jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det internasjonale bokseforbundet

Det internasjonale bokseforbundet (International Boxing Association, forkortet IBA) er et internasjonalt idrettsforbund som fastsetter regler for amatørboksing, godkjenner kamper og tildeling av priser for diverse mesterskaper samt foranlediger dopingkontroll innenfor boksingen. Medlemmene av AIBA er de nasjonale amatørbokseforbundene.
IBA ble opprettet i 1946 i London som AIBA av de engelske og franske nasjonale amatørbokseforbundene. Organisasjonen avløste det tidligere Fédération internationale de boxe amateur (FIBA), som inntil da hadde vært det internasjonale amatørbokseforbundet. Organisasjonens andre kongress ble arrangert i København i 1950, hvorunder AIBA vedtok en rekke reformer av reglene for avvikling av boksekamper, herunder regelen om at en kamp skal stoppes etter at en bokser har tatt telling tre ganger, likesom der i København ble vedtatt å innføre de nye vektklassene super lettvekt og super weltervekt i amatørboksingen.
I 2007 utgikk ordet amateure (amatør) av organisasjonens navn som ledd i en større omorganisering av AIBA og reglene for avvikling av boksekamper.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 ble russiske boksere midlertidig utelukket fra IBA, men ble så ønsket velkommen igjen.I september 2022 prøvde IBA å nekte ukrainske boksere å delta under ukrainsk flagg.Per oktober 2022 er Umar Kremlev, en venn av Russlands president Vladimir Putin, styreleder i IBA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
AIBA

Aiba og AIBA kan vise til:

En forkortelse for Det internasjonale bokseforbundet
Den norske musikeren Kristian Frantzen, kjent som Aiba
Võ Văn Kiệt

Võ Văn Kiệt (født 23. november 1922, død 11. juni 2008) var en vietnamesisk politiker og statsmann. 
Han var veteranflyger fra den lange krigen mot franskmennene og deretter amerikanerne i Sør-Vietnam, og mistet sin første kone og to barn fra en amerikansk bombing. Han var statsminister i Vietnam fra 8. august 1991 til 25. september 1997, og ledet den kommunistiske nasjonen tilbake til å bli et mer internasjonalt land etter tiår med krig og isolasjon. Han var en av de vietnamesiske politiske lederne som var med å innførte Đổi Moi-politikken i Vietnam. Hans fødenavn var Phan Văn Hòa, men han forandret det til Võ Văn Kiệt da han sluttet seg til det vietnamesiske kommunistpartiet. Han hadde også et pseudonym, Sáu Dân.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Võ Văn Kiệt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(vi) A collection of articles about Vo Van Kiet Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine. (på vietnamesisk)
(vi) Latest news about Vo Van Kiet, aggregate from most popular online news source in Vietnam (in Vietnamese)
(en) International Herald Tribune: Vo Van Kiet, who led Vietnam to freer markets, dead at 85
Sepon (elv)

Sepon (vietnamesisk: Sông Sepon, laotisk: Se Pon) er en liten elv ved byen Lao Bao i provinsen Quang Tri i Vietnam. Elven danner grensen mellom Vietnam og Laos hvor den ene siden av elven tilhører Vietnam og den andre tilhører Laos, nærmere bestemt provinsen Savannakhet.
Sepon er 1 meter dyp og ca. 100 meter bred. Rundt elven er det jungel med store, høye trær. Siden det er langt til nærmeste industriområde, er vannet rent og friskt i sommerhalvåret.
Elven danner grensen mellom Lao Bao (Vietnam) og Savannakhet (Laos) og fungerer derfor som en hovedåre for handel i begge provinsene. Elven brukes til handelstrafikk på begge sider og flere båter krysser elven daglig for å levere varer til innbyggerne. Seponelven regnes som en handelsbro som forbinder handelstrafikken mellom Vietnam og Thailand fordi elven har forbindelse gjennom hele provinsen Savannakhet i Laos til elven Mekong på grensen mellom Thailand og Laos.


== Referanser ==
Lao Bao

Lao Bao (vietnamesisk Lao Bảo) er en liten by vest i Quang Tri-provinsen i Vietnam. Byen grenser til Savannakhet-provinsen i Laos med Seponelven som grense. Det er mye handel mellom byene på hver side av grensen, og byen eksporterer tømmer til Laos og Thailand.
Mã (elv)

Mã (vietnamesisk: Sông Mã, lao: Nam Ma) er en elv på 512 kilometers lengde i Vietnam og Laos.
Ma-elven starter på 762 meters høyde i den nordøstligste Dien Bien-provinsen i Tay Bac-regionen i Vietnam. Elven renner så videre sørvestover gjennom Hua Phan-provinsen i Laos før den igjen fortsetter gjennom Thanh Hoa-provinsen (Vietnam) og danner Ma-deltaet ved utløpet til Tonkinbukten. Ma-deltaet er det tredje største deltaet i Vietnam
Cả (elv)

Cả (vietnamesisk: Sông Cả, Sông Lam,  Ngàn Cả og på lao: Nam Khan) er en elv på 512 kilometers lengde i Vietnam og Laos.
Cả starter i Loi-fjellene i Xieng Khouang-provinsen i Laos før den renner videre gjennom Ha Tinh-provinsen i Bac Trung Bo-regionen i Vietnam. Elven munner ut i Tonkinbukten.
Presidentvalget i Tyskland 1949

Presidentvalget i Tyskland 1949 var det første valget av en tysk Forbundspresident og fant sted 12. september 1949 i Bonn. I andre valgomgang valgte Forbundsforsamlingen Theodor Heuss som president. Motkandidaten fra SPD ved presidentvalget var Kurt Schumacher. Heuss ble støttet av en koalisjon som besto av CDU/CSU og FDP. Den samme koalisjon var senere grunnlaget for at Konrad Adenauer 15. september 1949 ble valgt som forbundskansler. 


== Valgresultater ==


== Referanser ==
Presidentvalget i Tyskland 1954

Forbundsforsamlingen i Tyskland gjenvalgte 17. juli 1954 Theodor Heuss som Forbundspresident, med 871 av 987 avgitte stemmer. Møtet ble holdt i Berlin. 
Heuss' kandidatur ble støttet av en koalisjon av CDU/CSU og FDP som også hadde flertall i Forbundsdagen. Imidlertid stilte heller ikke SPD noen motkandidat ved valget, som dermed ble avgjort etter bare én valgomgang. 
Berlin ble valgt som møteplass som følge av folkeoppstanden i DDR 17. juni 1953. Formålet var å styrke båndene mellom Vest-Tyskland og Vest-Berlin. 
Forslaget om krigsforbryteren Karl Dönitz ble møtt med fy-rop. KPD-representanten Max Reimann kalte Theodor Heuss for «en ulykke for det tyske folk» og pådro seg ordensstraff av Forbundsdagspresident Hermann Ehlers.


== Referanser ==
Lee Wallard

Lee Wallard (født 7. september 1910 i Schenectady, New York, død 29. november 1963 i St. Petersburg, Florida) var en amerikansk racerfører. Han vant Indianapolis 500 i 1951.


== Karriere ==
Wallard startet med racing i 1935, og deltok i grusbaneløp og midget cars. Han kjørte mellom 1941 og 1954 i alt 46 løp i AAA National Series, og vant seks av dem. Mellom 1948 og 1951 deltok Wallard fire ganger i Indianapolis 500, og i 1951 vant han løpet i en Belanger Special. Dermed kom har også inn på seierslisten for Formel 1 ettersom Indy 500 fra 1950 til 1960 telte med i VM-sammendraget. En uke etter at han vant Indianapolis 500 ble Wallard skadet i et billøp i Reading, Pennsylvania. Han fikk alvorlige brannskader da bilen hans tok fyr helt på slutten av løpet. Han lå på sykehus i flere måneder, og gjennomgikk i alt 27 hudtransplantasjoner. 
Han forsøkte senere å gjenoppta sin racingkarriere, men på grunn av skadene var han ikke lenger konkurransedyktig. Etter at ha lagt opp som racerfører bygde han en motorveirestaurant og forsøkte seg også som racinginstruktør. Han døde av hjerteinfarkt i 1963.


== Resultater i Indianapolis 500 ==


== Referanser ==
Tina Åmodt

Tina Åmodt (født 16. august 1985) er en norsk forfatter. Åmodt kommer fra Askøy og har studert ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland og Litterär Gestaltning i Göteborg.


== Bibliografi ==
Anleggsprosa, kortprosa, Kolon forlag 2010, ISBN 978-82-05-39924-2
Syntesen, dikt, TUR Forlag 2012, ISBN 978-82-99-89190-5
Det blir aldri lyst her, roman, Kolon forlag 2014, ISBN 978-82-05-45771-3
Doris, roman, Forlaget Oktober 2018, ISBN 978-82-49-51793-0


== Priser ==
2015 – Stig Sæterbakkens minnepris
2019 – Bokhandelens forfatterstipend


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kolon forlags forfatterpresentasjon av Tina Åmodt
Tina Åmodts hjemmeside

(no) Publikasjoner av Tina Åmodt i BIBSYS
Presidentvalget i Tyskland 1959

Forbundsforsamlingen i Tyskland avholdt 1. juli 1959 valg av ny Forbundspresident. Heinrich Lübke som til da hadde vært minister i Tysklands regjering, ble etter to valgomganger valgt som ny president, med 50,7 % av stemmene. Lübcke ble valgt med stemmene fra en koalisjon bestående av CDU/CSU og FDP. SPDs motkandidat var Carlo Schmid. Antall stemmeberettigete representanter fra Forbundsdagen og Forbundsrådet var tilsammen 1038. Kravet til absolutt flertall var dermed 520 stemmer.


== Referanser ==
Barmen (Søndeled)

Barmen er en øy som ligger midt i Søndeledfjorden i gamle Søndeled kommune (nå Risør kommune). Barmen er Risørs største øy, og en av Aust-Agders største.


== Referanser ==
Đáy (elv)

Đáy (vietnamesisk: Sông Đáy)  er en elv i Vietnam. Den var tidligere kjent som Sông Hát eller Hát Giang. Elven renner ut fra Den røde elv og munner ut i Tonkinbukten.
Đáy-elven er 240 kilometer lang og har et nedbørfelt på mer enn 7500 kvadratkilometer. Elven renner gjennom hovedstaden Hanoi, og provinsene Hoa Bin, Ha Nam, Ninh Binh og Nam Dinh.
Carlo Aall

Carlo Leandro Aall (født 14. september 1962 i Oslo) er en norsk forsker.
Aall er utdannet naturforvalter fra Norges landbrukshøyskole i 1987. Han har arbeidet som miljøvernrådgiver i Ølen kommune (1988-90) og har siden 1990 arbeidet som forsker ved Vestlandsforsking i Sogndal, der han har vært forskningsleder siden 2005. Han tok sin doktorgrad ved Universitetet i Aalborg i 2000 med en avhandling om norske kommuners arbeid for en bærekraftig utvikling. Han har publisert en rekke artikler, bøker og rapporter om temaet bærekraftig utvikling og lokalt miljøvernarbeid. I 2012 ble Carlo Aall tilkjent professortittel ved Universitetet i Aarhus på temaet bærekraftig utvikling. 
Siden høsten 2015 har han vært ansatt i en 20 prosent stilling som professor II i bærekraftig utvikling ved Høgskulen på Vestlandet med delansvar i å undervise ved Master i Climate Change Management. Fra 1. januar 2019 er han leder av Norsk Senter for Bærekraftig Klimatilpasning (NORADAPT) ved Vestlandsforsking.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.vestforsk.no/tilsette/carlo-aall
Lô (elv)

