jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kenneth Bøgh Andersen

Kenneth Bøgh Andersen (født 29. november 1976) er en dansk barne- og ungdomsforfatter. Han er utdannet lærer, men har siden 2007 jobbet fulltid som forfatter. 


== Forfatterskap ==
Andersen skrev sin første bok, Nidhugs Slaver da han gikk i tiende klasse, men forlaget han sendte boken til godtok den ikke. 
I 2000 debuterte han med fantasy-trilogien Slaget i Caïssa, og har siden den gang gitt ut over 20 bøker. 
Han er utgitt i 8 land og bøkene hans har vunnet flere priser, bl.a. Orla-prisen (danskenes svar på Arks barnebokpris), tre ganger.


== Bibliografi ==
Åbningen – Slaget i Caïssa 1 (2000)
Tågemandens død – Slaget i Caïssa 2 (2000)
Skakmat – Slaget i Caïssa 3 (2000)
En rejse gennem natten – Carmarde fortæller (2002)
De Hvide Mænd (2003)
Himmelherren (2004)
Det sultne maleri og andre gys (2005)
Djævelens lærling – Den Store Djævlekrig 1 (2005)
En rejse gennem natten 2 – Carmarde fortæller (2006)
Evig hævn og andre gys (2006)
Antboy 1 – Tissemyrens bid (2007)
Antboy 2 – Operation Skæbnespil (2007)
Antboy 3 – Maskefald (2007)
Antboy 4
Antboy 5
Antboy 6
Sisdæ sjangsæ (2007)
Dødens terning|Dødens terning - Den Store Djævlekrig 2 (2007)
Det gemmer sig i mørket og andre gys (2008)
Juleønsket (2008)
Den forkerte død – Den Store Djævlekrig 3 (2009)
Dødens sang (Høst, 2009) (2009)
Ondskabens engel – Den Store Djævlekrig 4 (2010)


=== På norsk ===
Djevelens læregutt (på norsk i 2009)
Dødens terning (på norsk i 2010)
Dødspillen (på norsk i 2010)
Ondskapens engel (på norsk i 2011)
Himmelherren (på norsk i 2013)


== Priser ==
Orla-prisen (2005), for Himmelherren. Drengen med de violette øjne
Kommunernes Skolebiblioteksforenings Forfatterpris (2006), for Djævlens lærling (roman)
Orla-prisen (2006),  for Djævlens lærling (roman)
BMF's børnebogspris (2009),  for Den forkerte død (roman)
Danmarks Skolebibliotekarers Børnebogspris (2009),
Orla-prisen (2009), for Dødens terning
Blixenprisen (2017), for Den faldne djævel
Claus Deleuran Prisen (2018), for  Skæbnemageren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kenneth Bøgh Andersens nettside
Aschehoug forlag: Kenneth Bøgh Andersen Arkivert 19. juni 2013 hos Wayback Machine.
(da) Kenneth Bøgh Andersen på bibliografi.dk
Cressida Cowell

Cressida Cowell (født 15. april 1966) er en britisk forfatter av barne- og ungdomslitteratur som hun selv illustrerer.
Cowell er utdannet innenfor litteratur og design. Hun begynte sin karriere som illustratør, men ble etter hvert en suksessrik forfatter av bilde- og barnebøker, som hun selv illustrerer. Hennes første seks bøker om Dragetreneren har blitt oversatt til norsk av Sverre Knudsen.


== Forfatterskap ==
Cowell er forfatteren og illustratøren bak suksessen Dragetreneren som er utgitt i mer enn 30 land og som er blitt filmatisert. For boken Denne kaninen tilhører Emily Brown (på norsk i 2007), illustrert av Neil Layton, mottok Cowell Nestlé Children’s Book Prize i 2006.


== Privatliv ==
Cressida Cowell bor i London med ektemannen Simon Cowell, tidligere direktør for International Save the Children Alliance. De har døtrene Maisie og Clementine, og sønnen Alexander.


== Utmerkelser ==
Cowell ble i 2020 utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE).


