jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sprint-NM på skøyter 1971

Sprint-NM på skøyter 1971 ble avholdt på Gjøvik stadion på Gjøvik 9. og 10. januar 1971.Teknisk arrangør var Gjøvik Skøiteklub.
Dette var det andre offisielle Norgesmesterskapet i sprint i hurtigløp på skøyter for herrene, og hvor Magne Thomassen fra Trondhjems Skøiteklub forsvarte sin tittel fra fjorårssesongen. Det var samtidig første gang at damene hadde sitt mesterskap i sprint på skøyter. Her var det Lisbeth Berg som vant, senere kjent som Lisbeth Korsmo.


== Mesterskapsrekorder ==

Siden dette var det første sprint-mesterskapet for damer var det ingen tidligere mesterskapsrekorder for disse.


== Sammenlagt damer senior ==
(3s) = Vinner på grunn av 3 distanse-seire.
dns = did not start = ikke startet


== Sammenlagt herrer senior ==

NR = Norsk rekord
* = dømt etter på lik tid i samme parløp
f = med fall


== Kilder ==
Teigen, Magne, red. (1989). «Kvinner, Senior – Sprint». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 93. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 14. mai 2012. 
Teigen, Magne, red. (1989). «Menn, Senior – Sprint». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 61. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 14. mai 2012. 
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 86. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 14. mai 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 42. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 14. mai 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1971, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1971, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Stjørdal kommunestyre 1999–2003

Stjørdal kommunestyre 1999–2003 bestod av 51 medlemmer. Johan Arnt Elverum fra Senterpartiet var ordfører, og Einar Fløttum fra Høyre var varaordfører.


== Mandater ==


== Medlemmer ==


== Se også ==
Politikk i Stjørdal
Soga om Håvard Isfjording

Soga om Håvard Isfjording (norrønt Hávarðar saga Ísfirðings) er en islendingesaga fra 1300-tallet. Historien foregår i Ísafjörður på 900/1000-tallet og handler om Håvard den halte, om at naboen Torbjørn (Þorbjörns Þjóðrekssonar) dreper Håvards sønn Olav, og om Håvards hevn etter tre år i sorg. Sagaen skiller tydelig mellom gode (Håvard) og onde (Torbjørn).Historien er trolig basert på den eldre sagaen Saga Þorbjarnar ok Hávarðar hins halta, som er tapt. Den er bare kjent i yngre papirmanuskripter fra 1600-tallet. Sagaen ble oversatt til nynorsk av Matias Skard i 1907, og gjenutgitt i 1930 i serien Norrøne bokverk. Siste norske oversettelse Soga om Håvard Isfjording ved Lars S. Vikør i fembindsverket Islendingesagaene, 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
heimskringla.no, norsk fulltekst
Wild Westerners: Fóstbræðra saga and Hávarðar saga Ísfirðings fra bloggen «The Saga-Steads of Iceland: A 21st-Century Pilgrimage»
Bestefarparadokset

Bestefarparadokset er et foreslått paradoks innenfor tidsreiser. Paradokset går ut på at det er mulig å reise tilbake i tid for å drepe sin biologiske bestefar, før ens far har blitt født. Dette vil resultere at man aldri ville blitt unnfanget eller født, og heller ikke ville kunne bygge noen tidsmaskin, og dermed ikke kunne hindret sin egen fødsel. 
Problemet er egentlig mer avansert enn bare et spørsmål om å eksistere.
Paradokset ble først beskrevet av science fiction-forfatteren René Barjavel i boka Le Voyageur Imprudent fr 1943.


== Referanser ==
7. serierunde i Adeccoligaen 2012

7. serierunde i Adeccoligaen 2012 ble i tråd med tradisjoner spilt som full serierunde onsdag den 16. mai.


== Fakta ==


== Eksterne lenker ==
Adeccoligaen 2011: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Toaripi Lauti

Toaripi Lauti (født 28. november 1928 på Papua Ny-Guinea, død 25. mai 2014 på Funafuti) var en tuvalsk politiker. Han ble landets første statsminister da Tuvalu ble selvstendig i 1978, et verv han hadde fram til han ble avsatt 8. september 1981 etter en investeringsskandale. Ryktet hans tok seg seinere opp igjen, og han ble landets tredje generalguvernør fra 1. oktober 1990 til 1. desember 1993. Han er storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden.
Simon Norrthon

Erik Simon Norrthon (født 4. august 1967 i Fosie, Malmö) er en svensk skuespiller. Han studerte ved Teaterhögskolan i Stockholm 1989–92.


