jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mellbye Arkitektur Interiør

Mellbye Arkitektur Interiør AS er fra 2013 navnet på et norsk arkitektfirma som blei etablert i 1954 av P A M Mellbye under navnet Mellbye Arkitekter AS. Kontoret ledes i dag av Ajas Mellbye og Camilla Aasgaard. 
Av kontorets bygg kan nevnes: 

Tryvannstårnet i Oslo (1962)
Emma Hjorths Hjem i Bærum (1955–75)
Bredtvet kompetansesenter i Oslo (1968)
Sykehusboliger i Sognsveien 11 i Oslo (1974–77)
Typekiosk for Narvesen, i Oslo satt opp på Professor Aschehougs plass og ved Kirkeristen (1978, begge seinere revet)
Holmlia senter i Oslo (1978)
Ombygging av industribygg (Standard Telefon og Kabelfabrik) til hotell (2008)
Ombygging av deler av Folketeaterbygningen i Oslo til hotell (2009)
Rehabilitering av Ind-Eks-huset på Solli plass i Oslo (2010)
Ombygging av foajeen i Det norske teatret (2011)
Ombygging av deler av Østbanestasjonen i Oslo til hotell (2012)
Hotellet The Thief på Tjuvholmen i Oslo (2013)
Rehabilitering og ombygging av Østbanehallen i Oslo (planlagt ferdig 2014)
Nytt interiør i en rekke kjente restauranter (Holmenkollen restaurant, Ekebergrestauranten, Bagatelle, Restaurant Eik m.fl.)


== Kilder ==
Firmaets nettsted, besøkt 2. juli 2013.
Ole Daniel Bruun: Arkitektur i Oslo. En veiviser til byens bygningsmiljø, Kunnskapsforlaget 1999.
Oliver Postgate

Oliver Postgate (født 12. april 1925 i Hendon, død 8. desember 2008 i Broadstairs) var en britisk dukketeaterskaper og barne-TV-produsent, kjent for serier som Tøffe, det lille lokomotivet, Romlingane og Bagpuss.


== Liv ==
Han var sønn av redaktøren Raymond Postgate, sønnesønn av latin-professoren John Percival Postgate, dattersønn av politikeren George Lansbury, og gjennom moren også søskenbarn med skuespilleren Angela Lansbury. Han gikk på privatskoler som barn, og ble i 1942 innrullert i Home Guard mens han studerte ved Kingston College of Art. Han søkte om fritak fra militærtjeneste, og tjenestegjorde med gårdsarbeid under krigen, etter at han først hadde sittet tre måneder i fengsel. Etter krigen var han i Røde korstjeneste i den okkuperte sonen i Tyskland.
Gjennom 1940- og 1950-årene hadde han ulike jobber, og tok også skuespillerutdanning.
Han giftet seg i 1957 med Prudence Myers. Hun hadde tre sønner fra før, og de fikk tre barn sammen. Etter at han ble enkemann i 1982 var han samboer med Naomi Linnell.
Selvbiografien Seeing Things utkom i 2000.


== Verk ==
Oliver Postgate was one of a handful of pioneers who turned children's television into an art form and whose legacy is a warm nostalgia felt by grown-ups today.

Postgate etablerte produksjonsselskapet Smillfilms i 1959, sammen med Peter Firmin, etter at de to først hadde samarbeidet om Alexander the Mouse i 1957. Serien om Ivor the Engine (Tøffe, det lille lokomotivet) ble produsert fra 1959, og etterhvert laget de også flere serier som dels er klassikere i Storbritannia, og dels også er kjent i andre land. Serien om Bagpuss, som de laget i 1973, ble i 1999 kåret til «The Best Ever BBC Children's Programme». Selskapets beste år var 1960- og 1970-tallet.Han hadde fortellerstemmen på flere av selskapets produksjonen, og ble med det en kjent og kjære stemme i Storbritannia. Da han døde i 2008, oppsto en bølge av nostalgisk takknemlighet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oliver Postgate på Internet Movie Database 
(en) Oliver Postgate på AllMovie 
(en) Oliver Postgate hos The Movie Database
Narud Stokke Wiig

Narud Stokke Wiig AS er et norsk arkitektfirma med hovedkontor i Oslo med filialer i Svolvær og på Hamar. Arkitektkontoret ble etablert av Jørn Narud, Gudmund Stokke og Ole Wiig.
Av kontorets bygg kan nevnes: 

