jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nekromantheon

Nekromantheon er et thrash metal-band fra Kolbotn, grunnlagt i 2005.
Etter debutalbumet Divinity of Death i 2010 ga de ut musikkalbumet Rise, Vulcan Spectre i 2012. For Rise, Vulcan Spectre fikk de Spellemannprisen 2012 i kategorien metal. Albumet fikk dessuten terningkast seks i Dagbladet. For albumet The Visions of Trismegistos fra 2021 ble de de nominert til Nordic Music Prize 2021, Spellemannprisen 2021 i klassen metal og Edvard-prisen 2022 i åpen klasse.


== Diskografi ==
2007: We're Rotting (EP)
2008: Speed n' Spikes Vol. III (split-album)
2010: Divinity of Death
2010: Audiopain / Nekromantheon (split-singel)
2012: Rise, Vulcan Spectre
2013: Nekrothrash (split-album med Deathhammer, Töxik Death og Carniwhöre)
2021: The Visions of Trismegistos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nekromantheon på Discogs 
(en) Nekromantheon på MusicBrainz 
(en) Nekromantheon på Encyclopaedia Metallum 
(en) Nekromantheon på Spotify 
(en) Nekromantheon på Songkick 
(en) Nekromantheon på AllMusic
Derek André Bjølgerud

Derek André Bjølgerud (født 27. september 1983) er en norsk journalist. Han jobber som redaksjonsleder for TV2 sin nyhetsredaksjon i Oslo. Han har tidligere jobbet som nyhetsredaktør i P4 Radio Hele Norge. 
I P4 Radio Hele Norge rykket han opp fra stillingen som nyhetssjef og overtok som nyhetsredaktør etter André Winje Arntzen i september 2011. Bjølgerud hadde imidlertid vært knyttet til P4-nyhetene siden 2006, men har også arbeidet for NRK Sporten og VG-nett. 
Han har sin utdannelse i journalistikk fra Høyskolen i Volda.
Bjølgerud har vært programleder for VG Netts tv-satsing «Kick Off». Dette var Norges første faste nett-tv-program, som handlet om fotball og ble spilt inn i London i 2006.
De siste årene har han imidlertid satset på nyheter, og har jobbet både som reporter, nyhetssjef og nyhetsredaktør i P4, samt som frontsjef og nå redaksjonsleder i TV2.


== Referanser ==


== Kilder ==
radioassistant.com: Derek André Bjølgerud
na24.no/propaganda: Klatrer oppover i P4
https://www.medier24.no/artikler/derek-andre-bjolgerud-33-rykker-opp-og-blir-leder-for-tv-2s-storste-redaksjon-sjekk-resten-av-den-nye-ledergruppa-her/365158
Hestesport under Sommer-OL 2012 – Dressur lag

Hestesport – dressur lag under Sommer-OL 2012 fant sted fra 2. august til 7. august 2012 på Greenwich Park i London.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 11. november 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Hestesport under Sommer-OL 2012 – Feltritt lag

Hestesport – feltritt lag under Sommer-OL 2012 fant sted fra 28. juli til 31. juli 2012 på Greenwich Park i London.


== Resultater ==


=== Dressur ===


=== Feltritt ===


=== Sprangridning (endelig resultat) ===


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 4. mai 2016 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Hestesport under Sommer-OL 2012 – Sprangridning lag

Hestesport – sprangridning lag under Sommer-OL 2012 fant sted fra 4. august til 6. august 2012 på Greenwich Park i London.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 13. november 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Royal Palace Sprint menn 2013

Royal Palace Sprint menn 2013 ble arrangert i Stockholm onsdag 20. mars 2013. Grunnet VM i Falun i 2015 blir det tre år til neste gang denne sprinten skal arrangeres. Rennet var første del av Minitouren. Resten gikk i Falun og var da en etappe i denne minitouren. Og regnes ikke som et eget World cup renn. Og vinneren fikk 50 WC poeng i motsetning til vinneren i et ordinært WC renn som for 100 poeng. Siden det var WC finale fikk kun de 50 beste i World cup sammenlagt + U23 verdensmestre og Kontinental-cup vinnere delta.