== Filmografi (utvalg) ==
1993 – Allis med is (TV)
1993 – Tala! Det er så mørkt
1994 – Rapport till himlen (TV)
2000 – Det nya landet (TV)
2003 – Kvarteret Skatan (TV)
2003 – Kommer du med mig då
2005 – Medicinmannen (TV)
2006 – Wallander – Blodsband
2006 – LasseMajas detektivbyrå (TV, Julkalendern)
2010 – Hotell Gyllene Knorren (TV, Julkalendern)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Norrthon på Internet Movie Database 
(sv) Simon Norrthon i Svensk Filmdatabas 
(da) Simon Norrthon på Filmdatabasen 
(fr) Simon Norrthon på Allociné 
(en) Simon Norrthon på AllMovie 
(en) Simon Norrthon hos The Movie Database
Jacob Tomlin

Jacob Tomlin (født 28. oktober 1793 i Standen Hall i Lancashire i England, død 5. september 1880 i Ilchester) var en protestantisk misjonær i London Missionary Societys tjeneste i Siam og i det sene Qingdynasti i Kina.
Jacob Tomlin var sønn av John Tomlin fra North Riding (Yorkshire) og Tabitha Rawthorne. Han fikk sin høyere utdannelse ved St. John's College i Cambridge.
I 1826 reiste Tomlin for London Missionary Society til Malacca. I 1828 og 1829 oppholdt han seg i ni måneder Siam og forfattet en beretning om sine opplevelser der, blant andre om hendelser vedrørende kong Anuvong av Vientiane. Han virket også i Kina.
I 1836 vendte han hjem til England.  I 1845 ble han hjelpepredikant i Liverpool, og senere i Yorkshire og Derbyshire. I 1860-årene var han vicar i Irchester (Northamptonshire) og forble der til 1877.
Jacob Tomlin døde i 1880 i Irchester og etterlot seg to døtre, Emily og Harriet, som begge var født i Malacca.


== Verker ==
Jacob Tomlin: Journal of a nine months' residence in Siam. London 1831, se Google Books
Jacob Tomlin: Missionary Journals and Letters Arkivert 16. februar 2012 hos Wayback Machine. London: James Nisbet and Co. [digitized by University of Hong Kong Libraries, Digital Initiatives, "China Through Western Eyes.", 1844 ]


== Referanser ==


== Litteratur ==
American Presbyterian Mission (1867). Memorials of Protestant Missionaries to the Chinese. Shanghai: American Presbyterian Mission Press. 
Broomhall, Alfred (1982). Hudson Taylor and China's Open Century: Barbarians at the Gates. London: Hodder and Stoughton.
Tomu Sione

Tomu Sione (født 17. november 1941, død april 2016) var en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus generalguvernør fra 1993 til 1994. Han var senere parlamentsmedlem i flere perioder. Han er storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og er tildelt Order of the British Empire.


== Referanser ==
1933 i Frankrike

Begivenheter i året 1933 i Frankrike.


== Sittende ledere av forvaltningen ==
President: Albert Lebrun (Alliance Républicaine Démocratique) (10. mai 1932-11. juli 1940)
Statsminister:
Joseph Paul-Boncour (PRS Cartel des gauches) (18. desember 1932 – 31. januar 1933)
Édouard Daladier (Parti radical Cartel des gauches) (31. januar 1933 – 26. oktober 1933)
Albert-Pierre Sarraut (Parti radical Cartel des gauches) (26. oktober 1933 – 26. november 1933)
Camille Chautemps (Parti radical Cartel des gauches) (26. november 1933 – 30. januar 1934)


== Hendelser ==
30. januar – Édouard Daladier danner regjering i Frankrike.
15. juli – Firemaktspakten blir undertegnet av Storbritannia, Frankrike, Tyskland, og Italia.
30. august – Air France begynner sine flygninger med 250 fly.
24. desember – Lagny-Pomponne jernbaneulykken mellom Lagny og Pomponne (øst for Paris) etterlater over 200 døde, den nest verste jernbaneulykken i Frankrikes historie.


