jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dominikus Zimmermann

Dominikus Zimmermann også Zimermann (født 30. juni 1685 i Wessobrunn i Oberbayern, død 16. november 1766 i Wies ved Steingaden i samme område) var en tysk stukkatør og byggmester fra Kurfyrstedømmet Bayern. Han regnes blant de fremste tyske rokokkoarkitekter. Sammen med sin bror Johann Baptist Zimmermann, som han ofte arbeidet sammen med regnes han for å tilhøre Wessobrunnskolen. Hans hovedverk er Pilegrimskirken i Wies som i 1983 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.


== Bildegalleri over Dominikus Zimmermanns verker ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dominikus Zimmermann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Dominikus Zimmermann i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biografi på Archinform
Korpsfiksert

Korpsfiksert er en norsk dokumentarserie om et brassband som ble sendt på NRK-TV i 2013. I dokumentarserien følges Eikanger-Bjørsvik Musikklag gjennom en sesong; fra august 2011 og fram til brass-EM i Rotterdam 2012. Noen av musikantene følges ekstra tett, både i korpssammenheng og på hjemmebane.


== Mottakelse ==
Premieren ble sett av 398 000.Aftenposten gav dokumentarserien karakteren 5 basert på de to første episodene i serien.


== Episodene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Korpsfiksert Programmets nettsted
Hoelfeldt

Hoelfeldt eller Holfeldt er en norsk slekt med en rekke offiserer. Med Johan N. Holfeldt (død 1787) kom slekten fra Preussen til Norge.
Til slekten hører bl.a. generalmajor Jacob Ulrik Hoelfeldt.


== Slektsvåpen ==
Skjold: En borg med tre tårn, de ytterste med tårnhetter og liggende på to berg. Hjelmtegn: En harniskkledt arm med et sverd. De heraldiske fargene (tinkturene) er ukjente.


== Litteratur ==
Erik Andreas Thomle: Familien Holfeldt (Hoelfeldt) i Norge, 1898
Personalhistorisk Tidsskrift, IV. Række, 1. Bind, København 1898, side 66
Hans Cappelen: Norske slektsvåpen, Oslo 1969 (2. opplag 1976), side 126
Tour de France 1937

Tour de France 1937 var den 31. utgaven av sykkelrittet Tour de France og ble avholdt fra 30. juni til 25. juli 1937.


== Gjennomføringen av rittet ==
Rittet bestod av 21 etapper, der sju av dem var delt i to eller tre mindre deler. Det var en individuell tempo og tre lagtempoer. Total lengde var 4 415 km, og gjennomsnittsfarten var 31,768 km/t. For første gang ledet Jacques Goddet rittet som direktør. Han gjennomførte noen endringer. En av disse var at det var tillatt med gir på syklene. Hver lag fikk også lov til å ha med en egen følgebil med ekstramateriale i tilfelle mekaniske problemer. 
Rittet ble vunnet av franskmannen Roger Lapébie. Han vant med en margin på over 7 minutter til andremann, Mario Vicini, og over 26 minutter til tredjemann, Léo Amberg. Amberg ble den første sveitser til å havne på pallen sammenlagt i Tour de France. Forsvarende vinner Sylvère Maes ledet frem til 17. etappe, men der boikottet hele det belgiske laget rittet etter oppførsel fra franske tilskuere og urettferdig behandling fra arrangøren. Félicien Vervaecke vant klatretrøya, og ble den første rytter i historien til å vinne klatretrøya to ganger. Frankrike vant lagkonkurransen.
Charles Holland og Bill Burl ble de første britiske rytterne til å starte Tour de France, der de representerte det britisk-canadiske laget. Burl kjørte to etapper, mens Holland brøt etter etappe 14C der han hadde et mekanisk problem. På det samme laget var også eneste ikke-europeiske utøver, som også var første nordamerikanske utøver, Pierre Gachon. Han fullførte ikke en gang første etappe. 


