jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Østfold Arbeiderblad (1933–1937)

Østfold Arbeiderblad var en norsk avis, utgitt i Sarpsborg fra 4. mars 1933 til 18. desember 1937. Den var organ for Norges Kommunistiske Parti. 
Avisen kom ut ukentlig, og ble lansert med undertittelen «Hvori opptatt Arbeidets Rett, Fredrikstad og Proletar-Røsten, Sarpsborg». Senere ble undertittelen endret til «Organ for Norges Kommunistiske parti i Østfold», da man hadde ambisjoner om å gjøre den til kommunistenes samlende fylkesavis. Det siste driftsåret hadde man rukket å etablere salg hos Narvesen både i Sarpsborg, Greåker, Fredrikstad, Moss, Halden, Rakkestad, Mysen, Askim - og Oslo.Den første redaktøren, William Mikalsen, tok fatt på oppgaven med avisen etter å ha studert ved Kominterns Lenin-skole i Moskva fra 1931 - 1933. I en tid da NKP-avisene slet kom Sarpsborg-avisen regelmessig i flere år.I 1937 vedtok NKP å satse alt på daglig utgivelse av partiets sentrale organ Arbeideren, som man bare hadde klart å gi ut ukentlig. For å oppnå dette ble selv de viktige Trondheims- og Bergens-avisene Ny Tid og Arbeidet nedprioritert. I Østfold ble NKPs fylkesavis ofret for å skaffe flere lesere til Arbeideren. I avisens siste nummer proklamerte man på forsiden: «Arbeideren = Østfold Arbeiderblad» og meddelte av fylkesavisen nå skulle «gå inn i» hovedorganet. Samtidig fikk abonnentene Arbeideren tilsendt sammen med siste nummer av avisen.«Østfold Arbeiderblad» var også navnet på Arbeiderpartiets avis i Sarpsborg fra 1921 til 1927, forløperen til Sarpsborg Arbeiderblad.


== Redaktører ==
William Mikalsen 1933 - 1934
Alfr. L. Vestberg 1935 - 1937
William Mikalsen 1937


== Referanser ==
Troms Arbeiderblad

Troms Arbeiderblad var en norsk avis, utgitt fra 1. mai 1933 til 12. mai 1934. Den var organ for Norges Kommunistiske Parti.
Redaktør for avisen var Hans Førde.


== Referanser ==
Vestkysten (1933–1934)

Vestkysten var en norsk avis, utgitt i Bergen fra begynnelsen av 1933 til 1. november 1934. Den var organ for Norges Kommunistiske Parti. 
Avisen var spesielt beregnet på Vestlandets bonde- og fiskerbefolkning. Redaktør for Veskysten  var Sverre Kolltveit, mens den i 1933 ble redigert av Leonard Schrøder Evensen.


== Referanser ==
Durango (Colorado)

Durango (navajo: Kinłání) er en by og fylkessete i La Plata County i delstaten Colorado i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 16887 innbyggere. Byen ble grunnlagt som jernbanestasjon i 1881 og er oppkalt etter byen Durango i Spania. Durango ligger i nærheten av minnesmerker som Mesa Verde nasjonalpark og indianerreservatet ved Four Corners. Den er også endepunkt for den smalsporede jernbanen Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad, en museumsjernbane som går til den historiske gruvebyen Silverton.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Durango, Colorado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Elisabeth Tamm

Elisabeth Tamm (født 30. juni 1880, død 23. september 1958) var en svensk godseier og liberal politiker. Hun var i 1921 blant de første kvinnene som vant sete i Riksdagen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tamm tilhørte adelsslekten Tamm, som eide slott og herregårder over hele Sverige og var Sveriges rikeste familie på slutten av 1800-tallet.


