jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Amigas y Rivales

Amigas y Rivales (orig: venner og rivaler) er en meksikansk TV-serie som ble produsert og krigkastet av Televisa i 2001. Tv-serien ble sendt i flere land, blant annet USA og Polen, Brasil, Venezuela og Ungarn.


== Synopsis ==
Tv-serien forteller en historie om fire 21 år gamle jenter med forskjellige sosiale bakgrunner. Den første av dem, Laura er en smart, sensitiv og seriøs jente fra en middel klasse familie. Hun studerer informatikk på et privat universitet, fordi hun har fått stipend. 
Jimena er den typiske rike jenten; uansvarlig, overdreven, og utrolig useriøs. Hun lever et liv fullt av alkohol, narkotika og sex.    
Ofelia er Jimenas beste venninne, og er rik slik som Jimena. Etter at Ofelia finner ut at hun er HIV- smittet, lærer både hun og Jimena seg å ikke bli involvert med en hvilken som helst gutt.  
Den siste av jentene er Nayeli, som er den fattigste av dem. Nayeli jobber som vaskehjelp i huset til Jimena. Drømmen hennes er å bli skuespiller i Hollywood slik som idolet hennes Salma Hayek. 


== Roller ==


== Musikk ==
"Amigas y Rivales" Kabah (band) (Anaya, Maria Jose Loyola; Knupegelmacher, Kaniela Magun; Tapia, Hector Fernando Quijano; Tapia, Janine Patricia Quijano)
"Entre Amigas" Jackson, Amaury, Lopez  (Jackson, Amaury Lopez; Johnny Lozada)
"Vuelvo a Intentar" Angélica Vale  (Hartman, Angelica Maria Vale)
"No Sabes Cuanto" Alex Sirvent  (Barton, Alejandro Sirvent)
"Amigales y Rivales" Alex Sirvent  (Barton, Alejandro Sirvent; Ruelas, Raul Cortes)
"Que Paso"  Johnny Lozada  (Correa, Johnny Loazada)
"Vuelvo a Intentar (Versión Merengue)" Angélica Vale  (Hartman, Angelica Maria Vale; Luis Reynoso Gongora)
"Ellas"  Sirvent Barton  (Barton, Alejandro Sirvent)
"Amigas y Rivales" Angélica Vale   (Hartman, Angelica Maria Vale; Luis Reynoso Gongora)
"Al Ataque Feo"  Gabriel Soto   (Barton, Alejandro Sirvent)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amigas y Rivales på Internet Movie Database
Alte Oper undergrunnsstasjon

Alte Oper er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen ligger ved Frankfurts konserthus Alte Oper, som den har fått navn etter.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Alte Oper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Westend undergrunnsstasjon

Westend er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Westend – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leipziger Straße undergrunnsstasjon

Leipziger Straße er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen ligger under gaten med samme navn.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Leipziger Straße – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kirchplatz undergrunnsstasjon

Kirchplatz er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen ligger under plassen med samme navn.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kirchplatz (Frankfurt) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frøken, gi meg himmelens nummer

«Frøken, gi meg himmelens nummer» er opprinnelig en gammel amerikansk vise skrevet av Charles K. Harris på begynnelsen av 1900-tallet. Han var sin egen forlegger og meget produktiv. Originalt het visa «Hello Central, Give Me Heaven», og ble raskt populær i Europa.


== Innspillinger ==
Signe Heide Steen med orgel spilte den inn i Kristiania 5. september 1910. Visa ble utgitt på den akustiske 78-platen Gramophone 2823015.
Alf Prøysen med Columbia Salongorkester spilte inn visen på plate i Oslo i april 1947. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN 998. Av nyere innspillinger kan nevnes Rita Engebretsen og Helge Borglund på Frem fra Glemselen kap.18. Hvem som har skrevet den norske oversettelsen er ukjent.