== Eksterne lenker ==
FIS Resultatside PDF-format
Padling under Sommer-OL 2012 – C-1 200 meter menn

Herrenes C-1 200 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 10. og 11. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heat ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


==== Semifinale 3 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – C-1 1000 meter menn

Herrenes C-1 1000 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 6. og 8. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hans Levander

Hans Levander (født 21. september 1914 i Stockholm, død 13. mars 2012, var en svensk litteraturkritiker, forfatter og leksikograf. Han tok filosofisk doktorgraden i 1944 på Stockholms universitet på  avhandlingen Sensitiva amorosa: Ola Hanssons ungdomsverk och dess betydelse för åttiotalets litterära brytningar. Han var ansatt i Bonniers förlags leksikonredaksjon fra 1942–70. Han var også litteraturkritiker i Morgon-Tidningen 1950–58, Dagens Nyheter 1970–76 og Svenska Dagbladet 1977–91.Det er særlig som leksikonforfatter Levander er kjent. Hans litterære leksikon Litterära gestalter, som kom ut i 1985 og siden i ny utgave i 1992 med tittelen Vem är vem i böckernas värld, er et alfabetisk verk over personer i verdenslitteraturen. Levander skrev også en rekke biografier, romaner og noveller og oversatte en rekke av verdenslitteraturens forfattere til svensk.


== Bibliografi ==
Hermann Hesse (1949)
Näckrossjön (noveller, 1953)
Fridlyst park (roman, 1956)
Hjalmar Bergman (1957, andre opplag 1962)
Fjodor Dostojevskij (1959, andre opplag 1963)
Nikolaj Gogol (1960)
Thomas Mann: silhuetten och verket (1964)
Anton Tjechov (1969)
Tur och retur 1800-talet: litterär orientering (1979)
Hermann Hesse: en outsiders väg (1983)
Litterära gestalter: en uppslagsbok (1985)
Tre ryssar: Gogol, Dostojevskij, Tjechov (1988)
Historier kring ett timglas (1991)
Vem är vem i böckernas värld (1992) (Ny utgåva av Litterära gestalter)
Thomas Mann och hans tid: liv och verk  (1995)


== Referanser ==
Myous

Myous (gresk: Μυοῦς; tidvis stavet Myus eller Myos) var en antikk gresk bystat og var en av tolv betydelig bosetninger som opprettet det joniske forbund.


== Beskrivelse ==

Byens mytologisk opphav ble tilskrevet en Kyaretos, i henhold til geografen  Pausanias (eller Kydrelos ifølge Strabon), en sønn av Kodros, en konge av Athen. Myous var en athensk koloni som ble opprettet på stedet til en tidligere karisk beboelse. Det var et tempel for Athene i byen, og et for historikeren Herodotos.
Myous var en havneby som lå på en liten halvøy, omgitt av vann, men er i dag, med unntak av en innsjø, omgitt av land grunnet silt fra elven Maiandros (dagens Menderes). Det samme er tilfelle med byene Miletos og Priene. Se kartet. 


== Historie ==
Myous var den minste av de tolv byene i det joniske forbund, og lot seg forbinde til den langt større og mektigere bystaten Miletos. Oppegget av Aristagoras i Miletos brøt det joniske opprøret ut her. Det ble også begynnelsen på perserkrigene. Under opprøret ankret den persiske flåten i 499 f.Kr. opp utenfor byen. Myous deltok i slaget ved Lade, dog kun med tre skip. Myous var den ene av de byene som Artaxerxes I av Persia avga til den attiske hærføreren Themistokles fra Athen som hadde gått over til perserne.
Myous tilhørte også det athenske sjøforbundet som ble opprettet i 477 f.Kr. som følge av perserkrigene, men byen betalte kun en talent i året. Allerede på denne tiden begynte byen å bli slammet igjen av sand og silt fra elven Maiandros.
I 201 f.Kr. erobret Filip V av kongeriket Makedonia byen og da den videre til Manisa lengre inne i Anatolia. Senere i hellenistisk tid ble byen overgitt og innbyggerne flyttet hovedsakelig til Miletos, og i Pausanias' tid en gang rundt 150 e.Kr. var byen øde og i ruiner.


== Arkeologi ==
Ved utgravninger har det blitt avdekket på en terrasse et tempel for Dionysos som ble omtalt i antikke kilder. Tempelet ble bygd på 500-tallet i jonisk stil i hvit marmor, og målte 30 ganger 17 meter. På en annen terrasse eksisterte det dorisk tempel, trolig dedikert til Apollon Terbinteos. Fundamentet til dette tempelet står ennå. Murrester fra arkaisk tid og ruiner etter en bysantinsk borg finnes også på stedet.


