jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joan Bennett

Joan Bennett (født 27. februar 1910 i Palisades Park i New Jersey, død 7. desember 1990 i Scarsdale i New York) var en amerikansk skuespiller. Hun var datter av skuespillerne Richard Bennett og Adrienne Morrison, og søster av skuespillerne Constance og Barbara Bennett. Hun spilte i over 70 filmer fra stumfilmens æra godt inn i lydfilmens epoke.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Joan Bennett fikk sin utdannelse først ved en internatskole i Connecticut og deretter ved en kostskole for jenter  i Versailles, Frankrike. 


=== Skuepillerinne ===
Hun fikk sin scenedebut sammen med sin far i filmen Jarnegan (1928). Samme år reiste  hun til Hollywood, hvor hun først hadde en del mindre mindre roller, før det store gjennombruddet kom i 1929 med filmen Bulldog Drummond, der hun spilte  mot Ronald Colman. En vellykket karriere fulgte.
I 1940 giftet hun seg med produsent Walter Wanger og hun gjorde sitt aller beste filmer under hans regi, ofte i roller som en "femme fatale".
Wanger var Bennetts tredje ektemann. Hun giftet seg første gang som 16-åring. Hun ble mor da hun var 17 år gammel og hun ble skilt da hun var 18. Hennes andre ekteskap var med produsent Gene Markey, ekteskapet varte fra 1932 til 1937. I 1952 ble Wanger ble arrestert, anklaget for å ha skutt og såret Bennetts  agent, Jennings Lang i et sjalusidrama. Bennett og Wanger ble skilt i 1963. 
I 1978 giftet hun seg for fjerde gang med filmanmelderen David Wilde, og de forble gift til hennes død i 1990.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joan Bennett – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joan Bennett på Internet Movie Database 
(sv) Joan Bennett i Svensk Filmdatabas 
(da) Joan Bennett på Filmdatabasen 
(da) Joan Bennett på Scope 
(fr) Joan Bennett på Allociné 
(en) Joan Bennett på AllMovie 
(en) Joan Bennett hos Turner Classic Movies 
(en) Joan Bennett hos Rotten Tomatoes 
(en) Joan Bennett hos The Movie Database 
(en) Joan Bennett hos Internet Broadway Database
Uzelothripidae

Uzelothripidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen trips (Thysanoptera). Trips er små insekter mellom 0,5 og 1,5 cm lange, men de fleste er under 5 millimeter. Familien omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Små, vanligvis vingeløse trips med bred kroppsform. Antennene består av sju ledd og er karakteristisk formede: de to innerste leddene er nærmest kuleformede, det tredje leddet omvendt kjegleformet, ledd fire til sju er suksessivt smalere. Det ytterste antenneleddet er svepeformet, ulikt alle andre trips. Pronotum er trapesformet med to par klubbeformede børster ved bakhjørnene.


== Liv og utvikling ==
Denne tripsen lever sannsynligvis av sopp på døde grener.


== Utbredelse ==
Den eneste, kjente arten er vidt utbredt i tropiske områder. Man kjenner funn fra Brasil, Singapore og ved Brisbane i Australia, dette skulle indikere en vid utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ekte insekter (Ectognatha)
Dicondylia
Vingede insekter
Neoptera
Eumetabole insekter
Holometabole insekter
Parametabole insekter (Paraneoptera)
Trips (Thysanoptera)
Underorden Terebrantia – ca. 2500 arter
Familien Uzelothripidae Hood, 1952
Uzelothrips scabrosus Hood, 1952


== Kilder ==
Med bilder og mye informasjon om familien
Tree, D.J. (2009) Disjunct distribution of Uzelothripidae (Thysanoptera) new to Australia. Zootaxa 2207: 67-68. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Uzelothripidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Uzelothripidae hos Fossilworks 
Uzelothripidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tree of Life: Thysanoptera Med flotte bilder.
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Vegarbeider

Vegarbeider er en betegnelse som er brukt om de som driver med vegarbeid, hvilket innebærer bygging, drift eller vedlikehold av vegnettet. Mer presise betegnelser kan være asfaltør eller anleggsmaskinførere, alt etter hvilke oppgaver man har i yrket.


== Norge ==
Tidligere var alle vegarbeidere i Norge ansatt i Statens vegvesen, men etter privatiseringen av Vegvesenets produksjonsenhet i 2003 (Mesta), og innføringen av fri konkurranse på markedet, finner vi vegarbeiderne ute blant entreprenørene. Privatiseringen har gitt flere utfordringer, og i 2007 startet Statens vegvesen et eget fireårig forsknings- og utviklingsprogram kalt Kompetanseutvikling Drift og Vedlikehold (KDV). Målet er å løse noen av utfordringene ved å utvikle kompetansen innenfor drift og vedlikehold av det norske vegnettet.