=== Virke ===
Tamm overtok i 1905 driften av godset Fogelstad i Södermanland etter sin far. Hun engasjerte seg i lokalpolitikken og ble i 1908 ombud i Julita kommune. I 1916 ble Tamm ordfører i kommunestyret, som første kvinne i en slik posisjon i Sverige.Etter innføring av kvinnelig stemmerett i Sverige stilte Tamm til valg til Riksdagens andrekammer og ble i 1921 en av fem kvinner som vant riksdagsplass. Hun tilhørte Liberala Samlingspartiet og satt i Riksdagen til 1924.
Tamm var en del av Fogelstadsgruppen, som startet Kvinnliga medborgarskolan og drev tidsskriftet Tidevarvet. Hun var aktiv i Frisinnade kvinnors riksförbund og Svenska kvinnors vänsterförbund.Under andre verdenskrig engasjerte Tamm seg for Norges sak og hjalp norske flyktninger. I 1945 tok hun imot fanger løslatt fra Ravensbrück og ga dem opphold på Fogelstad.Tamm var opptatt av organisk landbruk og ga i 1940 ut boken Fred med jorden sammen med Elin Wägner.Tamm var også opptatt av kvinnesak, og finansierte utgivelsen av det norske tidsskriftet Kvinnen og Tiden fra 1947. Hun testamenterte også Fogelstad slott og det meste av sin betydelige formue til tidsskriftet, men utgiverne Henriette Bie Lorentzen og Kirsten Hansteen sa fra seg denne gaven i 1955 fordi de fant det riktigst å legge ned tidsskriftet.


=== Utmerkelser ===
Tamm ble tildelt Haakon VIIs Frihetskors.


== Referanser ==
John James Kinley

John James Kinley (født 15. oktober 1881 i Lunenburg i Nova Scotia, død 23. august 1971) var en kanadisk forretningsmann og politiker for Canadas liberale parti. 
Kinley var apoteker. Han åpnet sitt eget apotek i Lunenburg i en alder av nitten år og ekspanderte i 1912 til Halifax. Senere engasjerte han seg også i andre typer næringsvirksomhet og etablerte verftet Lunenburg Foundry Company.
Kinley var aktiv i lokalpolitikken i Lunenburg, der han var medlem av bystyret fra 1907 til 1910 og deretter ordfører fra 1911 til 1913. Han gikk så inn i provinspolitikken, og satt i provinsforsamlingen i Nova Scotia fra 1916 til 1925 og fra 1928 til 1930. Fra 1923 til 1925 var han minister uten portefølje i provinsregjeringen. Han engasjerte seg senere i rikspolitikken i Canada og var fra 1935 medlem av Underhuset. I 1945 ble han senator, en post han hadde til 1971.Under andre verdenskrig forhandlet Kinley med Canadas regjering om plassering av den norske marineleiren Camp Norway i  Lunenburg. Kinley ble tildelt Haakon VIIs Frihetskors.Sønnen, som også het John James Kinley, var viseguvernør i Nova Scotia fra 1994 til 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John James Kinley hos Canadas parlamentsbibliotek
2000 i Østerrike

Begivenheter i året 2010 i Østerrike.


== Statsledere ==
President - Thomas Klestil, Østerrikes president (1992–2004)
Kansler -
Viktor Klima, Østerrikes kansler (1997–2000)
Wolfgang Schüssel, Østerrikes kansler (2000–2007)


== Hendelser ==
5. februar - Jörg Haiders høyreradikale Freiheitliche Partei Österreichs går inn i en koalisjonsregjering til internasjonal fordømmelse.
3. oktober - Freiheitliche Partei Österreichs blir det nest største partiet etter parlamentsvalget.
11. november - Kaprun-ulykken, Østerrike: En taubanebrann i en alpintunnel dreper 155 skiløpere og snowboardere.


== Dødsfall ==
19. januar - Hedy Lamarr, skuespiller (født 1914)
11. mai - Paula Wessely, skuespiller (født 1907)
28. november - Liane Haid, skuespiller (født 1895)


== Referanser ==
Tverrsjøen

Tverrsjøen er et vann i Jevnaker kommune og er det andre vannet i Nordmarksvassdraget. Vannet ligger i Nordmarka nord, og er et populært sted sommer som vinter. I enden av Tverrsjøen ligger den gamle stallen Tverrsjøstallen som er omgjort til et enkelt serveringssted som har åpent i helgene på vinteren.
Fra Tverrsjøen kan man ta utgangspunkt i mange turer, blant annet til Pershusfjellet med utsikt helt til Tryvann.
Tverrsjøen er også et utgangspunkt til Svarttjernshøgda, Nordmarkas høyeste punkt.