== Sport ==
27. juni – Tour de France starter.
23. juli – Tour de France avsluttes, vunnet av Georges Speicher.
Sykkelrittet Paris–Nice arrangeres for første gang.


== Fødsler ==
8. januar – Jean-Marie Straub, filmmaker
17. januar - Sadruddhin Aga Khan, FNs høykommissær for flyktninger (død 2003)
17. januar - Dalida, sanger (død 1987)
15. mars - Philippe de Broca, filmregissør (død 2004)
30. mars - Jean-Claude Brialy, skuespiller og regissør (død 2007)
1. april – Claude Cohen-Tannoudji, fysiker
21. mai - Maurice André, trompetist (død 2012)
22. juni - Jacques Martin, TV-programleder og produser (død 2007)
27. juni - René-Jean Jacquet, fotballspiller (død 1993)
18. juli - Cécile Guillame, første kvinne som graverte franske frimerker (død 2004)
18. juli - Jean Yanne, humorist, skuespiller og filmregissør (død 2003)
30. november - Jeanloup Sieff, fotograf (død 2000)
Desember - En oppvisningskamp mellom Storbritannia og Australia i Paris' Stade Pershing inspirer til å starte rugbyligaen i Frankrike.


== Dødsfall ==
12. februar - Henri Duparc, komponist (født 1848)
2. september - Georges Leygues, politiker (født 1857)
5. oktober - Renée Adorée, skuespillerinne (født 1898)
29. oktober –
Albert Calmette, lege, bakteriolog og immunolog (født 1863)
Paul Painlevé, matematiker og politiker (født 1863)
3. november - Pierre Paul Émile Roux, lege, bakteriolog og immunolog (født 1853)
Maurice de la Taille, prest og forfatter (født 1872)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1933 in France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Walter Henry Medhurst

Walter Henry Medhurst (kinesisk: 麥都思, født 29. april 1796 i London, død 24. januar 1857 i London) var en engelsk kongregasjonalistisk kinamisjonær og en av de de tidlige oversettere av Bibelen til kinesiske språk.
Medhurst, som var trykkeriutdannet, ble i ung alder interessert i kristen misjon, og seilte i 1816 til Malacca, der London Missionary Societys misjonsstasjon drev et trykkeri. Det tok ham ikke lang tid å lære seg malayisk, og tilegnet seg etterhvert også en innsikt i kinesisk skrift og kunne delta i enkel konversasjon på to eller flere kinesiske språk.
Han ble ordinert i Malacca i 1819, og ble engasjert i misjonsarbeid i Penang og så i Batavia. Det det var sluttet fred med Kina i 1842 dro han til Shanghai, og grunnla der London Missionary Society Press (墨海書館) sammen med William Muirhead, Joseph Edkins og William Charles Milne. Han forble der til 1856, og la et solid fundament for misjonsarbeidet.
Medhursts primære arbeid var som medlem av en komite som reviderte eksisterende kinesiske versjoner av Bibelen. I 1840 var han med i en firergruppe (sammen med Karl Gützlaff, Elijah Coleman Bridgman og John Robert Morrison) som samarbeidet om en ny bibeloversettese. 

Denne oversettelsen, ferdigstilt i 1847, er den som ble kjent og benyttet av den revolusjonære bondeopprørsleder Hong Xiuquan (som Medhurst kalte Hung-Sew-Tseuen) av Taiping Tianguo-bevegelsen (Taipingopprøret).
Oversettelsen var på klassisk kinesisk. Senere oversatte Medhurst Det nye testamente, sammen med John Stronach og Wang Tao, til den form for mandarin som ble talt i Nanking.
Han utarbeidet også to ordbøter,  Chinese-English og  English-Chinese, begge i to bind. Han presenterte også  Hong Xiuquans lære for det engelskspråklige publikum.
Medhurst var en produktiv forfatter, oversetter og redaktør. Han forlot Shanghai i 1856, med svekket helse, og døde to dager etter hjemkomsten til London, den 24. januar 1857.


