jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chen Chi-Hsin

Chen Chi-Hsin (forenklet kinesisk: 陈执信; tradisjonell kinesisk: 陳執信; pinyin: Chén Zhíxìn, født 26. mai 1962), taiwansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona.
Chen vant en olympisk sølvmedalje i baseball under sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med laget som representerte Kinesisk Taipei og kom på andreplass i den første olympiske baseballturneringen bak Cuba. Kinesisk Taipei tapte finalen til Cuba med 1-11.


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Sølv i baseball  Kinesisk Taipei


== Eksterne lenker ==
(en) Chen Chi-Hsin – Olympedia 
(en) Chen Chi-Hsin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chen Chi-Hsin – databaseOlympics.com (arkivert)
Eirik Heltne

Eirik Heltne (født 17. september 1992 i Ulsteinvik) er en norsk fotballspiller som spiller på midtbanen for Bergsøy. Han har tidligere spilt for Hasundgot, Hødd, Herd og Træff. 
Han har tidligere vært på prøvespill hos akademiet til Ipswich Town i England.I 2012 ble han Norgesmester med Hødd da de slo Tromsø i cupfinalen.
Heltne gikk på idrettsfag ved Ulstein videregående skole i Ulsteinvik fra 2008 til 2011. Han er yngre bror til Høddspiller Vegard Heltne.


== Eksterne lenker ==
(en) Eirik Heltne – Transfermarkt
Huang Wen-Po

Huang Wen-Po (født 29. oktober 1971), taiwansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona.
Huang vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med laget som representerte Kinesisk Taipei og kom på andreplass i den første olympiske baseballturneringen bak Cuba. Kinesisk Taipei tapte finalen til Cuba med 1-11.


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Sølv i baseball  Kinesisk Taipei


== Eksterne lenker ==
(en) Huang Wen-Po – Olympedia 
(en) Huang Wen-Po – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Huang Wen-Po – databaseOlympics.com (arkivert)
Australian Open 2011

Australian Open 2011 er en tennisturnering som finner sted i Melbourne Park i Melbourne, Australia, fra 17. til 30. januar 2011. Turneringen er den 99. i Australian Open og som alltid den første Grand Slam-turneringen i året.
Roger Federer og Serena Williams var regjerende mestere i henholdsvis herre- og dameklassen, men Williams stilte ikke i 2011 grunnet en fotskade. Roger Federer klarte ikke å forsvare sin tittel, han tapte i semifinalen til Novak Đoković som også vant finalen. 


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Åttendedelsfinaler ====


==== Kvartfinaler ====


==== Semifinaler ====


==== Finale ====


=== Kvinner ===


==== Åttendedelsfinaler ====


==== Kvartfinaler ====


==== Semifinaler ====


==== Finale ====


=== Double ===


==== Menn ====


==== Damer ====


==== Mixeddouble ====


== Prispenger ==
Prispengene er i australsk dollar.

 


== Seeds ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===

 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2011 Australian Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jevgenij Grisjkovets

Jevgenij Valer’evitsj Grisjkovets (russisk: Евгений Валерьевич Гришковец, født 17. februar 1967 i Kemerovo) er en russisk forfatter, dramaturg, regissør og skuespiller.


== Biografi ==
Grisjkovets studerte filologi ved Kemerovos statlige universitet. I 1990 etablerte han det uavhengige teateret Lozja, hvor det ble satt opp ti teaterstykker. I 1998 flyttet han til Kaliningrad, hvor hans første enmanns-teaterstykke, «Hvordan jeg spiste en hund» (Как я съел собаку) ble oppført. Stykket høstet stor anerkjennelse og i 2000 ble Grisjkovets tildelt den statlige «Gullmasken» (Золотая маска) for den mest innovative oppsetningen det foregående året. I 2004 publiserte Grisjkovets sin første roman «Skjorten» (Рубашка, 2004), ble utpekt til årets debut av juryen for litteraturpremien Årets bok (Книга года). Han har også spilt i ulike filmer og sluppet flere album med bandet «Bigudi» (Бигуди).