== Resultater ==


=== Etapper ===


=== Trøyene: Etappe for etappe ===


=== Sammenlagt ===


=== Lagkonkurranse ===
Det belgiske, nederlandske og britisk-canadiske laget fullførte ikke med nok ryttere til å komme på resultatlisten i lagkonkurransen


=== Klatretrøya ===
Vinneren Vervaecke fullførte ikke rittet, men hadde poengene som krevdes til å vinne. I 1937 trengte man ikke å fullføre rittet for å vinne klatretrøya. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tour de France 1937 resultater
Corneliussen (slekt)

Corneliussen er en norsk slekt som opprinnelig kommer fra Stryn, og som senere har hatt tilhold i Kristiansand og Christiania/Oslo. Kjøpmann i Kristiansand og stortingsrepresentant Anders Corneliussen var far til teologen, skolemannen og kirkeverge i Christiania Elias Corneliussen, som var far til geolog og gruvedirektør Olaf Aabel Corneliussen, teologen og skolemannen Andreas Martin Corneliussen og grosserer i Christiania Christen Elias Corneliussen som grunnla handelsfirmaet Elias Corneliussen i Christiania. Andreas Martin Corneliussen var far til forsvarssjef Elias Corneliussen og industrileder Ragnar Corneliussen. Christen Elias Corneliussen var far til grosserer og konsul for Bolivia Arne Schibsted Corneliussen, som overtok farens firma.
Slekten stammer fra Rasmus Andersen Tonning (1665-1724) og har navnet Corneliussen etter Cornelius Andersen, Ytre-Eide (født 1735 Kirkeide i Innvik, død 30. august 1820 i Ytre-Eide). Den første med navnet var stortingsrepresentanten Anders Corneliussen.


== Etterkommere etter Anders Corneliussen ==

Anders Corneliussen (1785–1833), kjøpmann i Christianssand og stortingsrepresentant
Elias Corneliussen (1818–1880), cand.theol., skolemann og kirkeverge i Christiania; gift med Louise Aabel, datter av Peter Pavels Aabel.Olaf Aabel Corneliussen (1850–1900), geolog og direktør for Sulitjelma gruber; gift med Helga Paaske, datter av bergmester Carl Anthon Paaske
Andreas Martin Corneliussen (1852–1916), cand.theol. og skolemann; gift med Clara Thinn (1856–1936), datter av sogneprest Bernt Anton Thinn
Elias Corneliussen (1881–1951), admiral og forsvarssjef
Ragnar Corneliussen (1887–1938), industrileder; gift med Monna Morgenstierne Roll, datter av Emil Oluf Roll
Margarete Corneliussen (1914–1990), gift første gang med motstandsmannen Kai Holst og andre gang med Arne Mørch Hansson
Else Corneliussen (1916–1951), gift med generalmajor Ole Paus
Christen Elias Corneliussen (1860–1920), grosserer; gift med Eugenie Marie Christine Schibsted, datter av advokat Christian Schibsted (nevø av Aftenposten-grunnlegger Christian Schibsted)
Arne Schibsted Corneliussen (1888–1953), konsul og grosserer
		
		


== Referanser ==
Scandinavica (tidsskrift)

Scandinavica er et vitenskapelig tidsskrift for skandinaviske studier som første gang ble utgitt i mai 1962. Tidsskriftet kommer med to nummer per år.
Redaktør er Claire Thomson, dosent i Scandinavian Film og leder for Department of University College London Scandinavian Studies.James McFarlane var redaktør mellom 1974 og 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Scandinavica, Norvik Press.
Scandinavica seeks Medieval Submissions, Old Norse News blog
Norvik Press, Nordic Voices blog
Libris
Scandinavica hos worldcat.org
Tour de France 1938

Tour de France 1938 var den 32. utgaven av sykkelrittet Tour de France og ble avholdt fra 5. juli til 31. juli 1938.


== Gjennomføringen av rittet ==
Rittet besto av 20 etapper, der 5 av dem var delt opp i til sammen 8 etapper. Total lengde på rittet var 4 649 km og gjennomsnittsfarten ble 31,565 km/t. Dette var tredje Tour de France til den nye rittdirektøren, og flere endringer ble gjort i 1938. 
Rittet ble vunnet av italieneren Gino Bartali, som også vant klatretrøya. Han ble første rytter til å vinne både klatretrøya og sammenlagt i det samme rittet. Bartali vant med en margin på 18,5 minutter til andremann, Félicien Vervaecke, og 29,5 minutter til tredjemann, Victor Cosson. Vervaecke vant flest etapper med fire etappeseiere. Lagkonkurransen ble vunnet av Belgia.