== Bibliografi ==
Bøkene om Dragetreneren; serien How to Train Your Dragon2003 Dragetreneren (engelsk: How to Train Your Dragon)
2004 Pirathåndboka (How to Be a Pirate)
2005 Lær å snakke dragonesisk (How to Speak Dragonese)
2006 Drageforbannelsen (How to Cheat a Dragon's Curse)
2007 Ikke slukk en drages flamme (How to Twist a Dragon's Tale)
2008 Dødelige drager (A Hero's Guide to Deadly Dragons)
2008 Dragestorm (How to Ride a Dragon's Storm)Følgende bøker er ikke oversatt til norsk:

2009 How to Break a Dragon's Heart
2011 How to Steal a Dragon's Sword
2012 The Day of the Dreader
2012 How to Seize a Dragon's JewelEmily Brown
That Rabbit Belongs to Emily Brown
Emily Brown and the Thing
Emily Brown and the Elephant Emergency
Cheer Up Your Teddy Bear, Emily Brown!
Little Bo Peep’s Troublesome SheepAndre bøker
Don’t Do That Kitty Kilroy
What Shall We Do with the Boo-Hoo Baby
There's No Such Thing as a Ghostie!
Daddy on the moon
Hiccup the Seasick Viking
How to Train Your Viking, by Toothless the Dragon (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cressida Cowell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cressida Cowell på Internet Movie Database 
(en) Cressida Cowell hos The Movie Database 
(en) Cressida Cowell hos The Peerage
Joseph Delaney

Joseph Henry Delaney (født 25. juli 1945 i Preston i England) er en britisk forfatter, tidligere lærer. Han er forfatter av science-fiction og fantasy-bøker for barn og ungdom.


== Forfatterskap ==
Delaney er forfatteren bak den internasjonale bokserie-suksessen Den siste lærling. Bøkene er solgt til 25 land og har solgt flere millioner eksemplarer.  Han har også skrevet en rekke andre bøker for barn og ungdom. Den siste lærling-serien ble filmatisert i 2013 med skuespillerne Ben Barnes, Julianne Moore og Jeff Bridges i hovedrollene.


== Bibliografi ==
Den siste lærling 1. Heksenes hevn (på norsk 2011)  (The Spook's Apprentice)
Den siste lærling 2. Vokterens forbannelse (på norsk 2011) (The Spook's Curse)
Den siste lærling 3. Vokterens hemmelighet (på norsk 2012) (The Spook's Secret)
Den siste lærling 4. Vokterens kamp (på norsk 2012) (The Spook's Battle)
Den siste lærling 5. Vokterens feiltrinn (på norsk 2013) (The Spook's Mistake)
Den siste lærling 6. Vokterens offer (på norsk våren 2014) (The Spook's Sacrifice)
Den siste lærling 7. Vokterens mareritt (på norsk våren 2015) (The Spook's Nightmare)
Den siste lærling 8. Vokterens skjebne (på norsk sommeren 2015) (The Spook's Destiny)
Den siste lærling 9, Jeg er Grimalkin (I am Grimalkin)
Den siste lærling 10, Vokterens Blod (The Spook's Blood)
Den siste lærling 11, Slisks historie (Spook's: Slither's Tale)
Den siste lærling 12, Alice (Alice)
Den siste lærling 13, Vokterens hevn (The Spook's Revenge)Den engelske utgaven av serien er komplett og består av 13 bøker.

En oppfølgerserie er påstartet, og denne heter Stjerneklingekrøniken (The Starblade Chronicle). Så langt er tre bøker utgitt:

Stjerneklingekrøniken 1. Et nytt mørke (på norsk 2018)
Stjerneklingekrøniken 2. Den mørke hæren (på norsk 2018)
Stjerneklingekrøniken 3. Mørkets snikmorder (på norsk 2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joseph Delaney – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joseph Delaney på Internet Movie Database 
(fr) Joseph Delaney på Allociné 
(en) Joseph Delaney på AllMovie 
(en) Joseph Delaney hos The Movie Database 
(no) Aschehoug forlag: Joseph Delaney
Hayley Long

Hayley Long (født 1971 i England) er en britisk forfatter. Hun jobber som lærer og har skrevet bøker for både voksne og ungdom.


== Liv og virke ==
Hayley er født i Ipswich, vokste opp i Felixstowe og studerte engelsk ved Universitetet i Aberystwyth hvor tok eksamen i 1992 med en BA i engelsk litteratur. Deretter reiste hun utenlands før hun begynte å arbeide som engelsk lærer i London og Cardiff. Hun underviser fortsatt på deltid ved Paston College i Norfolk.Long er forfatteren bak ungdomsbøkene om Lottie Biggs, som er oversatt til flere språk. Har det klikka for Lottie Biggs (2009), den første boken i serien, ble tildelt «the White Raven» for fremragende barnelitteratur av «The International Youth Library» i 2010. I 2010 kom etterfølgeren Lottie Biggs er IKKE desperat og i 2011 Lottie Biggs – alt annet enn tragisk.