== Referanser ==
Ole Thorgrimsen Fennefoss

Ole Thorgrimsen Fennefoss (født 1777 i Bygland, død rundt 1842 på Fennefoss i Evje og Hornnes kommune) var en norsk bonde og politiker. Han representerte Nedenes og Robygdelagets amt på Stortinget 1824–1826. Fennefoss var en kjent haugianer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Thorgrimsen Fennefoss hos Norsk senter for forskningsdata
Historia Horsiesi

Historia Horsiesi eller Horsiesios' besøk i Alexandria er en koptisk kristen tekst fra slutten av 300-tallet eller begynnelsen av 400-tallet. Teksten forteller om abbed Horsiesios reise gjennom Egypt og om hans besøk hos erkebiskopen Theofilos av Alexandria i siste halvdel av 300-tallet.Teksten er bevart i en papyruskodeks fra 500- eller 600-tallet, og i noen fragmenter fra Medinet Madi; den er oversatt til norsk i antologien Koptiske skrifter (2012), hvor den utgjør 14 sider.


== Referanser ==
Ayfer Baykal

Ayfer Baykal (født 1976) har siden 2010 vært medlem av Københavns borgerrepresentasjon, valgt for Socialistisk Folkeparti. Den 25. mai 2011 ble hun av SF Københavns bestyrelse utpekt til ny teknik- og miljøborgmester etter Bo Asmus Kjeldgaard, en post hun hadde til 2014. Ved kommunalvalget i 2013 gikk hennes borgmesterpost videre til Morten Kabell fra Enhedslisten.Ayfer Baykal er utdannet socialrådgiver.


== Referanser ==
66 (turné)

66 var en turné med Wenche Myhre.


== Spilleliste ==
«Når jeg blir 66»
«Prinsesse smil»
«En natt forbi»
«Over regnbuen»
«Småfolk»
«De siste entusiasterna»
«Jag diggar dej»
«Hjertekammer»
«Vårherres klinkekule»
«Hvis de fikk se meg nå»
«Den jeg vil bli»
«I'm a Woman»
«La meg være ung»
«Jeg og du og vi to og mange flere»
«Gi meg en cowboy til mann»
«Sussebass»
«Åh, det er søndag»
«Å-å-å sheriff»
«Katta vår»
«Vinter og sne»
«Keep Smiling»
«Når jeg blir 66»
«Vi lever»


== Band ==
Anders Eljas - kapellmester, flygel, keyboard og trekkspill
Steinar Larsen - gitar
Tom Erik Antonsen - bass
Dan Lindén - keyboard
Arild Torvik - percussion og trommer
Reidar Myhre - saksofon
Jorunn Hauge - bakgrunnsvokal
Marian Lisland - bakgrunnsvokal


== Datoer ==


=== 2013 ===


==== Februar ====
14. Drammens teater (Norge)
15. Drammens teater (Norge)
16. Drammens teater (Norge)
17. Drammens teater (Norge)
20. Olavshallen (Norge)
22. Kilden teater- og konserthus (Norge)
23. Stavanger konserthus (Norge)
28. Parkteatret i Moss (Norge)


==== Mars ====
1. Bølgen kulturhus (Norge)
2. Rica Parken Hotel (Norge)
6. Ibsenhuset (Norge)
7. Arendal kulturhus (Norge)
9. Oslo Konserthus (Norge)
19. Kulturhuset Bølgen (Norge)
20. Ullensaker kulturhus (Norge)
21. Festiviteten Haugesund konserthus (Norge)
23. Grieghallen (Norge)


