
På norsk kan man si «noe for noe» eller «tjeneste for tjeneste»,
Ordtak/uttrykk: 
"Den ene tjenesten er den annen/andre verdt." / "En tjeneste er en annen verdt."
På engelsk finnes uttrykk som «what for what», «give and take», «tit for tat», «this for that», «one good turn deserves another» («en god gjerning fortjener en annen») og «you scratch my back, and I'll scratch yours» («om du klør min rygg skal jeg klø din»).
Den latinske frasen også gitt opphav til et britisk slanguttrykk for pund som «quid».


== Referanser ==
Eritreas herrelandslag i fotball

Eritreas herrelandslag i fotball representerer Eritrea i internasjonale fotballkamper.


== Historie ==
Et eritreisk lag ble invitert til en vennskapskamp i Sudan i 1992, året før landets uavhengighet ble offisiell. Eritrea deltok i 1994 CECAFA Cup, selv om EFF ikke ble grunnlagt før 1996. Den første fulle internasjonale turnering var i 1998 CECAFA Cup, året da EFF ble medlem i  CAF og FIFA. De deltok i kvalifiserende runder av 2000 African Nations Cup, og i 2002 FIFA World Cup, og påfølgende utgaver fram til 2008. De har også dukket opp periodevis i CECAFA Cup.
I første runde av kvalifiseringen for VM i fotball 2002, ble de trukket mot Nigeria, og ble beseiret 4-0 på bortebane, etter en målløs uavgjort hjemme. Kapteinen på det laget var Debesai Ghierghis Ogbazghi . Treneren var Yilmaz Yuceturk.
I første runde av kvalifiseringen til VM 2006, ble de trukket mot Sudan og tapt den første kampen 3-0, før en annen målløs uavgjort i Asmara. Treneren var eritreiske Tekie Abraha.
I kvalifisering gruppe 6 for 2008 Africa Cup of Nations, under veiledning av rumenske Dorian Marin, endte Eritrea på andreplass bak Angola, og klarte ikke å kvalifisere seg til turneringen. De slo Kenya to ganger og uavgjort hjemme mot Angola.


== Tropp ==
Disse spillerne ble tatt ut til VM 2014 kvalifiseringen mot Rwanda i 11. og 15. november


== Verdensmesterskapet i fotball ==
1930 til 1998 – Deltok ikke i kvalifisering
2002 til 2006 – Utslått i kvalifiseringen
2010 – Deltok ikke i kvalifisering
2014 – Utslått i kvalifiseringen


== Afrikamesterskapet i fotball ==
1957 til 1998 – Deltok ikke i kvalifisering
2000 til 2008 – Utslått i kvalifiseringen
2010 – Trakk seg fra kvalifisering
2012 til 2013 – Deltok ikke i kvalifisering


== Trenere ==
Yilmaz Yuceturk (2000)
Dorian Marin (2006–2007)
Negash Teklit (2009–)


== Eksterne lenker ==
Eritrea on FIFA.com Arkivert 22. juni 2018 hos Wayback Machine.
Fixtures and results Arkivert 6. januar 2015 hos Wayback Machine.
Ranking history Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Thorikos

Thorikos var en antikk gresk by i sørlige Attikí i Hellas hvor det ble myntet penger i bly og sølv. Teateret i Thorikos er datert fra rundt 525-480 f.Kr.


== Historie ==
Stedet var bebodd siden neolittisk tid, 3000-tallet f.Kr. Thorikos var et sentrum for gruvedrift i Laureotika. Det er bevis på utvinning av bly fra tidlig helladisk periode, rundt 2000-tallet f.Kr., og av sølv fra rundt 1500 f.Kr. (som nå tømt). Mykensk kulturs tholosgraver fra 1400-tallet f.Kr. og en senmykensk installasjon fra 1100-tallet f.Kr. som er avdekket arkeologisk er antagelig knyttet til gruvedriften i området. Funnene er i dag i Det nasjonale museum i Athen.Det var betydelig bymurer og minst 7 byporter. Byens havn lå sør for akropolis; øya Makronisi (Macri) ga den naturlig beskyttelse.Kephalos fra Athen skal ha død her.Tradisjonelt var Thorikos den ene av tolv 12 uavhengige byer i Attika som ble forent av Thesevs. Stedet ble befestet sent i Peloponneskrigen, men synes ikke ha spilt noen større rolle i Attikas historie. Stedet ble forlatt tidlig i romersk tid og bosetning ble aldri siden gjenopptatt.


== Levninger ==
Antikkens bysentrum og dets akropolis som lå på høyden Velatouri og dets teater er bevart. Teateret har en uvanlig oval orkester. Byen ble tett pakket med uregelmessige husbygginger og metallverksteder, mange som er datert fra 600-300-tallet f.Kr. Et lite tempel, kanskje dedikert til Hygieia, gudinne for helse og renhet, sto ved siden av en stoa med benkerader. Det store doriske tempelet fra 400-tallet f.Kr. kan ha vært telesterion (stor hall) for kulten til Demeter og Persefone. 
De første utgravningene og arkeologiske undersøkelsene av Thorikos ble begynt i april 1886 ved Walter Miller som søkte særlig etter dets teater.


== Referanser ==