jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nordisk mesterskap i fotball 1972–77

Nordisk mesterskap i fotball 1972–77 var ellevte utgave av Nordisk mesterskap i fotball. Danmark, Finland, Norge og Sverige deltok.
Den ellevte utgaven gikk over 6 år, mot normalt for de øvrige utgavene av mesterskapet; 4 år. 
Sverige fortsatte sin dominans, denne gangen tett fulgt Danmark, og tok sin niende strake seier i turneringen.


== 1972 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1973 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1974 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1975 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1976 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1977 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== Referanser ==
Marko Mlakar

Marko Mlakar er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1975 til 1980, med 42.-plass i 1978/79 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn var 14.-plass i Garmisch-Partenkirchen 2. januar 1979. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 36 i storbakken og 39 i normalbakken. I VM i skiflyging i Vikersund i 1977 ble han nummer 38 av 42 deltakere. Han ble nummer 3 i det internasjonale rennet Janez Polda Memorial i storbakken i Planica 19. mars 1978.
I senere år har Marko Mlakar vært teknisk delegert (juryleder) i FIS og rennleder i Planica. Han kom i medienes søkelys i 2009 da juryen med ham som leder avbrøt et testrenn i skiflygingsbakken i Vikersund der flere kvinnelige hoppere skulle ha deltatt. De kvinnelige hopperne fikk imidlertid hoppe dagen etter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights


== Eksterne lenker ==
(en) Marko Mlakar – FIS (skihopping) 
(en) Marko Mlakar – TheSports.org
Krokan turisthytte

Krokan turisthytte er Norges første turisthytte, i dag tilhørende Norsk industriarbeidermuseum. Tidligere ble den eid av Skien-Telemark Turistforening, et lokallag av Den Norske Turistforening (DNT). Krokan turisthytte ligger i Tinn kommune i Telemark, 7–8 km fra Rjukan, et par hundre meter nord for Våervatnet. 
Krokan Turisthytte var Den Norske Turistforenings første turisthytte, og var opprinnelig en husmannsplass som lå under gården Fosso,  men ble i 1856 skilt ut som egen husmannsplass. DNT kjøpte Krokan i sitt stiftelsesår 1868 og åpnet hytta i 1871 for tilreisende, som kom fra rundt om i Europa for å se Rjukanfossen.
Norsk Hydro overtok Krokan i 1901, etter at Sam Eyde kjøpte Rjukanfossen, og var i rundt 90 år i Norsk Hydros eie, før hytta igjen ble kjøpt tilbake av Claus Helbergs Stiftelse i DNT. Claus Helberg er best kjent som en av sabotørene i tungtvannsaksjonen på Vemork, men han var også svært engasjert i arbeidet for å spre gleden ved friluftsliv. Idag står det en statue av Claus Helberg utenfor Krokan turisthytte.  Krokan turisthytte ble overtatt av Norsk industriarbeidermuseum 1. januar 2018.


== Eksterne lenker ==
«Krokan turisthytte». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Guds Fred

Guds Fred-fellesskapet var en norsk kristen ungdomsbevegelse som drev fra 1972 til 1980, hovedsakelig i Oslo. Fellesskapet var et av de tydeligste norske uttrykkene for Jesusbevegelsen på 1970-tallet.Sokneprest Leif Salomonsen tok kontakt med Guds Fred-miljøet og startet gospelkvelder i Trefoldighetskirka annenhver søndag. Gospelkveldene samlet på det meste 2000 mennesker. Guds Fred ble landskjent gjennom plakatdesign og nyskrevne sanger. Sangene ble publisert i sangboka Kampsanger og Fredsviser som ble trykt i flere opplag. Fellesskapet ga også ut to LP-er: Guds Fred i 1973 og Brødskiva i 1979. Visegruppa Kari Hansa og Gregers Hes hadde utspring i Guds Fred.
Gjennom sitt gatearbeid og oppsøkende virksomhet kom Guds Fred-fellesskapet i kontakt med mange unge mennesker med eksistensielle spørsmål, stoffavhengige uten gode nettverk og mennesker som slet med psykiske problemer. 
Guds Fred hadde sin hovedbase i Norbygata 45 på Grønland i Oslo. For å styrke det sosiale og diakonale arbeidet ble det dannet bokollektiv på Fredens bolig på Krokskogen ved Lommedalen, på Styve gård ved Voss og på Fjellgården i Arna. Fellesskapet hadde mange heltidsarbeidere. De fikk ikke lønn, men jobbet for kost og losji. Mange av heltidsarbeiderne hadde helse- og sosialfaglig bakgrunn.
I 1980 ble Guds Fred-fellesskapet aktivt nedlagt av ledelsen til tross for at gospelkveldene samlet fulle hus og miljøet tiltrakk seg mange unge mennesker. Selv så sent som på midten av 80-tallet ble det arrangert gospelkvelder i Trefoldighetskirka med så mange ungdommer tilstede at man sågar satt tett i tett på gulvet i midtgangen fordi alle benkeradene var smekkfulle.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jan Inge Sørbø. Blomsterbarn i kyrkja. Samlaget, 1985. ISBN 82-521-2616-2
Jørgen Aass. Levende Fellesskap, visjonen fra Guds Fred. Vårt Land forlag 1982 ISBN 82-90021-27-5
Lars Mørch Finborud. Frisk luft mot åndelig forurensing. Vinduet nr 1, 2011, Gyldendals tidsskrift for litteratur
Inger-Lise Finstad Brennende hjerter. Jesusbevegelsen og de radikale 70-åra. Essay. Efrem forlag 2022
Andelslaget MS Jøsenfjord