==== Oktober ====
2. Grieghallen (Norge)
3. Drammens teater (Norge)
4. Drammens teater (Norge)
5. Drammens teater (Norge)
6. Drammens teater (Norge)
8. Blå Grotte (Norge)
9. Oslo Konserthus (Norge)
11. Gjøvik Olympiske Fjellhall (Norge)
12. Oppdal kulturhus (Norge)
13. Storstuggu (Norge)
15. Braathallen (Norge)
16. Bjørnsonhuset (Norge)
17. Førdehuset (Norge)
18. Operahuset Nordfjord (Norge)
23. Lillestrøm Kultursenter (Norge)
24. Bærum Kulturhus (Norge)
25. Maihaugsalen (Norge)
26. Oseberg kulturhus (Norge)
31. Kolben kulturhus (Norge)


=== 2014 ===


==== Februar ====
15. Drammens teater (Norge)
16. Drammens teater (Norge)


==== November ====
14. Expo Meloneras (Spania)
15. Expo Meloneras (Spania)


== Referanser ==
Gustaf Sparre

Nils Gustaf Alexander Sparre (født 31. mai 1834 i Fågelås socken i nåværende Hjo kommune, død 4. september 1914) var en svensk politiker, godseier og kammerherre. Han var vice talman (omtr. viselagtingspresident) 1891-1895 og talman (omtr. Lagtingspresident) 1896-1908 i Riksdagens førstekammer.
Sparr var mest aktiv i skatte- og forsvarskomiteer, og de to gikk ofte inni hverandre. Hans frihandelstilhørighet skaffet ham problemer i hjemplassen, men han kom inn på Riksdagen ved å representere Västernorrlands län. Han ble vice talman i 1891 og ble i førstekammeret som vice talman eller talman frem til 1908. Under unionskrisen i 1905 ble han vurdert som statsminister, men den 71 år gamle mannen ble ikke spurt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svenskt Biografiskt Lexikon
Precovery

Precovery (forkortelse fra engelske pre-discovery recovery) er et begrep brukt i astronomien som beskriver prosessen med å finne bildet av et objekt i arkiverte fotografier eller fotografiske plater med det formål å kalkulere en mer nøyaktig bane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) SkyMorph GSFC
Brannmann Sam

Brannmann Sam (engelsk: Fireman Sam, walisisk: Sam Tân) er en britisk animert (stop-motion) barneserie som har gått på britisk TV siden 1987. Handlingen foregår i den fiktive walisiske byen Pontypandy (et teleskopord av byene Pontypridd og Tonypandy).


== Norske stemmer ==
Helge Winther-Larsen
Ida Lind
Inger Gundersen
Lena Meieran
Anders Bye
Øyvind B. Lyse
Kristin Oftedal
Siv Klynderud
Anders Sundstedt


== Figurer ==
Brannmann Sam (Samuel Peyton Jones)
Elvis er en av kollegaene på stasjonen som kan være litt lett forvirrende og klossete
Stasjonssjef Stig (Stele)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fireman Sam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brannmann Sam på Internet Movie Database 
(no) Brannmann Sam på NRK TV
Otto Haslund

Otto Carl Bentzon Haslund (født 4. november 1842 i København, død 30. august 1917 i Koldby, Thy) var en dansk maler.
Som stipendiat foretok han i 1873 en lengre studiereise til Italia. Han var opprinnelig dyr- og landskapsmaler, men dyrket også etter oppholdet i Italia genre- og portrettmaleriet.Han er begravet på Assistens Kirkegård i København.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Haslund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Edvard von Krusenstjerna

Julius Edvard von Krusenstjerna (født 26. september 1841 i Askeryd, Jönköpings län, død 1. februar 1907 i Narvik, Norge) var en svensk embetsmann og politiker. Han var civilminister, det vil si departementsråd for Civilministeriet (nåværende delt opp i Näringsdepartementet og Socialdepartementet). Han var også generaldirektør i Postverket fra 1899 til 1907. Krusenstjerna tok over som civilminister  den 30. november 1883. Han tok initiativ til en ny patentforordning i 1884.
Krusenstjerna var en frihandelspolitiker, og da proteksjonismen vant frem i 1887, ønsket han å avgå. Han ble imidlertid bedt av Oscar II og flere andre om å bli, og han ble til 1889. I 1896 fikk Krusenstjerna tilbake ministerposten da ungdomsvennen Erik Gustaf Boström ble statsminister. Under Krusenstjerna ble jernbanenettet i Sverige sterkt utviklet. I tillegg ble Civildepartementet omorganisert slik at handel, industri og sjøfart ble overført til FInansdepartementet, mens Jordbruksdepartementet ble stiftet og tok seg av disse oppgavene. Civildepartementet ble dermed et mer sosialt departement. Krusenstjerna begynte å jobbe med forslag om forording om kvinna- og barnearbeid innen industrien.
Krusenstjerna var den førsste som ble spurt om han ønsket posisjonen som statsminister etter at Boström gikk av som statsminister for andre gang i 1905, men han takket nei.