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, 2007
I milla seg og himlen En vandring i Alf Prøysens religiøse landskap, Nils-Petter Enstad, 2010


== Teksten ==
- Pappa, vi er så alene siden mamma gikk til Gud.- Mamma kommer nok tilbake, blott vi sender henne bud.- Jeg vil bede mamma komme hjem til deg og meg,løft meg opp til telefonen, hør nu ringer jeg:"Frøken, gi meg himlens nummer,har du meg forstått?Mamma bor der oppe ser du, i et stjerneslott.Tenk hvor glad hun blivernår hun hører det er meg."- Mamma vi er så alene, pappan min og jeg.
Damen på sentralen lytter smilende til barnets bønn,smiler mens en tåre rinner nedad hennes kinn i lønn.Stakkars liten jeg vil bringe denne piken trøst.Og i telefonen klang en mild og kjærlig røst:"Her er mamma, du min egenkjære lille venn,snart jeg vil til deg og pappa komme hjem igjen."- Mamma kyss din lille pike,hør jeg kysser deg,Mamma vi vil bli så glade, pappan min og jeg.
Industriehof bybanestasjon

Industriehof er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen har forbindelse til trikkenettet.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Industriehof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arleigh Winston Scott

Arleigh Winston Scott (1900–1976) var generalguvernør på Barbados mellom 18. mai 1967 til 9. august 1976. 
Han var den første innfødte generalguvernøren fra Barbados, og fikk sin utdannelse ved St. Giles Boys 'School og College Harrison. Han studerte medisin ved Howard University i USA og ved University of Edinburgh i Skottland.
Han returnerte til Barbados i 1953 etter endt utdannelse i USA og Storbritannia, og han ble i hjemlandet vellykket og høyt ansett som kirurg og lege. Han etablerte et sykehjem, som er kjent under navnet Woodside Memorial Clinic, og som han fortsatte å drive helt selv frem til han ble utnevnt til generalguvernør. 
Han hadde en fremragende rolle innen samfunnsarbeid og han ga sine tjenester gratis til Barnas Goodwill League, så vel som foreleser og professor i folkehelse. Fra tid til annen lærte han om viktigheten av hygiene til elevene ved noen av barneskolene i Bridgetown-området. Winston Scott satt i senatet på Barbados mellom 1964 og 1967. 
I 1966 ble han utnevnt til Det kongelige råd for Barbados. Det samme året ble han adlet av dronningen og han ble dermed kjent som Sir Winston Scott. 
Han døde som generalguvernør. 
Scott var storkorsridder av The Royal Victorian Order og The Most Distinguished Order of Saint Michael and Saint George. Han var dermed slått til ridder og kunne føre tiltaleformen Sir foran sitt navn.
Große Nelkenstraße bybanestasjon

Große Nelkenstraße er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Große Nelkenstraße – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hausen bybanestasjon

Große Nelkenstraße er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Hausen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Albin Plank

Albin Plank (født 4. mars 1931 i Hohenems) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Bischofshofen. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1953 til 1961, og ble nummer 2 sammenlagt i 1959/60. Han ble også nummer 6 i 1954/55. Han vant ett enkeltrenn, i Bischofshofen 6. januar 1960. Han ble nummer 47 i VM i Falun i 1954. I OL i Squaw Valley i 1960 ble han nummer 14.
Plank falt og brakk kragebeinet under trening i Innsbruck 29. desember 1961, og kom ikke tilbake som skihopper. Han var deretter trener for det sveitsiske landslaget til 1963 og for det østerrikske juniorlandslaget i 1964/65.
Albin Plank arbeidet ved den østerrikske jernbanen som ombordansvarlig og konduktør fra 1951. Han ble jernbane-europamester i skihopping i 1958 og 1961. Han vant også arbeidersportsforbundet ASKÖs nasjonale mesterskap i skihopping i 1951, 1957 og 1961.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skiclub Bischofshofen: Spitzensportler im Bischofshofener Skilauf (s. 477, som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Sports Reference: Alwin Plank Arkivert 24. oktober 2012 hos Wayback Machine. (som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Albin Plank – Olympedia 
(en) Albin Plank – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Albin Plank – FIS (skihopping)
Vesle Daniel

