jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Langwasser Mitte undergrunnsstasjon

Langwasser Mitte er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Langwasser Mitte er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå.
Stasjonen ligger i sentrum av bydelen Langwasser. I nærheten av stasjonen ligger kjøpesenteret Franken-Center og en busstasjon.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Langwasser Mitte (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gemeinschaftshaus undergrunnsstasjon

Gemeinschaftshaus er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Gemeinschaftshaus er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Gemeinschaftshaus (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Langwasser Süd undergrunnsstasjon

Langwasser Süd er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Langwasser Süd er den sørlige endestasjonen på linjen U1. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Langwasser Süd (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fürth Hardhöhe undergrunnsstasjon

Fürth Hardhöhe er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Fürth Hardhöhe er den nordlige endestasjonen for linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Hardhöhe (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fürth Klinikum undergrunnsstasjon

Fürth Klinikum er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Fürth Klinikum er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå. Fra stasjonen åpnet i 2004 og frem til Fürth Hardhöhe undergrunnsstasjon sto ferdig i 2007 var stasjonen nordlig endestasjon for U1.
Stasjonen har navnet sitt etter Fürther Klinikum, et større universitetssykehus som ligger i nærheten av stasjonen.
Vest for banen ligger DB-holdeplassen Fürth Unterfarrnbach med stopp for regionaltog på R2 linjen.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Klinikum (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fürth Stadthalle undergrunnsstasjon

Fürth Stadthalle er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Fürth Stadthalle er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå. Fra stasjonen åpnet i 1998 og frem til Fürth Klinikum undergrunnsstasjon sto ferdig i 2004 var stasjonen nordlig endestasjon for U1.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Stadthalle (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fürth Rathaus undergrunnsstasjon

Fürth Rathaus er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Fürth Rathaus er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå.
Stasjonen ligger i nærheten av det jødiske museet i Fürth, Fürths kunstgalleri, rådhuset og teateret.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Rathaus (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fürth Hauptbahnhof undergrunnsstasjon

Fürth Hauptbahnhof er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Fürth Hauptbahnhof er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå. Fra stasjonen åpnet i 1985 og frem til Fürth Stadthalle undergrunnsstasjon sto ferdig i 1998 var stasjonen nordlig endestasjon for U1.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Hauptbahnhof (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jakobinenstraße undergrunnsstasjon

Jakobinenstraße er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Jakobinenstraße er på linjen U1. Stasjonen befinner seg under bakkenivå. Fra stasjonen åpnet i 1982 og frem til Fürth Hauptbahnhof undergrunnsstasjon sto ferdig i 1985 var stasjonen nordlig endestasjon for U1.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fürth Jakobinenstraße (Nürnberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Minns du sången

Minns du sången er et svensk sangprogram som gikk på SVT fra 1998 til 2000. I dette programmet bidro ulike artister med kristne sanger og delte sine livserfaringer, med både «latter og tårer». Programmet ble produsert av svensk TV-Inter. Serien ble laget ut fra samme konsept som Gloria og Bill Gaithers TV-program i USA. Også i Norge ble det laget flere Minnes du sangen program, etter samme konseptet. 
Urban Ringbäck og Anders Jaktlund laget sammen med sangere og musikere totalt 25 program i årene 1998 til 2000. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Margrethe Erikstad

Margrethe Molden Erikstad (født 2. juni 1921 i Skien, død 26. mai 2018 i Kristiansand) var en norsk musikklærer og kordirigent.


== Utdanning og tjeneste ==
Etter artium og lærerskole studerte hun ved Musikkonservatoriet i Oslo og tok dirigenteksamen 1 og 2. Deretter ble det diplomeksamen ved De Pauw University i USA og studier ved Westminster Abbey Choirschool i London. Hun studerte også opplesning og sang i Oslo og Wien og debuterte med opplesningsaften i Universitetets Aula i 1947. Hun var ansatt ved Kristiansand Lærerskoles musikkavdeling i 37 år. Hun var knyttet til NRK Skolekringkastingen i 15 år og var dommer i NRKs korkonkurranse i 25 år. I åtte år var hun også knyttet til Rikskonsertenes skolekonserter. Fra 1964 til 1974 var hun medlem av Statens Musikkråd, fra 1974 til 1982 var hun medlem av Rikskonsertenes styre og fra 1978 til 1993 var hun medlem av Norsk Komponistfond.


== Schola Cantorum ==
Hun startet Domkirkens Barnekor i Kristiansand i 1950 med 80 gutter og jenter og var pedagogisk leder for korskolen Schola Cantorum Kristiansand fra 1950 til 1981. Fra 1976 var koret fristilt fra kirken og tilknyttet Kristiansand kommunes kulturutvalg. Ungdomskoret Collegium Cantorum ledet hun fra 1976 til 1992. Korene var aktive i konkurranser både i Norge og i andre land og ga konserter og deltok i TV-programmer i Norge, Finland, England, Tyskland og Frankrike.


== Heder ==
Kristiansands kunstnerstipend
Kongens fortjenstmedalje i gull 1980
Vest-Agder fylkes kulturpris 1981
FONOKOs æresmedlemskap 1991


== Referanser ==


== Kilder ==
Schola Cantorum Kristiansand Korportrett Teksthefte
Shunqing

Shunqing (kinesisk: 顺庆区, pinyin:  Shùnqìng Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 545 kvadratkilometer og 620.000 innbyggere (2004). 


== Eksternew lenker ==
Infoside
Per Højholt

Per Højholt (født 22. juli 1928, død 15. oktober 2004) var en dansk forfatter. 
Højholt debuterte som 20-åring i 1948 med diktkretsen De nøgne i det litterære tidsskriftet Heretica. Året etter utkom  diktsamlingen Hesten og Solen, som var sterkt inspirert av miljøet rundt Heretica. Han brøt gjennom til en modernistisk stil med Poetens Hoved i 1963, som ble etterfulgt av Provinser (1964), Show (1966), og Min hånd 66 (1966). 
Senere fikk han et folkelig gjennombrudd med Gittes monologer. Han er dessuten kjent for sin Praksis-serie og romanene 6512 (1969), Auricula (2003) og den posthume og ufullendte Hans Henrik Mattesen – En monografi (2007).
Diktsamlingen Turbo er innspilt som noe av den tidligste danske elektroniske musikk (1968) og står som en milepæl i denne sjangeren, senere er den gjenutgitt sammen med en ny fortolkning av Turbo på dobbelt CD-en Tilbage til TURBO (2001).
Højholt var også bokanmelder.
«Personen på toppen» fra diktsamlingen Praksis, band 9 : Det gentagnes musik er tatt opp i Kulturkanonen.


== Utmerkelser - utvalg ==
Det Danske Akademis Store Pris
Modersmål-Prisen
Kritikerprisen
Holberg-medaljen
Johannes Ewald Legatet
Emil Aarestrup-medaljen
Jeanne og Henri Nathansens Minnelegat
Statens Kunstfonds hædersydelse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Per Højholt på bibliografi.dk
(en) Per Højholt på Internet Movie Database 
(da) Per Højholt på Filmdatabasen 
(da) Per Højholt-arkivet på Det kongelige Bibliotek
Frank Jæger

Frank Jæger (født 19. juni 1926, død 4. juli 1977) var en dansk forfatter. Han gikk under tilnavnet den lyse Jæger. Han ga ut verker innenfor mange sjangre, men det var poesien og radiospillene som gjorde ham populær. 
Jæger ble utdannet bibliotekar i 1950 og kunne fra samme tid leve av sine forfatterinntekter. 
Han var kjent som den lyse Jæger særlig i kretsen rundt tidsskriftet Heretica, som han var medredaktør av i 1952–1953. 
Hans dikt «Sidenius i Esbjerg» fra Cinna og andre digte er med i Kulturkanonen.


== Utmerkelser - utvalg ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Frank Jæger på bibliografi.dk
Biografi på dr.dk
«Kulturkanonen, Litteratur, Lyrikantologi» (PDF) (dansk). Kulturministeriet. s. 132–133. Arkivert fra originalen (PDF) 23. oktober 2013. Besøkt 30. oktober 2015. 
Frank Jæger hos litteraturpriser.dk
Peter Rumjantsev

Peter Alexandrovitsj Rumjantsev-Zadunajskij, russisk: Пётр Александрович Румянцев-Задунайский, (født 4. januarjul./ 15. januar 1725greg., død 8. desemberjul./ 19. desember 1796greg.) var en russisk greve og en av de mest kjente russiske generalene på 1700-tallet. Han var Katarina den stores guvernør i Ukraina fra 1764 og fram til hennes død 32 år senere.


== Bakgrunn ==
Peter var den eneste sønnen av grev Aleksander Rumjantsev og Maria, datter og arving til grev Andrej Matvejev. Faren var Peter den stores assistent, og moren var også mye sammen med Peter den store og det ble påstått at den unge Peter var sønn av Peter den store, som han både ble oppkalt etter og var gudsønn til. Hans søster, Praskovja Bruce ble senere en av Katarina den stores nærmeste medarbeidere.
Rumjantsev deltok i Den russisk-svenske krig (1741–1743), og fraktet personlig Åbotraktaten til keiserinne Elisabeth av Russland. Han ble ved denne anledningen forfremmet til oberst. Han utmerket seg også gjennom flere slag under syvårskrigen og sørget gjennom disse seirene for de russiske styrkenes adgang til Berlin.


== Guvernør ==

Så lenge Katarina den store regjerte, var Rumjantsev øverste guvernør i Ukraina. Dette embetet hadde hans far også hatt tidligere, og Rumjantsev stod for en sentralistisk politikk og fjernet det selvstyret som hetmanene tidligere hadde hatt, og integrerte de nyerobrede områdene inn i Det russiske keiserdømmet. Han er blitt anklaget for å fremme livegenskapet, men dette var en politikk utenfor hans kontroll


== Den russisk-tyrkiske krig (1768-1774) ==

Da den russisk-tyrkiske krig brøt ut i 1768, tok Rumjantsev kommandoen over en hær som skulle erobre Azov. Han slo osmanene i slagene ved Larga-elven og Kagula, krysset Donau og rykket inn i Romania. For disse oppsiktsvekkende seirene ble han utnevnt til feltmarskalk og gitt ærestittelen Zadunaiskij («den andre siden av Donau»). Da hans tropper begynte å nærme seg Sjumen i Bulgaria i 1774, fikk den nye osmanske sultanen Abd-ul-Hamid I panikk og ba om fredsforhandlinger, og Rumjantsev undertegnet på vegne av Det russiske keiserdømmet Küçük Kaynarca-traktaten som la grunnlaget for Russlands sterke stilling i det sørøstlige Europa.


== Den russisk-tyrkiske krig (1787–1792) ==

Da den neste russisk-tyrkiske krig brøt ut i 1787 var Rumjantsev den mest anerkjente militære kommandant i Russland, noe som hadde pådratt seg andres misunnelse. Blant andre av Katarina den stores generaler, som Grigorij Potemkin, arbeidet for å forhindre at han skulle få en ny kommando.
Under krigen mot tyskerne mistenkte Rumjantsev at Potemkin motarbeidet ham ved å hindre at han fikk nødvendige forsyninger, og han søkte av den grunn avskjed. Men under Kościuszko-oppstanden i 1794 ble han utnevnt til øverstkommanderende, men det var hans rival Aleksandr Suvorov som faktisk førte styrkene i kamp.


== Litteratur ==
Encyclopædia Britannica, ellevte utgave, utgitt 1910-1911 bind 23


== Eksterne lenker ==
(en) Pyotr Alexandrovich Rumyantsev-Zadunaisky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
InterContinental

InterContinental er navnet på en kjede av topp luksushoteller som ble grunnlagt etter andre verdenskrig av Pan Am, under dets leder Juan Trippe. Det drives i dag av InterContinental Hotels Group. Hotellkjeden eier og opererer over 200 hoteller i mer enn 75 land i alle fem verdensdeler,


== Historie ==
InterContinental startet i 1946 da det første hotell ble åpnet i Belém, Brasil. I 1981 solgte moderselskapet InterContinental Hotels Corporation hotellkjeden til det britisk baserte Grand Metropolitan. og igjen i 1988 ble kjeden solgt til det japansk baserte Saison Group 


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) InterContinental hotels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diehtosiida

Diehtosiida eller Samisk vitenskapsbygg er et internasjonalt kunnskaps- og informasjonssenter for samer og urfolk. Bygget ligger i Kautokeino (Guovdageaidnu) i Finnmark og stod ferdig juni 2009. Offisiell åpning var 2. november 2009. Senteret huser følgende institusjoner:

Sámi allaskuvla / Samisk høgskole
Sametingets opplæringsavdeling og avdeling for språk
Gáldu, kompetansesenteret for urfolks rettigheter
Studentsamskipnaden i Indre Finnmark
Samisk arkiv
SEAD Samisk spesialpedagogisk støtteDet samiske navnet er satt sammen av diehtu som betyr «kunnskap» og siida, «samisk bosettingsområde».Bygget er tegnet av Reiulf Ramstad Arkitekter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Diehtosiida
Optisk kommunikasjon

Optisk kommunikasjon er en form for telekommunikasjon som bruker visuelle signaler eller lys som transmisjonsmediun.
De enkleste formene for optisk eller visuell kommunikasjon er metoder for å sende meldinger over avstand ved hjelp av signaler som er synlige for øyet, for eksempel vardebrenning og semaforflagging. Et moderne optisk kommunikasjonssystem består av en transmitter som koder en melding til et optisk signal, en radiokanal som bærer signalet til sin destinasjon, og en mottaker som gjengir meldingen fra det mottatte optiske signalet. Ved hjelp av fiberoptikk kan en sende signalene som lys istedenfor strøm i tradisjonell elektronikk.


== Historikk ==
Gammeldags optisk telegrafi kan omfatte:

Røyk- og ildsignaler (bauner og varder)
Optisk telegraf: Chappetelegraf (klaffetelegraf), luketelegraf, lystelegraf
Semafor (flagg)Nyere optisk kommunikasjon kan omfatte:

Fiberoptikk, system der laserlys ledes igjennom en fiberoptisk kabel


== Eksterne lenker ==
(en) Optical communication – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gaoping (Nanchong)

Gaoping (kinesisk: 高坪区, pinyin: Gāopíng Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 812 kvadratkilometer og teller 570.000 innbyggere (2004). 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Bazhou (Bazhong)

Bazhou (kinesisk: 巴州区; pinyin: Bāzhōu Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Bazhong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 2 566 kvadratkilometer og teller 1 290 000 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Infoside
Infoside
Yucheng (Ya’an)

Yucheng (kinesisk: 雨城区) er et bydistrikt i byprefekturet Ya'an i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 
Det har et areal på 1.060 km² og teller 340.000 innbyggere (2004). Det er sentrum og administrativt sete for Ya'an.


== Kulturminner ==
I selve byområdet ligger Que-steinutskjæringene i Gao Yis gravmæle (高颐墓阙及石刻, Gāo Yí mù què jí shíkè), som er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yucheng District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Infoside
Tomb Towers and Stone Sculptures in Gaoyi Graveyard
Gao Yi mu que ji shike Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.
Han Gao Yi que tupian (zutu)
Gao Yi Muque Ji Shike - Towers and Stone Sculptures at Gao Yi's Tomb
Gao Yi cemetery at Ya'an in Sichuan
Jingyang (Deyang)

Jingyang (forenklet kinesisk: 旌阳区, pinyin: Jīngyáng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Deyang i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 648 kvadratkilometer og teller 630.000 innbyggere (2004). Det er regjeringssete for Deyang.


== Referanser ==
Spontant symmetribrudd

Spontant symmetribrudd er et fenomen i fysikken der en symmetri hos et system bryter grunntilstanden (eller vakuumtilstanden hos en kvantefeltteori)
Eksempelet i figuren viser et symmetrisk mekanisk system, der den symmetriske situasjonen ikke har lavest energi og befinner seg i labil likevekt. Et annet enkelt eksempel på spontant symmetribrudd er  ferromagnetisme. Jernets struktur har speilsymmetri, og ved høye temperaturer finnes ingen spontan magnetisering. Men om det kjøles ned til under Curiepunktet, oppstår det et spontant magnetisk moment innen små domener.
Et annet eksempel der symmetrien spontant brytes ved en faseovergang er superleder og Meissner-effekten.
Et eksempel er den såkalte Higgsmekanismen, der tre av de fire elektrosvake bosonene, W+, W- og Z0 får masse ved at den elektrosvake gaugesymmetrien brytes spontant til den elektromagnetiske gaugesymmetrien. Fotonene forblir masseløse. Dette er en egenskap hos den kjente Weinberg-Salam-teorien, som Steven Weinberg og Abdus Salam fikk Nobelprisen i fysikk for i 1979.
Kunståret 1808

Kunståret 1808 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1808.


== Hendelser ==
2. mai og 3. mai: I Spania begynner geriljavirksomheten til motstandsbevegelsen mot de franske styrkene til Napoléon Bonaparte blir udødeliggjort i 1814 av Francisco Goyas Tredje mai 1808.
20. desember – Det originale Covent Garden Theatre i London ødelegges av brann, sammen med det meste av kulissene, kostymer og manuskripter.
John James Audubon gifter seg med Lucy Bakewell.
Rijksmuseum flyttes fra Haag til Amsterdam.
Thomas Phillips blir medlem av Royal Academy.
Johann Dominicus Fiorillos Geschichte der zeichnenden Künste publiseres.


== Verk ==
William Blake – Satan betrakter kjærtegnene til Adam og Eva
François Joseph Bosio – Statue av Cupido med bue (Eremitasjen)
Antoine-Jean Gros – Napoleon på slagmarken i Preussisch-Eylau
Edouard Pingret – Portrett av Napoléon Bonaparte


== Priser ==
Prix de Rome, maleri: Alexandre-Charles Guillemot


== Fødsler ==
19. januar - Franz Theodor Kugler, tysk kunsthistoriker og forfatter (død 1858)
5. februar -
Uno Angerstein, svensk skribent, musiker, kunstner, offiser, landbruker og industrimann (død 1874)
Carl Spitzweg, tysk kunstmaler og poet (død 1885)
15. februar - Carl Friedrich Lessing, tysk romantisk kunstmaler (død 1880)
26. februar - Honoré Daumier, fransk kunstmalere, billedhugger og illustratør (død 1879)
6. mars - Sophie Adlersparre, svensk kunstmaler (død 1862)
20. mars - Antoine Etex, fransk billedhugger, kunstmaler, arkitekt og forfatter (død 1888)
28. mars - Knud Baade, norsk kunstmaler (død 1879)
16. april - Amaury Duval, fransk kunstmaler (død 1885)
21. april - Gustav König, tysk kunstmaler (død 1869)
2. mai - Charles Gleyre, sveitsisk kunstmaler innen akademismen (død 1874)
14. mai]] - Eduard Schott, tysk metallurg og kunststøper (død 1895)
7. juli]] - Philipp Wirth, tysk kunstmaler og fotograf (død 1878)
20. september - Albert Zimmermann, tysk kunstmaler (død 1888)
21. oktober - Eberhard Emminger, tysk kunstmaler og litograf (død 1885)


== Dødsfall ==
3. januar - Fredrika Eleonora von Düben, svensk kunstner (kunstmaleri og broderi) (født 1738)
10. februar - Hugh Douglas Hamilton, irsk portrettmaler (født 1734-1739)
3. mars - Anton von Maron,østerriksk kunstmaler som arbeidet i Roma (født 1733)
5. april - Johann Georg Wille, tysk kobberstiker (født 1715)
15. april - Hubert Robert, fransk kunstmaler (født 1733)
6. juni - Magdalene Bärens, dansk kunstmaler som malte stilleben og blomster (født 1737)
4. desember - Karl Ludwig Fernow, tysk kunstkritiker og arkeolog (født 1763)
ukjent dato
Fredrika Eleonora von Düben, svensk tekstilkunstner, medlem av Kungliga Akademien för de fria konsterna (født 1738)


== Eksterne lenker ==
(en) 1808 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Bates Clark Medal

John Bates Clark Medal deles ut av American Economic Association hvert andre år til «den amerikanske økonomen under førti år som har gjort et betydelig bidrag til økonomisk tenkning og kunnskap».Prisen blir ansett som en av økonomien mest prestisjefylte priser, kanskje nest etter Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel. Prisen blir delt ut annethvert år frem til 2007, og den ble delt ut hvert år fra 2009 fordi mange som fortjente medaljen gikk uten å ha blitt tildelt den, fordi det ikke var nok av dem. 
Omkring 40% av de som tidligere har fått denne medaljen, har senere blitt tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel. 


== Vinnere ==
Dale W. Jorgenson (1971)
Joseph E. Stiglitz som ledet daværende president Bill Clinton sitt råd av økonomer fra 1995 til 1997, og var sjefsøkonom i Verdensbanken mellom 1997 og 2000
Robert Solow som ble utnevnt til førsteamanuensis ved forskningsinstituttet Massachusetts Institute of Technology i 1949.
Sanford J. Grossman (1988)
David Kreps (1990)
Paul Krugman (1991)
Andrei Shleifer (1999)
Matthew Rabin (2003)


== Referanser ==
Thinkerbell

Thinkerbell er en norsk pop/rock-duo bestående av gitarist Jørn Christensen og vokalist Vibeke Saugestad. Duoen ga ut albumet Thinkerbell på Sony Music Entertainment i 1998. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 1999 i klassen popgruppe. Christensen fikk dessuten Edvard-prisen i klassen populærmusikk – mindre verk i 1999 for sangen «Velvet Days» fra albumet. Duoen har hatt sporadiske konserter i inn- og utland og kom med sitt andre album «Thinkerbell II» 7. mars 2011 på Rodeløkka Records / Nordic Records.


== Eksterne lenker ==
(en) Thinkerbell på Discogs 
(en) Thinkerbell på MusicBrainz 
(en) Thinkerbell på Songkick 
(en) Thinkerbell på MySpace
Hans van Steenwinckel den eldre

Hans van Steenwinckel den eldre (født ca. 1545, død 1601), var en flamsk-dansk arkitekt og billedhugger. 
Han ble født i Antwerpen som sønn av den nederlandske arkitekten Lourens van Steenwinckel, og ble antagelig innkalt til Danmark omkring 1578 av byggmesteren Anthonis van Obbergen for å hjelpe til med Kronborg slott. 
Han arbeidet på flere markante bygninger, som f.eks. Slangerup kirke, Tycho Brahes Uranienborg på Hven, St. Petri kirke og Helligåndskirken i København samt festningsanlegg som Akershus, Varberg, Halmstad og Christianopel.
Han er far til de to arkitektene og billedhuggerne Lorenz van Steenwinckel og Hans van Steenwinckel den yngre samt farfar til Hans van Steenwinckel den yngste.
Han døde i Halmstad og ligger begravet i unionskirken Sankt Nikolai i samme by. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Kollberg, Ludvig: S:t Nikolai kyrka i Halmstad, Halmstad, 1996
Albert Lasker Award

Albert Lasker Award er en del av Albert Lasker Basic Medical Research Award som har vært delt ut hvert år siden 1946. 
Den deles ut til levende personer som har gjort store bidrag innen medisinsk vitenskap, eller som har utført store offentlige tjenester på vegne av medisinen. Prisen blir administrert av organisasjonen Lasker Foundation som ble grunnlagt av reklame-pioner Albert Lasker og hans kone Mary Woodard Lasker (senere en innflytelsesrik medisinsk forskningsaktivist). 
76 av dem som har mottatt Albert Lasker Award har også mottatt Nobels fredspris, hvorav 28 av dem i løpet av de to siste tiårene. Maria C. Freire er den nåværende presidenten i Lasker Foundation.