== Verker i utvalg ==
A Dictionary of the Hok-këèn Dialect of the Chinese Language: According to the Reading and Colloquial Idioms: Containing about 12,000 Characters ISBN 1-86210-067-5
The Foreigner in far Cathay Arkivert 16. februar 2012 hos Wayback Machine., London: Edward Stanford. University of Hong Kong Libraries, Digital Initiatives, China Through Western Eyes,
China: its state and prospects, with special reference to the spread of the gospel; containing allusions to the antiquity, extent, population, civilization, literature, and religion of the Chinese Arkivert 16. februar 2012 hos Wayback Machine., London: J. Snow. University of Hong Kong Libraries, Digital Initiatives, China Through Western Eyes


== Referanser ==
Scandinavian Economic History Review

Scandinavian Economic History Review er et økonomihistorisk forskningstidsskift. Artiklene omhandler økonomi-, bedrifts- og sosialhistorie. De fleste artikler omhandler skandinaviske emner. Tidsskriftet utgis av Scandinavian Society for Economic and Social History. 
Blant organisasjoner hvor abonnement på Scandinavian Economic History Review inngår er Dansk Forening for Økonomisk og Social Historie og Norsk Økonomisk Historisk Forening
LasseMajas detektivbyrå

LasseMajas detektivbyrå er en svensk barnbokserie skrevet av Martin Widmark og illustrert av Helena Willis. LasseMaja inkluderer også puslespill, videospill, og lignende. Serien retter seg hovedsakelig til barn i alderen 7–9 år.


== Handling og oppbygging ==
Den første boken om Lasse-Majas detektivbyrå er Diamantmysteriet, og per 2021 er det utgitt 31 bøker i serien.
Serien handler om ei jente ved navn Maja og en gutt ved navn Lasse. De bor i denne lille byen Valleby. De har begge en brennende interesse for å løse mysterier og har derfor startet et detektivbyrå. De pleier ofte å hjelpe politimesteren med vanskelige tilfeller som finne ut hvem som stjal kostbare saker som lommebøker, klokker og mobiltelefoner under sirkusforestillingene i boken Sirkusmysteriet. Alle bøkene er lokalisert i Valleby og byens geografiske oppbygging framgår av det kart som er i begynnelsen av hver bok. Persongalleriet har en sentral rolle i bøkene og samme personer dukker opp på nytt flere ganger.
Bøkene retter seg mot yngre lesere og er oppbygd på samme vis. De har alle mellom åtte og ti kapitler hvor de to første benyttes for å presentere persongalleriet og eventuelle motiv for forbrytelsen. I det avsluttende kapittelet bruker Maja og Lasse å forklare hvordan forbrytelsen har skjedd og hvordan de klarte å komme fram til løsningen. Oppbygningen og stilen minner om en klassisk detektivroman med en gåte som må løses.


== Bøkene i serien ==

Diamantmysteriet (2002)
Hotellmysteriet (2002)
Cirkusmysteriet (2003)
Cafémysteriet (2003)
Mumiemysteriet (2004)
Biografmysteriet (2004)
Tågmysteriet (2005)
Tidningsmysteriet (2005)
Skolmysteriet (2006)
Guldmysteriet (2006)
Saffransmysteriet (2006)
Zoomysteriet (2007)
Biblioteksmysteriet (2007)
Fotbollsmysteriet (2008)
Kyrkomysteriet (2008)
Kärleksmysteriet (2009)
Galoppmysteriet (2009)
Campingsmysteriet (2010)
Sjukhusmysteriet (2011)
Simborgarmysteriet (2011)
Födelsedagsmysteriet (2012)
Schlagersabotören (2012)
Cykelmysteriet (2013)
Brandkårsmysteriet (2014)
Fängelsemysteriet (2015)
Modemysteriet (2016)
Slottsmysteriet (2017)
Silvermysteriet (2018)
Filmmysteriet (2019)
Detektivmysteriet (2020)


== TV-serier og filmer ==
I 2006 ble en TV-serie basert på bokserien vist som julekalender i Sveriges Television. I 2008 ble TV-seriens oppfølger filmen LasseMajas detektivbyrå – Kameleonens hevn produsert.Det har blitt produsert en rekke filmer basert på bokserien:

