jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Franco Chioccioli

Franco Chiocciolli (født 25. august 1959 i Castelfranco di Sopra) er en tidligere italiensk profesjonell landeveissyklist. I løpet av hans karriere vant han flere store ritt, der det største høydepunktet var sammenlagtseieren i Giro d'Italia i 1991. Han har i tillegg 9 etappeseire fra Grand Tours. 


== Meritter ==


== Eksterne lenker ==
(de) Franco Chioccioli – Munzinger Sportsarchiv 

(en) Franco Chioccioli – ProCyclingStats 
(en) Franco Chioccioli – Cycling Archives 
(en) Franco Chioccioli – CycleBase 
(en) Franco Chioccioli – TheSports.org
Humboldtblekksprut

Humboldtblekksprut (Dosidicus gigas) er en storvokst art av tiarmet blekksprut som lever i Perustrømmen (Humboldtstrømmen) øst i Stillehavet. Den finnes oftest på 200–700 meters dyp, fra Ildlandet til California.
Det drives kommersielt fiske av humboldtblekksprut, spesielt i Mexico og Peru.


== Eksterne lenker ==
(en) humboldtblekksprut – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) humboldtblekksprut i Encyclopedia of Life 
(en) humboldtblekksprut i Global Biodiversity Information Facility 
(en) humboldtblekksprut hos ITIS 
(en) humboldtblekksprut hos NCBI 
(en) Kategori:Dosidicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dosidicus gigas – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Giro d’Italia 1909

Giro d'Italia 1910 var den første utgaven av Giro d'Italia, det som nå er en av verdens største og mest kjente sykkelritt, og er en av de tre Grand Tours. 


== Rittsfakta ==
I 1909 gikk Giro d'Italia over 8 etapper med en til tre hviledager mellom hver etappe. Rittet startet og sluttet i Milano, og strakte seg over 2 448 km. Ruten var forholdsvis flat, men tre av etappene gikk over fjell, som var med på å avgjøre utfallet av sammenlagtkonkurransen. Det ble brukt et poengsystem for å kåre vinneren (lignende Tour de France på den tiden), der rytternes plasseringer på hver etappe ble summert. Rytteren med laves poengsum vant rittet. Det var 116 ryttere (italienere, franskmenn, tyskere, en argentiner og en belgier) på startlisten, og 49 ryttere (kun italienere) fullførte rittet. 
Rittet ble til slutt vunnet av Luigi Ganna, som også vant tre etappeseire. Han vant med en margin på 2 poeng til rytteren som skulle vinne de to neste utgavene, Carlo Galetti. 


== Opprinnelse ==
Rittet begynte som en årsak til at avisen, La Gazzetta, ønsket å selge flere avisen å utkonkurrere sine konkurrenter som vurderte å markedsføre seg ved sykkelritt. Giro d'Italia var en videreutvikling av Giro di Lombardia og Milan–Sanremo, som var (òg er) krevende endagsritt som den samme avisen dannet. Ideen til å lage et så stort ritt kom i fra suksessen til den franske avisen L'Auto, som hadde hatt stor suksess med Tour de France. 


== Etapper ==


== Resultater ==


== I etterkant ==
Giroen ble regnet som en stor suksess, og arrangøren bestemte seg tidlig for å lage en ny utgave i 1910. Startene og målgangene ble da sett av store publikummengder.


== Eksterne lenker ==
Giro d'Italia to begin in Ireland in 2014 på independent.co.uk.
Giro d'Italia Historie på cyclingarchves.com.
Giro d'Italia 1909 på cyclingarchves.com.
Giro d'Italia tidsskrift på http://hemeroteca.mundodeportivo.com/ (spansk)
Vitenskapsåret 1790

Vitenskapsåret 1790 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1790.


== Hendelser ==
Den engelske ornitologen John Latham publiserer sin Index Ornithologicus.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Ikke utdelt.