== Referanser ==
Venehaugane

Venehaugane er noen høyder på den sørlige delen av Bislingflaka sør for Mylla i Lunner kommune.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Padling under Sommer-OL 2012 – C-2 1000 meter menn

Herrenes C-2 1000 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 7. og 9. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinal 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kollern

Kollern (også skrevet Kolleren) er en ås på grensa mellom Jevnaker og Lunner kommuner i Viken fylke. Toppen ligger sør for Mylla, øst for Ølja og Svarttjernshøgda.Det er storslagen utsikt fra toppen, som ikke er dekket av skog. Toppen kan enkelt bestiges fra flere kanter.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Padling under Sommer-OL 2012 – K-1 200 meter menn

Herrenes K-1 200 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 10. og 11. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Final A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-2 200 meter menn

Herrenes K-2 200 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 10. og 11. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-2 1000 meter menn

Herrenes K-2 1000 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 6. og 8. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-4 1000 meter menn

Herrenes K-4 1000 meter i Sommer-OL 2012 fant sted den 7. og 9. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Semifinale ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-4 500 meter kvinner

Kvinnenes K-4 500 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 6. og 8. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Semifinale ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Canoeing at the 2012 Summer Olympics – Women's K-4 500 metres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ølja

Ølja er et lite vann i Jevnaker kommune nord i Nordmarka. Vannet er det øverste i det vestre Nordmarksvassdraget, og ligger like ved vannskillet mot Mylla og dermed Glommavassdraget. Vannet har tilsig fra Puttmyrene ved Svarttjernshøgda, som er det høyeste punktet i Nordmarka. Avløpet er via Oljebekken til Tverrsjøen. Det er bygget demning i utløpet.
Vannet ligger i Jevnaker allmenning, og vannet er tilgjengelig via bomvei både fra Jevnaker og Lunner.
Like ved veien på østsiden av vannet finnes det såkalte kastesteiner. Slike steiner finnes noen steder ved gamle veifar, men det er ulike forklaringer på opprinnelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skiforeningen, markadatabasen om Ølja (med bilder)
Padling under Sommer-OL 2012 – K-2 500 meter kvinner

Kvinnenes K-2 500 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 7. og 9. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-1 200 meter kvinner

Kvinnenes K-1 200 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 10. og 11. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


==== Semifinale 3 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Padling under Sommer-OL 2012 – K-1 500 meter kvinner

Kvinnenes K-1 500 meter under Sommer-OL 2012 fant sted den 7. og 9. august 2012 på Eton Dorney.


== Resultater ==


=== Heats ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


=== Semifinaler ===


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


==== Semifinale 3 ====


=== Finaler ===


==== Finale B ====


==== Finale A ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Christoph Bernhard

Christoph Bernhard (1628–1692) var en tysk komponist, kapellmester og musikkteoretiker.


== Liv og virke ==
Bernhard fikk sin første musikkundervisning i Danzig; framfor alt av Sweelinck-elevene Paul Siefert og Christoph Werner. I 1648 ble han sanger ved Dresdner Hofkapelle som ble ledet av Heinrich Schütz. Rundt 1650 foretok han en ettårig reise til Italia der han blant annet ble kjent med Giacomo Carissimi, kapellmesteren ved Collegium Germanicum i Roma. Bernhard oppholdt seg også i Italia ni måneder i 1656.  I 1655 ble han visekapellmester i Dresden, en stilling han hadde til 1664.
I 1664 overtok han stillingen som musikkdirektør og kantor ved Johanneum i Hamburg etter Thomas Selle.
I 1674 vendte han tilbake til Dresden og gjenopptok stillingen som visekapellmester. Han var ellers musikklærer for prins Johan Georg IV av Sachsen og broren, den senere kong August II av Polen av Polen. I 1680 ble han utnevnt til hoffkapellmester.
Heinrich Schütz regnet Bernhard som en av sine beste elever og gav ham i oppdrag å skrive en motette til sin gravferd. Bernhard skrev også en gravferdsmotett for Johann Rist, dessuten lieder, arier og kirkemusikk.
Bernhard skrev viktige musikkavhandlinger med temaer som kontrapunkt, moduslære, stillære, ornamentikk- og figurlære. Han regnes som et speilbilde av Schütz' komposisjonslære.


