jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Silla

Silla (57 f.Kr. – 935 e.Kr.)(Koreansk: 신라; Hanja: 新羅; RR: Silla; MR: Silla) var det ene i Koreas tre kongedømmer, og et av de lengste kongedynastier i asiatisk historie. Selv om det ble grunnlagt av kong Park Hyeokgeose, som også er kjent som grunnleggeren av den koreanske familien Park (박, 朴), kom dynastiet til å se klanen Gyeongju Kim (김, 金) som hersker for den største delen av kongedømmets 992 år lange historie. 
Hva som begynte som et høvdingedømme i Samhan-sammenslutningen (som gikk forut de tre kongedømmene), en gang alliert med Kina, ble Silla til sist erobret av de to andre kongedømmene, Baekje i 660 og Goguryeo i 668. Deretter kom Forente Silla, eller det «senere Silla» som kongedømmet ofte blir referert til, til å okkupere det meste av den koreanske halvøya mens den nordlige delen senere gjenoppsto som Balhae, en etterfølgerstat til Goguryeo. Etter bortimot 1000 år med styre fragmenterte Silla til den kortvarige dannelsen av De senere tre kongedømmer, og makten ble overgikk til det påfølgende dynastiet Goryeo i 935.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Silla Kingdom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Gyeongju National Museum
Toyota Auris

Toyota Auris (2006–) er en familiebil fra japanske Toyota.
I Norge erstattet den litt mindre Toyota Corolla kombicoupé, og ble også kalt Corolla i enkelte andre land.[hvilke?]
Første utgave (E150, 2006–12) var en kombicoupé med to bensinmotorer (1,4/97 hk og 1,6/124 hk) og tre dieselmotorer (1,4, 2 og 2,2 l på 90, 126 og 177 hk), mens HSD (2010–) var med Hybrid Synergy Drive.
Andre utgave (E180, 2012–18) var litt større, men hadde samme motorvalg og kunne påmonteres tilhengerfeste. Stasjonsvognen Touring Sports kom i 2014.
Tredje generasjon (2018–) er litt lengre og lavere, bygd på plattformen Toyota New Global Architecture (TNGA). Den selges i Norge som Toyota Corolla og fås her kun med hybridmotor og kombi eller stasjonsvogn.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==
Ole Olsen Malm

Ole Olsen Malm (født 14. mars 1854 i Stavanger, død 6. mai 1917 i Kristiania) var en norsk veterinær og lege. Han var sentral i arbeidet mot tuberkulose og i forskningen rundt husdyrsykdommer, og var den første i Skandinavia som rendyrket tuberkelbakterien fra menneske og svin. Malm var også en viktig drivkraft i arbeidet rundt oppbygningen av veterinærvesenet i Norge, og var sentral i etableringen av Veterinærinstituttet.
Malm tok medisinsk embetseksamen 1880. Fra 1887 til 1889 studerte han veterinærmedisin i København, og i 1894 tok han den medisinske doktorgraden med en avhandling om tuberkulin.
Malm ble utnevnt til overlege for det sivile veterinærvesen i 1890, og fikk i 1894 tittelen veterinærdirektør. Denne stillingen beholdt han frem til sin død. Som veterinærdirektør var han blant annet ansvarlig for nedkjempingen av storfetuberkulose, som i løpet av Malms virke ble kraftig redusert i Norge. Han startet også regulær produksjon av tuberkulin til diagnostisk bruk hos både menneske og husdyr, og produserte tidlig antiserum mot difteri på hest og av koppevaksine på kalv.
Fra 1895 til 1910 satt Malm i kommunestyret i Kristiania, i én periode også i formannskapet. Han ble innvalgt på Stortinget for Samlingspartiet i 1906 etter å ha tatt avskjed som veterinærdirektør, men trakk seg allerede året etter da han ble gjenutnevnt til stillingen og dermed ikke lenger var valgbar.


== Referanser ==


== Kilder ==
Velle, Weiert. «Ole Olsen Malm». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 27. september 2010. 