== Fødsler ==
20. januar - John Blackwall, britisk naturforsker og entomolog (død 1881)
23. januar - Johann Jakob Heckel, østerriksk taksidermist, zoolog og iktyolog (død 1857)
3. februar - Gideon Mantell, britisk geolog og paleontolog (død 1852)
12. mars - John Frederic Daniell, britisk kjemiker og fysiker (død 1845)
23. mai - Jules Dumont d'Urville, fransk sjøoffiser og oppdagelsesreisende (død 1842)
1. juli - George Everest, walisisk landmåler og geograf (død 1866)
25. oktober - Robert Stirling, skotsk prest og oppfinner (død 1878)
8. desember – Friederike Lienig, latvisk (balttysk) entomolog (død 1855)
19. desember - William Edward Parry, britisk admiral og polarforsker (død 1855)


== Dødsfall ==
5. februar - William Cullen, skotsk lege og kjemiker (født 1710)
17. april - Benjamin Franklin, amerikansk vitenskapsmann og oppfinner, underskriver av Declaration of Independence  (født 1706)
Johann Bernoulli II, sveitsisk matematiker (født 1710)


== Referanser ==
Parlamentsbygninga i Singapore

Parlamentsbygninga i Singapore er ei offentlig bygning i Singapore som huset Singapores parlament. Det ligger langs Singaporeelva i Downtown Core, rett over gata for Høyesterettsbygninga, og med Raffles Place på motsatt side av elva. parlamentsbygninga sto ferdig i juli 1999, og den ble utforma for å representere nåtidas arkitektoniske uttrykk for suverenitet og autoritet.


== Litteratur ==
Tan, Sumiko (2000) The Singapore Parliament: The House We Built. Times Media, Singapore. ISBN 981-232-144-6


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Parliament House, Singapore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Parliament House, Singapore – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Singapores parlament om bygningas arkitektur
Downtown Core

Downtown Core er et byplanleggingsområde i regionen Central sør i Singapore. Området omgir Singaporeelvas munning og den sørøstlige delen av elvas nedbørsfelt. Downtown Core er et av de tettest bebygde områdene i landet, og preges av de mange skyskraperne. Det utgjør Singapores økonomiske sentrum, og omfatter steder som Marina Bay og Raffles Place. I Downtown Core ligger også Parlamentsbygninga, Høyesterettsbygninga og Rådhuset. Downtown Core hadde 3 722 innbyggere i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Planleggingsrapporten for Downtown Core fra 1995
Rådhuset i Singapore

Rådhuset i Singapore (kinesisk: 政府大厦; engelsk: City Hall; malayisk: Dewan Bandaraya; tamilsk: நகர மண்டபம) er ei bygning i Downtown Core i Singapore. Den sto ferdig i 1929, og var hovedkontor for ei rekke offentlige myndigheter, før den ble overtatt av Høyesterett i 1987. I 1992 fikk bygninga status som nasjonalmonument. I 2015 vil den sammen med den tidligere høyesterettsbygninga gjøres om til Singapores nye nasjonalgalleri.


== Eksterne lenker ==
(en) City Hall, Singapore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Rådhuset i Singapore hos YourSingapore
Raffles Place

Raffles Place (kinesisk: 莱佛士坊; pinyin: Láifó Shìfāng; malayisk: Pesara Raffles; tamilsk: ராஃபிள்ஸ் பிளேஸ்) er et strøk i sentrum av Singapore. Det tilhører området Downtown Core, og ligger langs den sørlige bredden til Singaporeelva og vest for Marina Bay. Raffles Place er landets viktigste forretningsstrøk, og preges av de mange skyskraperne. Raffles Place var sentrum for byplanen til Singapores grunnlegger, Stamford Raffles, og er oppkalt etter ham.