Rehabilitering av Slottet i Oslo (1993–2007)
Stor boligblokk på Rodeløkka i Oslo (Gøteborggata 1 og flere adresser) (1984)
Nybygg for prekliniske institutter ved Universitetet i Bergen (BB-bygget) (2003)
Enebolig i Elmholtveien 6 i Oslo, (tildelt Betongtavlen i 1991)
Bjørnholt skole i Oslo (2007)
Skatt Øst i Schweigaards gate i Oslo (2008)
Hotell, konferansesenter m.v i tilknytning til Ullevaal Stadion i Oslo (2009)
Scandic Hotel Fornebu (2012)
Utvidelse av Arkeologisk museum i Stavanger (pågår)


== Kilder ==
Firmaets nettsted, besøkt 2. juli 2013.
Ole Daniel Bruun: Arkitektur i Oslo. En veiviser til byens bygningsmiljø, Kunnskapsforlaget 1999.
narudstokkewiig 1979-2009. Narud Stokke Wiig. 2009. ISBN 9788230313497.
Ozonterapi

Ozonterapi er en alternativ behandlingsform der det benyttes ozon i behandlingen.
Ozon ble i 1856 brukt til sterilisering av operasjonsutstyr. Under første verdenskrig ble det også brukt til desinfisering av sår. I 1931 ble Otto Warburg tildelt Nobelprisen i medisin for sitt arbeid og for sin oppdagelse av luftveisenzymets beskaffenhet og virkemåte. Han hadde også i 1930 fremsatt den såkalte «Warburg-hypotesen», som postulerer at et avbrudd i forstyrrelse av  mitokondrienes funksjon kan være en hovedårsak til vekst av kreftceller. Hypotesen har dannet utgangspunkt for videre forskning. Nyere forskning viser imidlertid ingen terapeutisk effekt av såkalt ozonterapi eller lignende behandlingstyper, og USAs American Cancer Society fraråder bruk av denne behandlingsmetoden, idet den ikke har vist noen positiv virkning i kliniske undersøkelser, medfører betydelig medisinsk risiko og har forårsaket dødsfall.I nyere tid har injisering av ozon i blodet blitt foreslått som behandling av en lang rekke sykdommer, deriblant kreft, multippel sklerose, borreliose og aids. En av de lanserte forklaringsmekanismene for at ozon skal kunne påvirke kreft er at kreftceller ikke trives i miljø med høyt oksygeninnhold, og at dette derfor vil motvirke kreft. Det finnes imidlertid ingen forskning som støtter denne hypotesen eller som kan påvise effekt på noen av disse sykdommene. I laboratorieforsøk har ozon en deaktiviserende effekt på virus, men denne effekten er ikke mulig å gjenskape i levende pasienter.En studie tidsskriftet Evidence-based Complementary and Alternative Medicine utga i juni 2004 viste ingen målbar statistisk signifikant effekt på kreftceller ved ozonterapi, men fastslo at behandlingen burde underkastes fortsatte studier.Forbrukerombudet har aksjonert mot ulovlig markedsføring av ozonterapi som behandling for alvorlige sykdommer.


== Referanser ==
Fertilia lufthavn

Fertilia lufthavn (italiensk:Aeroporto di Alghero) (IATA: AHO, ICAO: LIEA) er en internasjonal flyplass som ligger 8 kilometer nordvest for byen Alghero på Sardinia i Italia. Flyplassen er også kjent som Fertilia lufthavn eller Alghero-Fertilia lufthavn, oppkalt etter den nærliggende landsbyen Fertilia. Flyplassen er en av de tre viktigste flyplasser som betjener Sardinia; de andre er Olbia i nordøst, og en i nærheten av Cagliari i sør.
Flyplassen drives av SOGEAAL (Societa di Gestione Aeroporto di Alghero).


== Flyselskaper og destinasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Flyplassinformasjon om LIEA hos World Aero Data
Øyvind Jenssen

Øyvind Jenssen (født 26. mars 1946) er en norsk lærer, historiker, forfatter og lokalpolitiker.
Jenssen har utdanning i historie og engelsk med hovedfag i norsk. Han har undervist både i grunnskolen, videregående skole og høgskole. Han ble tilknyttet Høgskolen i Nesna i 1978, og pensjonerte seg i 2014 som førstelektor ved norskseksjonen. Han var norsk sendelektor ved Universitetet i Kiel 2002–2003.Han var ordfører i Nesna for Arbeiderpartiet fra 1988 til 1991.Øyvind Jenssen har publisert flere bøker og artikler, både om språk og språkutvikling og om lokal historie. Han skrev blant annet bygdebøkene for Nesna på oppdrag av Nesna kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Øyvind Jenssen i BIBSYS