== Referanser ==
Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom

Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom er en kristen traktat eller pamflett fra 1796, skrevet av lekpredikanten Hans Nielsen Hauge (1771-1824). Det var Hauges andre bokutgivelse, utgitt samme år som hans åpenbaringsopplevelse 5. april 1796. Boken var på 116 sider.
Boka er en fremstilling av kjernen i den kristne troen, og en kritikk av samtidens prester for å forsømme sitt sjelesørgeroppdrag ovenfor menigheten. Både i denne boken, i den foregående Betragtning over Verdens Daarlighed (1796) og i den etterfølgende De Eenfoldiges Lære og Afmægtiges Styrke (1798) skriver Hauge fra en ydmyk, men likevel selvbevisst «posisjon, nemlig opprøret nedenfra». Et hyppig resonnement er at bokens budskap vil fremstå som naiv dårskap for de som regnes som vise i denne verden. Angrepene på prestestanden er svært harde i alle tre bøkene.Bokens første kapitler er «Om Guds Væsen, Gierninger og Villie» - hvor skapelsen og frelseshistorien gjennomgås, og «Om de Mennesker der har efterfulgt Guds Villie og hva Fristelser og Trængsler de haver havt» - en kortversjon av kirkehistorien. Kapittel tre og fire «Om de Mennesker der haver fulgt sit Slange-Billede eller Satan, og dets Følger» og «Om de forføreriske Lærere og deres Frugter, tilligemed hvad dem foraarsager» er «syndernes historie fra Kain til katolisismen». Det femte kapitlet er «Om Omvendelsen og hvorledes den bør skee» - og dette er bokens hovedkapittel eller klimaks.
Bokens syvende og siste kapittel «Forklaring over nogle Profesier» er en åtte siders utlegning om Johannes' åpenbaring. Sverre Norborg, som har skrevet en biografi om Hauge, mener at boken er «"vansiret av et ubalansert svermeri", og basert på en "mistolking" av Johannes Åpenbaring. Hauge hadde ved en "sjelelig kortslutning" identifisert seg "med Åpenbaringsbokens dramatiske budskap", og forkynnelsen hans ble med ett "rent apokalyptisk"».Boken inneholder også et kapittel med «Forsvar mod de Indvendinger som ere giorte imot mit Skrift: Betragtning over Verdens Daarlighed». 
Hauges posisjon som oppbyggelsesforfatter ble formet i og med hans fire første bøker, som alle «kom ut i mellom fire og seks opplag i tida før 1804. En regner med et samlet opplag på disse tekstene på mellom 40 og 100 000 eksemplarer i perioden fram til arrestasjonen. Ingen annen del av Hauges forfatterskap fikk en tilsvarende betydning»


== Referanser ==
Ivar Afzelius

Johan Fredrik Ivar Afzelius (født 15. oktober 1848 i Uppsala, død 30. oktober 1921) var en svensk jurist og politiker.
Afzelius hadde juridisk utdannelse og ble professor i prosess 1879. Deretter ble han justisminister i 1891. Etter sin periode som justisminister var han i en periode talman i första kammaren, tilsvarende Lagtingspresident. Afzelius tilhørte det moderate høyre i Sverige. For sin kunnskap i jus ble Afzelius æresdoktor ved Universitetet i Oslo.


== Svenska Akademien ==
Afzelius ble innvalgt som medlem av Svenska Akademien 14. februar 1907 og tok sete på stol nummer 4 etter Claes Herman Rundgren den 15. februar 1908.


