jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carolineskolen

Carolineskolen er en jødisk privatskole i København, hvor elevene utover de vanlige fagene (for eksempel dansk, matematikk osv.) også får undervisning i hebraisk. Religionsundervisningen inkluderer alle fag, men tar utgangspunkt i og legger vekt på jødedommen. Undervisningen er tilsynelatende over landsgjennomsnittet, idet elevene i 2006 forlot skolen med et gjennomsnitt på 9,2 til Folkeskolens avgangesprøver.


== Historie ==
Skolen er en fusjon av Mosaisk Drengeskole og den jødiske pikeskole, Carolineskolen. Mosaisk drengeskole ble opprinnelig grunnlagt i 1805 av Mendel Levin Nathanson.


== Nåtid ==
Skolen har ca. 200 elever og 15 lærere. Dessuten har skolen foruten et normalt bibliotek, et jødisk bibliotek med bøker vedrørende jødisk historie, religion, kultur, Israel m.v.


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside om skolen historie
Undervisningsministeriet
Alfred Hartlieb von Wallthor

Alfred Freiherr Hartlieb von Wallthor (født 21. januar 1921 i Feldkirch, død 23. juli 2011 i Detmold) var en tysk historiker som hadde sitt fokus på Westfalens historie. Wallthor ledet det daværende LWL-Institut für westfälische Regionalgeschichte, og var æresprofessor ved Westfälische Wilhelms-Universität Münster.


== Referanser ==
Luis Somoza Debayle

Luis Somoza Debayle (født 18. november 1922, død 13. april 1967) var en nicaraguansk politiker som offisielt tjente som landets president fra 1956 til 1963, men som i realiteten var landets diktator fra 1956 til sin død.
Somoza fikk sin utdannelse ved Louisiana State University. Etter faren  Anastasio Somoza Garcías død 29. september 1956 ble han først innsatt som midlertidig president, og det følgende året valgt til president for en ny periode. Hans styre var litt mildere enn det farens hadde vært, men de borgerlige rettighetene var begrensede, og korrupsjon forble vanlig.Hans yngre bror Anastasio Somoza Debayle var leder for Guardia Nacional, var landets nest mektigste mann under sin eldre brors styre. Selv om Luis nektet å la seg gjenvelge i 1963, sørget brødrene for at presidentene fra 1963 og utover var politikere lojale mot somozaene. Dermed holdt Luis den reelle makten i landet fram til 1967, da han døde av et hjerteinfarkt i Managua, førtifire år gammel. 
Under Luis Somozas regime spilte Nicaragua en nøkkelrolle i opprettelsen av det sentralamerikanske fellesmarkedet, støttet av framskrittsalliansen. Under invasjonen av Bahía de Cochinos tillot han at de CIA-trente cubanske opprørerne reiste ut fra Puerto Cabezas på Nicaraguas karibiske kyst.
Etter sin død overtok broren som diktator. Den sandinistiske frigjøringsfront, som kom til å styrte hans bror i 1979, ble grunnlagt i 1961, og startet en konflikt mot regjeringen.
Han ble gravlagt sammen med faren i Cementerio Occidental i nasjonalgardens mausoleum i Managua. 


== Referanser ==
Michael Epkenhans

Michael Epkenhans (født 27. juni 1955 i Wiedenbrück) er en tysk militærhistoriker. Epkenhaus studerte historie og anglistikk ved  Westfälische Wilhelms-Universität Münster fra 1975 til 1982.


== Referanser ==
Peter Baumgart

Peter Baumgart (født 7. september 1931 i Berlin) er en tysk historiker. I den senere tid har Baumgarts hovedfokus vært på universitetshistorie i tidlig moderne tid.