«Vesle Daniel» eller «Då Daniel drog» er et dikt og ei vise skrevet av Jakob Sande (1906–1967). Diktet handler om den såre avskjeden til førstereisgutten Daniel. Det er hentet fra Jakob Sandes diktsamling Guten og Grenda fra 1945. Forfatteren komponerte også en egen melodi til teksten, men den alternative melodien av Simon Vatne er mer brukt. Visa er kjent i Jon Eikemos fremføring, og er også spilt inn av Kurt Foss og Reidar Bøe, Kari og Ivar Medaas samt Rita Engebretsen på platen Frem fra Glemselen kap.18.
Eschenheimer Tor undergrunnsstasjon

Eschenheimer Tor er en undergrunnsstasjon på Frankfurts undergrunnsbane. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Eschenheimer Tor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grüneburgweg undergrunnsstasjon

Grüneburgweg er en undergrunnsstasjon på Frankfurts undergrunnsbane. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Grüneburgweg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Holzhausenstraße undergrunnsstasjon

Holzhausenstraße er en undergrunnsstasjon på Frankfurts undergrunnsbane. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Holzhausenstraße – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Miquel-/Adickesallee undergrunnsstasjon

Miquel-/Adickesallee er en undergrunnsstasjon på Frankfurts undergrunnsbane. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Miquel-/Adickesallee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Truls (vise)

«Truls» er en revyvise, en rampevise av tegneseriekarakter. Opphavsmenn er ukjent, men den stammer visstnok fra en studentrevy. Det er ulik verserytme og melodi på versene. Sangen er innspilt på Frem fra Glemselen kap.18 med Rita Engebretsen og Helge Borglund.
Innspilt av Guggen Tøraasen på albumet Blomster og Bananer 5. november 1974.


== Teksten ==
Vi leker jo så glad med Truls hver eneste dagfor tenk en søndag morgen på taket hjemme i gården,så lærte vi han og fly og jøss som han var kryhan hoppet ut fra taket i en gammel paraplyså nå får ikke Truls lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
I går vi lekte brannbil du storeste minvi helte på Truls bensinvi torde ikke bære han hjem etterpå,så Anne Liss og jeg vi kan ikke forståhvorfor Truls ikke får lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
Du kan tro at Truls er snill han gjør alt som vi vil,han røyker på sigarer, og spiser skobesparer,hans mor har løstann men han slukte også denså nå tør hun ikke smile før den kommer ut igjen,så nå får ikke Truls lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
Men nå har jeg funnet revolveren til far,og kulene som han har.Jeg skyter hele dagen du kan tro jeg er flink,men jøss som jeg er sinna for jeg har ikke noen blinknå som Truls ikke får lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
Vi er ikke venner med Truls lenger nåfor han er så lumpen så.I forgård så slukte han en dynamittpatron,nå flyr han rundt og skryter av at han er blitt kanon,så nå får ikke Truls lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
I går vi lekte brann i stua hjemme hos hanførst velta vi piano og brukte det som kano,og siden ble det brann, men det gjorde ikke det grannfor vi fikk redda mora hans sitt største kakespann,så når får ikke Truls lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
I går vi tente fyr i mammaen hans komfyrdu kan tro det ble ballade for Truls var karbonade,vi smurte han inn med smør så banket vi han mørog stekte han i stekovnen til han fikk rød kulørså nå får ikke Truls lov å komme ut mer og leke med meg og Per.
Men vi løp ned til brygga da Truls var blitt friskog Truls måtte være fisk.Vi tok å heiv han ut i fra Hansens badetrappvi fiska og vi fiska men aldri fikk vi nappså nå kan ikke Truls lenger komme ut mer og leke med meg og Per...
Tyvenes konge

«Tyvenes konge» er en skillingsvise som skal stamme fra begynnelsen av 1900-tallet. Den er kjent i Sverige som en «Kåkvisa», dvs en sang som ble fremført mye og var populær blant innsatte i fengslene. Både komponist og tekstforfatter er ukjent, men muligens er melodien eldre enn visa, og opprinnelig en instrumental. Samme melodi er også brukt til visa «Ballets dronning». Denne visa er imidlertid innspilt på platen Frem fra Glemselen kap.18 med Helge Borglund.