== Bibliografi ==
Fire and Water (2004)
Kilburn Hoodoo (2006)
Vinyl Demand (2008)
Lottie Biggs is Not Mad (2009)
Har det klikka for Lottie Biggs (2009)
Lottie Biggs is Not Desperate (2010)
Lottie Biggs er IKKE desperat (2010)
Lottie Biggs is Not Tragic (2011)
Lottie Biggs – alt annet enn tragisk (2011)
What's Up With Jody Barton? (2012)
Downside Up (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Haley Long hos Aschehoug forlag
Hayley Long, offisielt nettsted
Carlo Ponti

Carlo Ponti (født 11. desember 1912 i Magenta i Lombardia, død 10. januar 2007 i Genève) var en italiensk filmprodusent med over 140 produksjoner bak seg. Han var gift med filmstjernen Sophia Loren.


== Filmografi ==

Piccolo mondo antico (1940)
A Yank in Rome (1946)
Hey Boy (1948)
Campane a martello (1949)
The White Line (1950)
A Dog's Life (1950)
Toto the Third Man (1951)
Il padrone del vapore (1951)
Hun ofret seg selv (1952)
Easy Years (1953)
Le infedeli (1953)
Napoletansk karusell (1954)
Landeveien (1954)
Mambo (1954)
Un americano a Roma (1954)
Hver dag er en festdag (1954)
Attila (1954)
Galante eventyr (1955)
Krig og fred (1956)
Il ferroviere (1956)
Guendalina (1957)
The Black Orchid (1958)
That Kind of Woman (1959)
Heller in Pink Tights (1960)
A Breath of Scandal (1960)
To kvinner (1960)
Lola, piken fra kaiene (1961)
En kvinne er en kvinne (1961)
Léon Morin, prêtre (1961)
Cléo fra 5 til 7 (1962)
Boccaccio '70 (1962)
Le Doulos (1962)
L'isola di Arturo (1962)
Redhead (1962)
The Empty Canvas (1963)
Landru (1963)
Karabinierne (1963)
Skapt for kjærlighet (1963)
I går, i dag, og i morgen (1963)
Marriage Italian Style (1964)
Mannen med ballongene (1965)
Operation Crossbow (1965)
The 10th Victim (1965)
Doktor Zhivago (1965)
Tog under oppsikt (1965)
Blowup (1966)
Det brenner, min skjønne! (1967)
Smashing Time (1967)
La Ragazza e il Generale (1967)
Ghosts - Italian Style (1968)
Diamonds for Breakfast (1968)
Zabriskie Point (1970)
The Priest's Wife (1971)
What? (1972)
Dirty Weekend (1973)
Flesh for Frankenstein (1973)
The Voyage (1974)
The Passenger (1974)
Sex Pot (1975)
L'infermiera (1975)
Tarvelige, heslige og vemmelige (1976)
The Cassandra Crossing (1976)
En spesiell dag (1977)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Ponti på Internet Movie Database 
(sv) Carlo Ponti i Svensk Filmdatabas 
(da) Carlo Ponti på Filmdatabasen 
(da) Carlo Ponti på Scope 
(fr) Carlo Ponti på Allociné 
(en) Carlo Ponti hos The Movie Database
Eifred Markussen

Eifred Markussen (født 2. januar 1955) er seniorforsker ved Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning. Han er utdannet cand.polit. innen sosialpedagogikk, og har de siste årene spesialisert sin forskning på videregående opplæring og frafallsproblematikk. 