Andelslaget MS Jøsenfjord ble stiftet 11. februar 2011 med det formål å kjøpe MS «Jøsenfjord» og få skipet hjem til Ryfylke. Andelslaget er en ideell forening som skal eie, restaurere og drive MS Jøsenfjord som et verneverdig veteranskip. Andelslaget har samlet inn penger fra privatpersoner og bedrifter og 8. april 2011 kunne laget kjøpe skipet for 35 000 euro fra de tidligere eiere i Nederland. Etter slippsetting i den Oever i Nederland seilte skipet hjem 18. april 2011 og to dager senere kom det frem til sin nye fortøyningsplass i Sandangervågen på Randøy i Hjelmeland.
Andelslaget deltar i utgivelsen av tidsskriftet Dampskibsposten sammen med andre veteranbåtlag.


== Eksterne lenker ==
http://www.josenfjord.no
Sandvolleyballhall

Sandvolleyballhall eller sandhall er et innendørs idrettanlegg som har 40-50 centimeter sand lagt på gulvet. En sandhall brukes som oftest til sandvolleyball, sandhåndball eller sandfotball, men også til idrettene beachminton (sandbadminton) eller tambeach.
Flerbrukshall

En flerbrukshall er en idrettshall som er spesielt laget for utøvelse av mer enn en type idrett, i motsetning til en spesialhall, som er laget for utøvelse av kun én idrett.
En flerbrukshall kan også ofte brukes til arrangementer som ikke er idrettsrelaterte, så som konserter, utstillinger og konferanser.
Idrettshall

En spesialhall er en idrettshall som er spesielt laget for utøvelse én type idrett, i motsetning til en flerbrukshall, som er laget for utøvelse av flere ulike idretter.
Sandbane

En sandbane er et idrettsanlegg som er spesielt laget for utøvelse av mer enn en type sandidrett.
En sandbane brukes som oftest til sandvolleyball, sandhåndball eller sandfotball, men også til idrettene beachminton (sandbadminton) eller tambeach.


== Eksterne lenker ==
NVBFs nettsider - Sandbaner i Norge
Arkitekturåret 1920

Arkitekturåret 1920 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1920.


== Bygninger ==
Cenotaph i London, designet av Edwin Lutyens, fullføres.
Legislative Building i Winnipeg, Manitoba, Canada fullføres.


== Priser og utmerkelser ==
Eckersbergmedaljen: Poul Holsøe
Olympisk sølvmedalje – Holger Sinding-Larsen fra Norge for Prosjekt for en gymnastikkskole (ingen andre medaljer ble utdelt).
Prix de Rome, arkitektur:
Michel Roux-Spitz premier grand prix
Marc Brillaud de Laujardière second grand prix
Royal Gold Medal – Charles Louis Girault
Sundts premie for Professor Dahls gate 46 B til arkitekt Bjercke & Eliassen


== Fødsler ==
23. januar – Gottfried Böhm, tysk arkitektur
27. mai – Vilhelm Wohlert, dansk arkitekt (død 2007)
14. juli – Anne Tyng, amerikansk arkitekt (død 2011)
30. august – Harald Deilmann, tysk arkitektur og forfatter (død 2008)
30. oktober – Herman Krag, norsk arkitekt (død 1982)