2008: LasseMajas detektivbyrå – Kameleonens hevn
2013: LasseMajas detektivbyrå – von Broms hemmelighet
2014: LasseMajas detektivbyrå – Skygger over Valleby
2015: LasseMajas detektivbyrå – Stella Nostra
2018: LasseMajas detektivbyrå – Det første mysteriet
2020: LasseMajas detektivbyrå – Togranerens hemmelighet
2021: LasseMajas detektivbyrå – Skorpionens gåta


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted
Wang Hai

Wang Hai (kinesisk: 王海, pinyin: Wáng Hǎi, født 19. januar 1926 i Weihai i provinsen Shandong i Kina, død 2. august 2020) var et kinesisk flyveress under Koreakrigen (1950–1953). Under krigen skjøt han ned eller skadeskjøt ni amerikanske fly.  
Etter krigen ble han forfremmet til øverstkommanderende av en luftdivisjon og ble også visesekretær for det kinesiske kommunistiske parti i Guangzhou militærregions luftvåpen. Han ble pensjonert i 1992, og fikk graden luftmarskalk i august 1998. 
I oktober 2010 ledet han en kinesisk delegasjon til Pyongyang for å minnes 60-årsdagen for de kinersiske frivillige i Koreakrigen.   


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20150924100100/http://www.sd.xinhuanet.com/sdsq/2006-03/02/content_6366248.htm
http://news.163.com/08/0611/08/4E54I3BL00011247.html
Anna Stang

Anna Stang (født Anna Sophie Margrethe Holmsen 18. mai 1834 i Kristiania, død 23. desember 1901 i Kristiansand ) var en norsk kvinnesaksforkjemper. Hun var den første kvinnen som ble Formand i Norsk Kvinnesaksforening, som hun ledet fra 1885 til 1886 etter at Hagbart Berner hadde gått av som foreningens første formann. Hun drev en privat pikeskole på Kongsvinger i 17 år. Anna Stang var gift med statsminister Jacob Stang, og i sin levetid ble hun derfor titulert som «Statsministerinde». De var foreldre til forsvarsminister Georg Stang.


== Referanser ==
Clara Ottesen

Clara Johanne Ottesen (født 30. oktober 1911 i Halden, død 8. mai 1997) var en norsk samfunnsøkonom, statstjenestekvinne, bistandsarbeider og kvinnesaksforkjemper. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 1968 til 1972.
Hun tok examen artium i hjembyen Halden i 1931, deretter datidens eneste handelsutdanning ved Oslo handelsgymnasium og ble utdannet cand.oecon. ved Universitetet i Oslo i 1938. Hun arbeidet som lærer i handelsfag 1938–1940, som sekretær (saksbehandler) i Forsynings- og gjenreisningsdepartementet 1940–1949 og som sekretær og førstesekretær (fra 1954) i Sosialdepartementet 1949–1956. Fra 1956 arbeidet hun i Departementet for familie- og forbrukersaker/Forbruker- og administrasjonsdepartementet, med tittelen konsulent, den gangen en høy stilling i departementene med fagansvar for et politikkområde. Hun var en sentral byråkrat på familie- og likestillingsfeltet i 1950- og 1960-årene. Hun var FN-ekspert (Community Development Expert) i Øst-Pakistan (nå Bangladesh) med bosted i Dhaka fra 1962 til 1964, og arbeidet med å utvikle programmer for å styrke kvinners stilling i landet.Hun var 2. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1966–1968; hun etterfulgte Eva Kolstad som NKF-leder i 1968 og satt i vervet til 1972. Hun var også styremedlem i International Alliance of Women fra 1967 til 1973. Hun var fra 1971 sentralstyremedlem i Europabevegelsen, der tidligere utenriksminister Svenn Stray da var leder.Hun ble i 1939 gift med cand.oecon. Kjell Ottesen, sønn av Immanuel Ottesen. De ble skilt i 1947, men hun beholdt navnet.