== Referanser ==
Petróleos de Venezuela

Petróleos de Venezuela, S.A. (PDVSA) er et statseid oljeselskap i Venezuela. Det drives stort innen eksport av petroleum fra Venezuela.  PDVSA kjøpte halvparten av bensin- varemerket Citgo fra Southland Corporation i 1986 og resten i 1990. Slik kom selskapet seg inn på markedet i USA. 
PDVSA ble etablert i 1975, og har hovedkontoret sitt i Caracas.
Venezuela regnes som å ha dee største petroleumsreservene i Amerika. Landet er på femteplass i verden hvis en lister opp land etter petroleumsreserver.
Med reservane i Orinoco-beltet er det regnet med at landet kan ha opp imot de største reservene i verden. 
PDVSA har en produksjonskapasitet, inkludert avtaler med andre selskaper, på 4 millionar fat hver dag (600,000 m³). Daglig produksjon er på over 3 millionar fat om dagen (500,000 m³). Reservene regnes som å væra 78 milliarder fat råolje og 4190 km³ naturgass.
I 2002  sluttet mange av de tilsette i PDVSA seg til en nasjonal streik. Målet med streiken var at president Hugo Chávez skulle utlyse et tidlig nyvalg. Styresmaktene sette så inn lojal arbeidskraft, og tusenvis av streikende fekk ikke fortsette i arbeidet sitt. 


== Konkurrenter ==
Exxon Mobil Corporation
Petróleos Mexicanos
Saudi Arabian Oil Company
Petrobras


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) PDVSA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Yahoo! – Petróleos de Venezuela SA selskapsprofil
Karl Polanyi

Karl Paul Polanyi (født 25. oktober 1886 i Wien i Østerrike-Ungarn, død 23. april 1964 i Pickering i Canada) var en ungarsk-amerikansk tenker, kjent for sin opposisjon til  tradisjonell økonomisk tekning, spesielt uttrykt i hans bok The Great Transformation. Polanyi huskes i dag i stor grad som opphavsmannen til substantivismen, en kulturell tilnærming til økonomi som understreker at økonomi er nedfelt i samfunn og kultur. Dette synet sto i sterk kontrast til formalistisk, klassisk økonomi, men oppnådde popularitet innenfor sosialantropologi, økonomisk sosiologi og statsvitenskap.Polanyis tilnæring har gitt opphav til en tilnærming som har vært anvendt på et mangfold studier, slik som historiske studier og på sosialantropologiske case. Polyanis The Great Transformation ble en modell for mye senere historisk sosiologi.
I 1933 emigrerte Polany til London, hvor han arbeidet som journalist og privatlærer. Etter krigen mottok han et tilbud om stilling fra Columbia University i USA (1947–1953). På grunn av konas fortid i kommunistpartiet, måtte Polanyi bosette seg i Canada og pendle til New York.


== Arbeider ==
The Great Transformation (1944)
Trade and Markets in the Early Empires (1957, red.)
Dahomey and the Slave Trade (1966)
Primitive, Archaic, and Modern Economics: Essays of Karl Polanyi (1968, samlede essays og utvalg fra tidligere arbeider).
The Livelihood of Man (November 1977)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Karl Polanyi Institute of Political Economy – The Karl Polanyi Institute of Political Economy ved Concordia University.
Karl Polanyi, The Great Transformation: The Political and Economic Origins of Our Time (1944) Review Essay av Anne Mayhew ved College of Arts and Sciences, University of Tennessee
Profile on Karl Polanyi – On the History of Economic Thought
Kari Polanyi Levitt Arkivert 8. desember 2008 hos Wayback Machine.
Magyar Sziget

Magyar Sziget (ungarsk: Ungarsk øy) er en musikkfestival som holdes årlig i Ungarn. Festivalen er kjent for sine nazi-sympatier og politikere fra flere europeiske land deltar på festivalen. I Anders Behring Breiviks tekst, den siktede for terrorangrepene i Norge i 2011, hyller han den svenske artisten Saga for sine patriotiske tekster.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Ari Vatanen

Ari Pieti Uolevi Vatanen (født 27. april 1952 i Tuupovaara i Finland) er en finsk politiker og tidligere verdensmester i rally. Han er bosatt i Frankrike hvor han driver en vingård.Vatanen vant verdensmesterskapet i rally i 1981 som privatfører med Ford, og har også vunnet Rally Dakar fire ganger, med Peugeot i 1987, 1989 og 1990 og med Citroën i 1991.
Vatanen ble valgt til Europaparlamentet i 1999 fra Samlingspartiets liste i Finland. I 2004 ble han valgt til samme parlament, men nå som representant for den franske Union pour un mouvement populaire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ari Vatanen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ari Vatanen på Internet Movie Database 
(en) Ari Vatanen hos The Movie Database 
(en) Ari Vatanen hos Europaparlamentet 
(de) Ari Vatanen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ari Vatanen – eWRC-results.com
Jiangjin