== Endringer fra 1937 ==
Bonustidsystemet ble redusert fra 1937. Vinneren av hver etappe mottok kun ett minutt bonustid pluss doblet margin til syklisten på andreplass. Rytteren kunne ikke få mer enn 75 minutter. Rytternne som før kom over fjell i konkurransen om klatretrøya fikk kun ett bonusminutt, som var en reduksjon fra årene før. 
Lagtempoetappene der de ulike lagene startet med 15 minutter mellom hverandre, ble fjernet fra rittet. De ville senere komme tilbake i 1954, men da under et annet format. I stedet inneholdt Tour de France 1938 to individuelle tempoetapper. 
Kategorien for individuelle ryttere ble fjernet før 1938. Lagene var derfor nasjonale lag pluss to franske lag til les Bleuets og les Cadets. Les Bleuets var B-laget, mens les Cadets var for unge talentfulle ryttere. De store lagene hadde 12 ryttere per lag, mens de mindre hadde 6. 


== Resultater ==


=== Etapper ===


=== Etappe for etappe: Trøyene ===


=== Sammenlagt ===


=== Lagkonkurransen ===


=== Klatretrøya ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tour de France 1938 resultater
That’s My Boy

That's My Boy kan peke på:
Innen film og fjernsyn:

That's My Boy (1932) – en dramafilm med Richard Cromwell, Dorothy Jordan, Mae Marsh og John Wayne
That's My Boy (1951) – en amerikansk komediefilm med Dean Martin og Jerry Lewis
That's My Boy (2012) – en amerikansk komediefilm med Adam Sandler og Andy Samberg
That's My Boy (1954 TV-serie) – en 1954 CBS sitcom basert på filem fra 1951 med Martin og Lewis
That's My Boy (1981 TV-serie) – en 1981-1986 sitcom laget av Yorkshire Television for ITV; med Mollie Sugden, Christopher Blake og Jennifer LonsdaleAnnet:

«That's My Boy» – en sang av Stan Freberg fra A Child's Garden of Freberg (1957)
Albert Mol

Albert Mol (født 1. januar 1917, død 9. mars 2004) var en nederlandsk skuespiller og tv-stjerne som opptrådte i filmer og tv-show gjennom en 60 år lang karriere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Mol på Internet Movie Database 
(no) Albert Mol hos Sceneweb 
(sv) Albert Mol i Svensk Filmdatabas 
(en) Albert Mol hos The Movie Database
Lucas Digne

Lucas Digne (født 20. juli 1993) er en fransk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Aston Villa FC.Han har tidligere spilt for de franske klubbene Lille og Paris Saint-Germain FC og italienske Roma. I 2018 forlot han spanske FC Barcelona og begynte i engelske Everton FC. Den 13. januar 2022 kunngjorde Everton at Digne hadde gått over til Aston Villa.


== Landslaget ==
Digne har spilt flere aldersbestemte landskamper for Frankrike. Den 13. mai 2014 ble han tatt ut i den franske VM-troppen til fotball-VM i Brasil 2014.
Han ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i Frankrike 2016.Digne ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Meritter ==
FIFA U-20 VM 2013: Vinner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucas Digne – FIFA 
(en) Lucas Digne – UEFA 
(fr) Lucas Digne – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Lucas Digne – LÉquipe 
(en) Lucas Digne – Transfermarkt 
(en) Lucas Digne – national-football-teams.com 
(en) Lucas Digne – WorldFootball.net 
(en) Lucas Digne – Soccerbase.com 
(en) Lucas Digne – FootballDatabase.eu 
(en) Lucas Digne – Soccerway 
(fr) Club profile
Fernando Amorebieta

Fernando Gabriel Amorebieta Mardaras (født 29. mars 1985) er en venezuelansk fotballspiller som spiller for den paraguayanske klubben Cerro Porteño.
Amorebieta ble født i Cantaura i delstaten Anzoátegui i Venezuela av baskiske foreldre fra Iurreta i Bizkaia som oppholdt seg i landet i jobbsammenheng. Da han var to år gammel flyttet familien tilbake til Iurreta, hvor han vokste opp. Da han var elleve år ble han tilsluttet ungdomsavdelingen til Athletic Bilbao.
Amorebieta har tilbrakt mesteparten av karrieren sin i Athletic Bilbao, noe som har ført til at han har spilt over 250 offisielle kamper for klubben. Amorebieta har spilt fire landskamper for det spanske U19 landslaget, men i 2011 valgte han å representere Venezuela på A-landslagsnivå.