== Referanser ==
Sigrun Hoel

Sigrun Hoel (født 10. oktober 1951 i Bergen) er en norsk jurist, statstjenestekvinne og organisasjonsleder. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 1984 til 1988 og var fungerende likestillingsombud i 1984, 1988 og 1991.
Hun ble utdannet cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1977 og arbeidet deretter i Trygderetten. 
Hun ble ansatt hos Likestillingsombudet fra etableringen i 1979, og var med å bygge opp institusjonen. Hun var nestleder hos Likestillingsombudet i store deler av Eva Kolstads og Ingse Stabels ombudsperioder. Hun var fungerende likestillingsombud i 1984, deretter i 1988 mellom Kolstads og Stabels ombudsperioder, og igjen i 1991.Hun kom med i Norsk Kvinnesaksforening (NKF) som 25-årig jusstudent i 1976. Hun var leder i organisasjonens største lokallag Oslo Kvinnesaksforening i fire år før hun i 1982 etterfulgte Anne Kari Lande Hasle som 1. nestleder på nasjonalt plan. I 1984 etterfulgte hun senere høyesterettsdommer Karin Bruzelius som NKF-leder. NKF markerte sitt hundreårsjubileum på landsmøtet hvor hun ble valgt til leder. Hennes to forgjengere var Norges første og andre kvinnelige departementsråd.Hun ble senere høgskolelektor i jus ved Høgskolen i Oslo og Akershus. Hun var norsk representant i planleggingskomiteen for Nordisk Forum i 1988. Hun var også medlem av Utvalget for menneskerettigheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sidene til Høgskolen i Oslo
Tulaga Manuella

Tulaga Manuella (født 26. august 1936) er en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus fjerde generalguvernør fra 21. juni 1994 til 26. juni 1998. Han ble adla i 1996 som storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden.
Faimalaga Luka

Faimalaga Luka (født 1940, død 19. august 2005) var en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus sjuende generalguvernør og sjette statsminister.
Luka var Tuvalus helseminister fra 1994 til 1996, og innenriksminister fra 1999 til 2001. Han ble statsminister 24. februar 2001 etter at forgjengeren Ionatana Ionatana døde av hjertinfarkt i desember 2000. 14. desember 2001 tapte Luka et mistillitsvotum og måtte gå av. Han ble utnevnt til generalguvernør 9. september 2003. Han trakk seg fra denne stillinga 15. april 2005, etter å ha fylt 65 år.
Luka ble tildelt Order of the British Empire. Han er den eneste tuvalske generalguvernøren gjennom historien som ikke aksepterte å bli adla.
Filoimea Telito

Filoimea Telito (født 19. mars 1945 på Vaitupu, død 11. juli 2011) var en tuvalsk politiker og pastor, og Tuvalus åttende generalguvernør.
Telito var rektor på Motufua ungdomsskole på øya Vaitupu før han ble pastor i Den tuvalske kirke. Han ble seinere president for kirken, en stilling han holdt fram til sin død. I 1996 ble han tildelt Order of the British Empire for sin rolle innen utdanninga. 15. april 2005 tok han over som Tuvalus generalguvernør, og satt fram til 2010. I 2007 ble han utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden av dronning Elisabeth II.


== Referanser ==
Tomasi Puapua

Tomasi Puapua (født 10. september 1938) er en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus statsminister fra 1981 til 1989, og dermed den tuvalske statsministeren som har sittet lengst. Han var generalguvernør fra 1998 til 2003. Puapua er storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og er tildelt Order of the British Empire.
Mauro Fernández Acuña

Mauro Fernández Acuña (født 19. desember 1843, død 16. juli 1905) var en kostarikansk politiker og advokat.
Han studerte juss ved Universidad de Santo Tomás (i dag Universidad de Costa Rica) og hadde flere viktige stillinger i Costa Ricas høyesterett. I 1985 ble han utdanningsminister i Bernardo Soto Alfaros regjering, og gjennomførte en rekke reformer.
I 1955 ble Fernández erklært Benemérito de la Patria, en offisiell tittel som gis til kostarikanere som har gjort en viktig innsats for fedrelandet. Han er i dag avbilda på 2000-colones-seddelen.


== Eksterne lenker ==
Biografi om Mauro Fernández Acuña