== Eksterne lenker ==
(en) Raffles Place – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Raffles Place – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sofie Aubert Lindbæk

Sofie Aubert Lindbæk (født 19. mai 1875 i Kristiania, død 29. oktober 1953) var en norsk forfatter og lærer, også virksom som filmsensor. Hun var datter til juristen og politikeren professor Ludvig Mariboe Benjamin Aubert (1838–1896) og forfatteren Elise Aubert, født Aars (1837–1909). Hun var mor til journalist og krigskorrespondent Lise Lindbæk (1905–1961) og til banksjef, cand. jur. Jannik Lindbæk (1906–1966), som var far til forretningsmannen Jannik Lindbæk (født 1939) og skuespiller Peter Lindbæk (født 1945).
Sofie Aubert Lindbæk fikk 1896 eksamen fra Olaf Bergs lærerinneskole i Kristiania og arbeidet som lærer inntil 1902 da hun giftet seg med den danske historikeren dr. philos. Johannes Peder Lindbæk (1872–1919) og flyttet til Danmark. De bodde siden dels i København, dels i Roskilde der mannen hennes fikk stilling som stiftskriver. Etter mannens død flyttet hun med sine barn tilbake til Norge. Hun arbeidet 1920–1936 som lærer ved Nissens pikeskole i Oslo, men var også virksom ved Statens Filmkontroll, som varamann fra 1920 og i tiden 1935–1940 som fast ansatt filmsensor.
Sofie Aubert Lindbæks første bøker var skjønnlitterære. Senere skrev hun kulturhistoriske skildringer fra 1800-tallet og ga ut dokumentasjon fra samme tid, til dels om sin egen familie. I sin tid i Danmark var hun styremedlem i Dansk forfatterforening.


== Bibliografi ==
1900: Fanny Ramm
1905: Den yngste
1907: Student
1910: Landflygtige; af Aubert'ske papirer
1912: Hjemmet paa Fæstningen; af Aubert'ske papirer
1913: Fra Det norske selskabs kreds, en samling aktstykker
1915: "Moer Korens" dagbøger, 2 bind
1921: Fra krinolinetiden, Elise Auberts brev og dagbøker
1922: En russ fra femti-aarene : L.M.B. Auberts dagbøker i utdrag
1929: Gamle minder fra Christiania og Jeløen : fru Sofie Volds erindringer
1935: Karl Johans brev till riksståthållaren [Carl] Mörner 1816–1818 – utgiver
1938: Statholder C. Mørners brev til Carl Johan 1816–1818 – sammen med Reidar Omang
1939: Hjemmet på Akershus : Aubertske papirer
1948: Årgang 1875
1950: Nye tomter
1951: Sommerdøgn på skjæret


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindbæk, Sofie i Hvem er hvem? 1912
Lindbæk, Sofie Aubert i Hvem er hvem? 1930
Lindbæk, Sofie Aubert i Hvem er hvem? 1948
Sofie Aubert Lindbæk i  Store norske leksikon
Tommaso Salvadori

Greve Adelardo Tommaso Salvadori Paleotti (født 30. september 1835 i Porto San Giorgio, død 9. oktober 1923 i Torino) var en italiensk zoolog og ornitolog.
Salvadori ble født i Porto San Giorgio, og var sønn til greve Luigi Salvadori og Ethel. Han ble tidlig interessert i fugler og publiserte en bok om fuglerne på Sardinia i 1862. Etterpå studerte han medisin i Pisa og Rom.
Han deltok i Garibaldi's militærekspedisjon til Sicilia som medisinsk offiser.
Han ble assistent på zoologimuseet i 1863, og ble varadirektør på Torinos Naturhistoriske museeum i 1879. Han var spesialist på Asias fugler. Han publiserte mer enn 300 artikler i ornitologi. 1880 reste han til British museum i London før å arbeide med deres kataloger.