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Olsen Malm hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Ole Olsen Malm, virksommeord.uib.no
Duncan MacGregor Crerar

Duncan MacGregor Crerar (født 4. desember 1836 eller 1837 i Amulree i Glenquaich i Perthshire, Skottland, død 11. mars 1916 i Crieff i Perthshire i Skottland) var en skotsk poet som tilbrakte mye av sitt voksne liv i Ontario og New York City, der han skrev sentimental poesi om steder og venner i Skottland. Morsmålet hans var Skotsk-gælisk, men han skrev hovedsakelig på engelsk med gæliske fraser og uttale.
Duncan MacGregor Crerar fikk en god utdanning, og studerte under Robert Sinclair. Foreldrene hans ville at han skulle bli presbyteriansk prest, men da faren døde gikk Duncan vekk fra disse planene. I stedet dro han til Canada i 1857. Der gikk han inn i hæren og tjenestegjorde i kamper i 1865. Etter å ha vært i militæret begynte han å skrive for The Stratford Beacon, i Stratford i Ontario. Han dro etterhvert til Toronto hvor han studerte en kort stund, før han dro til New York City og begynte å jobbe som journalist igjen. Da han giftet seg i 1869 var han Assistant Manager i Scottish American Journal i New York.
Crerar bodde i New York fram til rundt 1905. Dikt skrevet etter 1905 indikerer at han hadde dratt tilbake til Skottland for å bo der mot slutten av livet sitt- Han dediserte flere av de senere diktene sine til innbyggerne i Crieff, hvor han bodde sine siste år. 
Han gav ut en rekke dikt mens han levde, og er i dag blant annet representert med to salmer i Salmer 1997 i Norge.


== Litteratur ==
John D. Ross, Scottish Poets in America (New York, NY, 1889)
Duncan MacGregor Crerar, Whistle Blinkie: A Collection of Songs for the Social Circle (Glasgow: David Robertson & Co., 1890)
Alexander Muir Mackenzie, Taketties & Tyres in Strathbraan
Mary Louise McLennan, History of the Pioneers of North Easthope
Ejnar Hertzsprung

Ejnar Hertzsprung (født 8. oktober 1873, død 21. oktober 1967) var en dansk astronom. Hertzsprung og Henry Norris Russell (1877–1957) fant rundt 1910, uavhengig av hverandre, ut at stjerner med samme temperatur kunne ha ulik luminositet, og la dermed grunnlaget for Hertzsprung-Russell-diagrammet.
Hertzsprung ble innvalgt som representant av Kungliga Vetenskapsakademien i 1935.


== Referanser ==
Nelli Kim

Nelli Vladimirovna Kim (russisk: Нелли Владимировна Ким; født 29. juli 1957 i Sjurab) er en tidligere sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal og 1980 i Moskva.
Kim ble olympisk mester i turn tre ganger under sommer-OL 1976 i Montréal. Hun vant konkurransen i frittstående og hopp og hun var også med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp for damer  foran Romania og Øst-Tyskland. Kim kom på andreplass i den individuelle konkurransen i mangekamp.Fire år senere, under Sommer-OL 1980 i Moskva vant hun to olympiske gullmedaljer, individuelt i frittstående og i lagkonkurransen i mangekamp.Hun ble verdensmester i turn fem ganger, i lagkonkurransen under Verdensmesterskapet i turn 1974 i Varna og i frittstående, hopp og lagkonkurransen i mangekamp under VM 1978 i Strasbourg. Hun vant VM-gull i den individuelle konkurransen i mangekamp under VM 1979 i Forth Worth.Etter hun la opp har Kim arbeidet som trener og dommer. I 2004 ble hun president for den teknikske komitéen for kvinneturn i Det internasjonale turnforbundet.Nelli Kim er datter av en koreansk mor og en tatarisk far.