(no) Publikasjoner av Øyvind Jenssen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Nicolai Andresen

Nicolai Andresen (født 24. september 1781 i Tønder i Sønderjylland, død 18. november 1861 i Christiania) var en norsk kjøpmann og bankier. Han la grunnlaget for Andresens Bank, som etter mange sammenslåinger nå heter Nordea.Andresen innvandra til Norge i 1801. Han blei kompanjong i kjøpmann G. F. Hagemanns firma, inntil han i 1809 sjøl blei handelsborger og etablerte egen forretning. Han utvida stadig virksomheten. I 1820 eide han et såpekokeri på Hammersborg, og i 1831 blei han medeier i en gipsornamentfabrikk på Tjuvholmen, en fabrikk som etter hvert også produserte takstein og teglstein. I samband med ei rekke større konkurser i Christiania i 1819–20 fikk Andresen muligheten til å kjøpe seg inn i skip og prøve seg som reder.
I forbindelse med kjøpmannsvirksomheten var det gunstig å drive diskontering av veksler for å finansiere handel. Dette var utgangspunktet for Andresens virke som bankier, noe som i løpet av de to neste generasjonene førte til etablering av Andresens Bank.
Andresen blei valgt til fast stortingsrepresentant i 1824, og han var vararepresentant (suppleant) i 1818,  1821, 1833, 1836 og 1839. Han satt i Christiania bystyre fra 1837 til 1843.
Han var ridder av den svenske Vasaordenen.
Andresen og kona Engel Johanne Christiane Reichborn fikk 11 barn; åtte av disse vokste opp. Alle de seks sønnene fikk framtredende posisjoner:

Christian Wilhelm Andresen (1811–86) var advokat og høyesterettsassessor;
Jens Peter Andresen (1818–71) var høyesterettsadvokat og første formann i Den norske Sagførerforening fra 1861;
Carl Ferdinand Andresen (1824–90) var direktør ved Kongsberg sølvverk;
Nicolay August Andresen (1812–94) overtok bankiervirksomheten;
Johan Henrik Andresen (1815–74) overtok kjøpmannvirksomheten;
Engelhart Andresen (1826–96) dreiv bankiervirksomheten sammen med Nicolay.


== Referanser og noter ==


== Kilder ==
Artikkel i Norsk biografisk leksikon, besøkt 2. juli 2013.


== Eksterne lenker ==
(no) Nicolai Andresen hos Norsk senter for forskningsdata
Nicolay August Andresen

Nicolay August Andresen (født 2. august 1812 i Christiania, død 3. januar 1894 samme sted) var en norsk bankier. Han var nest eldste sønn av kjøpmann og bankier Nicolai Andresen, som hadde immigrert fra Jylland og etablert en omfattende forretningsvirksomhet i Norge. Nicolay August overtok bankiervirksomheten da faren trakk seg tilbake og bygde den – sammen med broren Engelhart – videre ut til å bli et av de større bankierfirmaer i byen, noe som i neste generasjon blei etablert som Andresens Bank.

Se også Andresen (slekt fra Schleswig-Holstein)Andresen fikk sin utdannelse på Møllers Institut i hjembyen før han dro utlands for å lære mer. Han kom tilbake i 1842, og allerede i 1845, overtok han som bankier med firmanavnet N.A. Andresen. I 1854 blei Engelhart kompanjong, og firmanavnet fikk tilføyelsen «& Co». Firmaet vokste og hadde særlig skipsfartsnæringen på Østlandet og Sørlandet som kundegruppe.
Andresen var en av innbyderne til stiftelsen av Den norske Creditbank i 1857, og han var medlem av direksjonen i bankens første år. Han var også med på å stifte (og deltok i ledelsen av) Christiania Søforsikringsselskab og Forsikringsaktieselskabet Norden. Også i Norges Banks avdeling i Christiania og i Christiania Bank & Kreditkasse hadde han verv.
I 1857 kjøpte han Kirkegata 6, reiv den gamle gården og bygde et nytt treetasjers hus med plass både til forretning og bolig. Huset hadde speilglassruter i forretningslokalene, og det hadde byens første vannklosett. Firmaet og etterfølgeren Andresens Bank holdt til her fram til fusjonen med Kreditkassen 1980. Gården er i dag bevart som en del av Norges Banks hovedkontor. Fra 1838 eide Anderesen også gården Søndre Skøyen (Skøyen hovedgård), og denne var i familiens eie heilt til 1997.
Andresens fikk bare ett barn, da kona, Nilsine Butenschøn, døde i barselseng. Sønnen Niels August Andresen (1842–1935) fikk i voksen alder bevilling til å bruke moras familienavn Butenschøn som eget slektsnavn. Niels A. A. Butenschøn gikk inn som kompanjong i bankierfirmaet 1867 og dreiv det videre etter farens og onkelens død.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkel i Norsk biografisk leksikon; besøkt 2. juli 2013.
Kine Ludvigsen