== Teksten ==
Se Tyvenes konge han hastet fra valsen som nettopp tok sluttsin kappe om skulderen han kastet og skyndte i parken seg ut.Hva var det som rørte han sinne og gjorde hans panne så blek,kan hende et skremmende minne fra dypet av lidelsens lek.
Han vokste opp uten foreldre i motgang i sult og i nødsom barn med en bror som var eldre han tigget det daglige brød.Så ble han et offer av gaten med venner som lærte ham opphans evner de førte ham siden til byens forbrytertopp.
Rundt bordet de sendte pokalen men stolen til kongen sto tom,en stigende uro i salen blant mange som så at han kom.Hans dronning den vakre blondinen, så herjet av lettsindighethun ble i sin fagreste ungdom forført av hans livlighet.
Hun savnet fortvilet hans nærhet og følte at noe var galt,hun spurte omkring hvem som visste men sannheten ble ei fortalt,til sist fikk hun høre av vakten at kongen i parken gikk utda sprang hun avsted for å lete og fant ham så der til slutt.
Hun vandret så opp til hans side og hvisket forsiktig hans navn,han løftet pistolen til hodet for livet det kjentes så kaldt.Et skudd smalt så høyt gjennom natten, et anskrig og så var det sluttpå marken lå Tyvenes konge som fra de levendes rekker gikk ut.


== Kilder ==
Bakgrunnstoff på platen Frem fra Glemselen kap.18, Per Johan Skjærstad, Talent 1997
Per Olsens sørgelige skjebne

«Per Olsens sørgelige skjebne» er den norske versjonen av Dan Anderssons dikt «Per Ols Per Erik». Melodien skal være tradisjonell skillingsvisemelodi, opprinnelig tysk. Den norske versjonen er bearbeidet av Fredrik Friis til en Gluntan-innspilling. Også Rita Engebretsen sang den inn på Frem fra Glemselen kap.18. Hootenanny Singers bidro til å gjøre denne kjent i Sverige på plate.


== Teksten ==
Per Olsen elsket nabogårdens Lise, men så en dag fikk hun en annen kjær,hans minne lever nå i denne vise det er hans skjebne som beskrives her.
Den store sorgen som Per Olsen kjente kan den forstå som får en pikes nei,det er så tragisk det som siden hendte, han gikk til stranden for å drukne seg.
Per Olsen ønsket ingen andre piker for det var bare Lise han holdt av,han fylte lommene med stein og spiker for raskt å komme i den våte grav.
Og månen skinte vakkert over vannet og langs den veien som han måtte gå,men ingen så Per Olsens bleke panne og ingen visste hva han tenkte på.
Han sto en stund og stirret ned mot vannet og kunne se den kalde klare bunnså gjorde han det skjebnesvangre spranget og alt var over på et kort sekund.
Det som var hendt det spurtes under tiden snart ble han funnet mellom tang og siv,nå er det lenge ganske lenge siden den kvelden da han tok sitt unge liv.
Hans kjære Lise slapp å gå å lete nå er hun gift og ganske tung og svarmen det er best Per Olsen ikke vet det han har det sikkert bedre der han er.
Per Olsen hører ingen sinte stemmer, og føler aldri mere hat og naghan hviler stille under muld som gjemmer til han står opp på dommens store dag.
Aulis Kallakorpi