== Bibliografi i utvalg ==
med Silje Kristin Gloppen: NIFU-rapport 2-2012: Påbygg – et gode eller en nødløsning? En studie av påbygging til generell studiekompetanse i Østfold, Akershus, Buskerud, Rogaland og Nord-Trøndelag skoleåret 2010-2011. NIFO. Oslo. 2012.
med Solveig Holen og Berit Lødding: NIFU-rapport 10-2012: De’ hær e’kke nokka for mæ: Om bortvalg, gjennomføring og kompetanseoppnåelse i videregående skole i Finnmark skoleåret 2010-2011. NIFO. Oslo. 2012.
Frafall i utdanning for 16-20 åringer i Norden NIFU. Oslo. 2010.
Menneskeverd: funksjonshemmede i Norge. NIFU. Oslo. 2000.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Eifred Markussen i BIBSYS
(no) Ansatteside NIFU Arkivert 28. august 2013 hos Wayback Machine.
Bruno Paul

Bruno Paul (født 19. januar 1874 i Seifhennersdorf, død 17. august 1968 i Berlin) var en tysk, modernistisk arkitekt, interiørarkitekt, møbeldesigner, karikaturtegner og illustratør.
Bruno Paul studerte i Dresden og München. Han ble tidlig en av de aller fremste vitsetegnerne i det satiriske vittighetsbladet Simplicissimus og pionér innen art nouveau-design som illustratør i Die Jugend.
Som arkitekt tegnet Bruno Paul blant annet eneboliger og større hus, men først og fremst interiører og møbler i moderne design, det vil si som representant for modernistiske retninger som Neue Sachlichkeit og annet. Han fikk hovedpremien i sitt fag under Verdensutstillingen i Paris 1900, og deltok deretter med stor framgang på utstillingene i St. Louis 1904, Dresden 1906 og Brussel 1910. I 1907 ble han direktør for Kunstgewerbeschule i Berlin.
Fra 1924 til 1933 var Bruno Paul professor ved og leder for Vereinigte Staatsschulen für freie und angewandte Kunst samme sted. Som mangeårig høyskolelærer påvirket han betydningsfulle kunstnere som Ludwig Mies van der Rohe, Adolf Meyer, George Grosz og Hannah Höch og andre.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Paul, Bruno i Nordisk familjebok (2. utgave, 1915)


== Eksterne lenker ==
(en) Bruno Paul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bruno Pauls tegninger i Simplicissimus (velg «P» og «Paul, Bruno»)
Flere eksempler på Bruno Pauls tegninger i Simplicissimus
Spike Lee

Shelton Jackson «Spike» Lee (født 20. mars 1957 i Atlanta i Georgia) er en amerikansk filmregissør, -produsent, manusforfatter og skuespiller. Hans produksjonsselskap, 40 Acres and a Mule Filmworks, har produsert over 35 filmer siden 1983.
Lee har blitt nominert til Oscar to ganger.


== Filmografi ==


=== Opptredener i dokumentarer ===
Spike Lee har blitt interjuet eller deltatt som gjest i en rekke dokumentarer.


== Priser, æresbevisninger og nominasjoner ==

1989: Lees film Gjør det rette ble nominert til Oscar for beste originale filmmanus i 1989.1997: hans dokumentarfilm 4 Little Girls, ble nominert til Oscar i kategorien beste dokumentarfilm.Den 2. mai 2007 ble Lee hedret med San Francisco Film Societys Directing Award under den 50. San Francisco International Film Festival. Han fikk i 2008 Wexner Prize.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spike Lee på Internet Movie Database 
(sv) Spike Lee i Svensk Filmdatabas 
(da) Spike Lee på Filmdatabasen 
(da) Spike Lee på Filmdatabasen 
(da) Spike Lee på Scope 
(fr) Spike Lee på Allociné 
(en) Spike Lee på AllMovie 
(en) Spike Lee hos The Movie Database 
(en) Spike Lee hos Internet Broadway Database
Eleanor Doorly

Victoria Eleanor Louise Doorly (født 1880 i Kingston, Jamaica, død 1950 i Dartmouth) var en britisk barnebokforfatter og lærer, best kjent for sin biografi om Marie Curie, The Radium Woman (1939) som hun ble tildelt Carnegie Medal in Literature for.
Doorly ble født på Jamaica men flyttet til England i 1887, da faren døde. Hun ble oppfostret av en grandtante i Leamington Spa og studerte ved Leamington High School og en periode ved et fransk lycée. Hun tok eksamener i fransk og historie før hun begynte som lærer ved North London Collegiate College School. Hun var rektor for Twickenham County School i syv år og deretter for King's High School for Girls i Warwick fra 1922 til 1944. Hun var ugift.
Hennes forfatterskap – med sin vekt på biografier om vitenskapens helter – kan antagelig sees i lys av lærergjerningen. Hun hadde også en forkjærlighet for Frankrike som gjenspeiler seg i bøkene. Ingen av hennes bøker finnes på norsk.