== Dødsfall ==
17. mai – Jean-Louis Pascal, fransk arkitekt (født 1837)
27. juni - Hack Kampmann, dansk arkitekt, kongelig bygningsinspektør og  professor i arkitektur (født 1856)
14. desember – Otto Wilhelm Scharenberg, tysk arkitekt og byplanlegger (født 1851)


== Referanser ==
La Flèche Wallonne 2011

La Flèche Wallonne 2011 var den 75. utgaven av sykkelrittet La Flèche Wallonne. Det ble arrangert 20. april 2011.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Flèche wallonne 2011 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Båtben

Båtben er flertydig:

Skafoidbeinet: En bit av skjelettet i håndroten.
Os naviculare: En bit av skjelettet i fotroten.
Riot Factory

Riot Factory er et norsk plateselskap, som med kontorer i Trondheim og Oslo. Plateselskapet ble grunnlagt i 2011 og drives av Stian Denstad, Arne Johannessen og Jonny Hanger Humstad. Riot Factory sine artister distribueres av Musikkoperatørene AS i Norge og INgrooves i resten av verden. 
Riot Factory står også bak Alternativ Julekalender, som hver desember sprer norsk undergrunnsmusikk i julekalenderform.
Plateselskap vant NTNUs musikknæringspris i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Utvikling/Klassekampen
Spiring

Spiring er prosessen der en plante eller sopp kommer til eksistens fra et frø eller spore og begynner veksten. Det vanligste eksemplet på spiring fra et frø av en blomsterplante eller nakenfrøet plante.
Rudi Wanner

Rudolf «Rudi» Wanner (født 28. januar 1951 i Seefeld) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Seefeld.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1979, og ble nummer 5 sammenlagt i 1975/76. 5.-plass var også hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka; han greide det i Innsbruck 4. januar 1976. Han ble nummer 2 i rennet Kongsberg Cup i storbakken i Planica 12. april 1975.
Rudi Wanner var med i OL i 1972 og 1976, med 7.-plass i normalbakken i Seefeld (Innsbruck) i 1976 som beste plassering. Han ble nummer 21 i storbakken i VM i Falun i 1974. I VM i skiflyging ble han nummer 15 i Planica i 1972 og nummer 20 i Oberstdorf i 1973.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sports Reference: Rudi Wanner Arkivert 19. mai 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 22. april 2011)
Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights


== Eksterne lenker ==
(en) Rudi Wanner – Olympedia 
(en) Rudi Wanner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rudi Wanner – FIS (skihopping)
Arkitekturåret 1811

Arkitekturåret 1811 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1811.


== Bygninger ==
Vingen for Representantenes hus i United States Capitol, tegnet av William Thornton og Benjamin Latrobe fullføres.
John Nash planlegger Regent Street og Regents Park områdene i London.
1723→1811: Ombygging og restaurering av klosteret Bom Jesus do Monte i Braga, Portugal til barokkstil avsluttes.


== Priser ==
Prix de Rome, arkitektur:
Universitets palass, Jean-Louis Provost premier prix
Renié, deuxième prix


== Fødsler ==
22. januar - Gottfried von Neureuther, tysk arkitekt (død 1887)
3. mars - Hugo von Ritgen, tysk arkitekt (død 1889)
3. april - Giuseppe Poggi, italiensk arkitekt og ingeniør (død 1901)
13. juli - George Gilbert Scott, engelsk arkitekt (død 1878)
8. november - Friedrich Hitzig, tysk arkitekt (død 1881)
21. november - Joseph Caspar Jeuch, sveitsisk arkitekt (død 1895)


== Dødsfall ==
21. januar - Jean François Thérèse Chalgrin, fransk arkitekt (født 1739)
5. mai - Robert Mylne, skotsk arkitekt (født 1734)
22. august - Juan de Villanueva, spansk arkitekt (født 1739)
8. september - Andrejan Sakharov, russisk arkitekt (født 1761)
Emanuele Andrea Tagliafichi, italiensk arkitekt (født 1729)
Rotvelt

En rotvelt eller ei rotvelte er et tre som har blåst overende og revet med seg roten slik at denne blir liggende vertikalt. Ofte følger det med jord og stein, som sitter fast på røttene. 
Grantrær blåser lettere overende enn furutrær, fordi grantrær har røtter som vokser mer horisontalt og overfladisk på bakken enn furutrær. Furutrær setter pælerot, noe som gjør at slike er mer utsatt for at hele stammen knekker enn at roten velter.
Ettersom større trær er mer vindutsatt enn mindre, er rotvelter oftest noe man ser etter større trær. Å hogge rotvelter kan derfor være risikofylt og skal helst gjøres av fagfolk. Når stammen kappes, kan rotdelen falle bakover eller fremover og skade den som står i nærheten. Ved hogst vinterstid kan rotdelen bli stående inntil den tiner. Etter tining kan rotdelen så falle ukontrollert.