Lô (vietnamesisk: Sông Lô) er en av de største elvene i Vietnam. Elven er en av de to viktigste sideelvene til Den røde elv som til sist renner ut i Tonkinbukten.
Elven har sitt opphav i Yunnan i Kina hvor den kalles Panlong. På vietnamesisk side renner elven gjennom provinsene Ha Giang, Tuyen Quang og Phu Tho i 470 kilometer. Nedbørfeltet er på 39000 kvadratkilometer. 

21°18′N 105°26′Ø
Panlong (elv)

Panlong (kinesisk: 盘龙江, Pinyin: Pánlóng Jiāng) er en elv i Kunming, Yunnan i Kina.Elven renner sørover inn i Vietnam hvor den fortsetter under navnet Lô.


== Referanser ==
Norsk sangerforum

Norsk sangerforum, stiftet 2001, er et nasjonalt korforbund i Norge. Organisasjonen har kor og vokalgrupper fra hele Norge som medlemmer, og har også regionale ledd (distriktsforbund) med egne sekretariater rundt om i landet.
Norsk sangerforum er medlem av Norsk musikkråd, Musikkens studieforbund, International Federation for Choral Music og European Choral Association - Europa Cantat. Norsk sangerforum var en av fire organisasjoner som etablerte Koralliansen, et samarbeid mellom kor- og dirigentorganisasjoner i landet.
Organisasjonen sitt nasjonale sekretariat har kontorer i Oslo og Lillestrøm.


== Kilder ==
www.sangerforum.no Hjemmeside
Korforbundet

Korforbundet kan referere til en rekke ulike nasjonale eller regionale organisasjoner i Norge, så som:

Norges Korforbund
Finnmark korforbund
Norges Barne- og Ungdomskorforbund (nå Ung i Kor)
Norsk sangerforbund (tidligere Norsk Arbeidersangforbund)
Norges Korforbund Buskerud
Norsk sangerforumOgså enkelte organisasjoner i Danmark omtales i dagligtale som 'korforbundet'.
Presidentvalget i Tyskland 1964

Forbundsforsamlingen i Tyskland gjenvalgte 1. juli 1964 Heinrich Lübke for hans andre periode som Forbundspresident. Lübke ble støttet av både CDU/CSU og SPD og han fikk i alt 710 stemmer. Lübke hadde vært talsmann for en storkoalisjon som siden også ble etablert i 1966. FDPs kandidat var daværende justisminister Ewald Bucher som fikk 123 stemmer.
Møtet ble holdt i Berlin. Forbundsforsamlingen bestod av 1042 medlemmer, slik at kravet til absolutt flertall var 522 stemmer.


== Valgresultat ==


== Referanser ==
Dronning Elisabeth IIs gulljubileumsmedalje

Dronning Elisabeth IIs gulljubileumsmedalje (engelsk: Queen Elizabeth II Golden Jubilee Medal, fransk: Médaille du jubilé d'or de la reine Elizabeth II) er en britisk og canadisk minnemedalje innstiftet i 2002 i anledning dronning Elisabeth IIs 50-årsjubileum som regjerende monark.


== Utforming ==
Medaljen har forskjellig utforming etter om den ble utdelt i Storbritannia eller Canada.
Den britiske varianten av medaljen er i forgylt koppernikkel og har en diameter på 32 mm. På avers har den dronning Elisabeth IIs brystbilde oppvoksende fra medaljens nedre kant. Dronningen bærer krone på hodet. Portrettet har omskriften «ELIZABETH • II • DEI • GRA • REGINA • FID • DEF». På reversen har medaljen det kongelige våpenskjold med en krone over. Motivet er flankert av årstallene «1952» og «2002».