Jiangjin (kinesisk: 江津区; pinyin: Jiāngjīn Qū) er et bydistrikt i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
Arealet er på 3 200 km².
Befolkningen var på 1 444 861 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Karakul

Karakul (Svartsjøen) er en innsjø i Pamir-fjellene i Tadsjikistan. Innsjøen ligger 3914 moh, er 230-236 m på det dypeste og har ikke avløp, dvs. den er endorheisk. Vannet er salt. Karakul er Tadsjikistans største naturlige innsjø.
Karakuls areal er 380 km². En halvøy og en øy deler innsjøen i to basseng; et mindre basseng i øst med dybder på 13-19 m og et større basseng i vest hvor dybden når over 230 m. Øya er 8 km lang og 4 km bred, mens stredet mellom halvøya og øya er 1 km bredt. Tre elver renner ut i innsjøen. Så sent som på 1800-tallet var øya som nesten deler innsjøen i to, landfast i nord over et smalt eid. 
For britene var innsjøen tidligere kjent som Lake Victoria of the Pamirs, og den var angitt med det navnet på både britiske og russiske kart. 
Innsjøen ligger i et sirkulært nedslagskrater med en diameter på 52 km. Når krateret ble dannet hersker det mange teorier omkring. Anslagene varierer fra 3 til 230 millioner år siden.
Krateret ble oppdaget bl.a. gjennom studier av satellittbilder.
Området som Karakul ligger i har mindre enn 30 mm nedbør i året. Dessuten er temperatursvingningene ved Karakul spesielle. En russisk oppdagelsesreisende opplevde at temperaturen steg fra -35 grader C til -6,2 grader C fra kl 09 til kl 13, altså en temperaturøkning på 28,8 grader C på 4 timer. Målinger i 1933 og 1934 viste kun 15 frostfrie dager i året, og senere målinger viser at 67 av 100 år har ikke frostfrie perioder i det hele tatt. Vannet har et saltinnhold på 7 gram pr liter og er derfor udrikkelig.
Tidligere lå nivået på Karakuls vannflate høyere enn i dag. Det gjelder også flere andre lukkede innsjøer i Sentral-Asia.  Det antas at vannet tidligere har stått 60 m høyere. Selv ved 37 m høyere vannstand, vil vann renne ut i sørenden av innsjøen, og Karakul har derfor tidligere hatt utløp. Etter at vannstanden sank mistet innsjøen utløpet og saltinnholdet økte.Et spesielt trekk ved Karakul er at bunnen er dekket av is. Det er forskjellige teorier om årsaken til denne isen – rester etter tidligere isbreer, rester fra istiden eller av nyere opprinnelse. I tillegg er det is langs kanten av innsjøen, og Karakuls størrelse er under stadig endring. 
Karakul er helt dekket av is fra oktober til mai.


== Referanser ==
Marussia F1

Marussia F1 Team, i 2015 kalt Manor Marussia F1 Team, var et Formel 1-team med base i Storbritannia, som konkurrerte i Formel 1 fra 2012 til 2015. Det var en videreføring av det tidligere Virgin Racing-teamet, etter at dette ble kjøpt opp av den russiske sportsbilprodusenten Marussia etter 2010-sesongen. I 2011 konkurrerte de under navnet «Marussia Virgin Racing». I februar 2011 ble det videre bekjentgjort at teamet skulle konkurrere under en russisk lisens, som det andre russiske teamet i F1-sporten etter Midland. Da Virgin Group trakk seg ut etter 2011-sesongen, ble teamet reetablert og konkurrerte videre som «Marussia F1 Team».
Teamet tok mesterskapspoeng i Formel 1 for første gang i Monacos Grand Prix 2014, hvor Jules Bianchi sikret to poeng med sin niendeplass.Etter store økonomiske problemer ble det 7. november 2014 kunngjort at teamet var konkurs og ville bli lagt ned. 19. januar 2015 kunngjorde Marussias bobestyrere at auksjoneringen av teamets biler og eiendeler var kansellert for å muliggjøre et eventuelt oppkjøp. Teamet kom ut av gjeldsadministrasjon 19. februar 2015, og ble reetablert som Manor Marussia F1 Team etter at nye investorer kom til for å redde teamet. Teamet byttet til britisk lisens for 2015-sesongen, men beholdt Marussia som konstruktørnavn. Årsaken var at de brukte Marussias 2014-bil, MR03, oppdatert for å samsvare med reglene for 2015. Fra 2016 bygde de en helt ny bil, som den nye kontruktøren Manor Racing, og Marussia opphørte som konstruktør.