Det er livsfarlig å leke på rotvelter. Det er store spenninger i en rotvelt, spesielt er det farlig hvis stammen er brukket eller ved mildere temperatur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Windthrow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nakenfingergekkoer

Nakenfingergekkoer er en slekt av gekkoer.
Alle artene i denne slekten er små, nattaktive og lever på marka. Leveviset er best kjent hos G. geckoides, som eter insekter og legger ett egg. Slekten er endemisk for Brasil. G. darwinii lever i skogbeltet langs atlanterhavskysten (mata atlântica). De andre artene finnes i tørrere naturtyper i innlandet, som cerrado og caatinga.
Slekten Gymnodactylus ble av Boulenger og andre på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet brukt som et oppsamlingstaxon for ulike gekkoer uten festeskiver fra mange deler av verden. De fleste artene er nå flyttet til andre slekter, for eksempel Cyrtodactylus, Cyrtopodion, Geckoella, Mediodactylus og Nactus. Typearten for Gymnodactylus er G. geckoides, og slekten omfatter derfor nå bare brasilianske arter. 


== Litteratur ==
J. Cassimiro og M.T. Rodrigues (2009). «A new species of lizard genus Gymnodactylus Spix, 1825 (Squamata: Gekkota: Phyllodactylidae) from Serra do Sincorá, northeastern Brazil, and the status of G. carvalhoi Vanzolini, 2005» (PDF). Zootaxa (2008): 38–52. ISSN 1175-5334. 
K.C.M. Pellegrino m.fl. (2005). «Phylogeography and species limits in the Gymnodactylus darwinii complex (Gekkonidae, Squamata): genetic structure coincides with river systems in the Brazilian Atlantic Forest» (PDF). Biological Journal of the Linnean Society. 85 (1): 13–26. ISSN 1095-8312. doi:10.1111/j.1095-8312.2005.00472.x. 
P. Uetz og J. Hallermann. «The Reptile Database - Gymnodactylus». Besøkt 22. februar 2011. 
P.E. Vanzolini (2005). «On Gymnodactylus amarali Barbour, 1925, with the description of a new species (Sauria, Gekkonidae).» (PDF). Anais da Academia Brasileira de Ciências. 77 (4): 595–611. ISSN 0001-3765. 


== Eksterne lenker ==
(en) Nakenfingergekkoer i Encyclopedia of Life 
(en) Nakenfingergekkoer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nakenfingergekkoer hos ITIS 
(en) Nakenfingergekkoer hos NCBI 
(en) Kategori:Gymnodactylus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gymnodactylus – detaljert informasjon på Wikispecies .
Pælerot

Ordet pælerot brukes om en plantes hovedrot når den er dannet ved at den vertikale kimrot er bevart. 
Ofte blir kimroten erstattet med et system med sterke siderøtter, og dermed dannes det som kalles trevlerot, som er karakteristisk for enfrøbladete planter, men som kan også finnes blant tofrøbladete planter. 
Pælerot er opprinnelig en tilpasning til tørre levesteder med dyptliggende grunnvann, men det er flere eksempler på arter med pælerot, som har tatt en nisje i områder med mye vann. 


== Eksempler på planter med pælerot ==
Trær
Agnbøk (Carpinus betulus)
Pære (Pyrus communis)
Storrobinia (Robinia pseudoacacia)
Sommereik (Quercus Robur)
Vintereik (Quercus petraea)
Busker
Gyvel (Cytisus scoparius)
Lavendel (Lavandula angustifolia)Stauder
Tysk poppelrose (Lavatera thuringiaca)
Småblomstret salvie (Salvia nemorosa)


== Eksterne lenker ==
(en) Taproots – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
The Drug

«The Drug» er den første singelen fra den norske elektronikaduoen Röyksopps fjerde album Senior. Låta ble utgitt som digital nedlastning 8. august 2010Sangen ble gjort tilgjengelig i sin helhet på bandets Soundcloud-side.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Röyksopp

«The Drug» – 5:58


== Referanser ==
Bruce Johnston

Bruce Arthur Johnston (født Benjamin Baldwin 27. juni 1942) er en amerikansk sanger, bassist, pianist, keyboardist, plateprodusent, studiomusiker og låtskriver mest kjent som medlem av The Beach Boys. Han ble med i bandet 9. april 1965 da han tok over for Glen Campbell som Brian Wilsons erstatter under bandets konserter. Johnstons første innspilling med The Beach Boys var på hitlåten «California Girls». 