Aulis Arnold Kallakorpi (født Nuutinen, 1. januar 1929 i Kuusankoski, død 15. mai 2005 i Sankt Michel) var en finsk skihopper.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1953 til 1957, og ble nummer 3 sammenlagt i 1954/55. Han ble også nummer 4 i 1953/54 og nummer 7 i 1956/57. Han vant to enkeltrenn, i Oberstdorf 30. desember 1954 og i Garmisch-Partenkirchen to dager senere.
Aulis Kallakorpi tok sølvmedalje i OL i Cortina d'Ampezzo i 1956. I VM i Falun i 1954 ble han nummer 30.
Han vant Holmenkollrennet i 1955.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Skiforeningen: Vinnere av Holmenkollrennene


== Eksterne lenker ==
(en) Aulis Kallakorpi – Olympedia 
(en) Aulis Kallakorpi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aulis Kallakorpi – FIS (skihopping)
Kjære Lille Torild

Kjære lille Toril er en vise laget av Otto Nielsen til en melodi av Lille-Bror Söderlundh (Du Lasse, Lasse liten). Nielsen skrev sangen til en fangekamerat av seg, Johnny Gilland, da de satt på Grini under krigen. Gilland fikk en datter mens han satt i fangenskap, og hun het Toril. Dette forteller Otto Nielsens sønn, Atle Nielsen, til Per Johan Skjærstad på platen Frem fra Glemselen kap.18. Den første som sang den inn på plate var Alf Erikstad, også han Grini-fange.
Nielsen, Gilland og Erikstad var alle medlemmer av Grinikvartetten.


== Innspillinger ==
Alf Erikstad m/ piano, gitar og bass: Lille Toril (singel 1945, Musica Telefunken ‎A 8431) 
Nyutgivelse med Alf Erikstad på 50 år i Fred (1995, Pilgrim PIL CD 1)
Nyutgivelse med Alf Erikstad på LirekasCD'n 9: Bak Blendingsgardinen (1998, Nidelven Grammofon NCD 9802)
Helge Borglund. Utgitt på LP-platen Frem fra Glemselen kap.18.


== Referanser ==
Løvebruden

«Løvebruden» er en skillingsvise bygget på et dikt av den tyske dikteren Adabert von Charmisso. Wilhelmina Ståhlberg oversatt den til svensk i 1843, i en diktsamling «Lyriske toner». Fra 1851 ble sangen utgitt som skillingstrykk. Maritza Horn gjorde sangen kjent som «Lejonbruden», da hun sang den på plate i 1978. Dette forteller Per Johan Skjærstad på platen Frem fra Glemselen kap.18 hvor Rita Engebretsen synger visa på norsk.


== Teksten ==
I skinnende kjole som hviteste snø er sirkusprinsessen den blomstrende mø,idag står hun brud for en helt ukjent mann i morgen går ferden til fremmede land.
Gjestene kommer men hun må igjen enda en gang se sin trofaste venn,hun nærmer seg buret der løvene er og sorgfull hun går inn til den hun har kjær.
Hun legger seg ned der så mykt som hun kan og holder sin arm rundt dens bølgende mánog dyrenes konge sin villskap har glemt hos Selma sin venn som hans hjerte har temt.
Nå må vi skilles min kjole du ser, ha takk kjære venn men vi møtes ei mer.Med tvang må jeg give en annen min hand, i morgen går ferden til fremmede land.
Du blunker så ømt du vil nok forstå, forlat meg og tilgi meg når jeg må gå,der hører jeg brudgommen roper igjen, farvel nå for alltid min elskede venn.
Et kyss hun farvel til sin løvevenn gir, men løven får syn på den mannen som frirmed ett er dens saktmod og mildhet forbi, den reiser seg heftig i vilt raseri.
Den svinger med halen og raser i ring, mens Selma står dødsblek og ser seg omkringog trygle og rope er uten verdei, ved døren står løven hun slipper ei fri.
Kom hit med geværet, høy brudgommen skrek, et skudd skal få slutt på den blodige lek,og stillheten ruget, geværet han får, han lader, men dyret hans mening forstår.
Løven den raser tilbake og frem og Selma vil hjelpe men når ikke demangstskriket lyder: Barmhjertige Gud, i stykker den sliter den fremmedes brud.
Og når den har drukket sin elskedes blod så ligger den rolig og fredelig til mothos likbleke vennen som venter så tyst da rammer en drepende kule dens bryst.
Tatergutten (sang)

«Tatergutten» er en skillingsvise som skal komme fra Telemark, og er skrevet i 1893, angivelig av han det handler om. Noen steder nevnes navnet til Johan Nilsen. Denne visa er spilt inn på plate blant annet av Lasse Johansen, men også Helge Borglund synger den på Frem fra Glemselen kap.18. Melodien er den samme som «Hvilken venn vi har i Jesus».