== Fullstendige Formel 1-resultater ==
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv skrift indikerer raskeste runde)

Noter til tabellen:

Note 1:  - Brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marussia F1 Team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marussia F1 Team – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Cantacuzino

Cantacuzino er en bojarslekt fra Valakia og Moldova, og ifølge familietradisjonen nedstammet fra en gresk-bysantinsk adelsslekt (fanarioter) med navnet Kantakuzenos. Hele slekten fikk fyrstestatus i Russland i 1865. Fyrst Stefan Cantacuzino bosatte seg i Sverige i 1944, der slekten er medlem av Ointroducerad adels förening. Tidligere statsminister i Romania Gheorghe Cantacuzino var medlem av slekten.


== Referanser ==
D’Otrante

d'Otrante er en opprinnelig fransk slekt som nedstammer fra Napoleons politiminister Joseph Fouché som 24. januar 1808 ble utnevnt til fransk greve med uforandret navn og 15. august 1809 til hertug av Otranto (fransk: Otrante) i det napoleonske lydriket Kongedømmet Napoli, en stat i Italia som eksisterte 1806–1815 og hvor Joachim Murat da var konge.
Hans yngre sønner Armand (1800–1878) og Paul (1801–1886), som ble den tredje og fjerde hertugen, flyttet i 1822 til Sverige, der Armand i 1870 kjøpte herregården Stjärnholm utenfor Oxelösund. En gang før 1877 kjøpte broren Paul eller Pauls sønn Gustav (1840–1910), femte hertug, herregården Elghammar utenfor Stjärnhov (i Gnesta kommune).
Gustavs sønn Charles (1877–1950) var sjette hertug. Han var far til Therese (1907–2000), gift med Bennich von Stedingk, Margareta (1909–2005), gift med fyrst Gustav Albrecht av Sayn-Wittgenstein-Berleburg, Gustaf (1912–1995), syvende hertug, og Louis (født 1917), greve Fouché d’Otrante.
Den yngre broren Louis giftet seg og fikk to døtre på 1940-tallet. Hertug Gustaf giftet seg i 1967 med Christina von Rosen og fikk barna Marguerite 1968, Pauline 1970, Joséphine 1979, og endelig den nåværende, åttende hertugen, Charles-Louis 1986.
Slekten inngår både i den historiske (napoleonske) franske adelen (grevetittel) og den italienske adelen (hertugtittel). I Sverige er slekten medlemmer i Ointroducerad adels förening.


== Referanser ==
Parecon

Parecon (fra eng. Participatory Economics) eller deltagerøkonomi er et økonomisk system foreslått av blant andre aktivisten og teoretikeren Michael Albert og den radikale økonomen Robin Hahnel. Økonomien bruker deltagerstyrte beslutninger som en økonomisk mekanisme for å veilede produksjonen, konsumpsjonen og distribusjonen av ressurser i et gitt samfunn. Parecon foreslås som et alternativ til vår tids kapitalistiske markedsøkonomier og også som et alternativ til sosialistisk planøkonomi.De underliggende verdiene som parecon forsøker å implementere er likhet, solidaritet, mangfold, arbeiderselvstyre og effektivitet. Følgende prinsipper og institusjoner er hovedsakelig foreslått for å oppnå disse målene: 

arbeider- og konsumentråd som anvender selvstyrte beslutningsprosesser
balansert jobbsammensetning
økonomisk kompensasjon som bestemmes i forhold til arbeidets innsats og offer, og
deltagerplanlegging.Albert og Hahnel understreker at parecon bare er en alternativ økonomisk teori, og derfor må komplementeres av like viktige alternative visjoner innen det politiske, kulturelle og familiære livet. Forfatterne har også diskutert anarkistiske elementer innen det politiske feltet, multikulturalisme innen det kulturelle feltet, og feminisme innen familie- og kjønnsfeltet som mulige hjørnesteiner for de andre samfunnssfærene. Stephen R. Shalom har begynt å arbeide med en deltagerpolitisk visjon som han kaller «par polity». Begge disse systemene utgjør til sammen den politiske filosofien som kalles Deltagerisme.