Kine Therese Ludvigsen Fossheim (født 21. juli 1982) er en norsk sanger fra Hamar.Ludvigsen gikk på musikk-, dans- og dramalinjen ved Stange videregående skole, og er mest kjent for sangen «Sarajevo». Singelen ble laget for Lillehammer Olympic Aid for OL på Lillehammer sammen med Geirr Lystrup, da hun var ni år gammel. Hun ga deretter ut fem album.Som 17-åring deltok hun i Melodi Grand Prix 2000 med «Wings of Love».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kine Ludvigsen på Internet Movie Database 
(en) Kine Ludvigsen på Discogs 
(en) Kine Ludvigsen på MusicBrainz
Sissela Kyle

Sissela Maria Kyle (født 17. mars 1957 i Göteborg) er en svensk skuespiller og komiker.
Sissela Kyle er samboer med Per Naroskin. Hun er tremenning til den engelske musikeren Cat Stevens, som i dag går under navnet Yusuf Islam.


== Filmografi ==
1982 - Zoombie (TV-serie i tre deler av Lars Molin)
1983 - Limpan
1984 - Julstrul med Staffan och Bengt – som Ellen
1985 - Lösa förbindelser (TV-serie)
1988 - Liv i luckan med julkalendern
1989 – Ängel
1993 - Rederiet (gjesteskuespiller avsnitt 22) – som Siv
1998 - Riksorganet röst (TV-serie)
1999 - Dödlig drift
2000 - Naken
2000 - Livet är en schlager
2000-2001 - R.E.A. (Roligt Elakt Aktuellt)
2001 - Familjehemligheter
2003 - Kopps – Agneta
2003 - Håkan Bråkan (julekalender) – som Håkans lærer
2004 - Fröken Sverige
2004 - Bombay Dreams – Anita
2005 - Fyra veckor i juni
2006 - Min frus förste älskare
2007 - Hjälp! (TV-serie) – Mona
2007 - En riktig jul (julekalender) – som Ettan Nilsson
2007 - SissElak (samle-DVD)
2008 - Vi hade i alla fall tur med vädret – igen
2009 - Hjälp!
2009 - Kenny Begins
2010 - Välkommen åter (TV-serie)
2011 - Åsa-Nisse – wälkom to Knohult
2013 – Familjen Holstein-Gottorp (TV-serie)
2013 - EGO – Sebastians mamma


== Utmerkelser ==
Sissela Kyle har blitt tildelt Guldmasken fem ganger. Hun har også blitt belønnet med Stallfåglarnas humorpris, Povel Ramels Karamelodiktstipendiet, Stockholms Stads kulturpris, Karl Gerhard-stipendiet og Alf Henrikson-priset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Sissela Kyle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sissela Kyle på Internet Movie Database 
(sv) Sissela Kyle i Svensk Filmdatabas 
(da) Sissela Kyle på Filmdatabasen 
(da) Sissela Kyle på danskefilm.dk 
(da) Sissela Kyle på danskfilmogtv.dk 
(da) Sissela Kyle på Scope 
(fr) Sissela Kyle på Allociné 
(en) Sissela Kyle på AllMovie 
(en) Sissela Kyle hos Rotten Tomatoes 
(en) Sissela Kyle hos The Movie Database 
(en) Sissela Kyle på Discogs 
(en) Sissela Kyle på MusicBrainz 
(en) Sissela Kyle på Spotify 
Presentasjon på Stockholms Stadsteater
Diomedesbukta

Diomedesbukten (russisk: бухта Диомид, og skrevet Dimoidbukten eller Diomedebukten) er en bukt i Peter den stores bukt i Japanhavet i Russland, ved byen Vladivostok. Bukten har fått navnet Diomid, etter den første russiske briggen som ankret opp i bukten i 1862. Langs kysten av bukten ligger det tett i tett med forfalne fiskebruk, fiskekaier og depot.
Enhet (parti)

Enhet er et svensk politisk parti. Partiet legger vekt på eksistensielle spørsmål og har et ønske om å skape et mer humant samfunn. Opprinnelsen er en bevegelse som ble dannet i april 1990 av Ulf Wåhlström. Partiet opererer med talspersoner i stedet for partileder. 