== Bibliografi ==
Hans viktigste arbeider var 

1869: Monografia del Gener Ceyx Lacépède, Atti della R. Accademia delle Scienze.
1871: Nuove specie di uccelli dei generi Criniger, Picus ed Homoptila Nov. Gen. Atti della R. Accademia delle Scienze.
1872, med O. Antinori: Intorno al Cypselus horus, Atti della R. Accademia delle Scienze.
1872, med O. Antinori: Intorno ad un nuovo genere di Saxicola Torino (1872), Atti della R. Accademia delle Scienze.
1873, med O. Antinori: Nuova specie del Genere Hyphantornis, Atti della R. Accademia delle Scienze.
1879: Di alcune specie del Genere Porphyrio Briss. Atti della R. Accademia delle Scienze.
1879: Ornitologia della Papuasia e delle Molucche, Atti della R. Accademia delle Scienze.
1880: Osservazioni intorno ad alcune specie del Genere Collocalia G.R. Gr., Atti della R. Accademia delle Scienze.
1889: Collezioni ornitologiche fatte nelle isole del Capo Verde da Leonardo Fea, Annali Museo Civico di Storia Naturale di Genova (2) 20: 1-32.
1891: Catalogue of the Psittaci, or parrots, in the collection of the British museum (London).
1893: Catalogue of the Columbae, or pigeons, in the collection of the British museum (London).
1895: Catalogue of the Chenomorphae (Palamedeae, Phoenicopteri, Anseres) Crypturi and Ratitae in the collection of the British Museum (London).
1901: Due nuove specie di Uccelli dell' Isola di S. Thomé e dell'Isola del Principe raccolte dal sig. Leonardo Fea. Bolletino della Società dei Musei di Zoologia ed Anatomia comparata della R. Università di Torino.
1901: Uccelli della Guinea Portoghese raccolti da Leonardo Fea, Annali del Museo Civico di Storia Naturale di Genova
1903: Caratteri di due nuove specie di Uccelli di Fernando Po, Bolletino della Società dei Musei di Zoologia ed Anatomia comparata della R. Università di Torino.
1903: Contribuzioni alla ornitologia delle Isole del Golfo di Guinea, Memorie della Reale Academia delle Scienze di Torino, série II, tome LIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Notes and News. Besøkt: 9. mai 2013.
Geodætisk Institut

Geodætisk Institut var et dansk statlig kartografisk institutt, det ble opprettet i 1928 ved sammenleggingen av Generalstabens topografiske Afdeling med Den danske Gradmaaling.
Geodætisk Institut var en del av det danske Krigsministeriet, senere Forsvarsministeriet.
1. januar 1989 ble Geodætisk Institut lagt sammen med Matrikeldirektoratet og Det Kongelige danske Søkortarkiv til Kort & Matrikelstyrelsen, i dag Geodatastyrelsen.


== Eksterne lenker ==
Kort og Matrikelstyrelsen
Dawn of the Planet of the Apes

Dawn of the Planet of the Apes er en amerikansk science fiction-film fra 2014. Filmen er regissert av Matt Reeves, og har Andy Serkis, Gary Oldman, Jason Clarke og Kodi Smit-McPhee i hovedrollene.
Filmen er en oppfølger til Rise of the Planet of the Apes (2011).


== Handling ==
Caesars utvikling fra å være en vanlig ape til å få menneskelig intelligens ble fulgt i Rise of the Planet of the Apes. Nå er han leder for en voksende nasjon av genetisk utviklede aper som blir truet av en gruppe mennesker som har overlevd et virus som herjet verden et tiår før. Fred oppstår, men den viser seg å bli kortvarig når menneskene gjerne vil gjeninnta rollen som den regjerende arten på jordkloden.


== Rolleliste ==
Andy Serkis som Caesar
Gary Oldman
Jason Clarke
Kodi Smit-McPhee
Keri Russell
Judy Greer som Cornelia
Terry Notary som Rocket
Toby Kebbell
Enrique Murciano
Kirk Acevedo som Carver
Karin Konoval som Maurice