== OL-medaljer ==
 1976  Montréal -  Gull i turn, frittstående damer  Sovjetunionen
 1976  Montréal -  Gull i turn, hopp damer  Sovjetunionen
 1976  Montréal -  Gull i turn, mangekamp lag damer  Sovjetunionen
 1980  Moskva -  Gull i turn, frittstående damer  Sovjetunionen
 1980  Moskva -  Gull i turn, mangekamp lag damer  Sovjetunionen
 1976  Montréal -  Sølv i turn, mangekamp damer  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
 1974  Varna - Gull i turn, lagkonkurranse
 1978  Strasbourg - Gull i turn, frittstående
 1978  Strasbourg - Gull i turn, hopp
 1978  Strasbourg - Gull i turn, lagkonkurranse
 1979  Fort Worth - Gull i turn, mangekamp
 1978  Strasbourg - Sølv i turn, mangekamp
 1979  Fort Worth - Sølv i turn, bom
 1979  Fort Worth - Sølv i turn, frittstående
 1979  Fort Worth - Sølv i turn, lagkonkurranse
 1974  Varna - Bronse i turn, bom
 1979  Fort Worth - Bronse i turn, hopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nellie Kim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nelli Kim på Internet Movie Database 
(de) Nelli Kim – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nelli Kim – Olympics.com 
(en) Nelli Kim – Olympedia 
(en) Nelli Kim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nelli Kim – FIG 
(en) Nelli Kim – FIG 
(en) Nelli Kim – Gymn Forum
Patanjali

Patanjali skal ha vært en indisk filosof som trolig levde ca 200/250 f.Kr. Han tilskrives forfatterskapet til både grammatikk-avhandlingen Mahabhashya, yoga-veiledningen Yogasutra, og en tapt tekst innen legekunsten kalt Carakapratisaṃskṛtaḥ.Det er usikkert om det er tale om én person som er opphavsmann til disse tre tekstene, eller om det er flere personer ved samme navn. Mest sannsynlig har tradisjonen etterhvert knyttet flere tekster til én navngitt vismann. Mahabhashya er antagelig skrevet ca 200 f.Kr., mens ulike teorier daterer Yogasutra mellom 100 f.Kr. og 500 e.Kr. Yogasutra er en sammenredigering av flere ulike tradisjoner og skoler for yoga. Den første som knyttet Patanjalis navn til begge tekstene var antagelig Bhojadeva, som på 900-tallet skrev en kommentar til Yogasutra kalt Rajamartanda.


== Referanser ==
Henry Norris Russell

Henry Norris Russell (født 25. oktober 1877, død 18. februar 1957) var en amerikansk astrofysiker og professor ved Princeton University (1912–1947). Han er mest kjent for å ha utviklet Hertzsprung-Russell-diagrammet, samtidig som og uavhengig av Ejnar Hertzsprung.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1925 – Bruce-medaljen
1922 – Lalande-prisen
1922 – Henry Draper-medaljen
1921 – Royal Astronomical Societys gullmedalje


== Referanser ==
Swiss Mutual Fund

Swiss Mutual Fund eller Swisscash var et pyramidespill med hovedkontor i Den dominikanske republikk.
I motsetning til hva navnet skulle tilsi hadde ikke Swiss Mutual Fund noen tilknytning til Sveits. Selskapet oppga imidlertid å være grunnlagt i 1948 av en fransk familie med hovedkontor i Bern i Sveits, og at det i 1996 ble flyttet til Den dominikanske republikk grunnet endringer i det europeiske finansmarkedet.
I hovedsak var det forretningsmenn fra Malaysia som investere kapital i Swiss Mutual Fund. Dette førte til at malaysiske myndigheter ble oppmerksomme på fenomenet, og i 2007 aksjonerte myndighetene mot flere av promotørene. I løpet av sommeren gikk selskapets nettsider ned, og virksomheten opphørte. Flere hundre millioner dollar var da tapt for investorene.
I etterkant vet ingen med sikkerhet hva som skjedde med pengene som var innskutt i Swiss Mutual Fund. Det har versert rykter om at pengene har gått til å finansiere terrorisme, men dette er ikke blitt bekreftet.


== Eksterne lenker ==
Investor Alert List
Nordisk musikkpedagogisk forskning: Årbok

Nordisk musikkpedagogisk forskning: Årbok er et musikkpedagogisk forskningstidsskrift redigert av Nordisk nettverk for musikkpedagogisk forskning og utgitt av Norges musikkhøgskole. 
Årboka er kun tilgjengelig på papir, men sammendrag ligger på nettsidene til Nordisk nettverk for musikkpedagogisk forskning.
The Presley Project

The Presley Project er et musikkalbum med Stephen Ackles, utgitt i 2007.


== Sporliste ==
«Burning Love» (Dennis Linde), med Linda Kvam
«I'm Leaving» (Michael Jarrett/Sonny Charles)
«Promised Land» (Chuck Berry)
«You Don't Have to Say You Love Me» (Vicki Wickham/Simon Napier-Bell/Pino Donaggio/Vito Pallavicini)
«The Wonder of You» (Baker Knight)
«Power of My Love» (Bernie Baum/Bill Giant/Florence Kaye)
«Loving Arms» (Tom Jans)
«Johnny B. Goode» (Chuck Berry)
«It Keeps Right On a Hurtin'» (Johnny Tillotson)
«Until It's Time for You to Go» (Buffy Sainte-Marie)
«You Gave Me a Mountain» (Marty Robbins)
«In the Ghetto» (Mac Davis)
«Lawdy Miss Clawdy» (Lloyd Price)
«Kentucky Rain» (Eddie Rabbitt/Dick Heard)
«I Will Be Home Again» (Bennie Benjamin/Raymond Leveen/Lou Singer) med Eigil Berg
«If You Talk In Your Sleep» (Red West/Johnny Christopher)
«If I Can Dream» (Walter Earl Brown)
Annie Jump Cannon

Annie Jump Cannon (født 11. desember 1863 i Dover, Delaware, død 13. april 1941 i Cambridge, Massachusetts) var en amerikansk astronom som arbeidet med å klassifisere stjernenes spektrum.
Hennes foreldre var skipsbygger og senator Wilson Lee Cannon og hans andre kone Mary Elizabeth Jump. Hennes mor fikk ytterligere to døtre etter Annie i tillegg til de fire barn som hennes mann hadde fra det første ekteskapet.
I 1890 ble hun rammet av skarlagensfeber og ble som en følge av dette i praksis helt døv.
Hun tilbrakte nesten hele sitt liv ved Harvard College Observatory, der hun var assistent fra 1897 til 1911, og deretter direktør for samlingen over astronomiske fotografier, hvor hun kartla stjerner. Hun klassifiserte over 350 000 stjerner og ble professor da hun var 70 år.
I 1994 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok, Lund 1930
Christian David

Christian David (født 31. desember 1690 eller 17. februar 1692, død 3. februar 1751) var en tysk salmedikter, misjonær for Brødremenigheten og vekkelsespredikant. Han grunnla en Herrnhut-koloni i Sachsen og skrev deler av en salme som er med i Norsk Salmebok.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 60.
Sulten på livet

Sulten på livet er et musikkalbum med Stephen Ackles, utgitt i 1997. Dette er hans eneste plate på norsk.


== Sporliste ==
«Ingen vinner i kveld» (Stein Berge Svendsen/Stephen Ackles)
«En dråpe 1950» (Stein Berge Svendsen/Stephen Ackles)
«Sulten på livet» (Glenn Gulli)
«Gifte menn» (Brunes/Nora Skaug)
«Engel #1» (Jan Vincents Johannessen/Svein Gundersen)
«Få'rei en jobb» (Stein Berge Svendsen/Steinar Fjeld/Stephen Ackles)
«Tid for å så» (Stein Berge Svendsen/Nora Skaug)
«Comeback» (Tom Pettersen)
«Drøm meg dit du vil» (Stephen Ackles)
«For vår kjærlighets skyld» (Kenneth Gärdestad/Stephen Ackles)
«Vuggesang» (Kyrre Mosleth)