== Forfatterskap ==
Grisjkovets’ forfatterskap er preget av hans egen biografi, og særlig forholdet mellom Sibir, hvor han vokste opp, og Moskva hvor han arbeider. Debutromanen «Skjorten» handler om en ung arkitekts dag i Moskva, hvor han slites mellom utfordringer på jobben og en kamerat som kommer på besøk fra hjembyen i Sibir. Kortromanen «Elver» (Реки, 2005) fra året etter, handler om en ung gutt som vokser opp i en sibirsk småby.
«Skjorten» er preget av forfatterens detaljfokus, som i tilfellet med den skjorta romanen har fått sitt navn fra. Hovedpersonen Sasja tar fra morgenen av på seg den nest beste av de to rene skjortene han har igjen, men gleden av en ren skjorte spoleres etter at han har vært hos frisøren og noen løshår har sneket seg ned bak kraven i nakken. Senere på dagen skal skjorta bli både svett og skitten, men den er hele tiden påtakelig tilstedeværende. Hans forfatterskap er dessuten preget av humor, noe som også går igjen i skuespillene, og et enkelt, naivistisk språk.


== Utvalgt bibliografi ==
Skjorten (Рубашка, 2004, roman)
Elver (Реки, 2005, kortroman)
Lista (Планка, 2006, roman)
Spor på meg (Следы на мне, 2007, noveller)
Asfalt (Асфальт, 2008, roman)
A...a (А...а, 2010, kortroman)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Eugeny Grishkovets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jevgenij Grisjkovets på Internet Movie Database 
(en) Jevgenij Grisjkovets hos The Movie Database 
(en) Jevgenij Grisjkovets på Discogs 
(en) Jevgenij Grisjkovets på MusicBrainz 
(en) Jevgenij Grisjkovets på Songkick
Sivert Heltne Nilsen

Sivert Heltne Nilsen (født 2. oktober 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Brann.Han har tidligere spilt 1 sesong for Vålerenga, 4 sesonger for Hødd og som ungdom spilte han for klubben Volda. 
Heltne Nilsen studerte idrettsfag ved Ulstein videregående skole i Ulsteinvik. 
Han er sønn av Lars Arne Nilsen som trente Hødd i perioden 2008-2013, han trener nå Aalesund. I 2013 debuterte han for Norges U-23 landslag mot Italia, kampen endte 2-2. Han spilte 2 kamper tilsammen her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sivert Heltne Nilsen – Transfermarkt 
(en) Sivert Heltne Nilsen – Soccerway 
(no) Sivert Heltne Nilsen – Norges Fotballforbund 
(en) Sivert Heltne Nilsen – FBref 
Sivert Heltne Nilsen - presentasjonsside hos Vålerenga.
Sindre Eid

Sindre Eid (født 29. september 1974) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.Han var også en tid kaptein for U18-landslaget.
Da Norges Fotballforbund i 1992 offentliggjorde et talentutviklingsprosjekt som skulle sørge for at det norske landslaget ville kvalifisere seg for VM i 1998, var Eid listet opp som en av de 51 spillerne det skulle satses på.Sindre Eid startet sin karriere for Langevåg Idrettslag og var blant annet på U15 (guttelandslaget) og scoret vinnermålet mot Tsjekkoslovakia i 1990, da de fikk bronse i en turnering avholdt i Polen. Etter å ha vært på U16 i 1991 og U17 i 1992 gikk han over til Molde FK som også hadde kjøpt André Nevstad fra Hødd, og lånt Roar Strand fra Rosenborg. Eid gikk på Molde videregående skole (toppidrettsgymnas) og var også blitt kaptein på U18 (juniorlandslaget) og med i Even Pellerud sitt såkalte «Prosjekt VM/98». I 1994 spilte Eid for OL-Laget, men foran 1995-sesongen gikk han til Hødd for kroner 150 000 sammen med Andre Nevstad, og fikk mange kamper i Tippeligaen 1995 som rykket ned, men han var i U21-troppen (kaptein), da og tapte 0-5 for RBK i semifinalen av Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1995.
Foran 1998-sesongen ble han forsøkt kjøpt av Bodø/Glimt, men fortsatte for Hødd som ble slått ut av Stryn i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1998. I oppkjøringen til 2000 var han innom Haugesund FK, før han returnerte til Hødd som slo ut Rosenborg av Norgesmesterskapet i fotball for herrer 2001 med en scoring fra Sindre Eid etter en stuss fra Geir Televik. På slutten av karrieren (2005) var han også trener for Langevåg Idrettslag, som lå i 3. divisjon, men ligger litt nærmere byen. Det ble bare 7.-plass, så fra 2006 ble han heller markedssjef i Hødd. Eid var i det vesentlige en midtstopper, men spilte av og til venstre back. Han hadde over 350 kamper for Hødd i Adeccoligaen og Tippeligaen.