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dawn of the Planet of the Apes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dawn of the Planet of the Apes på Internet Movie Database 
(no) Dawn of the Planet of the Apes hos Filmfront 
(sv) Dawn of the Planet of the Apes i Svensk Filmdatabas 
(da) Dawn of the Planet of the Apes i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dawn of the Planet of the Apes på Allociné 
(nl) Dawn of the Planet of the Apes på MovieMeter 
(en) Dawn of the Planet of the Apes på AllMovie 
(en) Dawn of the Planet of the Apes på Rotten Tomatoes 
(en) Dawn of the Planet of the Apes på Metacritic 
(en) Dawn of the Planet of the Apes på Box Office Mojo
Hasse Borg

Hasse Borg (født 4. august 1953 i Örebro) er en svensk tidligere fotballspiller og sportssjef.
Borg hadde siden 1999 stilling som sports- og markedssjef i Malmö FF. Den 31. august 2011 forlot Borg Malmö FF etter 28 år i klubben. I hans tid som sportssjef, hadde klubben tatt seg tilbake til Allsvenskan, vunnet svensk mesterskap (2004), og bidratt vesentlig til klubbens finansielt forbedrede situasjon.Under Borg solgte Malmö FF spillere som Zlatan Ibrahimović, Markus Rosenberg, Afonso Alves og Ola Toivonen, noe som har bidratt til forsterkning av klubbkassen. Borg står også bak det vellykkede sponsorsamarbeidet Nätverket.
Som spiller deltok Borg i ett VM (1978), og vant svensk mesterskap to ganger, med Malmö FF, i 1986 og 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Hasse Borg – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hasse Borg – UEFA 
(en) Hasse Borg – Transfermarkt 
(en) Hasse Borg – national-football-teams.com 
(en) Hasse Borg – WorldFootball.net 
(de) Hasse Borg – fussballdaten.de 
(en) Hasse Borg – FBref
Divergent (film)

Divergent er en amerikansk science fiction-film fra 2014. Filmen er regissert av Neil Burger, manuset er skrevet av Evan Daugherty og Vanessa Taylor basert på romanen med samme navn av Veronica Roth. Shailene Woodley, Kate Winslet, Theo James, Miles Teller og Zoe Kravitz er noen av skuespillerne som spiller hovedroller.
I 2015 kom oppfølgeren Insurgent.


== Handling ==
I fremtidens Chicago, er mennesker delt inn i fem grupper basert på hva slags personligheter de har, enten de er uselviske, fredelige, ærlige, modige eller intelligente. Tenåringen Beatrice Prior (Shailene Woodley) blir en Divergent (avvikende), som vil si at hun ikke hører til i en bestemt gruppe. Hun er den som oppdager at en ond plan er i ferd med å iscenesette seg i det ellers tilsynelatende perfekte samfunnet hun lever i.


== Rolleliste ==
Shailene Woodley som Beatrice «Tris» Prior
Kate Winslet som Jeanine Matthews
Theo James som Tobias «Four» Eaton
Miles Teller som Peter
Zoe Kravitz som Christina
Jai Courtney som Eric
Ray Stevenson som Marcus Eaton
Ashley Judd som Natalie Prior
Ansel Elgort som Caleb Prior
Tony Goldwyn som Andrew Prior
Maggie Q som Tori
Mekhi Phifer som Max
Ben Lloyd-Hughes som Will
Christian Madsen som Al
Ben Lamb som Edward
Justin Wachsberger som Lauren
Amy C. Newbold som Molly Atwood


== Annet ==
Lucas Till, Jack Reynor, Jeremy Irvine, Alex Pettyfer, Brenton Thwaites, Alexander Ludwig og Luke Bracey var blant skuespillerne som ble vurdert for de mannlige hovedrollene.
Jeremy Irvine var førstevalget for rollen som Tobias «Four» Eaton, men han avslo fordi han ikke ville bli sett på som et tenåringsidol.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Divergent (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Divergent på Internet Movie Database 
(no) Divergent hos Filmfront 
(sv) Divergent i Svensk Filmdatabas 
(da) Divergent i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Divergent på Allociné 
(nl) Divergent på MovieMeter 
(en) Divergent på AllMovie 
(en) Divergent på Turner Classic Movies 
(en) Divergent på Rotten Tomatoes 
(en) Divergent på Metacritic
Air Control Wing