== Oppslutning ved valg ==
Partiet hadde sitt hittil beste resultat i riksdagsvalget i 2014, da det fikk 6277 stemmer.


== Politikk og visjoner ==
Partiet bygger på et holistisk verdenssyn og etterstreber en utvikling mot et harmonisk samfunn med en allmenn respekt for mennesker, dyr og natur med grunnleggende trygghet, fellesskap og en forståelse for tilværelsens dypere verdier og sammenheng. Partiprogrammet legger vekt på borgerlønn, en skole som fremmer kreativitet, omsorg, frihet, harmoni, sosiale relasjoner og et utviklet demokrati.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Asker SK (andre betydninger)

Asker SK er en forkortelse som brukes om fleridrettslaget Asker Skiklubb som ble stiftet i 1889.
Asker SK kan også referere til:

Asker Schakklubb – stiftet 1922
Asker Skøyteklubb – stiftet 1964
Asker Skyteklubb – stiftet 1970
Asker Svømmeklubb – stiftet 1971
Asker Sportsfiskeres Kastegruppe – stiftet 1977
Asker Squash Klubb – stiftet 1978
Blodstrupehonningeter

Blodstrupehonningeter (Myzomela eichhorni) er en fugl i slekten Myzomela i familien honningetere. Den er endemisk til Salomonøyene.


== Underarter ==
Det er beskrevet tre underarter av blodstrupehonningeter:

Myzomela eichhorni eichhorni (Rothschild & Hartert, 1901)
Myzomela eichhorni ganongae (Mayr, 1932)
Myzomela eichhorni atrata (Hartert, 1908)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) blodstrupehonningeter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blodstrupehonningeter hos Artsdatabanken 
(en) blodstrupehonningeter hos ITIS 
(en) blodstrupehonningeter hos NCBI 
Myzomela eichhorni – detaljert informasjon på Wikispecies 
Myzomela eichhorni (ID 4F526489A4E1F688). Avibase. Hentet ut 3. juli 2013.
Myzomela eichhorni (TSN 561444). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 3. juli 2013.
Birdlife Species Factsheet: Myzomela eichhorni. Besøkt 3. juli 2013.
Anleggsseksjonen, Bergen

Anleggsseksjonen, Bergen var en kommunal enhet opprettet i 1972, og hadde ansvar for prosjektering, anlegg, drift og vedlikehold av den nye storkommunens vei-, vann- og kloakkanlegg. Anleggsseksjonen skiftet navn i 1988, til «Avdeling for vei, vann og avløp» (VVA).


== Historikk ==
Anleggsseksjonen ble etablert da kommunene Arna, Bergen, Fana, Laksevåg og Åsane ble slått sammen i 1972. Seksjonen fikk . Dette innebar at veivesenet og vann- og kloakkvesenet i tidligere Bergen by opphørte. Det samme gjaldt for ingeniørkontorene i de øvrige kommunene.
Oddvin Fonn, som hadde vært leder av vann- og kloakkvesenet i Bergen siden 1964, ble Anleggsseksjonens første direktør. Under ham sorterte fem fagavdelinger med ulike ansvarsområder. Prosjektavdelingen sto for planleggingen. Anleggsavdelingen skulle gjennomføre prosjektene. Driftsavdelingen hadde ansvar for vedlikeholdet av anleggene. I tillegg hadde seksjonen verksted og en økonomiavdeling. Teknisk direktør forholdt seg også til Teknisk utvalg som var det folkevalgte organet med ansvar for Anleggsseksjonens drift.
Denne administrative organiseringen holdt seg uforandret inntil omorganiseringen av Bergen kommune i 1984. Anleggsseksjonen ble nå en linjeavdeling underlagt Kommunalavdeling teknisk utbygging. Teknisk utvalg ble avviklet til fordel for Hovedutvalg for teknisk utbygging, som i tillegg til ansvaret for planlegging og gjennomføring av kommunaltekniske anlegg, også fungerte som bygningsråd.
Internt fortsatte administrasjonen av Anleggsseksjonen omtrent som før, men uten egen økonomiavdeling. Seksjonen beholdt også navnet inntil 1988. Da ble Kommunalavdeling for teknisk utbygging omorganisert, og Anleggsseksjonen skiftet navn til Avdeling for vei, vann og avløp (VVA).


== Historiske arkiver ==
Det hiostoriske arkivet etter Anleggsseksjonen er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Arkivet etter Anleggsseksjonen forteller om store utbyggingsprosjekter i Bergen kommunes nye bydeler i perioden fra 1972 til 1987. Etaten var blant annet ansvarlig for planlegging og utbygging av tekniske anlegg for boligområdene på Sandsli og Bønes. Et annet større prosjekt var utbygging av Loddefjord nord og Olsvik. I tillegg gjennomførte man massiv boligbygging i Åsane, blant annet på Flaktveit, Rolland og deler av Ulsetåsen.
Den store byggeaktiviteten i områdene rundt Bergen sentrum førte til et behov for utbedring av sentral infrastruktur. Arkivet inneholder på grunn av dette mye materiale som omfatter innfartsårene til sentrum, vannforsyningen i Åsane og fra Gullfjellet. I tillegg kom spørsmålet om rensing av kloakk utover 1970-tallet, noe som innebar prosjektering av nye renseanlegg. Utover dette finnes blant annet opplysninger om erstatningskrav, overtakelser av private veier og VA-anlegg og periodevis vedlikehold.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Byrkjeland, Martin og Hammerborg, Morten 2005: Byens skjulte årer - Vann og avløp i Bergen gjennom 150 år.


== Eksterne lenker ==
Anleggsseksjonen - oppslagsverket oVe, artikkel av  Bjarne Medby, Bergen Byarkiv.
Bergen Byarkiv
Vann- og avløpsetaten Arkivert 9. desember 2013 hos Wayback Machine.
David Moberg Karlsson

David Moberg Karlsson (født 20. mars 1994) er en svensk fotballspiller som spiller for den japanske klubben Urawa Red Diamonds.Han har tidligere også spilt for de svenske klubbene IFK Mariestad og IFK Göteborg. Den 13. juni 2013 signerte Karlsson en fireårs kontrakt med Sunderland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Moberg Karlsson – UEFA 
(jp) David Moberg Karlsson – J.League Data 
(en) David Moberg Karlsson – Transfermarkt 
(en) David Moberg Karlsson – national-football-teams.com 
(en) David Moberg Karlsson – WorldFootball.net 
(en) David Moberg Karlsson – Soccerbase.com 
(en) David Moberg Karlsson – Soccerway 
(en) David Moberg Karlsson – EU-Football.info 
(en) David Moberg Karlsson – FBref
José Paulo Bezerra Maciel Júnior

José Paulo Bezerra Maciel Júnior (født 25. juli 1988) eller bedre kjent som bare Paulinho, er en brasiliansk fotballspiller som fra 18. september 2021 er klubbløs. Han spiller også for det brasilianske landslaget. 
Han har tidligere spilt for Tottenham i England, de brasilianske klubbene Pão de Açúcar, Bragantino og Corinthians, men han har også spilt for den litauiske klubben FC Vilnius og den polske klubben ŁKS Łódź. 
14. august 2017 ble Guangzhou Evergrande og FC Barcelona enige om en overgangssum på 40 millioner euro for Paulinho. 17. august 2017 skrev han under en fireårs kontrakt med Barcelona.


== Landslaget ==
Han debuterte for det brasilianske landslaget den 11. september 2011 i en kamp mot Argentina. Den 20. september 2012 scoret han sitt første landslagsmål også det var mot Argentina. 
Han ble tatt ut i Brasils VM-tropp til Fotball-VM 2014.
Han ble tatt ut i Brasils tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Meritter ==
Corinthians

Brasilianske toppdivisjonen: 2011
Copa Libertadores: 2012
VM for klubblag: 2012Brasil

FIFA Confederations Cup: 2013Individuelt:

Série A Team of the Year: 2011, 2012
Silver Ball: 2011, 2012
FIFA Confederations cup bronze ball: 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – Munzinger Sportsarchiv 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – FIFA 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – UEFA 
(fr) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – LÉquipe 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – Transfermarkt 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – national-football-teams.com 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – WorldFootball.net 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – Soccerbase.com 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – FootballDatabase.eu 
(en) José Paulo Bezerra Maciel Júnior – Soccerway 
Player profile
Player profile på 90minut.pl
Player profile på Corinthians sin nettside