== Landslag ==
Amorebieta var en del av den spanske U-19 troppen som vant europamesterskapet i 2004. I august 2008 ble han tatt ut i den spanske landslagstroppen til en treningskamp mot Danmark av Vicente del Bosque, men han satt på benken gjennom hele kampen. Den 2. september 2011 debuterte han for Venezuela i et 0-1 tap for Argentina. Den 11. oktober samme år og mot samme motstander scoret han sitt første landslagsmål og kampens eneste mål, noe som markerte Venezuelas første seier over Argentina i en VM-kvalifiseringskamp noensinne.Amorebieta ble inkludert i Venezuelas tropp til Copa América 2015. Hvor han blant annet ble utvist for å ha tråkket på Paolo Guerrero i en gruppespill kamp mot Peru, en kamp Venezuela tapte 0-1.


== Meritter ==
Athletic BilbaoEuropaligaen: Tapende finalist 2011–12
Copa del Rey: Tapende finalist 2008–09, 2011–12
Spanske supercupen: Tapende finalist 2009Spania U-19UEFA U-19 Championship: 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fernando Amorebieta – FIFA 
(en) Fernando Amorebieta – UEFA 
(en) Fernando Amorebieta – Transfermarkt 
(en) Fernando Amorebieta – national-football-teams.com 
(en) Fernando Amorebieta – WorldFootball.net 
(en) Fernando Amorebieta – Soccerbase.com 
(en) Fernando Amorebieta – FootballDatabase.eu 
(en) Fernando Amorebieta – Soccerway 
(en) Fernando Amorebieta – FBref 
(es) Fernando Amorebieta – as.com 
Athletic Bilbao profile
BDFutbol profile
Þorgerður Anna Atladóttir

Þorgerður Anna Atladóttir (født 2. juni 1992 i Reykjavík) er en islandsk håndballspiller, som spiller for den islandske klubben Valur.Atladóttir har også spilt for det islandske kvinnelandslaget, hvor hun står notert med 23 kamper og 11 mål. Atladóttir deltok også for Island i VM i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Þorgerður Anna Atladóttir – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Nobelmuseet

Nobelmuséet (engelsk: Nobel Museum) er et museum om nobelprisen og nobelprisvinnerne. Muséet ligger i Börshuset på Stortorget 2 i Gamla stan i Stockholm. Det ble innviet i 2001, i forbindelse med 100-årsfeiringen av nobelprisen. Leder er Olov Amelin.


== Utstillinger ==
På Nobelmuséet presenteres oppfinneren og entreprenøren Alfred Nobel og alle nobelprisvinnerne, fra fysikkprisvinneren Wilhelm Conrad Röntgen i 1901 til de siste nobelprisvinnerne. Blant de mer kjente er Marie Curie (Fysikkpris 1903 og kjemipris 1911), fredsprisvinneren Aung San Suu Kyi (1991) og litteraturprisvinneren Tomas Tranströmer år 2011. Muséet organiserer guidede turer og viser filmer og gjenstander tilknyttet nobelprisen. I tilslutning til muséet finnes butikk og kafé.


== Bibliotek ==
Nobelmuséets forskningsbibliotek ble innviet i 2005 og ligger i kjelleren til Börshuset. Det er et humanistisk spesialbibliotek med litteratur om Alfred Nobel, nobelprisen og nobelprisvinnere. Øvrige områder som er vektlagt er museologi, idéhistorie og vitenskapshistorie. Samlingen består nå av drøyt 5000 monografier, der det meste er søkbar via den svenske nasjonale bibliotekkatalogen LIBRIS. Biblioteket er åpent for allmenheten og nås via Källargränd 4.


== Nobelsenter ==
Da lokalene er underdimensjonerende for virksomheten, planlegger Nobelstiftelsen å bygge Nobelssenteret på Blasieholmen, dit muséet skal flytte. De nye lokalene er forventet å bli innviet i 2018. I april 2014 ble David Chipperfield kåret til vinneren av arkitektkonkurransen for utformingen av det nye huset.


== Bilder ==


=== Bygning ===

		
		
		


=== Fra samlingene ===

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nobel Prize Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Valdemar Glückstadt

Valdemar Josef Glückstadt (født 25. februar 1868 i Christiania, død 11. november 1942) var en dansk grosserer og generalkonsul for Italia.