== Referanser ==
Vahl skole

Vahl skole er en 1–7 skole (barneskole) i bydel Gamle Oslo i Oslo. Skolen har navn etter professor i botanikk, Martin Vahl.
Skolen ble etablert i 1897 som Vahlsgadens folkeskole på og Rudolf Nilsens plass, som da het Vahls plass. I 1922 flyttet skolen til Herslebs gate 20b under navnet Hersleb skole. Det gamle bygget ble da overtatt av Vahl høiere almennskole, senere kalt Vahl videregående skole. Den videregående skolen var i drift til 1989. Etter dette ble skolebygget blant annet brukt som opplæringssenter for Akershus fylkeskommune, og som møtested for den muslimske menigheten World Islamic Mission.
I 1997 ble skolen gjenåpnet som grunnskole. Våren 2005 ble Vahl skole utnevnt nasjonal demonstrasjonsskole.

Høsten 2013 flyttet Kuben videregående skole inn i den tidligere rektorboligen, som er oppgradert til undervisningsformål og står i skolegården, med avdeling for allmennpraktisk linje med tilrettelagt opplæring for elever med spesielle behov. Høsten 2014 tok Ullern videregående skole over arbeidsgiveransvaret for avdelingen og flyttet den til nye Ullern vgs høsten 2015.


== Rektor ==
2020-: Janne Thon Rehn
2019: Jan Ljøner (midlertidig)
2017-2019 Pål Nesse


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
What Child Is This?

What child is this, who, laid to rest,On Mary’s lap is sleeping,Whom angels greet with anthems sweetWhile shepherds watch are keeping?This, this is Christ the King,Whom shepherds guard and angels singHaste, haste to bring Him laud,The babe, the son of Mary!Why lies He in such mean estateWhere ox and ass are feeding?Good Christian, fear: for sinners hereThe silent Word is pleading.Nails, spear shall pierce him through,The Cross be borne for me, for youHail, hail the Word Made Flesh,The babe, the son of Mary!So bring Him incense, gold, and myrrh;Come, peasant, king, to own Him!The King of Kings salvation bringsLet loving hearts enthrone Him!Raise, raise the song on high!The virgin sings her lullaby.Joy! joy! for Christ is born,The babe, the son of Mary!

«What Child Is This?» er en populær julesang skrevet i 1865. I en alder av 29 ble den engelske forfatteren William Chatterton Dix rammet av en uventet sykdom som nesten kostet ham livet. Han ble sengeliggende i flere måneder, og gikk inn i en dyp depresjon. Selv etter sin nær døden-opplevelse skrev Dix mange hymner, inkludert «What Child Is This?» som senere ble satt til den tradisjonelle britiske melodien «Greensleeves».
Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet Ann-Margret's Christmas Carol Collection i 2004.


== Referanser ==
Benito Ballent Rodrigo

Benito Ballent Rodrigo (født 9. mars 1963), mest kjent som Benito,  er en spansk tidligere fotballspiller som spilte i Real Racing Club de Santander og Club Atlético Osasuna. Han var mye plaget med skader i slutten av karrieren og måtte derfor legge opp i en alder av 32 år.


== Eksterne lenker ==
Benitos spillerprofil på Zerozero.pt
Mohammad Oraz

Mohammad Oraz (kurdisk: Mihemed Ewraz, persisk: محمد اوراز; født 1969 i Naghadeh, Østlige Kurdistan, død 6. september 2003 i Islamabad, Pakistan) var en  iransk fjellklatrer kurdisk bakgrunn. Han var den første kurderen (samt den første iraneren) som besteg Mount Everest. Han regnes som en nasjonalhelt for kurdere, og et symbol for uavhengighet.