== Utmerkelser ==
Afzelius var innehaver av Serafimerorden, Nordstjerneordenen,
Dannebrogordenen og St. Olavs Orden.
Han ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo ved 100-årsjubileet 6. september 1911.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ivar Afzelius - Svenskt Biografiskt Lexikon
Karl H. Brox

Karl Henrik Brox (født 23. april 1946 i Trondheim) er en norsk journalist og forfatter.
Han har vært programsekretær i NRK Trøndelag og journalist i Adresseavisen i 40 år. Brox har vært engasjert i flere naturvern- og friluftslivsorganisasjoner, blant annet som formann i Trondhjems Turistforening (1984–1988), og i forsvarssaken. Brox har bidratt til i overkant av 50 bøker innenfor emner som natur og friluftsliv, biografier og militærhistorie.Han ble i 2013 tildelt Trøndersk natur- og miljøpris av Naturvernforbundet i Nord- og Sør Trøndelag.Karl H. Brox er far til Høyre-politiker Yngve Brox.


== Referanser ==
Virgilio Mazzocchi

Virgilio Mazzocchi (1597–1646) var en italiensk kapellmester og komponist.


== Liv og virke ==
Mazzocchi ble undervist av sin bror Domenico Mazzocchi som også var komponist. I 1624 ble Virgilio Mazzocchi kapellmester ved kirka Il Gesù i Roma. Samme tittel hadde han i 1628/29 ved Laterankirken og deretter ved Cappella Giulia der han var til sin død. Samtidig arbeidet han ved Collegium Romanum og ved Collegio del'Inglesi.
Mazzocchi blir regnet som en av de første mestre av flerkorsteknikken. Han oppnådde en stor og virkningsfull klang ved å plassere ut flere kor ulike steder i Petersdomens kirkerom. I motsetning til den eldre venetianske flerkorsteknikken ved Markusdomen har stilen et mindre antifont og polyfont preg, men Mazzocchi oppnår en mektige romlige klangvirkning gjennom en stor anlagt homofon tonesats.
Bare en femkorig magnificat og to- og firstemmige verk, som Sacri Flore og vespersalmer, er bevart. Mazzocchi skrev dessuten flere oratorier, kantater og operaer.
Av Mazzocchis elever kan nevnes Giovanni Andrea Bontempi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bernhard Schrammek: Zwischen Kirche und Karneval. Biographie, soziales Umfeld und Werk des römischen Kapellmeisters Virgilio Mazzocchi (1597–1646). Bärenreiter, Kassel [u.a.] 2001, ISBN 3-7618-1358-9. Zugleich Dissertation, Universität Berlin, 2000. Preview på Google books.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Virgilio Mazzocchi i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Virgilio Mazzocchi i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Virgilio Mazzocchi i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Chiara Kreuzer

Chiara Kreuzer (født Hölzl 18. juli 1997 i Schwarzach im Pongau) er en østerriksk skihopper.
24. november 2012 debuterte hun i verdenscupen i skihopping  i Lysgårdsbakkene på Lillehammer, hvor hun kom på 47.-plass. 
Kreuzer var med på Østerrikes lag som tok sølv i Mixed lagkonkurranse, normalbakke under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme. De øvrige på laget var Jacqueline Seifriedsberger, Gregor Schlierenzauer og Thomas Morgenstern.Under Junior-VM på ski 2015 tok Kreuzer bronsemedalje, bak russiske Sofja Tikhonova og lagvenninnen Elisabeth Raudaschl, og i Junior-VM på ski 2016 tok hun gull.
Fra 2015 til 2019 var Kreuzer stort sett blant de ti sterkeste hopperne i verdenscupen. Sesongen 2019/20 ble hennes beste til da, med seks verdenscupseire og andreplass i verdenscupen sammenlagt. 14. desember 2019 tok hun sin første seier i verdenscupen da hun gikk helt til topps under rennet i storbakken i Klingenthal. I dette rennet ble det bare gjennomført én omgang. Før Raw Air 2020 var hun verdenscupleder, men etter en 5.-plass sammenlagt i Raw Air, med 3.-plass og 9.-plass i de individuelle rennene, ble hun forbigått med 45 poeng av vinneren Maren Lundby. De gjenværende rennene i verdenscupen ble avlyst grunnet koronaviruspandemien.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Chiara Kreuzer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chiara Hölzl – Olympics.com 
(en) Chiara Hölzl – Olympic.org 
(en) Chiara Hölzl – Olympedia 
(en) Chiara Hölzl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chiara Hölzl – FIS (skihopping) 
(pl) Chiara Hölzl – skijumping.pl
Lundbygård