== Verk ==


=== Komposisjoner ===
Da pacem Domine
Reminiscere, miserationum tuarum Domine
Herzlich lieb hab ich dich, o Herr
Ich sahe an alles Thun
Heute ist Christus von den Toten auferstanden
Wohl dem, der den Herren fürchtet


=== Skrifter ===
Bernhard publiserte fire musikkteoretiske skrifter. Verken publiseringsår eller hvilken rekkefølge de ble utgitt i er kjent:

Von den doppelten Contrapuncten
Ausführlicher Bericht vom Gebrauch der Con- und Dissonantien
Tractatus compositionis augmentatus (avhandling om komposisjon etter Heinrich Schütz' lære)
Von der Singekunst oder -manier


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Arrey von Dommer: «Bernhard, Christoph». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 2, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 456–458.
(de) Joseph Müller-Blattau: «Bernhard, Christoph.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 117 (digitalisering).
Irenäus Totzke: Christoph Bernhard (1627/28-1692). Ein Schütz-Schüler aus Danzig. I Westpreußen-Jahrbuch, bind. 58 (2008), ISSN 0511-8484, s. 35-48.
Stephen Rose: A Lübeck music auction, 1695. I Schütz-Jahrbuch 30 (2008), 171–190


== Eksterne lenker ==
Kortbiografi på Bach Cantatas Website
(de) Verk av og om Christoph Bernhard i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Christoph Bernhard i International Music Score Library Project
Vårmarihandslekta

Vårmarihandslekta (Orchis) er en slekt i orkidéfamilien (Orchidaceae) med bare én art i Norge, men det er en stor slekt internasjonalt. Vårmarihandplantene har gjerne et antall blader i rosett fra basis, én stengel med en tett blomsterstand i toppen bestående av mange små, rosa til purpurfargete blomster med mørkere flekker og tegninger. Blomstringen starter med de nederste blomstene og fortsetter så å springe ut langsomt oppover, unntatt apeorkideen som starter på toppen.
Opprinnelig besto Orchis av mer enn 1300 arter, men den er blitt delt opp i flere nye slekter, for eksempel marihandslekta (Dactylorhiza) som har røtter som ser ut som lange fingre i en hånd. Narrmarihand er flyttet til slekta Anacamptis.


== Navn ==
Slekta har sitt navn etter gresk ὄρχις orchis som betyr «testikkel», og henspiller på de to runde, underjordiske knollene. Mange orkideer på våre breddegrader samler opplagsnæring i rotknollene og dette fører til at en vårmarihandplante (f.eks.) har to rotknoller: Den rotknollen som bygges opp gjennom innværende sommer og rotknollen fra forrige sesong som ble brukt til å gi sesongens plante næring til årets vekst. Den nye knollen er lys og frisk og ble i folketro forbundet med jomfru Marias hånd, fjorårets knoll er svart og innskrumpa og ble forbundet med Fandens hånd. 


== Pollinering ==
Vårmarihandplantene produserer ikke nektar selv om de har nektarspore. De baserer seg på å lure til seg insekter som tolker fargesignalet blomstene innebærer som et signal om belønning (dvs. nektar). Denne strategien – narrepollinering ("deceptive pollination") – er svært utbredt i orkidefamilien; anslag på en tredel av artene er vanlig.


== Taksonomi ==
Artsavgrensing i vårmarihandslekta er problematisk å avgrense monofyletisk og enkelte taksa som oppfattes som arter av noen forskere oppfattes av andre som underarter, f.eks. underartene av vårmarihand. I tillegg kan de aller fleste artene hybridisere med andre arter og i noen tilfelle også med arter fra andre orkideslekter, for eksempel Ophrys og Serapias.
Medlemmene i slekten Orchis omfattet tidligere også marihandslekta (Dactylorhiza). I eldre litteratur ble alle marihandartene regnet til Orchis, men artene med forgrenet rotknoll er nå flyttet til Dactylorhiza, slik at Orchis kun omfatter arter med rund rotknoll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vårmarihandslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Vårmarihandslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Vårmarihandslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vårmarihandslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Vårmarihandslekta hos Dyntaxa 
(en) Vårmarihandslekta hos ITIS 
(en) Vårmarihandslekta hos NCBI 
(en) Vårmarihandslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Vårmarihandslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Orchis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Orchis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Erling Sivertsen