== Internasjonale stigninger ==
1998, Rakapushi, Pakistan.
1999, Everest, Nepal.
2000, Cho Oyu, Nepal, uten oksygenkapsel.
2000, Shishapangma, Nepal, uten oksygenkapsel.
2001, Makalu, Nepal, uten oksygenkapsel.
2001, Ararat, Tyrkia.
2002, Lhotse, Nepal, uten oksygenkapsel.
2003, opp til 7900 m av Gasherbrum i, Pakistan


== Eksterne lenker ==
Everest Summiter Mohammad Oraz death (engelsk)
محمد اوراز Arkivert 22. juli 2011 hos Wayback Machine. (persisk)
Karl Rohe

Karl Rohe (født 1934, død 21. juni 2005) var en tysk statsviter og rektor ved Universität Essen. Rohe beskjeftiget seg spesielt med det politiske systemet i Storbritannia, partiforskning og politisk kulturforskning.


== Referanser ==
Armin Nolzen

Armin Nolzen (født 1968) er en tysk historiker. Nolzen studerte historisk vitenskap, germanistikk, samfunnsvitenskap og filosofi ved Ruhr-Universität Bochum. Fra 1994 til 1997 var han vitenskapelig medarbeider ved Universität Bochum.


== Referanser ==
Rainer S. Elkar

Rainer S. Elkar (født 10. mars 1945 i Neustadt an der Aisch) er en tysk historiker. Elkar har undervist i næringslivs- og sosialhistorie ved Universität der Bundeswehr München og har vært formann for eksamenskomitéene ved Fakultet for stats- og sosialvitenskap.
Ralf Blank

Ralf Blank (født 12. november 1962 i Schwerte) er en tysk historiker. Siden 2001 har han vært adjunkt professor (Lehrbeauftragter) i historie ved Ruhr-Universität Bochum.


== Referanser ==
Lagergren

Lagergren er en svensk adelsslekt. Claes Lagergren (1853-1930), pavelig kabinettskammerherre, ble 1889 tildelt tittelen marki av pave Leo XIII i arvelig utvidet primogenitur (hovedmann og arving har tittelen samtidig). Han ble gift med Caroline (Alice Maria Beatrice Claudia) Russell 6. mai 1891 i Roma og fikk tre sønner;
Claes Leo Alexander Carl Erik Johan Axel Claesson Lagergren (1892–1961), marki, pavelig kabinettskammerherre.
Leo Johan Arthur Louis Josef Gustaf Howland Claesson Lagergren (1898–1975), greve, pavelig kabinettskammerherre.
Leo Carl Gustaf Paul Johan Dionysius Claesson Lagergren (1899–1931), greve, løytnant.De yngre sønnene Johan og Carl mottok gjennom pavelig patent 3. juni 1904 grevelig verdighet i arvelig begrenset primogenitur. Johan har etterkommere i mannslinjen.
Som pavelig adel inngår slekten i den italienske adelen. I Sverige er slekten med i Ointroducerad adels förening og den matrikkel som utgis av foreningen. I matrikkelen regnes markislekten og den grevelige slekten som separate slekter.
I 1892 kjøpte Claes Lagergren godset Tyresö med Tyresö slott. Etter hans død skjenket enken slottet og slottsområdet til Nordiska museet.
Slekten Lagergren stammer fra Långbrott i Åtvidaberg. Medlemmer var på 1700- og 1800-tallet bl.a. prester, godseiere, landmålere og andre standspersoner.


== Marki av Lagergren ==
Claes Eric Philip Frans Joseph Leo Lagergren (1853–1930), marki 1889–1930
Claes Leo Alexander Carl Erik Johan Axel Claesson Lagergren (1892–1961), marki 1892–1961
Claes Lagergren (f 1940), marki 1940-
Claes Lagergren (f 1960), marki 1961-
Arving: Claes Lagergren (f 1992)


== Greve av Lagergren ==
Johan Lagergren (1898–1975), greve 1904-1975
Gustaf-Erik Lagergren (f 1932), greve 1975-
Arving: Carl Lagergren (f 1960)
Carl Lagergren (1899–1931), greve 1904-1931


== Referanser ==
Kristne fagforeninger

Kristne fagforeninger oppsto i Tyskland mot slutten av 1800-årene, som en reaksjon på de frie fagforeningene som hadde en sosialistisk ideologi. 
De kristne fagforeningene ble grunnlagt med et kristent verdisyn og som partipolitisk nøytrale enhetsfagforeninger. I 1901 slo de gjenværende kristne fagforeningene seg sammen i Gesamtverband der christlichen Gewerkschaften Deutschlands (GCG). Fagforeningene er ikke knyttet til noen bestemt konfesjon.


== Referanser ==