== Se også ==
Anleggsarbeider


== Eksterne lenker ==
(en) Road workers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jani Lakanen

Jani Lakanen (født 11. desember 1976 i Lojo) er en finsk orienteringsløper.
Lakanen vant den totale verdenscupen i orientering i 2000. Han ble individuell verdensmester i langdistanse i Aarhus i 2006. Finnen slo gjennom i VM-sammenheng med bronse på sprint i 2005. Likevel er det langdistanseekspert Lakanen utviklet seg til å bli. Samtlige ni EM- og VM-medaljer etter sprintbronsen i Japan tok han på enten langdistanse eller stafett.


== Meritter ==
Oversikt over medaljer fra internasjonale mesterskap finnes til høyre på skjermen.


=== Verdenscupseire ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jani Lakanen – World of O 
Det internasjonale orienteringsforbundet - Verdensranking - Jani Lakanen
Aleksandr Laktionov

Aleksandr Ivanovitsj Laktionov, russisk Александр Иванович Лактионов, (født 16. maijul./ 29. mai 1910greg. i Rostov-na-Donu, død 15. mars 1972 i Moskva) var en feiret maler i etterkrigstidens Sovjetunionen. Hans nøyaktige og nærmest fotografiske stil var svært populær, men høstet motbør fra kunstkritikere og andre kunstnere.


== Liv og virke ==
Laktionov var født i Rostov-na-Donu og studerte ved Leningrad kunstakademi 1926-29 og senere, 1938-44, tok han etterutdanning. Laktjonov var elev av maleren Isaak Brodskij og var påvirket av Brodskijs tekniske og realistiske tilnærming, i samsvar med tradisjonene til de gamle mesterne. Laktionovs gjennombruddsarbeid var Et brev fra fronten (1947), et verk som fanget den rådende tidsstemningen i Sovjetunionen etter den store fedrelandskrigen. Det er et svært optimistisk verk, badene i en varm glød, og er kjennetegnet ved sitt fravær av konflikt, noe som ble motiv i Laktjonovs senere arbeider og i den sosialistiske realismen generelt.
Laktionov ble mest berømt for sine sjangermalerier, som for eksempel Inn i et nytt husvære (1952) og Sørgd for alderdommen (1958-60). Disse samvitighetsfullt realistiske verkene maler et overveldende positivt bilde av sovjet-samfunnet, fremstillinger som for mange mennesker må ha vært i sterk kontrast med den harde hverdagen. Disse maleriene var svært populære hos det store publikum, til tross for en mer blandet kritikk. Kritikken bunnet i hovedsak i at Laktionovs oppmerksomhet mot detaljene, skygget for det kunstneriske uttrykket til gunst for naturalismen.
Til tross for dette hadde Laktionov mange støttespillere i det statlige kulturbyråkratiet, som støttet hans nasjonalistiske og optimistiske behandling av emnet for maleriet. Dette sikret Laktionov en svært suksessrik karriere og tilgang til omgås folk i det høyeste sjiktet i sovjet-samfunnet. I sine senere leveår fikk Laktionov i oppdrag å male portrett av mange av de ledende skuespillerne, kirurgene, soldatene, politikerne og kosmonautene, i tillegg til et særlig berømt portrett av selveste kamerat Stalin.


== Referanser ==
Knuten (vei)

Knuten er et veibyggverk i ved Ørjasæter i Opplendskedal i Geiranger i Møre og Romsdal. Det sto ferdig i 1882.Knuten i Geiranger er en veikurve på 270°. Den ble konstruert for å redusere veistigningen, og krysser seg selv med en bru. Den er del av den gamle Geirangerveien fra 1889, og er i dag fremdeles kjørbar. Den ble tatt ut av bruk i 1970.
På verdensutstillingen i Paris 1900 fikk ingeniørene gullmedalje for konstruksjonen, med ordene: «Du giver et godt bilde av den storartede norske fjeldnatur».
Den nye Geirangerveien går forbi Knuten via en skjæring.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flyfoto fra 2012 på Finn.no kart
Flyfoto fra 1976 på Finn.no kart
«Knuten (vei)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Chris Terkelsen

Chris Terkelsen (født 5. februar 1972) er en tidligere dansk orienteringsløper.
Terkelsen vant den totale verdenscupen i orientering i 1998. Han tok stafettgull for Danmark i verdensmesterskapet 1997 sammen med Torben Skovlyst, Carsten Jørgensen og Allan Mogensen. Han tok sølvmedalje bak Thierry Gueorgiou i japanske Aichi i 2005.