== Karriere ==
Johnston ble adoptert av William og Irene Johnston, og vokste opp i Brentwood i Los Angeles. Han tok pianotimer som ung, og ble med i sitt første pop-band under high school-tiden. Han spilte allerede da sammen med kjente artister som Phil Spector, Ritchie Valens, Everly Brothers og Eddie Cochran.
I 1959 var han for første gang med på en hitlåt, da han arrangerte og spilte på Sandy Nelsons låt «Teenbeat», som ble en topp ti-hit på Billboard Hot 100-listen. Samme året spilte han inn sin første singel under eget navn, «Take This Pearl», i duoen Bruce & Terry sammen med Terry Melcher. Han startet karrieren som plateprodusent og låtskriver i 1960 for plateselskapet Del-Fi Records, og fortsatte også sin karriere som sanger og musiker.
Våren 1965 ble han fast erstatter for Brian Wilson i The Beach Boys under konserter, etter at Glen Campbell ønsket å fortsette sin karriere som soloartist. Han var også med som vokalist på en rekke av bandets mest kjente album, som blant andre Pet Sounds, det uutgitte albumet SMiLE, Smiley Smile, Wild Honey, Sunflower og Surf's Up før han forlot The Beach Boys i 1971. 
Johnston forsatte å skrive låter, og vant Grammy for årets beste sang i 1976 med låten «I Write the Songs». Originalversjonen ble spilt inn av Barry Manilow, og sangen ble senere blitt spilt inn av en mengde artister, også av Frank Sinatra. Johnston var også en ofte benyttet studiomusiker, og var blant annet med som bakgrunnsvokalist på Elton Johns låt «Don't Let the Sun Go Down on Me» og på Pink Floyds album The Wall.
I 1979 ble han med i The Beach Boys igjen etter at Brian Wilson ba han om å bidra som vokalist og medprodusent på albumet L.A. (Light Album). I 1980 var han produsent alene på bandets neste album, Keepin' the Summer Alive. Han er per 2011 medlem av Beach Boys Band, sammen med blant andre Mike Love. Beach Boys Band er et rent turnéband som spiller de gamle Beach Boys-låtene, og holder bortimot 170 konserter årlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruce Johnston – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bruce Johnston på Internet Movie Database 
(en) Bruce Johnston hos The Movie Database 
(en) Bruce Johnston på Discogs 
(en) Bruce Johnston på MusicBrainz 
(en) Bruce Johnston på Spotify 
(en) Bruce Johnston på Songkick 
(en) Bruce Johnston på AllMusic 
Beach Boys Band – turnébandet
Northcote

Northcote kan vise til:
Personer

Geoffry Northcote (1881–1948), britisk koloniadministrator
Henry Northcote (peker)
James Northcote (1746–1831), britisk maler
James Spencer Northcote (1821–1907), britisk prest og forfatter
Stafford Northcote, 1. jarl av Iddesleigh (1818–1887), britisk politikerStedsnavn

Northcote (Devon) i England
Northcote (Auckland) på New Zealand
Northcote Central
Northcote (Christchurch)
Northcote (Victoria)
Thornbury

Thornbury kan vise til:


== Stedsnavn ==
Australia

Thornbury (Victoria)
Thornbury jernbanestasjonCanada

Thornbury (Ontario)Storbritannia

Thornbury (Devon)
Thornbury (Herefordshire)
Thornbury (South Gloucestershire)
Thornbury Castle
Thornbury (West Yorkshire)New Zealand

Thornbury (New Zealand)USA

Thornbury (Pennsylvania)


== Personer ==
George Walter Thornbury


== Se også ==
Thornborough (peker)
Thornaby-on-Tees
Thornburg (Pennsylvania)
Thornby (peker)
The Wild Thornberrys, tegneserie som ofte er feilstavet  Thornburys
David Marks

David Lee Marks (født 22. august 1948) er en amerikansk gitarist, sanger og låtskriver mest kjent som medlem av The Beach Boys fra februar 1962 til oktober 1963. Han var venn og nabo av Wilson-brødrene, og ble hentet inn som erstatter for Al Jardine. Marks var 13 år da bandet 16. juli 1962 skrev kontrakt med plateselskapet Capitol Records, og han bidrar med gitar og vokal på The Beach Boys' fire første album. 