Lundbygaard Gods er en herregård i Lundby i Vordingborg kommune på Sjælland i Danmark. Den består av et åttekantet gårdsanlegg oppført i nyklassisk stil 1784–1810 og er fredet Gården var 1661–72 eid av Svend Poulsen Gønge («Gøngehøvdingen»). Fra 1824 har gården vært i familien Arboe/Collets eie. Eier siden 1968 er tidligere forsvarsminister, kammerherre og hoffjegermester Bernt Johan Collet.
I østfløyen er det et oldtidsmuseum etablert i 1880 av kammerherre Holger Collet, med gjenstander fra forhistorisk tid til folkevandringstiden. Det er den største private samling av dette slaget i Nord-Europa.
Godset omfatter 1 010 hektar skog og mark. I dag produseres det juletrær på godset, og med en årlig produksjon på ca. 600 000 er det en av de største produsentene i Europa.


== Eiere av Lundbygaard ==
(1360-1400) Niels Jensen
(1400-1431) Niels Jensen
(1431-1484) Peder Nielsen Jensen
(1484-1493) Peder Steen Steensen
(1493-1530) Steen Pedersen Steensen
(1530-1550) Niels Pedersen Steensen
(1550-1575) Knud Nielsen Steensen
(1575-1577) Anne Nielsdatter Lunge gift Steensen
(1577-1588) Frederik 2.
(1588-1648) Christian 4.
(1648-1666) Frederik 3.
(1666-1672) Svend Poulsen (Gøngehøvdingen)
(1672-1678) Christian Sivertsen
(1678-1685) Knud Gregersen
(1685) Christian 5.
(1685-1705) Johan Henrik Schmidt
(1705-1715) Hector Gottfried Masius
(1715-1730) Frederik 4.
(1730-1746) Christian 6.
(1746-1766) Frederik 5.
(1766-1774) Christian 7.
(1774-1786) Caspar Wilhelm von Munthe af Morgenstierne
(1786-1805) Adam Gottlob Wiimh
(1805-1819) Ulrik Christian von Schmidten
(1819-1822) Jobst Gerhard von Scholten
(1822-1824) Frederik 6.
(1824-1827) Peter Nicolaj Arboe
(1827-1846) Anne Cathrine Collett, gift Arboe
(1846-1857) Bernt Anker Collet
(1857-1868) Enke Fru Emilie Collet, født Rørbye
(1868-1909) Peter Ferdinand Collet
(1909-1932) Holger Collet
(1932-1968) Harald Collet
(1968-) Bernt Johan Collet


== Referanser ==


== Litteratur ==
J.P. Trap: Danmark 5.udgave, Kraks Landbrug


== Eksterne lenker ==
Lundbygaard Gods
Lars Swanström

Lars Magnus Swanström (født 29. desember 1868 i Skeninge i Sverige, død 6. april 1939 i  Oslo) var en svensk-norsk forlegger.
Swanström var sønn av presten Lars Johan Swanström (1821–1876). Han gikk handelsgymnaset i Sverige og kjøpte i 1892 Alb. Cammermeyers Forlag i Kristiania sammen med dansken F. G. Knudtzon. Da det danske Gyldendal i 1905 kjøpte forlaget, ble han meddirektør i Gyldendal med sete i Kristiania og ansvar for Gyldendals norske forfattere. I 1915 gikk han ut av Gyldendal, kjøpte Alb. Cammermeyers forlag tilbake, og fortsatte å drive dette.


== Referanser ==


== Kilder ==
«SWANSTRÖM, Lars Magnus», i  Merkantilt biografisk lekskon. Oslo: Yrkesforlaget, 1935.