Air Control Wing (ACW) er en ving i det danske Flyvevåbnet. ACW har militær overvåkning av all flytrafikk i dansk og tilstøtende luftrom som spesiale, og de militære operatører holder våkent øye med denne lufttrafikk og har kontrollen med danske jagerfly døgnet rundt på alle årets dager. Dette skjer fra kontrollsenteret som befinner seg på Flyvestation Karup.
Tre radarhoder med store og langtrekkende radarer leverer data til kontrollsenteret. Radarhodene er plassert i Skagen, Skrydstrup (Sønderjylland) og Bornholm. Flere mindre radarer er med på å danne det komplette radarbildet.
ACW har tillike et mobilt kontrollsenter, som med en høy beredskap kan innsettes hvor politikere og Forsvarets ledelse ønsker det. Denne avdelingen kan løse de samme oppgavene som kontrollsenteret på Flyvestation Karup. Avdelingen opererer fra mobile containere og er utrustet med en langtrekkende radar av typen TPS-77 (produsert av Lockheed Martin), samt et antall kortrekkende radarer.
Fra 2005 til 2009 hadde ACW og forgjengeren – Kontrol og varslingstjenesten – en kortrekkende radar og teknisk personale utsendt til den afghanske hovedstaden Kabul, hvor de medvirket til å høyne flyvesikkerheten ved å levere data til kontrolltårnet i Kabul internasjonale lufthavn. Disse data har gitt flyvelederne uvurderlige informasjoner om flytrafikken i området.
I Kastrup Lufthavn har ACW flyveledere og flyvelederassistenter som sammen med den sivile luftromskontroll avvikler både den militære og sivile flytrafikk. 
Endelig har ACW sin egen utdannelsesavdeling, som grunn-, etter- og videreutdanner militære medarbeidere til ACW-spesialer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fabian Ebenhoch

Fabian Ebenhoch (født 12. januar 1979) er en østerriksk tidligere skihopper og nåværende skihopptrener.
Som aktiv skihopper deltok han i fem verdenscuprenn i årene 1998–2000, med 23.-plass i Iron Mountain 26. februar 2000 som beste plassering. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 89 i sesongen 1998/99 og 69 i 1999/2000. To av de fem verdenscuprennene var i den tysk-østerrikske hoppuka; beste plassering var 29.-plass i Innsbruck 3. januar 2000, som ga ham 50.-plass sammenlagt. Under vinter-universiaden (studentlekene) i Štrbské Pleso (Poprad) i 1999 delte han seieren i normalbakken med polske Łukasz Kruczek, og han var på det østerrikske laget som tok sølv i lagkonkurransen.
Fra 2002 til 2011 var han hovedtrener for Italias hopplandslag for kvinner og i 2011–2013 hovedtrener for det italienske kombinertlandslaget. I mai 2013 ble han utnevnt til ny hovedtrener for Sveits' kvinnelandslag i hopp, der han overtok etter Sven Arnold.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Winter Universiade '99 Poprad-Tatry: Ski jumping (besøkt 9. mai 2013)
Winter Sport News: Fabian Ebenhoch lascia l'Italia, è il nuovo allenatore del salto femminile in Svizzera (8. mai 2013, besøkt 9. mai 2013)
Swiss-Ski: Neuer Trainer für die Skispringerinnen (7. mai 2013, besøkt 9. mai 2013)


== Eksterne lenker ==
(en) Fabian Ebenhoch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fabian Ebenhoch – FIS (skihopping)
Grudge Match

Grudge Match er en amerikansk komedie/sportsfilm fra 2013. Filmen er regissert av Peter Segal, og har Sylvester Stallone og Robert De Niro i hovedrollene.