== Referanser ==
Den store barneflokken

«Den store barneflokken» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Fouad Mebazaâ

Mohamed Fouad Mebazaâ (arabisk: محمد فؤاد المبزع‎; standard arabisk Muḥammad Fuʼād al-Mubazziʻ‘; født i Tunis i Fransk Tunisia 16. juni 1933) er en tunisisk politiker for Rassemblement constitutionnel démocratique (trakk seg fra partiet 18. januar 2011), og er den nåværende presidenten for underhuset i det tunisiske parlamentet, en stilling han har holdt siden 14. oktober 1997. Han har tidligere fungert som ungdoms- og sportsminister, offentlig helseminister og kultur- og informasjonsminister. Han har studert juss og økonomi i Paris. 
Etter at den daværende tunisiske presidenten Zine El Abidine Ben Ali flyktet fra landet etter ‎en måned med protester ble han utnevnt til ny midlertidig president for landet 15. januar 2011 av grunnlovsrådet etter at statsministeren Mohamed Ghannouchi først hadde utnevnt seg selv til midlertidig president (en ukonstitusjonell handling). Ingen av politikerne har riktignok forsøkt å overstyre sekstidagersperioden før det neste presidentvalget. 


== Eksterne lenker ==
(en) Fouad Mebazaa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dag Haug

Dag Trygve Truslew Haug (født 17. april 1976 i Neuilly-sur-Seine i Frankrike) er en norsk språkforsker og professor i gresk og latin ved universitetet i Oslo.
Dag Haug gikk på fransk gymnas, før han begynte å studere ved universitetet i Oslo og ble cand. mag. i 1996. Han tok hovedfag i gresk i 1998 og ble deretter stipendiat. I 2001 tok han doktorgraden på en avhandling om språket i Iliaden, og drev frem til 2003 forskning ved universitetet i Freiburg. Siden har han vært ved universitetet i Oslo, først som postdoktorstipendiat, fra 2005 som førsteamanuensis og fra 2012 som professor.
Haugs forskning har dreid seg om de klassiske språkene gresk og latin. Senere har han dessuten begynt å interessere seg mer for indoeuropeistikken, studiet av slektskapet mellom de ulike indoeuropeiske språkene og deres forhistorie. Han har vært leder for PROIEL-prosjektet (Pragmatic Resources in Old Indo-European Languages) ved Universitetet i Oslo.


== Utmerkelser ==
Haug mottok i 2002 H. M. Kongens gullmedalje for yngre forskere for doktoravhandlingen, og vant Nils Klim-prisen i 2005. I 2016 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for filologi og språkvitenskap


== Utgivelser ==
Les phases de l’évolution de la langue épique. Oslo: Unipub, 2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Dag Haug i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Dag Haug i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Hjemmeside ved Universitetet i Oslo.


== Kilder ==
«28 år og allerede "verneverdig"». forskning.no, 16. mars 2005.
«Dag Trygve Truslew Haug». Biografi i forbindelse med Nils Klim-prisen i 2005.
Presentasjon Arkivert 26. januar 2012 hos Wayback Machine. ved PROIEL-prosjektet
Emigrantvisa

«Emigrantvisa» eller «I Tinn i Telemarken min vugge sto» er et skillingstrykk. Denne emigrantvisa ble presentert i visespalten til Alf Prøysen i «Magasinet for alle» i 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
En fin familie

«En fin familie» er et skillingstrykk av ukjent opphav. Alf Prøysen presenterte teksten i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Radiovisa

