Jackie Lomax

John Richard «Jackie» Lomax (født 10. mai 1944 i Wallasey, Cheshire, England, død 15. september 2013) var en britisk sanger, gitarist og låtskriver, mest kjent for sitt samarbeid med George Harrison og Eric Clapton. Han var bosatt i Ojai, California med sin hustru, Annie (født Norma Richardson), mor til motefotograf Terry Richardson.


== Årene 1962 - 1970 ==
Tidlig i 1962 forlot Jackie Lomax bandet Dee and The Dynamites for å bli med i Merseybeatbandet The Undertakers. De fulgte samme mønster som The Beatles, med først å spille på lokale arenaer før de forsøkte seg i Hamburg, for dernest å sikre seg platekontrakt. Fra da av var de plaget av uflaks og dårlig med suksess. Det ble knyttet til Pye Records og utga fire singler, som hver oppnådde kun en uke på de britiske hitlistene. I 1965 flyttet gruppa til USA for å prøve lykken der.
Etter to år i Amerika med The Undertakers og som medlem av enkelte andre band, sist The Lomax Alliance, ble de i 1967 hentet tilbake til England av Brian Epstein for å bli presentert ved Saville Theatre i London. Han ordnet med en singelutgivelse og et album for å bli knyttet til CBS. Epsteins død kom temmelig ubeleilig og ødela alle planer for bandet. CBS utga to singler med Lomax Alliance og en solosingel med Jackie Lomax. Det var spilt inn mer enn nok spor for en LP, men den ble aldri utgitt.
Etter Brian Epsteins død lanserte The Beatles sitt nye platemerke, Apple Records, og tok samtidig ansvar for Jackie Lomax' karriere, med George Harrison tungt inne på produksjonssiden. Selv med 3/4 av The Beatles, Eric Clapton, Billy Preston, Leon Russell og Nicky Hopkins uteble den helt store suksessen. Alt rotet som fulgte i Apple etter at de fire Beatlene skilte lag, gjorde det bare verre. Apple utga tre singler, deriblant "Sour Milk Sea", komponert av George Harrison, fra Lomax’ LP Is This What You Want?. I 1970 ble finansmannen Allen Klein tatt inn for å ordne opp, og Apple-artistene ble tilbudt kontrakter med et selskap som så liten interesse i dem.


== Årene 1970 - 1977 ==
Etter at han forlot Apple, inngikk Jackie Lomax et samarbeid med bassist Alex Dmochowski, gitarist John Moorshead og trommeslager Carlo Little om et band de kalte Heavy Jelly. På Head Records utga de singelen "Chewn In"/"Time Out", (Head HDS4001, 1969), og fulgte opp med en LP, kun med Jackie Lomax' sanger, men den ble kun utgitt som promo-plate, og ble ingen kommersiell utgivelse til del.
I 1971 reiste Jackie Lomax tilbake til USA for å jobbe i Woodstock, New York. Han fikk platekontrakt med Warner Bros. Records og fant sammen med enkelte medlemmer av Lomax Alliance og The Undertakers igjen, tok plass i studio, men på nytt opplevde Lomax at selskapet ikke viste ham oppmerksomhet. For Warner Bros. utga Jackie Lomax to album: Home Is in My Head og Three. 
Fortvilet over manglende interesse i USA reiste Jackie Lomax til England senhøstes 1973, og ble med i Badger, et progressivt rockeband som opprinnelig var startet av tidligere keyboard spiller i Yes, Tony Kaye. Lomax påvirket bandet til å gå i retning av samme type R&B og soul som hadde preget hans tre soloalbum. Bandet gjorde stas på Jackie Lomax' sanger og musikalske kvaliteter, men fikk kort levetid, og utga bare en LP, White Lady, på Epic Records. Den ble produsert av Allen Toussaint.
Nok en gang krysset Jackie Lomax Atlanterhavet for å få fart på solokarrieren. Capitol Records ga ham platekontrakt i 1975, og han fortsatte å spille en blanding av R&B og soul. Her utga han to nye album, Livin' for Lovin' og Did You Ever Have That Feeling? Sistnevnte ble kun utgitt i USA. Etter at han i 1977 forlot Capitol hadde han ikke noen platekontrakt lenger.


== Årene i Amerika 1978-2000 ==
I 1980-årene ble det stille om Jackie Lomax, men midt i 1980-årene kunne en fra tid til annen se at han spilte gitar og koret for ulike artister som ble produsert av hans gode venn Patrick Landreville. For en kort stund spilte han også med det kort levde "Tea Bags", med opprinnelse i Los Angeles. Han komponerte fra tid til annen for britiske musikere som Ian Wallace, Kim Gardner, Mick Taylor, Brian Auger, Terry Reid, Peter Banks, Graham Bell, David Mansfield m.fl..
I 1990-årene var det igjen noe mer aktivitet rundt Jackie Lomax, i det han spilte med andre britiske artister langs Amerikas vestkyst, og turnerte som bassist med gamle storheter som The Drifters, The Diamonds og The Coasters, som alle var store navn den gang han selv gjorde sine første forsøk på å leve av musikken. I California, og spesielt i Ventura County, har Lomax spilt live med en rekke musikere, som Tom Petty, trommeslager Randall Marsh, Jim Calire, Patrick Landreville og Mitch Kashmar, hovedsakelig tyngre blues og R&B. 
I 1990-årene kom låter med på samleplater med flere unike sangere, og han var med både som sanger og gitarist med ulike artister.


== 2001 og videre ==
I 2001 gjorde Jackie Lomax ferdig sitt første soloalbum siden 1977, The Ballad of Liverpool Slim. I 2002 fortsatte han turnévirksomheten på Vestkysten. Høsten 2003 spilte han en konsert på The Cavern i Liverpool, hvor han hadde begynt sin karriere for over førti år siden.


== Diskografi ==
The Undertakers Unearthed 1963-65
The Lomax Alliance and CBS Recordings 1966-1967
Is This What You Want? 1968 #145 US
Heavy Jelly 1970
Home Is In My Head 1971
Three 1972
White Lady /Badger 1974
Livin' For Lovin' 1976
Did You Ever Have That Feeling? 1977
True Voices (Various Artists) 1991
The Ballad of Liverpool Slim 2001 & 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jackie Lomax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jackie Lomax på Internet Movie Database 
(en) Jackie Lomax hos The Movie Database 
(en) Jackie Lomax på Discogs 
(en) Jackie Lomax på MusicBrainz 
(en) Jackie Lomax på Spotify 
(en) Jackie Lomax på Songkick 
(en) Jackie Lomax på AllMusic 
Jackie Lomax-biografi på artistdirect.com