== Handling ==
De to tidligere og aldrende proffbokserne Henry «Razor» Sharp (Sylvester Stallone) og Billy «The Kid» McDonnen (Robert De Niro) vant hver sin prestisjematch mot hverandre på 1980-tallet, før Razor ga seg som proffbokser like før de skulle gjøre opp seg imellom. Begge går fremdeles med bitterheten godt i behold, og er fremdeles svorne fiender som ikke tåler synet av hverandre. Så får de et tilbud som de innser at de ikke kan si nei til, av flere grunner: Å gå i ringen en siste gang, for å en gang for alle avgjøre hvem som er best.


== Rolleliste ==
Sylvester Stallone som Henry «Razor» Sharp
Robert De Niro som Billy «The Kid» McDonnen
Kevin Hart som Dante Slate Jr.
Alan Arkin som Louis «Lightning» Conlon
Kim Basinger som Sally
Jon Bernthal som BJ
LL Cool J som Frankie Brite
Han Soto som Kenji
Camden Gray som Trey


== Annet ==
Både Sylvester Stallone og Robert De Niro har tidligere spilt berømte boksekarakterer. Stallone spilte Rocky Balboa i Rocky-filmene, mens De Niro spilte i den biografiske filmen Den rasende oksen, som omhandler eks-bokseren Jake La Motta.
Det er flere referanser til Stallones ikoniske karakter Rocky i filmen, særlig i treningsregimet til Razor, som blant annet inneholder lange joggeturer, spising av rå egg og å nesten slå på rått kjøtt. I tillegg er han blind på det ene øyet, også en tydelig referanse til Rocky, som også var hemmet av et dårlig øye.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Grudge Match på Internet Movie Database 
(no) Grudge Match hos Filmfront 
(sv) Grudge Match i Svensk Filmdatabas 
(da) Grudge Match i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Grudge Match på Allociné 
(nl) Grudge Match på MovieMeter 
(en) Grudge Match på AllMovie 
(en) Grudge Match på Rotten Tomatoes 
(en) Grudge Match på Metacritic 
(en) Grudge Match på Box Office Mojo
Peer Qvam

Peer Hafslo Qvam (født 24. desember 1911, død 27. juli 1977) var en norsk arkitekt. Han er best kjent for å ha tegnet en rekke av Oslos T-banestasjoner på 1960-tallet. 
Qvam ble utdannet ved Norges tekniske høgskole (uteksaminert 1936) og arbeidet en periode hos Johan Meyer d.y. samt hos Dagfinn Morseth og Mads Wiel Gedde. Sammen med de to sistnevnte vant han i 1938 en arkitektkonkurranse om tegning av Jar kirke. Arbeidet ble påbegynt først i 1958 med Qvam som utførende arkitekt, og kirken ble innviet i 1961.
I perioden 1946–58 arbeidet Qvam i kompaniskap med John Engh. Sammen vant de i 1946 en konkurranse om nytt sentralstasjonsanlegg som forutsatte at den gamle Østbanestasjonen ble revet. Verneinteresser satte en stopper for rivningen, og planene ble omarbeidet en rekke ganger før Oslo S så dagens lys med Engh som utførende arkitekt. Qvam var blant konsulentene ved planleggingen av Oslotunnelen og skal ha bidratt til utformingen av Elisenberg stasjon (aldri åpnet) og Nationaltheatret stasjon.
Alle T-banestasjonene Qvam tegnet, åpnet i 1966 og ligger langs Grorudbanen, inkludert fellesstrekningen fra sentrum og ut til Tøyen. Det dreier seg om stasjonene Jernbanetorget, Grønland, Tøyen, Carl Berners plass, Risløkka, Vollebekk og Veitvet. De er bearbeidet en god del visuelt siden Qvams tid, og standarden er oppgradert.
Qvams firma er videreført som Doxrud-Mjøset-Eggen og deretter Arne Eggen Arkitekter.


== Kilder ==
Gunnarsjaa, Arne (1999). Arkitekturleksikon. Oslo: Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1. 
Steenstrup, Bjørn (red.) (1973). «Peer Qvam». Hvem er hvem?: 449. 
Om John Engh i Norsk biografisk leksikon (omtaler samarbeidet)