«Radiovisa» skal ifølge Alf Prøysen være et skillingstrykk som stammer fra en revy som het «Mr. Johnson i Gamlelandet» som ble spilt i Kongshavn. Prøysen var usikker på hvem som hadde laget visa, men antok at det kunne dreie seg om Henrik Fjeld.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Arnfinn Johnsen

Arnfinn Johnsen (født 12. november 1958 på Gibostad i Lenvik) er en norsk fotograf og fotolærer, bosatt i Hamar. Han er mest kjent for prosjektet «Gullklubben», hvor han portretterer nordmenn med gull i Olympiske leker. Det er til nå blitt over 100 portretter, som er utstilt i Vikingskipet i Hamar og i Norges Olympiske Museum på Lillehammer.
Johnsen har både fagbrev og mesterbrev som fotograf, og er kåret til «Årets Fotograf» i Norges Fotografforbund og har forbundets høyeste utmerkelse: «Gull med krans». Han har også tittelen «Årets Bryllupsfotograf» fra magasinet Ditt Bryllup. Johnsens nyeste bok GULL ble kåret til «European Portrait Book of the Year» av Federation of European Professional Photographers (FEP). 
Han ble kåret til «Årets Fotolærer» på Mediedagene i Bergen. Johnsen er utdannet pedagog og har foto-workshops i Norge og Island. 
Han er medlem av Norske Bildende Kunstnere. Har hatt 20 separatutstillinger.


== Eksterne lenker ==
Nettsted
Timothy Garton Ash

Timothy Garton Ash (født 12. juli 1955 i London) er en britisk historiker og forfatter. Hans hovedområde som forsker er Europas historie etter 1945. Timothy Garten Ash ble i 2017 tildelt Karlsprisen.   


== Liv og virke ==
Timothy Garton Ash studerte i Oxford, ved Freie Universität i det daværende Vest-Berlin og ved Humbolt-universitetet i Øst-Berlin. Han ble i 1990 professor i europeiske studier ved University of Oxford, direktør ved European Studies Centre ved St. Antony's College, Oxford, og «Senior Fellow» ved Hoover Institution, Stanford University.Ash bidrar regelmessig i The New York Review of Books, og skriver en spalte i den britiske avisen The Guardian en gang i uken. Han bidrar også til The New York Times, The Washington Post, Prospect Magazine og The Wall Street Journal. Det er også blitt trykt kronikker av Ash i Dagbladet. Han har skrevet bøker innen samtidshistorie – de omhandler Europa i de siste tiårene.


=== Karlsprisen ===
Stiftelsen Karlsprisen vedtok 22. januar 2017 å tildele Ash Karlsprisen for dette året. Juryen la blant annet til grunn at Ash regner Storbritannia for å tilhøre det europeiske verdifellesskap, og anser at han har gitt verdifulle bidrag til Europas selvforståelse. Han argumenterte mot brexit, og beklaget utfallet av avstemningen. Juryen påpekte videre at han fortsatt viste vilje til å arbeide for en tett forbindelse mellom Storbritannia og EU.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Und Willst Du Nicht Mein Bruder Sein...Die DDR Heute (Rowohlt, 1981) ISBN 3-499-33015-6
The Polish Revolution: Solidarity, 1980–82 (Scribner, 1984) ISBN 0-684-18114-2
The Uses of Adversity: Essays on the Fate of Central Europe (Random House, 1989) ISBN 0-394-57573-3
The Magic Lantern: The Revolution of 1989  Witnessed in Warsaw, Budapest, Berlin, and Prague (Random House, 1990) ISBN 0-394-58884-3
In Europe's Name: Germany and the Divided Continent (Random House, 1993) ISBN 0-394-55711-5
The File: A Personal History (Random House, 1997) ISBN 0-679-45574-4
History of the Present: Essays, Sketches, and Dispatches from Europe in the 1990s (Allen Lane, 1999) ISBN 0-7139-9323-5
Free World: America, Europe, and the Surprising Future of the West (Random House, 2004) ISBN 1-4000-6219-5
Facts are Subversive: Political Writing from a Decade Without a Name (Atlantic Books, 2009) ISBN 978-1-84887-089-5


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Timothy Garton Ash – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Wikiquote: Timothy Garton Ash – sitater

Kronikk av Ash i Dagbladet i forbindelse med Wikipedias 10-årsjubileum.
Norsk kjempevise

«Norsk kjempevise» er et skillingstrykk med undertittelen «De norske gutter». Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957. Melodien skal være «Den norske sjømann».


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Vise om gullgraving

«Vise om gullgraving» er et skillingstrykk som Alf Prøysen fikk tilsendt til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Innsenderen forteller: «Sender her en gammel vise som min far, John H. Øverkil, skrev i 1873. Visen ble meget populær, og er trykket i Trondheim samme år, og ble sunget overalt i Trøndelag. Opptakten til at denne visa ble laget er: I 1865 reiste fra Stjørdalen fire unge karer til California og New Zealand på gullgraving, og var borte i åtte år. Da de kom hjem kjøpte de seg hest og fikk låne en karjol, og kjørte som storkarer rundt i bygda, som gjester i bryllup og lignende, hvor de ble hedersgjester overalt. Men sant å si, så hadde de ikke så mye gull som mange mente, det ble nok mest med stasen. Visen ble sunget første gang i et storbryllup i Flornes 1873, hvor disse gullets tre riddere var med og var hedersgjester.»


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Østerdalsvisa

«Østerdalsvisa» er et skillingstrykk som Alf Prøysen fikk tilsendt sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Innsenderen til denne teksten forteller: «Sist i januar 1676 kastet svenskene en rytteravdeling over Eda fram mot Vinger. Men støtte her på en overlegen motstand av Løvenhielm, og trakk seg derfor hjem igjen. Til gjengjeld ble norske tropper i flere avdelinger sendt inn over grensen, men svenskene dro seg stadig tilbake, og det kom derfor ikke til kamp. De store affærer under krigen foregikk som kjent i Bohuslän, og de norske tropper dirigertes etterhånden dit, så det bare ble et noenlunde sterkt garnionsmannskap som etterlotes i Elverum. Følgen ble at små svenske streifebander fikk anledning til å hjemsøke grensetrakten og våget seg herunder fram like til gårdene ved Glåma. I 1677 plyndret således noen svensker på Kolstad og Møystad i Hernes. Året etter herjet de noen gårder så langt sør som i Solør, og senere utpå høsten 1678 gikk en bande berserkergang på Indseth, overfalt gårdens folk om natten, drepte gårdens eier Sivert Engebretsen, og hans sønn Gudmund, og plyndret for fote. Da de så ut på morgensiden dro til skogs med sitt bytte, støtte de på gårdbrukeren på nabogården Øxet, Gunder Bjørnsen, som var på vei til seteren, og slo ham ihjel. Disse voldshandlinger ble i 1710 skildret av en funksjonær på Christiansfjeld i en ny vise, av de pårørendes begjæring, som i lange tider levde på folkemunne og ble sunget på samme melodi som Mine elskelige tilhørere».


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Det forenede Venstre

Det forenede Venstre var et politisk parti i Danmark. Partiet ble dannet da Det Bjørnbakske Venstre, Det Folkelige Venstre og Det Nationale Venstre slo seg sammen til én rigsdagsgruppe i 1870. Disse venstregruppene hadde motstanden mot De Nationalliberale og Nationale Godsejere til felles, og Venstres motstandere samlet seg etterhvert i Højre i 1881. Fra 1870 begynte også lokale velgerforeninger av Det forenede Venstre å oppstå, og disse ble kalt eksempelvis «grunnlovsvernsforeninger», «folkeforeninger» og «frisinnede velgerforeninger». I 1877 ble Det forenede Venstre delt i Folketingets Venstre og Det Danske Venstre, og i 1895 brøt ytterligere en fraksjon ut og dannet Venstrereformpartiet.
Studalsvisa

«Studalsvisa» er et skillingstrykk fra Totenvika, diktet av Ola Studalen, der han forteller om seg selv og sitt liv.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Kashmir og Jammu (vasallstat)

Kashmir og Jammu, også kjent som staten Jammu og Kashmir, var en vasallstat som eksisterte fra 1846 til 1947 i det britiske imperiet i India, og som ble styrt av en maharaja. Staten ble etablert i 1846, etter at Det britiske ostindiske kompani hadde beseiret sikhene i den første anglo-sikh-krigen og annektert Kashmir-dalen, og umiddelbart solgt området til dogra-herskeren av Jammu ved freden i Amritsar.
Ifølge fredserklæringen lå Kashmir-dalen «øst for elven Indus og vest for elven Ravi», og den dekket en flate på 210 000 km². Senere ble områdene Ladakh, Baltistan og Gilgit inkludert i staten.  
Ved delingen av India var herskeren av staten, som var en region med muslimsk majoritet, i tvil om han skulle slutte seg til Pakistan, med sin muslimske majoritet, eller India med sin hindu-majoritet, eller forbli uavhengig. Etter den første indisk-pakistanske krig ble området som utgjorde vasallstaten et omstridt område mellom India og Pakistan. Uenighetene rundt delingen av Kashmir er bakgrunn for det anstrengte forholdet mellom India og Pakistan den dag i dag.


== Se også ==
Det kongelige hoffet i Jammu og Kashmir
Azad Kashmir
Jammu og Kashmir
Kashmir-konflikten
Kashmir


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kashmir-herskere med sine respektive mynter
Jammu-herskere med sine respektive mynter
Dennis O’Neil

Dennis «Denny» O'Neil (født 3. mai 1939, død 11. juni 2020) var en amerikansk tegneserieforfatter og -redaktør. Han er kjent for sitt arbeid for DC på 1960- og 70-tallet på Batman og Green Lantern/Green Arrow sammen med tegneren Neal Adams og The Shadow med blant andre Mike Kaluta. 
Han skrev også for Justice League of America (med Dick Dillin) og Wonder Woman (med Mike Sekowsky). I første halvdel av 1980-årene arbeidet O'Neil for Marvel Comics, der han skrev for serier som Iron Man, Spider-Man og Daredevil i tillegg til å jobbe som redaktør. Han skrev også en serie med Steve Ditkos gamle helt The Question for DC. På 1990-tallet jobbet O'Neil hovedsakelig som redaktør for DCs Batman-titler.
O'Neil behandlet ofte politiske og sosiale problemstillinger i sine historier, som tidvis har en viss venstrepolitisk/liberal tendens.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dennis O'Neil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dennis O'Neil på Internet Movie Database 
(en) Dennis O'Neil hos The Movie Database 
(en) Podcast-intervju fra oktober 2005, Comic Geek Speak
(en) Dennis O'Neil år for år
(en) Talent Pools biografi
Naturkraft

Naturkraft er et aksjeselskap eiet 50% av Equinor ASA og 50% av Statkraft SF. Selskapet ble opprettet i 1994, og driver i dag et gasskraftverk på Kårstø i Rogaland. Selskapet ble stiftet av Norsk Hydro AS, Statoil ASA og Statkraft SF for å etablere Norges første gasskraftverk. 
Selskapets første administrerende direktør var Auke Lont, som kom fra Statoil (i dag administrerende direktør i Statnett SF). Under Lonts ledelse ble selskapet bygget opp til en organisasjon bestående av 35-40 ansatte. Selskapet fikk i 1996 konsesjon etter energiloven til å bygge to gasskraftverk med en installert effekt på 350 MW hver; ett på Kårstø og ett på Kollsnes. 
Da Statens forurensningstilsyn (SFT) ga selskapet utslippstillatelser for disse to kraftverkene, ble det imidlertid ikke gitt tillatelse til å slippe ut mer enn 10% av det forventede CO2-utslipp. Da teknologi for rensing av CO2-utslipp fra gasskraftverk ikke var – og ennå ikke er – tilgjengelig, innebar dette kravet at selskapet ikke kunne utnytte de to konsesjonene. Såvel konsesjonene som utslippstillatelsene ble påklaget til henholdsvis Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet av miljøvernorganisasjonene, med Bellona og Natur og Ungdom i spissen. Selskapet på sin side klaget SFTs vedtak inn for Miljøverndepartementet. Ingen av klagene førte imidlertid frem; NVEs vedtak om  tildeling av konsesjoner for bygging og drift av de to gasskraftverkene ble stadfestet av Olje- og energidepartementet, og SFTs vedtak ble med mindre endringer stadfestet av Miljøverndepartementet.