Han var sønn av geheimetatsråd Isak Glückstadt og Juliette Sophie, født Raffel, og var medinnehaver av firmaet Max Levig & Co. Han tilhørte en prominent jødisk familie fra København med en rekke kjente bank- og forretningsfolk. Hans bror var Emil Glückstadt.
Glückstadt var medinitiativtager til opprettelsen av Handels- og Søfartsmuseet i 1914. Han var ridder av Dannebrogordenen og hadde en lang rekke komité- og styreverv. Han var generalkonsul i København for Kongeriket Italia.
Han var gift med Julie Emilie Rée (født 1. september 1875 i København, død 1. mai 1952), datter av direktør Edvard Rée. Deres sønn Hans Jorgen Glückstadt (f. 1898) var gift med Ketty Poulsen. Deres datter Ella Glückstadt (f. 1899) var gift første gang i 1920 med Erik (Gebhardt Oskar Frederik) greve Moltke af Nør (d. 1922) og andre gang med godseier og tidligere generalkonsul i Wien Thorleif Paus fra Norge.
Han fikk oppført villaen Villa Bel Colle i Rungsted tidlig på 1900-tallet.Glückstadt Nunatak nordøst på Grønland er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Glückstadt, Valdemar», Kraks Blaa Bog, 1910
Søren Federspiel, Peter Kyng og Kjeld Villadsen: En foretager og hans værk: Max Levig & Co. 1890–1990. ISBN nr. 87-982931-2-5
Ragnhildur Rósa Guðmundsdóttir

Ragnhildur Rósa Guðmundsdóttir (født 20. juli 1984 i Reykjavík) er en islandsk håndballspiller, som spiller for den islandske klubben Valur.Guðmundsdóttir har også spilt for det islandske kvinnelandslaget, hvor hun står notert med 67 kamper og 43 mål. Guðmundsdóttir deltok også for Island i VM i 2011.


== Referanser ==
Mildred Mehle

Mildred Mehle (født Mildred Folkestad 24. august 1904 i Kristiania, nåværende Oslo, død 16. februar 1987) var en norsk skuespiller. Hun spilte 1929–1931 i tre filmer.
Hun var datter av maleren Bernhard Folkestad.  Gift første gang med Eyvind Mehle, og andre gang med den svenske skuespilleren Edvin Adolphson. Hun var moren til visesangeren Olle Adolphson og skuespilleren Kristina Adolphson.


== Filmografi ==
1929: Frøken statsadvokat  (Die Frau im Talar )
1930: Kristine Valdresdatter  
1931: Halvveis til himmelen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mildred Mehle på Internet Movie Database 
(sv) Mildred Mehle i Svensk Filmdatabas
Majid Tavakoli

Majid Tavakoli (persisk: مجید توکلی, født 22. mai 1986 i Shiraz, Iran) er en iransk studentleder, menneskerettighetsaktivist og politisk fange. Han studerte skipskonstruksjon ved Amirkabir University of Technology i Teheran, og var leder av den islamske studentforeningen ved universitetet. Han soner en ni års fengselsstraff for sin kritikk av det iranske regimet i en tale han holdt i 2009, og i et brev han skrev et år senere. Arrestasjonen og fengslingen har ført til en kampanje av protest fra iranske menn iført hijab.
Tavakoli vant Studentenes fredspris for 2013.


== Referanser ==
Bifangst

Bifangst er fangst av arter en ikke er ute etter under fiske.
Bifangst omfatter både arter som en primært ikke er ute etter, men som likevel kan omsettes; unge, eller for små individer av arten en fisker etter; og arter som ikke har noen økonomisk verdi. Bifangst oppstår fordi de fleste fiskeredskaper i liten grad skiller mellom arter.
Problemet er stort i forbindelse med trålfiske, og spesielt bunntråling og rekefiske medfører mye bifangst. Det antas at de to sistnevnte fiskeriene står for over halvparten av all bifangst.
Alt slags biologisk materiale som setter seg fast i, eller holdes igjen av fiskeredskaper, kan kalles bifangst, uansett om det tas ombord i fiskebåten eller ikke. Bifangst omfatter fisk, sjøpattedyr, fugler, havskilpadder, krepsdyr, bløtdyr, pigghuder, koraller, maneter, salper, svamper og andre organismer.
De økologiske følgene av bifangst er:

redusert antall av store individer, som ofte er predatorer, eller er sårbare på grunn av lang generasjonslengde
økt andel av arter der individene er små og formerer seg hurtig
økt andel av åtseletere, som forsyner seg av bifangsten som blir kastet over bord
tap av biologisk mangfold og endringer i de marine økosystemenePå den sørlige halvkule er bifangst av sjøfugl et stort problem i forbindelse med linefiske, og flere arter av albatrosser og petreller er utrydningstruet blant annet på grunn av ekstra dødelighet fra bifangst. Et prosjekt utført av NINA antyder at 10 000–12 000 sjøfugl omkom årlig i 2009 og 2010 i forbindelse med line- og garnfiske langs norskekysten etter torsk, rognkjeks, blåkveite, breiflabb og sjølaks. Særlig utsatt for å drukne i fiskeredskap er havhest, skarver, teist, lunde og alke.
Bifangst som blir kastet over bord, er en viktig matkilde for mange sjøfugler. Bestandene av havhest og havsule har økt mye i Nord-Atlanteren de siste 50 år, og bestanden av middelhavsmåke er nå tyve ganger så stor som på 1970-tallet. Disse bestandsøkningene kan skyldes at mer fiskeavfall er blitt tilgjengelig på åpent hav.