== Eksterne lenker ==
(en) Sulten på livet på Discogs 
(en) Sulten på livet på Spotify 
(no) Sulten på livet på Rockipedia
John Oxenham

William Arthur Dunkerley (født 12. november 1852, død 23. januar 1941) var en britisk journalist, forfatter og poet. Han ble født i Manchester, tilbrakte en kort tid rett etter at han hadde blitt gift, i USA, og flyttet så til Ealing vest i London på 1880-tallet og så til Worthing i Sussex i 1922, hvor han ble byens borgermester.Han skrev under sitt eget navn, men også som John Oxenham når han skrev poesi, salmer og romaner. Blant poesien hans er Bees in Amber: a little book of thoughtful verse som kom ut i 1913 og ble en bestselger. Han skrev også diktet «Greatheart». Han brukte et annet pseudonym, Julian Ross, når han skrev journalistikk. Dunkerley var en viktig bidragsyter til Jerome K. Jeromes magasin The Idler.
I Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 er han representert med en salme.Han fikk to sønner og fire døtre. Av disse ble den eldste datteren, Elsie Jeanette, en kjent barnebokforfatter. En annen datter, Erica, brukte også pseudonymet Oxenham når hun skrev. Den eldste sønnen, Roderic Dunkerley, har gitt ut flere bøker under sitt eget navn.


== Bibliografi ==
God's Prisoner (1898)
Under The Iron Flail (1902)
Barbe Of Grand Bayou (1903)
Bondman Free (1903)
Hearts In Exile (1904)
John Of Gerisau (1904)
A Weaver Of Webs (1904)
White Fire (1905)
Giant Circumstance (1906)
Profit And Loss (1906)
The Long Road (1907)
Carette Of Sark (1907)
In Christ There Is No East or West (1908)
Pearl Of Pearl Island (1908)
The Song Of Hyacinth (1908)
My Lady Of Shadows (1909)
Great Heart Gillian (1909)
A Maid Of The Silver Sea (1910)
The Coil Of Carne (1911)
The Quest Of The Golden Rose (1912)
The Gate Of The Desert (1912)
Bees In Amber (1913)
Broken Shackles (1914)
The King's High-Way (1916)
All's Well (1916)
The Vision Splendid (1917)
High Altars (1918)
Hearts Courageous (1919)
God's Candle (1929)
Hearts In Exile (1930)
The Splendour Of The Dawn (1930)
The Man Who Would Save The World (1930)
The Pageant Of The King's Children (1930); skrevet sammen med sin sønn Roderick Dunkerley
Cross-Roads: The Story Of Four Meetings (1931)
A Saint In The Making (1931)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verker av John Oxenham i Prosjekt Gutenberg
Biografi hos Cyber Hymnal
Joseph von Fraunhofer

Joseph von Fraunhofer (født 6. mars 1787 i Straubing i Bayern, død 7. juni 1826 i München) var en tysk instrumentmaker og vitenskapsmann.
Fraunhofer ble lærling ved et optisk verksted i 1798, og ble senere ansatt ved Georg Friedrich von Reichenbachs, Joseph von Utzschneiders og Joseph Liebherrs fabrikk (i München) for å lage matematiske og fysikalske instrumenter. Kort tid etter ble han direktør for den optiske avdelingen ved denne fabrikken, og i 1809 etablerte han sammen med Reichenbach og Liebherr det berømte optiske instituttet i Benediktbeuern, hvor han raskt ble eneste eier. Instituttet flyttet til München i 1819, og Fraunhofer ble representant for vitenskapsakademiet.
I 1822 fikk han utdelt doktorgrad fra Universitetet i Erlangen som konservator og professor. Kun to år senere, i 1824, fikk han tildelt Den bayerske krones fortjenstorden. Fraunhofer ble av denne grunn adlet, og ansett som en av Münchens æresborgere. I likhet med mange andre glassmakere fikk Joseph von Fraunhofer et relativt kort liv, og var bare 39 år da han døde i 1826. 
Som optiker var Fraunhofer hovedsakelig beskjeftiget med konstruksjon av akromatiske linser. For disse arbeidene var det nødvendig å ha tilgang til homogent lys, og denne avhengigheten gjorde at Fraunhofer oppdaget de mørke linjene som la grunnlaget for hele spektralanalysen. Fraunhofer studerte også diffraksjonsfenomenet, og fant da blant annet at man kunne fremstille et spektrum ved hjelp av et rutenett av fine tråder.
Blant Fraunhofers mange oppfinnelser kan man nevne den store parallaktiske refraktoren i Dorpat.
En av de vanskeligste operasjonene, når det kom til det praktiske arbeidet med optikken, var å polere den sfæriske overflaten av glasset nøyaktig nok. Basert på denne utfordringen oppfant Fraunhofer en maskin som slipte overflaten av glasset enda mer nøyaktig enn andre tidligere brukte slipemaskiner. Videre oppfant han flere polerings- og slipemaskiner som introduserte en ny og bedre produksjon. Maskinene var spesialiserte, derfor ble det mulig for produsentene å ta i bruk flere forskjellige glasstyper til optiske instrumenter. 
I Tyskland finnes i dag ulike Fraunhofer-institutter som drives av Fraunhofer-Gesellschaft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph von Fraunhofer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joseph von Fraunhofer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Marija Filatova

Marija Jevgenjevna Filatova russisk: Мария Евгеньевна Филатова (født 19. juli 1961) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal og 1980 i Moskva.
Filatova ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1976 i Montréal. Hun var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp for damer foran Romania og Øst-Tyskland.
Fire år senere, under Sommer-OL 1980 i Moskva, vant hun en olympisk gullmedalje i lagkonkurransen i mangekamp og en bronsemedalje i skranke.
Hun ble verdensmester i turn to ganger, begge i lagkonkurransen i mangekamp   VM 1978 i Strasbourg og VM 1981 i Moskva.


== OL-medaljer ==
 1976  Montréal -  Gull i turn, mangekamp lag damer  Sovjetunionen
 1980  Moskva -  Gull i turn, mangekamp lag damer  Sovjetunionen
 1980  Moskva -  Bronse i turn, skranke damer  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
 1978  Strasbourg - Gull i turn, lagkonkurranse
 1981  Moskva - Gull i turn, lagkonkurranse
 1979  Fort Worth - Sølv i turn, lagkonkurranse
 1981  Moskva - Sølv i turn, mangekamp


== Eksterne lenker ==
(de) Marija Filatova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marija Filatova – Olympics.com 
(en) Marija Filatova – Olympic.org 
(en) Marija Filatova – Olympedia 
(en) Marija Filatova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marija Filatova – FIG 
(en) Marija Filatova – FIG 
(en) Marija Filatova – Gymn Forum
One for the Moon

One for the Moon er et musikkalbum med Stephen Ackles, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Betina» (Larry Campbell)
«One For the Moon» (Craig Bickhardt)
«Bring It Right Back Home» (M. Möller)
«Rain, Rain, Rain Cry, Cry, Cry» (Bobi Thomas/Mac Elsensohn)
«In My Mother's Eye» (Jonas Fjeld/Jeff Wasserman)
«Truck Drivin' Elvis» (Ron Hemby)
«Love Is Cruel» (Langefors)
«Ain't Nobody for Me» (Larry Campbell)
«Showbusiness Has Sure Been Good to Me» (Fred Koller/Lamar Hill)
«Come On» (Eric Andersen/Stephen Ackles)
«I Can't Stop Loving You» (Billy Nichols)
«Rollin'» (M. Möller)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Stephen Ackles - sang, piano, kor, låtskriver
Larry Campbell - gitarer, slide, steelgitar, fele, arrangement, produsnet
Hans Petter Baarli - elektrisk gitar
Per Kværner - akustisk gitar
Lars Nygaard - bass, trekkspill
Lasse Hafreager - piano, orgel, kor
Per Kolstad - piano
Per Hillestad - trommer, perkusjon
Øystein Boge - trommer
Erlend Gjerde - trompet
Torbjørn Sunde - trombone
Sigurd Køhn - altsaksofon
Petter Wettre - tenorsaksofon
Elisabeth Moberg - bakgrunnvokal
Kari Iveland - bakgrunnvokal
Per Øystein Sørensen - bakgrunnvokal
Jonas Fjeld - bakgrunnvokal/låtskriver på In My Mother's Eyes


=== Øvrige ===
Ingar Helgesen - tekniker, miksing
Jan Roberg - tekniker
Morten Lund - mastering
Ola Johansen - mastering
Nordic Journal of Human Rights

Nordic Journal of Human Rights er et juridisk akademisk tidsskrift utgitt av Routledge. I norsk vitenskapsindeks har det vært rangert som et «nivå 2-tidsskrift» (det høyeste kvalitetsnivået) siden 2010.


== Historie ==
Det ble grunnlagt i 1983 under navnet Mennesker og Rettigheter med artikler på norsk og nordiske språk. Initiativtaker til tidsskriftet var menneskerettighetsjuristene Torkel Opsahl og Asbjørn Eide, som sammen også grunnla Institutt for menneskerettigheter (senere Norsk senter for menneskerettigheter). I 2004 skiftet tidsskriftet navn til Nordisk tidsskrift for menneskerettigheter. I 2010 skiftet det navn til Nordic Journal of Human Rights og ble et engelskspråklig tidsskrift. Tidsskriftet ble utgitt av Universitetsforlaget frem til det britiske forlaget Routledge overtok som utgiver i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
WinCapita

WinCapita (tidligere WinClub), var et finsk nettbasert pyramidespill som opererte årene 2005 til 2008.
Selskapet markedsførte seg selv som et investeringsselskap som skulle hente avkastning på valutahandel. I all hovedsak var medlemmene finske borgere, men det var også et mindre antall svensker med. I mars 2008 kom selskapet i finske myndigheters søkelys etter anklager om pyramidespill eller Ponzi-svindel. Politimyndigheter i Thailand har vært involvert i etterforskningen av svindelen ettersom både bakmenn og penger ble mistenkt å være forsvunnet dit.Totalt var mer enn 10.000 personer involvert i selskapet, og disse tapte tilsammen rundt 100 millioner euro, noe som trolig gjør dette til den største svindelen i finsk historie. I 2010 ble det tatt ut tiltale mot ledelsen i selskapet. Hovedmannen Hannu Kailajärvi ble dømt til 4 års fengsel, mens hans samboer fikk ett år. Kailajärvi fikk i tillegg inndratt 6 millioner euro til fordel for den finske statskassen.
I 2015 krevde den finske staten inn totalt 1,6 millioner euro fra 21 deltakere som hadde gjort gevinst på pyramidespillet.


== Referanser ==
Rockin’ My Life Away

Rockin' My Life Away er et konsertalbum med Stephen Ackles, utgitt i 1996.


== Sporliste ==
«Good News Travel Fast»
«You Belong to Me»
«Little Queenie»
«Great Balls of Fire»
«An American Trilogy»
«Sweet Little Sixteen»
«Lucille»
«Remember the Time»
«End of the Road»
«Bony Maronie»
«Who Will the Next Fool Be»
«Big Legged Woman»
«It'll Be Me»
«High School Confidential»
«Mexicali Rose»
«Rockin' My Life Away»
Medley
«Drinkin' Wine Spo-Dee-Oo-Dee»
«Me and Bobby McGhee»
Tage Duun-Christensen

Tage Duun-Christensen (født 1899, død 1978) var en dansk-tysk salmedikter og gartner. Han var bosatt i DDR. I Norsk Salmebok har han skrevet en salme.


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 160