== Kilder ==
Gode gamle viser, Per Johan Skjærstad, Gyldendal 1982


== Teksten ==
Frem fra bylten under skredet dro de Tatergutten fremfar og mor var begge døde, folk tok barnet med seg hjem,ga det hus og hjem og pleie, tilsyn som sin egen sønn,holdt det borte fra det leie, lærte ham sin egen bønn.
Gutten vokste og ble vakker,flink og snill han var som fånår mot skoletid det lakker synes verden mot ham gå,barna kunne ei la være, det var sårt han ble skjelt ut,hvorfor leker du ei mere, kom til oss du tatergutt.
Han i ungdomsflokken kommer, ungdommen de får ham kjær,jentene omkring ham flokker, liker seg der hvor han ermed den mørke lugg i pannen glimtet som fra øyet går,jenter blir som fra forstanden, blomsterhilsinger han får.
Så Johan er blitt forlovet, fogdens datter til ham gikk,hun seilasen med han vovet, trosset alle råd hun fikk.Så en aften de spaserte fogden ropte etter dem:Taterskikken fort du lærte, Ingrid aldri mer kom hjem.
Ingen dolk kan lengre stikke, ingen pil gå lengre innenn de hatefulle blikke dypt i unge Johans sinn.Ingrids rykte var i fare hun så skjær og mild og renmennesker de bygger snarer, hvem kan sønderrive dem.
Johan stanser opp ved grinden, rolig tar han hennes hand,kjære Ingrid nå drar vinden bort for evig med mitt navn.Du vil aldri freden finne dersom du skal følge meg,du må hjem igjen nå vende, taterstien blir min vei.
Takk for at du på meg trodde du var solen i mitt liv,du så hva som i meg bodde alltid står du som min viv.Som en siste avskjedshilden bøyer han sitt hode ned,atter bort dro Johan Nilsen inger kjenner mer hans sted.
Amanda og Herman

«Amanda og Herman», eller «Amandas begredelig endelikt» som den også heter, er en svensk skillingsvise og stammer fra et svensk skillingstrykk fra 1859. Mulig kan visa være eldre. Den er kjent i Norge fra 1890. I Astrid Lindgrens film Emil i Lønneberget, synger kjøkkenpiken Lina ofte denne sangen. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap.18 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Amanda satt med en krans i håreten engel mild som av luften båren,og Herman henne sin troskap svor,men falskhet ut i hans hjerte bor.
Amanda ganger seg ned i parkenat plukke liljene hist på marken,og binde kranser av blad og blom,men akk forgjeves, ei Herman kom.
Amanda ganger se inn i lundenser Herman kysse en mø på munnenfor hennes øyne det ble så sort,da Herman gikk med den andre bort.
Å Herman, Herman å kom tilbaketil din Amanda som du forsake,og Herman, Herman vend om igjentil din Amanda din fulltro venn.
Amanda borte er mine lengsler,den skjønne Ellen mitt hjerte fengsler,med deg jeg har nå for allid bruttgråt ei Amanda nå er det slutt.
Amanda segnet da ned på jordeno himmelens guder hva er jeg vordenja har du glemt din Amanda såav Gud din straff vil du sikkert få.
Amanda ganger seg ned til strandenhun vinker svakt med den lille handen.Adjø, farvel du min falske venn,vi møtes atter i himmelen.


== Kilder ==
Gode gamle viser, Per Johan Skjærstad, Gyldendal 1982