Erling Sivertsen (født 21. desember 1904 i Tromsø, død 16. november 1989 i Trondheim) var en norsk marinbiolog. Erling Sivertsen var direktør for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS), Museet i Trondheim 1948–1974 og professor ved Norges lærerhøgskole fra 1958. Han er internasjonalt kjent som selforsker, og hans pionerinnsats innenfor ferskvannsbiologien la grunnlaget for de konsekvensanalyser som må gjennomføres før eventuell tillatelse til større naturinngrep blir gitt i Norge. Internasjonalt er nok Sivertsens arbeider med seler og krepsdyr mest kjent. Fra 1928 av deltok han på fem tokter med selfangere i Kvitsjøen. Her var han pålagt en rekke krevende oppgaver med innsamling av diverse anatomisk materiale fra selene som ble tatt. Resultatene publiserte han 1941, og året etter forsvarte han arbeidet for den filosofiske doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Senere bearbeidet han også materialet av øresel som var samlet inn under Norvegia-ekspedisjonen i 1928–1929.
Interessen for krepsdyr viste han også i mange avhandlinger. Hans siste arbeid, resultatene fra innsamlingene av isopoder fra Tristan da Cunha-ekspedisjonen, publiserte han sammen med sin venn og kollega L. B. Holthuis 1980. Da var Erling Sivertsen over 75 år. Hans arbeider var alltid preget av grundighet og skarp zoologisk og systematisk sans. 
1939 ble Sivertsen, som det yngste medlem inntil da, innvalgt i DKNVS, og 1954 ble han medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi. Han mottok en rekke utmerkelser, bl.a. Fram-komiteens Nansen-belønning 1966 og Gunnerusmedaljen 1975, og han ble medlem av The Travellers Club i USA 1978. Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1972.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erling Sivertsens privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Edna Staebler Award

Edna Staebler Award er en kanadisk litteraturpris som deles ut årlig for årets beste utgivelse til en kanadisk forfatter for dennes første eller andre dokumentarroman. Prisen ble etablert i 1991 som et resultat av en gave fra Edna Staebler, en prisvinnende journalist og feiret forfatter. Prisen administreres av Wilfrid Laurier Universitys Faculty of Arts.


== Vinnere ==
1991 – Susan Mayse, for Ginger 
1992 – Marie Wadden, for Nitassinan 
1993 – Liza Potvin, delt vinner, for White Lies (for my mother) 
1993 – Elizabeth Hay, delt vinner, for The Only Snow in Havana
1994 – Linda Johns, for Sharing a Robin's Life 
1995 – Denise Chong, for The Concubine’s Children 
1996 – George G. Blackburn, for The Guns of Normandy 
1997 – Anne Mullens, for Timely Death
1998 – Charlotte Gray, for Mrs. King
1999 – Michael Poole, for Romancing Mary Jane
2000 – Wayson Choy, for Paper Shadows 
2001 – Taras Grescoe, for Sacré Blues
2002 – Tom Allen, for Rolling Home
2003 – Alison Watt, for The Last Island
2004 – Andrea Curtis, for Into the Blue
2005 – Anne Coleman, for I'll Tell You a Secret
2006 – Francis Chalifour, for After
2007 – Linden MacIntyre, for Causeway 
2008 – Bruce Serafin, for Stardust 
2009 – Russell Wangersky, for Burning Down the House 
2010 – John Leigh Walters, for A Very Capable Life 
2011 – Helen Waldstein Wilkes, for Letters from the Lost 
2012 – Joshua Knelman, for Hot Art 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edna Staebler Award for Creative Non-Fiction
Edna Staebler Laurier Writer-in-Residence
Skarshovden

Skarshovden er en fjelltopp i Humboldtfjella i Dronning Maud Land. Den strekker seg 2830 moh. og er en av de høyeste toppene i Skarshaugane i Betechtinkjeda, der den rager over vestsiden av Hovdeskar.Skarshovden ble oppdaget av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området, og i samme forbindelse ble toppen navngitt.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==
Botnfjellet

Botnfjellet er et fjell i den sentrale delen av Humboldtfjella i Dronning Maud Land. Det strekker seg 2750 moh. og utgjør den østre og nordøstre veggen av Livdebotnen. Botnfjellet ligger nordøst for Flånuten, som utgjør den sørvestre veggen av Livdebotnen, og nordvest for Skarshólen.Botnfjellet ble oppdaget av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området, og i samme forbindelse ble toppen navngitt.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==