== Bibliografi i utvalg ==
England in Her Days of Peace (1920)
The Insect Man (1936), om Jean-Henri Fabre
The Microbe Man (1938), om Louis Pasteur
The Radium Woman (1939), om Marie Curie
The Story of France (1944)
Ragamuffin King (1951), om Henrik IV av Frankrike


== Referanser ==
Paul Tengs

Paul Egil Tengs jr (født 13. januar 1964) er en norsk tidligere fotballspiller, trener og gründer. Han startet sin karriere i Eidsvåg. I eliteserien spilte han for Fyllingen. Men han var også innom Brann, Viking, Bryne, Vidar, Sola, Åsane og Hovding. Han spilte også en rekke kamper for aldersbestemte landslag og kretslag.
I løpet av sin tid hos Fyllingen rakk han å score både to mål i Europa League (tidl UEFA-cup) mot Atletico Madrid og i cupfinalen mot Rosenborg. Tengs regnes som en av de største legendene i både Åsane og Fyllingens historie.I tillegg ble han linket til storklubber som Bayer Leverkusen og Espanyol mens han var på prøvespill hos West Ham og Twente. Han var kjent for sin hurtighet, strålende teknikk og harde skuddfot.Tengs var trener for Åsane i perioden 2000–2002, i en periode hvor klubben rykket opp fra 2. divisjon til 1. divisjon. Han vant også 3. divisjon med Hovding men tapte 4-3 sammenlagt i playoff mot Os Turn. Han har også vært trener for Åsane sitt juniorlag, Trane og flere kretslag.Tengs jobber nå som markedssjef i Åsane Fotball - en stilling han har hatt siden opprykket til OBOS-ligaen i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Tengs – Transfermarkt 
(no) Paul Tengs – Norges Fotballforbund
Sandbekkstua

Sandbekkstua, tidligere kalt Blystadhuset, er et av de eldste hus i Rælingen i Viken, muligens det aller eldste. Det har antakelig ikke vært hverken gårdsbruk eller husmannsplass, bare et lite, velbygd hus ved allfarvei.
Et sted heter det at opprinnelsen går tilbake til et ukjent antall år før 1686, et annet sted at huset ble oppført i 1736-37 for Christen Sandbekken og Mari Madsdatter Bjørnholt. Den første dateringen er knyttet til Torsten Bjørnstreben, som skal ha vært en krovert for farende folk på veien fra Marikollen forbi Sandbekkstua mot Christiania og vice versa. Han ble domfelt for ulovlig utskjenkning. Huset fungerte en lengre periode som hvileplass med utskjenkning av øl og sterkere saker for forbifarende, spesielt brukte de mange plankekjørere stedet.
Veien som man kan se restene av forbi Sandbekkstua, er fra oldtiden. Åsveien eller Kongeveien over åsen ved Blystadlia var en del av hovedferdselsåren fra Oslo via Fredrikstad til København. Kong Håkon Håkonsson reiste denne vei da han kom hjem fra Sverige i 1225. Da Det Norske Postvesen ble opprettet i 1647, ble posten fra København kjørt over Rælingsåsen en gang hver uke.
Fra 1884 til 1979 var huset i familien Blystads eie, de siste årene brukt av enkefru Blystad som sommeroppholdssted.
1979 overtok Rælingen kommune huset med 5,5 mål tomt med sikte på bevaring. De første midler til restaurering ble avsatt allerede i 1980. Den 13. desember 1983, etter mange strevsomme dugnadstimer av kunstforeningens medlemmer og økonomisk innsprøyting fra kommunen på ca. en halv million kroner, kunne formannen i kommunens kulturstyre overrekke nøkler og gjestebok til Rælingen kunstforening, som fortsatt disponerer huset.