Den canadiske versjonen, innstiftet 15. februar 2002, er i forgylt bronse. Diameteren er 32 mm.  Dronningens portrett er plassert i midten av medaljen. Hun har Georg IVs statsdiadem på hodet. I canadisk versjon lyder omskriften «QUEEN OF CANADA» og «REINE DU CANADA». På reversen finnes et stilisert lønneblad med det kronede kongelige monogram. Lønnebladet er et canadisk nasjonalsymbol, som blant annet finnes i Canadas flagg. Motivet har en omskrift med «CANADA» nederst og årstallene «1952» og «2002» på sidene av motivet i midten. 

Medaljebåndet er blått med en smal rød midtstripe med bredere hvite striper utenfor dette og med smale røde kantstriper ytterst på båndet. Begge lands versjoner av medaljen benytter identisk medaljebånd.


== Tildeling ==
I Storbritannia ble medaljen tildelt tjenestegjørende i det britiske forsvaret som hadde fem års tjeneste bak seg. Medaljen ble også tildelt politifolk, personell i brann-, ambulanse- og redningstjenesten, samt medlemmer av kongefamilien og hoffet. Omkring 400 000 medaljer ble utdelt.I Canada ble medaljen tildelt personer fra forskjellige deler av samfunnslivet og på bakgrunn av fortjeneste. Medaljen ble tildelt for fremragende og forbilledlig innsats for lokalsamfunn og landet som helhet. Totalt ble 46 470 medaljer utdelt. Det største antallet tildelinger (10 000) gikk til personer tilknyttet nasjonale og frivillige organisasjoner, personell i Canadas forsvar (8 000) og Royal Canadian Mounted Police (2 200) og offentlig tjeneste (4 000), samt til personer nominert av parlamentsmedlemmer (6 020), senatorer (2 100) og mottagere i provinsene og territoriene (7 000).


== Referanser ==
Presidentvalget i Tyskland 1969

Forbundsforsamlingen i Tyskland valgte 5. mars 1969 den daværende justisminister Gustav Heinemann som ny Forbundspresident. Heinemann var SPD's kandidat, men kort tid før valget fikk han også tilslutning fra FDP. Etter valget i september samme år ble det dannet regjering mellom SPD og FDP. CDUs kandidat var forsvarsminister Gerhard Schröder. Heinemann ble valgt etter tredje valgomgang, da han fikk 49,4 % av stemmene. Schröder oppnådde støtte fra 48,8 % av Forbundsforsamlingens medlemmer.
Valgmøtet ble avholdt i Vest-Berlin i stedet for i Bonn til protester fra DDR og Sovjetunionen. Bonn ble i Vest-Tyskland ansett som provisorisk hovedstad. DDR hindret medlemmene av forsamlingen å reise gjennom landet og de bli derfor fraktet til Vest-Berlin med fly. Sovjetiske militære drev manøver i DDR og MiG-jagere nærmet seg delegatenes fly (amerikanske militære DC 9).


== Valgresultat ==
Valget ble avholdt i Berlin. Forsamlingen hadde 1036 stemmeberettigete medlemmer og kravet til absolutt flertall var dermed 519 stemmer. Heinemanns seier i tredje valgomgang med seks stemmer mer enn Schröder, var den til da knappeste ved valg av president.


== Referanser ==
Presidentvalget i Tyskland 1974

Forbundsforsamlingen i Tyskland valgte 15. mai 1974 daværende stedfortredende kansler og leder av FDP Walter Scheel som ny Forbundspresident, den fjerde president siden 1949. Etter at Willy Brandt hadde fratrådt som kansler 8. mai 1974 fungerte Scheel også som regjeringssjef. Helmut Schmidt ble først en dag senere valgt som Forbundskansler.
Scheel hadde støtte fra FDP og SPD. Han oppnådde 51,2 % av stemmene og ble valgt etter én valgomgang. CDUs kandidat Richard Weizsäcker fikk 48,1 % av stemmene. Valget av Forbundspresident var det sjette i rekken.
Valget ble avholdt i Bonn. Antall stemmeberettigete var 1036 personer og kravet til absolutt flertall var dermed 519 stemmer.


== Referanser ==
Đỗ Mười

Đỗ Mười (uttales IPA: [ɗǒˀ mɨ̂əj]; født 2. februar 1917 i Thanh Trì, Hanoi, død 1. oktober 2018) var en vietnamesisk politiker som var generalsekretær i kommunistpartiet fra 1991 til 1997 og statsminister fra 1988 til 1991.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Corfield, Justin (2008). The History of Vietnam. ABC-CLIO. ISBN 9780313341946. 
Europa Publications (2002). Far East and Australasia. Routledge. ISBN 9781857431339. 
Gale Research Inc (1998). Encyclopedia of World Biography: Diderot-Forbes. 5. Gale Research. ISBN 9780787622213. 
Leifer, Michael (1995). Dictionary of the Modern Politics of South-East Asia. Taylor & Francis. ISBN 0415042194. 
Staff writers (2002). Vietnam: Current Issues and Historical Background. Nova Publishers. ISBN 978-1590333686. 
Stern, Lewis (1993). Renovating the Vietnamese Communist Party: Nguyen Van Linh and the Programme for Organizational Reform, 1987–91. Institute of Southeast Asian Studies. ISBN 978-9813016552. 
Thai, Quang Trung (2002). Collective Leadership and Factionalism: an Essay on Ho Chi Minh's Legacy. Institute of Southeast Asian Studies. ISBN 9789971988012. 
Tucker, Spencer C. (2011). The Encyclopedia of the Vietnam War: A Political, Social, and Military History. ABC-CLIO. ISBN 9781851099610. 
Van, Canh Nguyen; Cooper, Earle (1983). Vietnam under Communism, 1975–1982. Hoover Press. ISBN 9780817978518. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Võ, Nhân Trí (1990). Vietnam's Economic Policy since 1975. Institute of Southeast Asian Studies. ISBN 9789813035546.
Presidentvalget i Tyskland 1979

Forbundsforsamlingen i Tyskland valgte 23. mai 1979 Karl Carstens som landets femte Forbundspresident.Carstens ble valgt i første valgomgang med tilslutning fra 528 stemmer. SPDs kandidat Annemarie Renger oppnådde 431 stemmer. FDP hadde bestemt seg for ikke å støtte noen særskilt av de to kandidatene.
Møtet ble holdt i Bonn. Forbundsforsamlingen bestod av 1036 medlemmer og kravet til absolutt flertall var dermed 519 stemmer.


== Referanser ==
Association of IOC Recognised International Sports Federations

Association of IOC Recognised International Sports Federations (ARISF) er en forening av internasjonale idrettsforbund som representerer idretter som ikke er på det olympiske programmet, men som er anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK).
ARISF ble stiftet i 1983 og jobber for å fremme og koordinere medlemsforbundenes felles interesser, samtidig som deres individuelle uavhengighet, myndighet og autonomi blir ivaretatt. Foreningen har til oppgave å finne konsensus blant medlemsforbundene innen saker av felles interesse med hensyn til Den olympiske bevegelse, og sikre størst mulig deltagelse i kongresser, programmer og prosjekter under IOK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Miljøtunnel

Miljøtunneler finnes på enkelte veier og er som regel bygget for at dyr uten fare skal kunne komme seg over til den andre siden av veien. Som regel går veitrafikken gjennom tunnelen, men noen steder er det veien som går over miljøtunnelen slik at dyrene kan gå gjennom den. Miljøtunneler bygges for at veien skal påvirke naturen så lite som mulig. De er vanligvis plassert langs veier med sterk trafikk. 