== Eksterne lenker ==
«Lov om forvaltning av viltlevende marine ressurser: 8.1 Bifangst». Fiskeri- og kystdepartementet. Besøkt 17. februar 2013. 
Kristin Fangel m.fl. (2011). Bifangst av sjøfugl i norske kystfiskerier: Et kartleggings- og metodeutprøvingsprosjekt med fokus på fiske med garn og line (PDF). NINA Rapport 719. ISBN 978-82-426-2306-5. Arkivert fra originalen (PDF) 7. januar 2014. Besøkt 17. februar 2013. 
Paul Gomez-Canchong (17. juli 2010). «Bycatch» (engelsk). The Encyclopedia of Earth. Besøkt 17. februar 2013. 
Kieran Kelleher (2005). Discards in the World's Marine Fisheries: An Update. Roma: FAO Fish.Synop. ISBN 92-5-105289-1.
Havering Museum

Havering Museum er et museum i Romford, England. Det åpnet 26. mai 2010.
Utstillingene er knyttet til historien til London Borough of Havering.
Det er separate utstillinger for fem steder i bydelen:

Havering-atte-Bower
Hornchurch
Romford
Rainham
Upminster


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Havering Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Havering Museum på Twitter
Gene Kerrigan

Gene Kerrigan er en irsk journalist og forfatter. 
Kerrigan har arbeidet som journalist siden 1970-tallet, og har vært politisk kommentar for blant annet Magill, irske Sunday Independent og International Socialism. Han fikk æresbevisningen World Journalist of the Year i 1985 og 1990. I 2012 mottok han britiske Crime Writers' Associations Gold Dagger for kriminalromanenen Rage. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gene Kerrigan på Internet Movie Database
Kim Myeong-su

Kim Myeong-su (født 1. januar 1985) er en sørkoreansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC1, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 


== Karriere ==
Kim deltok ved ASP-mesterskapet i boccia 2009 (Asia and South Pacific Championship), som ble arrangert i Hongkong. I den individuelle konkurransen vant han alle sine kamper, og vant til slutt finalen 4-1 over sin landsmann Park Jae-Suk. I lagkonkurransen (BC1/2) fikk Sør-Korea bronse, etter at de tapte semifinalen mot Kina, men vant deretter bronsefinalen 8-5 over Japan.Året etter deltok han ved VM i boccia 2010 i Lisboa i Portugal. I gruppespillet vant han sine tre kamper i gruppespillet, og gikk videre til sluttspillet. Der tapte han imidlertid 1/8-delsfinalen, med 4-5 mot brasilianske António Nunes Silva Nuta, og endte på 10.-plass. I lagkonkurransen vant Sør-Korea gull, etter seier 8-1 over Thailand i finalen. Senere på året fikk han også bronse ved Asian Para Games 2010 i Guangzhou, der han slo kinesiske Yuan Weibo 6-1 i bronsefinalen.Ved Verdenscupen i boccia 2011 (CPISRA Boccia World Cup 2011) kom han på 17.-plass. Igjen fikk Sør-Korea gull i lagkonkurransen i klassen BC1-2. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 10 i verden i sin klasse.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han både individuelt og i lagkonkurransen. Han tapte kvartfinalen 1-7 for brasilianske Jose Carlos Chagas de Oliveira, og endte til slutt på 8.-plass, etter at han tapte kampen om syvendeplassen mot thailandske Witsanu Huadpradit. Han deltok også i lagkonkurransen, der Sør-Korea ble slått ut av Kina i kvartfinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
London 2012 - So-Yeong Jeong
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
Settimana Internazionale di Coppi e Bartali

Settimana Internazionale di Coppi e Bartali er et italiensk etapperitt i landeveissykling som arrangeres hvert år i mars. Rittet har blitt arrangert siden 1984. Rittet er av UCI klassifisert med 2.1 og er en del av UCI Europe Tour.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Settimana Internazionale di Coppi e Bartali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons