jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Storospebladbille

Storospebladbille (Chrysomela populi) også kalt rød poppelbladbille er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever særlig på osp. 


== Utseende ==
Storospebladbille er forholdsvis stor, mellom 10-12 mm lang. Den har et svart eller mørkt grønnlig hode og halsskjold (pronotum). Halskjoldet er litt smalere i bakkanten enn de klart røde dekkvingene. Dekkvingene har en uregelmessig punktur, ikke ordnet i langsgående rekker. Scutellumet er lite og svart på farge. Kroppen er jevnt oval som bladbillene ofte er. Beina er mørke. Storospebladbille har en liten svart flekk bakerst på dekkvingene, men er ellers svært lik den litt mindre arten småospebladbille.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplantene, osp, selje og vier. 
Storospebladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) storospebladbille i Encyclopedia of Life 
(en) storospebladbille i Global Biodiversity Information Facility 
(no) storospebladbille hos Artsdatabanken 
(sv) storospebladbille hos Dyntaxa 
(en) storospebladbille hos Fauna Europaea 
(en) storospebladbille hos Fossilworks 
(en) storospebladbille hos NCBI 
(en) Kategori:Chrysomela populi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chrysomela populi – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chrysomela populi – detaljert informasjon på Wikispecies 
Chrysomela populi – Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Det gamle Christiania

Det gamle Christiania er en bok om det gamle Christianias (dagens Oslos) historie fra grunnleggelsen i 1624 til 1814, utgitt av historikeren Ludvig Daae i 1871. Boken kom i nye opplag i 1891 og i 1924.
Ludvig Daae hadde opprinnelig skrevet en rekke artikler om det gamle Christiania under tittelen «Bidrag til Christiania Bys Historie» i Morgenbladet i årene 1868–1871. Disse artiklene ble i 1871 utgitt samlet i boken Det gamle Christiania. Boken ble i 1878 oversatt til nederlandsk og utgitt som en del av H. W. van der Meijs Wandlingen door Norwegen. I 1891 kom en ny utgave av Det gamle Christiania, denne gangen med illustrasjoner, og i 1924 utga Roar Tank en tredje utgave i forbindelse med byens 300-årsjubileum. Denne utgaven inneholdt også en bibliografi over Ludvig Daaes livsverk. Tank omtaler boken som «en straalende Række med Billeder, øst ud med en Haand, som var varm i Venskab og refsende mot dem, som efter hans Opfatning sveg det, som var Videnskabens hellige Love».


== Utgaver ==
Det gamle Christiania. Christiania: Cappelen, 1871. NBdigital
Det gamle Christiania. Christiania: Cappelen, 1891. 2. omarb. og forøg. Udg. NBdigital
Det gamle Christiania. Christiania: Cappelen, 1924. 3. omarb. og udvid. Udg.


== Kilder ==
Christophersen, H. O.: «Det gamle Christiania på ny», i VG 29. september 1965.


== Eksterne lenker ==
Snap (Rosa Linn-sang)

«Snap» (norsk oversettelse: knipse eller klikke) er en popsang fra 2022 som fremføres av den armenske sangeren Rosa Linn. Sangen er skrevet av artisten selv, sammen med Larzz Principato, Jeremy Dusoulet, Allie Crystal, Tamar Kaprelian og Courtney Harrell. «Snap» var Armenias bidrag til Eurovision Song Contest 2022 i Torino i Italia. 
I konkurransen endte sangen på 20. plass, men senere samme år fikk sangen større suksess da den gikk viralt på det sosiale mediet TikTok. «Snap» nådde toppen av hitlisten i Flandern og gikk inn på topp ti i Irland, Italia, Nederland, Norge, Sveits, Sverige, Tyskland og Østerrike. I tillegg gikk låten inn på hitlistene i ytterligere 23 land, blant annet med en 21. plass på den britiske singellisten, noe som var den høyeste plasseringen til en ikke-britisk Eurovision-låt i Storbritannia i 2022. Låten nådde også en 82. plass på amerikanske Billboard Hot 100, den andre Eurovision-låten etter årtusenskiftet til å ta seg inn på den amerikanske hitlisten. «Snap» er per desember 2022 den nest mest strømmede Eurovision-låten på Spotify, bare slått av «Arcade».


== Om sangen ==
Armenias offentlige tv-selskap valgte i mars 2022 Rosa Linn til å representere Armenia i Eurovision Song Contest samme år. Låten hun deltar med, er «Snap», og den ble offentliggjort 19. mars 2022. Ifølge artisten er sangen «en reise inn til hennes indre verden, en personlig historie som alle kan kjenne seg igjen i: 'Jeg tror vi alle har vært på nippet til å klikke, på et sted der det ikke føles som om det er noen vei ut, og at hele verden faller sammen rundt deg', sa Rosa Linn da sangen ble presentert. «Snap» handler om å begynne å tvile på alt, inkludert deg selv, før man skjønner at man har styrken til å klare seg og finne «en indre fred».Sangen var siste låt ut i semifinale 1 av Eurovision Song Contest 2022 tirsdag 10. mai. Der ble den nummer fem og kvalifiserte seg til finalen lørdag 14. mai. I finalen lørdag 14. mai ble sangen nummer 20 av 25.


== Viral suksess ==
Noen uker etter konkurransen brukte flere TikTok-brukere «Snap» som bakgrunnssang på videoene sine. Blant dem var den amerikanske skuespilleren Reese Witherspoon. «Snap» fikk etter hvert god spredning på sosiale medier, og den nye suksessen gjorde at låten tok seg inn på singellister i nærmere 30 land. Den nådde topp 10 i Belgia, Irland, Latvia, Nederland, Norge, Romania, Sveits, Sverige og Østerrike. I Storbritannia klatret «Snap» til plass 26 på UK Singles Chart, den nest høyeste plasseringen blant låtene i Eurovision Song Contest 2022 – bare slått av Storbritannias egen Sam Ryder og «Space Man».


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Ole Koppang

Se også Ole Koppang (komponist)Ole Koppang (født 18. januar 1911 i Kristiania, død 3. mars 1988) var en norsk filolog. Han var professor i tysk ved universitetet i Oslo 1962–1981.
Ole Koppang var sønn av rektor Kolbjørn Koppang (1881–1943) og Julie Christophersen (1876–1939). Han ble student i 1929 og cand. philol. ved universitetet i Oslo i 1935 og arbeidet deretter som lektor i norsk ved universitetet i Hamburg. Under krigen var han lektor ved Vestheim skole, og i 1946 tok han doktorgraden med avhandlingen Hegelianismen i Norge. Han var universitetsstipendiat i idéhistorie 1947–1952, arbeidet så en tid som lektor ved Aars og Voss’ skole og var universitetslektor i tysk litteratur 1957–1962. Han var professor i tysk fra 1962 til 1981.
I sitt virke var Koppang innom flere fagfelter: litteratur, kunst, historie og filosofi. Særlig var han opptatt av opplysningstiden og klassisismen i tysk litteratur.


== Verker ==
Den norske klub i Hamburg 1889–1939 (1939)
Hegelianismen i Norge (1943)
Romantikk og romantisme (1951)


== Referanser ==


== Kilder ==
«Koppang, Ole», i Steenstrup, Bjørn (red.): Hvem er Hvem? 1973, Oslo: Aschehoug, 1973, s. 316.
Østbø, Johannes: Nekrolog i Aftenposten 9. mars 1988, s. 15. (Atekst: [1])


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Ole Koppang i BIBSYS
Einar Østvedt

Einar Østvedt (født 30. november 1903 i Skien, død 1980) var en norsk pedagog og forfatter.
Einar Østvedt var sønn av kjøpmann Sophus Andreas Østvedt (1869–1921) og Ellen Helga Johanne Grønneberg (1881–1963). Han ble student i 1922, cand.philol. i 1930 og dr.philos. i 1947. Han var flere ganger på studieopphold i utlandet. Fra 1931 til 1971 var han lektor ved Skien offentlige høyere almenskole, og fra 1939 til 1949 lektor i fransk ved Skien Handelsgymnas.
Østvedt utga en lang rekke bøker om lokalhistoriske emner fra Skien og Telemark og om Henrik Ibsen. Han skrev dessuten NSBs historie til 100-årsjubileet i 1954, samt biografier om Bernhard Dunker, Christian Magnus Falsen og Frits Thaulow.
Han fikk Telemark fylkeskommunes kulturpris i 1978.


== Verker ==
Herman Bagger som redaktør og politiker (1932)
Bernhard Dunker (1940)
Telemark i norsk malerkunst (1942)
På gamle stier (1944)
Christian Magnus Falsen (1945)
Straff og samhold (1945)
August Cappelen og Telemark (1950)
Frits Thaulow (1951)
Skiensfjorden kretidbank gjennom 25 år (1951)
Porsgrund metalverk A/S gjennom 25 år (1952)
Henrik Ibsen og hans barndomshjem i Skien og Gjerpen (1953)
De norske jernbaners historie (1954)
Anthon Brrun & søn, Lmtd (1956)
Skiens historie (med Ivar Seierstad, 1958–1959)
Femti år for kunsten (1960)
Fra vei og vidde (1962)
Dyre Vaa (1962)
Fløtning i Telemark gjennom 300 år (1963)
Kloster og kjøpstad (1964)
En krønike om håndverk og handel (1965)
Henrik Ibsen og la bella Italia (1965)
Henrik Ibsen og hans barndomsmiljø (1966)
Skiens gymnas (1967)
Telemark i norsk billedhuggerkunst (1967)
Hjalmar Johansen (1967)
Med Henrik Ibsen i fjellheimen (1967)
Den første luftferd over Norge (1968)
Skiens apotek gjennom 250 år (1968)
Strandhugg (1968)
Henrik Ibsen (1968)
Ti profiler (1969)
Mogens Heinessøn - Et Ibsen-skuespill som aldri ble skrevet (1969)
Nonneklosteret på Gimsøy (1970)
Henrik Ibsen som student og blant studenter (1971)
Skiens gymnas gjennom halvannet sekel (1972)
Høyfjellet i Ibsens liv og diktning (1972)
Ibsenforbundet gjennom 25 år (1973)
Henrik Ibsen: barndom og ungdom (1973)
Henrik Ibsen og hans venner (1974)
Uppigard Bolkesjø gjennom to hundre år (1975)
På gamle tufter (1975)
Et dukkehjem (1976)
Henrik Ibsen: studier og streiftog (1978)
Tradisjonsrike bygninger i Skien (1978)
Den siste glede (1979)


== Referanser ==


== Kilder ==
«Østvedt, Einar», i Steenstrup, Bjørn (red.): Hvem er Hvem? 1973, Oslo: Aschehoug, 1973, s. 611.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Einar Østvedt i BIBSYS
Henry Røsoch

Henry Røsoch (født 30. november 1894 i Trondhjem, død 17. september 1950) var en norsk journalist og forfatter.


== Biografi ==
Røsoch studerte arkitektur ved NTH i Trondheim, hvor han var en av stifterne av studentavisen Under Dusken. Siden ble han journalist i Adresseavisen, Nationen og Nidaros, før han i 1930 ble ansatt i Aftenposten. I 1930 var han også noen måneder radiojournalist i den nyåpnede Trøndelag kringkaster.Røsoch skrev flere bøker med historisk emne, slik som Trondheims historie (1939). Etter hans død ble det også utgitt en bok om det gamle Kristiania, På vandring i Christiania (1953),som ble fullført av Arno Berg.
Han var gift med skuespillerinnen Erna Nicolaysen fra Bergen (1891–1971).


== Bibliografi ==
Hellig Olav og hans by fra 1030 til 1930 (1930)
Norsk glass i to hundre år (1939)
Trondheims historie (1939)
Litt av hvert om Christiania glasmagasin ved 200-årsjubileet 21. mai 1939 (1939)
Tempelhauger (1944)
Krøniken om Grensen 1 og Stortorvets gjæstgiveri (1950)
På vandring i Christiania (1953)


== Filmografi (utvalg) ==
1947: Det grodde fram - Trondheim 1940 – 1945


== Referanser ==


== Kilder ==
«Henry Røsoch død», i Aftenposten nr. 216, 18. september 1950 (Atekst: [1])


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Røsoch på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Henry Røsoch i BIBSYS
Tryggve B. Steen

Tryggve Brynjulf Steen (født 16. oktober 1892, død 7. april 1970) var en norsk journalist og forfatter.


== Liv ==
Tryggve B. Steen var journalist i Dagbladet på 1920-tallet og redaksjonssekretær i Romsdalsposten fra 1927 til 1932. Deretter var han i Aftenposten til 1937 og i Det Norske Pressebyrå frem til 1940.
I krigsårene skrev Steen flere erindringsbøker om Kristiania ved begynnelsen av 1900-tallet: Det var en annen tid, Syv og en halv krone uken og Kryss i almanakken. Han var også aktiv som naturverner og medlem av Den norske Turistforening, og skrev en bok om Jo Gjende.


== Verker ==
«Maneten», Jonas og jeg (1926)
Det var en annen tid (1943)
Syv og en halv krone uken (1944)
Kryss i almanakken (1945)
Møllers fra Damstredet: Madam Ritters hus (1946)
Møllers fra Damstredet: løkken «Emilie-ro» (1947)
«Boikeland» (1948)
Oslo Damefrisør- og Skjønnhetspleielaug (1952)
Oslo skredderlaug gjennom 350 år (1957)
Jo Gjende og hans samtid (1959)


== Kilder ==
«70 år», i VG 16. oktober 1962. (Atekst: [1])


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Tryggve B. Steen i BIBSYS
Paulus Svendsen

Paulus Svendsen (født 17. april 1904 i Egersund, død 21. april 1989) var en norsk litteratur- og idéhistoriker og professor ved universitetet i Oslo fra 1950.
Paulus Svendsen var sønn av metodistpresten Oscar Svendsen (1876–1967) og Dagmar Marie Steffensen (født 1882). Han ble student i 1923, cand. philol. i 1930, og dr. philos. i 1941 med en avhandling om Gullalderdrøm og utviklingstro. 1931–1933 var han lektor i norsk ved universitetet i Berlin, fra 1933 var han lektor ved Trondheim katedralskole, og fra 1937 overlærer og inspektør ved Trondheim handelsgymnasium. I 1946 ble han dosent i sammenlignende litteraturforskning. Han var professor i litteraturhistorie fra 1950 og i idéhistorie fra 1962.


== Arbeide ==
Som det så kortfattet heter i første avsnitt av Svendsens Gullalderdrøm og utviklingstro er boken «et forsøk på å greie ut de idéer som diktere, profeter og tenkere i Europa fram til om lag 1880 har stilt sammen i en tre-leddet totalanskuelse om menneskelivets mål og mening. Emnet er med andre ord: «Det tredje rike» som idé og dikterisk motiv.» Slik Svendsens egen beskrivelse av arbeidet antyder, omfatter boken utstrakt undersøkelse av antikke og middelalderske kilder, hvilke Svendsen med all tydelighet har førstehånds kjennskap til og kan sitere deretter.
Den filologiske arbeidsmetoden var allerede på plass i Svendsens første bok, men finner om mulig i enda høyere grad sin blomstring i det som kan ansees som en slags oppfølger, nemlig Enhet og mangfold i europeisk kultur, utgitt i 1980 hos det københavnske forlaget Tusculanum, hvor Svendsen begynner med å undersøke idéen og troen på at verden eldes (mundus senescens), en overtro som følger menneskeslekten fra grekerne, gjennom romerne, til de tidlige kristne og helt opp til de protestantiske fyrstedømmer i det som i dag er Tyskland.
Idet boken forsøker å gjøre rede for brudd og kontinuitet i europeisk idéhistorie, får denne overtro plass som én av de virkelig sentrale, eller i det minste motstandsdyktige hedenske forestillinger gjennom den del av historien hvor både Europas gresk- og latintalende kilder konverterer til kristendommen. Svendsen demonstrerer altså at denne forestillingen lever videre på tross av kristningen av det nære østen og tidligere romerske riket, men så fordufter det altså i løpet av 1500-tallet. Tatt i betraktning at idéen om at verden eldes og at vi er på veg inn i en ny ungdom kan sies å være speilbilder av hverandre, kan man derfor gjerne se en naturlig kontinuitet i arbeidet med Gullalderdrøm og utviklingstro og Enhet og mangfold i europeisk kultur.
Stilmessig skiller bøkene seg i at sistnevnte er langt mer essayistisk oppdelt, og behandler temmelig forskjellig emner fra kapittel til kapittel.


== Verker ==
Gullalderdrøm og utviklingstro (1940)
Enhet og mangfold i europeisk kultur (1980)
Forelesninger og studier (1982)


== Referanser ==


== Kilder ==

«Svendsen, Paulus», i Steenstrup, Bjørn (red.): Hvem er Hvem? 1973, Oslo: Aschehoug, 1973, s. 545.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Paulus Svendsen i BIBSYS
Roar Tank

Roar Tank (født 1880, død 1957) var en norsk pedagog og lokalhistoriker.


== Liv ==
Roar Tank var sønn av historikeren Yngvar Nielsen. Han virket som lektor ved latinskolen i Drammen. I likhet med sin far utga han flere reisebøker, utgitt på norsk, tysk, fransk og engelsk. Han skrev blant annet lokalhistoriske bøker om Modum og Jarlsberg, samt boken Idyll og arbeidsår om sin far. Han skrev også et par hefter for Småskrifter for bokvenner.


== Verker ==
Vinter i Norge (1906)
Under krigsfare og skattetryk (1912)
Jarlsberg hovedgaard og dens besiddere gjennem tiderne (1930)
Modums historie (1941)
Idyll og arbeidsår (1956)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Roar Tank i BIBSYS
Per Vogt

Per Vogt (født 7. juli 1903, død 27. juli 1971) var en norsk journalist og forfatter.


== Liv ==
Per Vogt var cand. oecon. og begynte som journalist i Dagbladet. Siden var han i Oslo Aftenavis og Tidens Tegn, og etter krigen i Farmand. Som forfatter utga han blant annet to essaysamlinger, samt biografier om tre amerikanske presidenter og om den danske forfatteren Paul la Cour. I Jerntid og jobbetid skildret han Norge i årene under første verdenskrig. Han skrev dessuten et hefte for Småskrifter for bokvenner. Etter krigen deltok han i debatten om Hamsuns ettermæle.


== Verker ==
Demokratisk forfall og økonomisk feilorientering (1938)
Jerntid og jobbetid (1938)
Norge og krigen som kommer (1939)
Forsvinn, sa jeg (1940)
Litt av hvert (1941)
På omveier til Monte Carlo (1943)
Paul La Cour (1944)
Thomas Jefferson (1946)
Tendenser mot tiden (1946)
Abraham Lincoln (1947)
Franklin D. Roosevelt (1948)
Ilden som aldri dør (1952)
Sørafrika (1963)


== Referanser ==


== Kilder ==
«Per Vogt død», i VG 29. juli 1971, s. 6. (Atekst: [1])


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Per Vogt i BIBSYS
Halogenerte hydrokarboner

Halogenerte hydrokarboner er hydrokarboner som inneholder et eller flere halogener. En kan lage halogenerte hydrokarboner på forskjellige måter og disse er veldig viktige innen organisk syntese ettersom det er lett å sette andre organiske forbindelser. 
En kan danne et halogenert hydrokarbon ved å utsette et alkan for ultrafiolett stråling. Da skjer en substitusjonsreaksjon som vist under: 
CH4 +Cl2 → CH3Cl og videre dannes CH2Cl2, CHCl3 og CCl4. 
En kan også danne et halogenert hydrokarbon ved å tilsette halogenider eller halogener i alkener eller alkyner. Da skjer en addisjonsreaksjon som vist under: 
H2CCH2 + HI → CH3CH2I
Videre kan en koble til en OH-gruppe eller en NH2-gruppe på det halogenerte hydrokarbonet. To reaksjoner for dette er vist under:
CH3CH2I + OH- → CH3CH2OH + I-CH3CH2I + NH2 → CH3CH2NH2 + I-
Kinas riksvei 210

Kinas riksvei 210 (G210) fører fra Baotou i Indre Mongolia til Nanning i den autonome region Guangxi. Den er 3.097 kilometer lang og løper også gjennom Shaanxi, Sichuan, Chongqing og Guizhou.


== Rute og distanser ==
UFC 115

UFC 115: Liddell vs. Franklin er et fremtidig MMA-arrangement i regi av UFC i Vancouver, Britisk Columbia, Canada 12. juni 2010.


== Bakgrunn ==
Dette vil bli det fjerde arrangementet til UFC i Canada etter UFC 83, UFC 97 og UFC 113 og det første som blir holdt i Britisk Columbia. UFC president Dana White annonserte at hovedkampen for arrangementet var planlagt til å være trenerne i den 11. sesongen av The Ultimate Fighter - Chuck Liddell og Tito Ortiz. Men det ble senere rapportert at Tito Ortiz måtte trekke seg fra kampen og at Rich Franklin skulle erstatte ham. Dana White benektet dette senere via sin Twitter konto, og sa at Rich Franklin skulle møte Randy Couture. Til tross for denne benektelsen ble altså Liddell vs. Frankling annonsert som hovedkamp for arrangementet.
Den utsatte kampen fra UFC 111 mellom Jon Fitch og Thiago Alves er planlagt for dette arrangementet, men avhenger om Alves blir medisinsk klarert. Kampen ble senere flyttet til UFC 117.


== Offisielle kamper ==


=== Hovedkamper ===
Lett tungvekt:  Chuck Liddell vs.  Rich Franklin
Tungvekt:  Mirko Filipovic vs.  Pat Barry
Weltervekt:  Paulo Thiago vs.  Martin Kampmann
Tungvekt:  Ben Rothwell vs.  Gilbert Yvel
Weltervekt:  Carlos Condit vs.  Rory MacDonald


=== Innledende kamper ===
Lettvekt: Tyson Griffin vs.  Evan Dunham
Lettvekt:  Mac Danzig vs.  Matt Wiman
Weltervekt:  James Wilks vs.  Peter Sobotta
Weltervekt:  Ricardo Funch vs.  Claude Patrick
Weltervekt:  Mike Pyle vs.  Jesse Lennox


== Referanser ==
UFC 116

UFC 116: Lesnar vs. Carwin var et MMA-arrangement i regi av Ultimate Fighting Championship i Las Vegas, Nevada, USA 3. juli 2010


== Referanser ==
Mediedesign

Mediedesign er et fagfelt og programområde innen medier og kommunikasjon i videregående opplæring i Norge. 
Utdanningen tilbys også på høyere utdanninsinstitusjoner, som blanet annet Høgskolen i Telemark, Høgskulen i Volda og Høgskolen i Gjøvik.


== Referanser ==
Regjeringen Hall II

Regjeringen Hall II var Danmarks regjering 24. februar 1860 – 31. desember 1863.
Endringer: 30. mars 1861, 15. september 1861, 13. august 1863
Regjeringen Hall II besto av følgende ministre:

Konseilpresident og Utenriksminister: C.C. Hall
Finansminister: C.E. Fenger
Innenriksminister:D.G. Monrad til 15. september 1861, deretter
Orla LehmannJustisminister: Andreas Lorenz Casse
Minister for Kirke- og Undervisningsvesenet: D.G. Monrad
Krigsminister:H.N. Thestrup til 13. august 1863, deretter
C.C. LundbyeMarineminister: Steen Andersen Bille
Minister for Slesvig: F.H. Wolfhagen
Minister for Holstein og Lauenburg:H.I.A. Raasløff til 30. mars 1861, deretter
C.C. Hall


== Eksterne lenker ==
Statsministeriet: Regeringen Hall II
Tina Lund

Tina Lund (født 14. januar 1981 i Dallas i Texas) er en profesjonell sprangrytter bosatt i Skævinge på Nordsjælland i Danmark.Lund bor på Stutteri Lyngsholm i Nordsjælland med sin far og sin mor, hvor hun trener og utdanner spranghester, underviser og deltar på stevner. Hun fikk sin første ponni, da hun var ni år. Det var en liten grå 3'er ponni, som fikk navnet Bolli. Tina Lund begynte med sprangridning da hun bare var ti år og har plass i Guinness rekordbok som yngste Danmarksmester (11 år) noensinne. 
Tina Lund er 19 ganger dansk mester, tre ganger nordisk mester, og en gang europamester for «young rider». Hun var blant annet den mest vinnende senior rytter 2006 i Danmark. Hun var også den første og eneste danske rytter til å bli dansk mester, nordisk mester og Europamester på samme år. 
Tina Lund vant world cup kvalifiseringen i Mechelen 2004 og Vigo i 2005 på hesten Andante som den første i Danmark, dette kvalifiserte henne også til World Cup Finalen i Las Vegas i 2005. 
Tina var også med på det danske landslaget som for første gang vant en Nations Cup på dansk grunn i 2007. 

Tina Lund er kåret til årets nye sportsnavn i Cirkusbygningen i København d. 24/10 2002.
Dansk mester for senior på hesten Lanthanid 2005 og 2006. I 2007 vant hun på hesten Zamiro
Tina Lund ble ferdig med sin utdannelse på Handelsskolen i Hillerød 2002.
I 2009 ble hun kåret av Se & Hør til Danmarks deiligste kvinne.
I oktober 2009 opptrådte Tina Lund for første gang som sanger ved Bavian Rock Show i København samt ved World Cup stevnet i Odense
I 2009 ble det sendt 4 programmer om Tina Lund på Dansk TV2, programmene hadde kjempesuksess med i snitt over 600.000 seere. Programserien het "Tina Lund – Tæt på"Tina Lund ble for alvor landskjent i Danmark da hun i 2008 lot seg fotografere lettkledd til mannfolkbladet M!. I ettertid har hun deltatt i flere realityshow, deriblant Vild med dans på TV 2 og Fangerne på fortet på TV3.
Den 5. oktober 2009 ga hun ut hun singlen «Take a Ride», som ifølge henne selv er en hyllest til hestepiker.


== Utvalgte resultater ==
Vant Norway Grand Prix 2009 med hesten Zamiro
Vant Oslo Horse Show Grand Prix i 2006 med Zamiro
Vant EM for young rider i 2002 med Lanthanid
Vant world cup kvalifisering i Mechelen i 2004 og i Vigo i 2005 med Andante
Vant Grand Prix under CSIO4* stevnet i Poznan (Polen) med Carola
2 ganger nr.2 i Falsterbo Derby (CSIO5*) med Zamiro
Deltatt i EM og VM (2006 og 2009) for seniorer + World Cup finale med hestene Carola og Andante
Vunnet 5 nations cuper
Nr. 3 i Copenhagen Grand Prix, CSIO4* med Carola i 2009
Vant Grand Prix ved CSIO2* Århus 2009 med Zamiro
19 ganger Dansk mester
8 ganger Nordisk mester


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tina Lunds hjemmeside
Tina Lunds fanside på facebook
Dongsheng

Dongsheng kan være:

Bydistriktet Dongsheng i byprefekturet Ordos i Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina,
Storkommunen Dongsheng i byprefekturet Zhongshan i Guangdong.