== Se også ==
Rælingen kunstforening
Løvenstad


== Eksterne lenker ==
Om Sandbekkstua - Rælingen kunstforening
Sabotøren

Sabotøren var en illegal avis som ble utgitt i Norge i krigens siste måneder. Den kom med undertittelen «Organ for Sabotørenes Landsforbund». Bak avisen sto motstandsfolk fra Norges Kommunistiske Parti.
Avisen kom med første nummer i januar 1945, og rakk fire utgaver før frigjøringen. Sabotøren var teknisk sett en av de mest avanserte illegale avisene motstandsbevegelsen klarte å produsere under krigen. Den kom i trykt versjon, med både fotografier og tegninger.
Sabotøren inneholdt ikke bare oppfordringer til sivil ulydighet og sabotasje, men ga detaljerte veiledninger: Den inneholdt for eksempel pedagogiske beskrivelser og tegninger som viste hvordan lokomotiver og jernbanelinjer kunne settes ut av spill. Man anbefalte å ødelegge smøresystemer så hjul gikk varme, sabotere bremsesystemer, tette vannkjeler og bruke sprengstoff. Kapping av signal- og telegrafledninger samt ombytting av merkingen på jernbanevognene var også effektivt.
Sabotøren brakte en rekke rapporter fra vellykkede sabotasjeaksjoner. Arne Taraldsen sto for noen av tegningene i avisen.


== Eksterne lenker ==
Sabotøren på nkp.no
Om Sabotøren hos Universitetsbiblioteket i Bergen
Kitty Barne

Marion Catherine «Kitty» Barne (født 17 nov 1882, Petersham, Surrey, død 3. februar 1961, Darenth, Kent) var en britisk barnebokforfatter og dramatiker.
Hun studerte ved Royal College of Music, og giftet seg i 1912 med Eric Streatfeild, en slektning av barnebokforfatteren Noel Streatfeild. Under andre verdenskrig var hun frivillig i Women's Voluntary Service, og var ansvarlig for mottaket av evakuerte barn fra London til Sussex. Dette ga inspirasjon til Visitors from London (1939), som skildrer hvordan fire søsken og deres tante Myra får ansvar for en gruppe på 17 evakuerte bybarn, barn som er ukjent med livet på landet. Handlingen er lagt til 1939.
Barne debuterte med The Easter Holidays i 1935, den er senere gjenutgitt som Secret of the Sandhills. I alt skrev hun over tyve bøker, mange med musikk som tema. I ettertid er hun best kjent for hestebøkene Rosina Copper (1954) og Rosina and son (1956), og for Visitors from London (1939), som ble tildelt Carnegie Medal in Literature.
Ingen av hennes bøker er oversatt til norsk.


== Referanser ==
Jean-Jacques Annaud

Jean-Jacques Annaud (født 1. oktober 1943 i Juvisy-sur-Orge i departementet Essonne i Île-de-France) er en fransk filmregissør, filmprodusent og manusforfatter.


== Filmografi ==


== Priser og nominasjoner ==
César-prisen
1982: Ildkrigen (Vant - Beste film)
1982: Ildkrigen (Vant - Beste regissør)
1987: Rosens navn (Vant)
1988: Bjørnen (Nominert - Beste film)
1988: Bjørnen (Vant - Beste regissør)
1992: Elskeren (Nominert)
David di Donatello
1987: Rosens navn (Vant)
European Film Academy
Fiende ved porten (Nominert)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jean-Jacques Annaud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Jacques Annaud på Internet Movie Database 
(sv) Jean-Jacques Annaud i Svensk Filmdatabas 
(da) Jean-Jacques Annaud på Filmdatabasen 
(da) Jean-Jacques Annaud på Scope 
(fr) Jean-Jacques Annaud på Allociné 
(en) Jean-Jacques Annaud på AllMovie 
(en) Jean-Jacques Annaud hos Turner Classic Movies 
(en) Jean-Jacques Annaud hos The Movie Database
Hic sunt dracones

Hic sunt dracones (norsk: «her finnes drager», Capitalis Monumentalis: HC SVNT DRACONES) er et latinsk uttrykk som brukes om uutforsket land.
Den moderne bruken av uttrykket stammer fra en antakelse om at tidligere tiders kartmakere skrev dette ved kanten av den kjente verden. I praksis er uttrykket kun gjenfunnet på ett historisk kart; på Hunt-Lenox-globusen datert til ca. 1503–1510 er HC SVNT DRACONES skrevet på et område øst for Asia. B.F. de Costa, som skrev om globusen i Magazine of American History i september 1879, antok imidlertid at Dracones her viser til Dagroians, et kongerike beskrevet av Marco Polo. En annen hypotese går ut på at innskriften skyldes historier om komodovaraner på den indonesiske øygruppen.


== Referanser ==