== Karriere ==
David Marks ble kjent med brødrene Brian Wilson, Dennis Wilson og Carl Wilson på slutten av 1950-tallet, og var med på å utvikle The Beach Boys' gitarsound. Han var dermot ikke med på bandets første innspilling, «Surfin'» i 1961, da Brian Wilsons klassekamerat Al Jardine var blitt med i bandet. Da Jardine sluttet i februar 1962, fikk Marks hans plass i bandet. Han var med på å spille inn hitlåter som «Surfin' Safari», «409», «Surfin' USA», «Shut Down», «Surfer Girl», «In My Room» og «Be True to Your School».  Han spilte også over 100 konserter med The Beach Boys på turneer over hele USA, fra Hawaii til New York. 
David Marks og Al Jardine var i et par måneder begge medlemmer av The Beach Boys, da Jardine returnerte til bandet sommeren 1963 som midlertidig erstatter for Brian Wilson under konserter. I oktober 1963 forlot Marks The Beach Boys etter en krangel med bandets manager Murry Wilson, Wilson-brødrenes far. Marks fortsatte som musiker utover 1960- og 1970-tallet, uten den store suksessen. Han ble med The Beach Boys på scenen som gjesteartist under en av bandets konserter i 1971, men takket nei da Mike Love tilbød ham fast plass i bandet igjen. Han fortsatte i stedet sin solokarriere, og fikk også en karriere som ofte benyttet studiomusiker. 
Marks var ikke ansett som «delaktig nok» til The Beach Boys' suksess da bandet ble valgt inn i Rock and Roll Hall of Fame i 1988. Han ble ikke engang invitert da æresbevisningen fant sted. Men i 1997 ble han igjen fulltidsmedlem av The Beach Boys, da Carl Wilson fikk kreft og måtte slutte i bandet. Denne gangen spilte han bortimot 300 konserter som offisielt medlem, før han i 1999 forlot bandet på grunn av sykdom.
The Beach Boys ble i all hovedsak oppløst etter Carl Wilsons død. I 2008 var Marks med i bandet Beach Boys Band, sammen med Mike Love og Bruce Johnston. I 2009 var han med i et «rivaliserende» Beach Boys-band, Endless Summer Band, sammen med Al Jardine. Han er fremdeles aktiv som musiker, og spiller blant annet i bandet Legends of Surf Music.


== Diskografi som soloartist ==
Work Tapes (fra 1992, utgitt i 2000)
Something Funny Goin' On (2003)
The Marks-Clifford Band «Live at the Blue Dolphin '77» (2006)
I Think About You Often (2006)
The Lost Years : Limited Edition – (samlealbum, 2008)
The Marksmen : The Ultimate Collectors Edition (samlealbum, 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) David Marks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Marks på Discogs 
(en) David Marks på MusicBrainz 
(en) David Marks på Spotify 
(en) David Marks på Songkick 
(en) David Marks på AllMusic 
David Marks på Twitter 
David Marks på Facebook 
David Marks – intervju på ilikemusic.com fra 2008
Trawalla (Victoria)

Trawalla er et tettsted i det sentrale vestlige Victoria i Australia, 154 km vest for Melbourne. Det ligger i lokalstyret Shire of Pyrenees. Ved folketellingen i 2006 hadde Trawalla 224 innbyggere. Navnet på området kommer fra Wathaurong aboriginsk og betyr enten «stryk» eller «mye regn». 
Soningsanstalten HM Prison Langi Kal Kal ligger i Trawalla. 
I 1836 ble området utforsket av Thomas Mitchell. De første europeiske bosetterne i området var squatters som baserte seg på sau og kyr. Etter første verdenskrig ble stedet tatt over av myndighetene og delt ut til hjemvente soldater som del av Soldier Settlement Scheme. Langi Kal Kal-området ble delt ut etter andre verdenskrig under en tilsvarende plan.
Australias niende statsminister James Scullin ble født i Trawalla 18. september 1948.