== I Norge ==
I Norge ligger mange miljøtunneler langs Europavei 18: Stenbjørnrød miljøtunnel og Svartedal tunnel i Tønsberg, Furulund miljøtunnel og Natvall miljøtunnel i Sandefjord og Danebo miljøtunnel og Solum miljøtunnel i Larvik er slike. Andre miljøtunneler er bl.a. Lørge miljøtunnel på riksvei 19 i Horten, Hillestad miljøtunnel på fylkesvei 32 i Holmestrand, Pinnåsen viltovergang på E6 i Nordre Follo, Skeietunnelen på fylkesvei 4566 i Stavanger, Trodlaskar kulvert på fylkesvei 772 i Tysvær, Midttun miljøtunnel på fylkesvei 580 i Midttun i Bergen, Holmahaugtunnelen på riksvei 5 i Sogndal og Tangtunnelen på E6 i Stjørdal. Tangtunnelen er ikke beregnet på vilt, men er bygget for å åpne Stjørdal sentrum mot sjøen og minske støy.


== Referanser ==
Ján Popluhár

Ján Popluhár (født 12. september  1935 i Čeklís, død 6. mars 2011 i Bernolákovo) var en tsjekkoslovakisk fotballspiller av slovakisk opphav som spilte for ŠK Slovan Bratislava, Rudá Hvězda Brno , Olympique Lyon, Zbrojovka Brno, Slovan Wien og for det tsjekkoslovakiske landslaget. Popluhár var kjent som en defensiv midtbanespiller med en god pasningsfot og veldig bra  hodespill. Han startet i den lokale klubben Dynamo Bernolákovo, og han gikk som 19-åring til ŠK Slovan Bratislava, men et år senere startet han i Zbrojovka Brno. Han spilte for Zbrojovka Brno fra 1955 til 1958, klubben der han fikk sin profesjonelle debut i den tsjekkoslovakiske toppdivisjonen. 
I 1959 var Popluhár tilbake i Slovan Bratislava, hvor han var med på å vinne tre ganger Tsjekkoslovakiske mesterskap. Ján Popluhár spilte 62 landskamper for det tsjekkoslovakiske landslaget, og han var med på laget som spilte i VM-finalen mot Brasil i 1962. Popluhar var også  med på laget som spilte i EM i fotball 1960 og VM i fotball 1958. Helt på tampen av sin karriere spilte han i lavere divisjon i Østerrike, for klubben Slovan Wien. Han la opp som spillende trener i slutten av 1979, 44 år gammel.


== Meritter ==
VM i fotball 1962-sølv
EM i fotball 1960- bronse
Tsjekkoslovakiske mesterskap 1962, 1963, 1968
Ble kåret til årets spiller i Tsjekkoslovakia 1965
World Fair Play Award 1967
Ľudovít-Štúr-orden 2002
Ble kåret til 20.århundrets fotballspiller i Slowakia – 2010
Order of Merit in Emerald award at the 35th UEFA Ordinary Congress in Paris in March 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ján Popluhár – FIFA 
(en) Ján Popluhár – Transfermarkt 
(en) Ján Popluhár – national-football-teams.com 
(en) Ján Popluhár – FootballDatabase.eu 
(en) Ján Popluhár – EU-Football.info 
(en) Ján Popluhár – FAČR 
(en) Ján Popluhár – FBref 
Profil - UEFA.com (engelsk)
Sofia Assefa

Sofia Assefa Abebe (amharisk: ሶፍአ አሠፋ; født 14. november 1987) er en etiopisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing og 2012 i London.
Assefa vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under OL 2012 i London. Hun kom på tredjeplass i 3000 meter hinder for damer bak Julija Zarudneva fra Russland og Habiba Ghribi fra Tunisia.
Hun vant sølvmedalje på 3000 m hinder i Afrikamesterskapet i friidrett 2010 i Nairobi i Kenya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofia Assefa – Olympics.com 
(en) Sofia Assefa – Olympic.org 
(en) Sofia Assefa – Olympedia 
(en) Sofia Assefa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sofia Assefa – World Athletics 
(en) Sofia Assefa – Diamond League 
(en) Sofia Assefa – Track and Field Statistics