== Meritter ==
Oversikt over medaljer fra internasjonale mesterskap finnes til høyre på skjermen.


=== Verdenscupseire ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chris Terkelsen – IOF 
(en) Chris Terkelsen – World of O 
Profil - Dansk Orienterings-Forbund 
Det internasjonale orienteringsforbundet - Verdensranking
Hans Christoph Friedrich von Hacke

Hans Christoph Friedrich Graf von Hacke (født 21. oktober 1699 i Stassfurt, død 17. august 1754 i Berlin) var en prøyssisk general og kommandant i Berlin. Hans navn er opphavet til Hackescher Markt i Berlin. 


== Referanser ==
Boopiidae

Boopiidae er en hudparasitt som lever på pattedyr. Den tilhører de lus som har bitende munndeler og får næring ved å gnage (spise av) fjær, ((hud)) og hudsekret.  De fleste av artene lever på pungdyr, men én går på hunder og én på den store strutsefuglen kasuar.


== Utseende ==
Forholdsvis store (gjerne rundt 5 mm), avlange lus. Hodet er bredt spadeformet, antennene ganske korte. Beina er korte og ikke spesielt kraftige, thorax nokså liten. Bakkroppen er sekkformet.


== Liv og utvikling ==
Denne familien lever primært på pungdyr, de fleste artene på familiene Dasyuridae og kenguruer (Macropodidae). Det er kjent to unntak fra dette: Heterodoxus spiniger lever på hunder og er utbredt over store deler av verden. Denne arten er imidlertid også funnet på en kenguru i Australia og var sannsynligvis opprinnelig en kenguru-parasitt som flyttet over på hunder (gjerne dingoer) i Australia og derfra har spredt seg med tamhunder (transportert av mennesker) til resten av verden. Det andre unntaket er Therodoxus oweni som lever på kasuarer på Ny-Guinea. Igjen er det sannsynlig at det dreier seg om en pungdyr-parasitt som har hoppet over på en annen vert.


== Utbredelse ==
De aller fleste artene er knyttet til pungdyr og lever bare i Australia og på Ny-Guinea. Arten Heterodoxus spiniger lever på hunder og forekommer blant annet i India men også i Amerika og Afrika. Nylig ble to arter påvist på et innført pungdyr på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Pels- og fjærlus (Phthiraptera)
gruppe Amblycera
familie Boopiidae Mjöberg, 1910
Slekten Boopia Piaget, 1880 – 16 arter
Slekten Heterodoxus Le Soëuf & Bullen, 1902 – 24 arter
Slekten Latumcephalum Le Soëuf, 1902 – 4 arter
Slekten Macropophila Mjöberg, 1919 – 4 arter
Paraboopia flava Werneck & Thompson, 1940
Slekten Paraheterodoxus Harrison & Johnston, 1916 – 3 arter
Slekten Phacogalia Mjöberg, 1919 – 2 arter
Therodoxus oweni Clay, 1971


== Kilder ==
Boopiidae på Tree of life
Australian National Insect Collection Database - Boopiidae


== Eksterne lenker ==
(en) Boopiidae i Encyclopedia of Life 
(en) Boopiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Boopiidae hos ITIS 
Boopiidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Lus (engelskspråklig)
Nicolas Kummer

Nicolas Kummer (1882–1954) var en luxembourgsk turner. 
Han deltok i det første VM som ble arrangert, i 1903, der han deltok på det luxembourgske laget som fikk bronse i lagkonkurransen. 
Han deltok senere i OL i 1912, der Luxembourg kom på 4.-plass i lagkamp og 5.-plass i lagkamp (fritt system). 


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolas Kummer – Olympedia 
(en) Nicolas Kummer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Shit Happens

Shit Happens er et musikkalbum utgitt av Raga Rockers. Albumet ble utgitt den 1. mars 2010.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Michael Krohn.

«Rocker»
«Nerd»
«Paradox»
«Nestbest»
«Jenter som kommer»
«Snegle»
«Hele veien ned»
«Det søte liv»
«Dyr i drift»
«Antikrist»
«En vakker dag»


== Medvirkende ==


=== Raga Rockers ===
Michael Krohn - vokal
Livio Aiello - bass
Arne Sæther - keyboard
Jan Arne Kristiansen - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Ørnulv Brun Snortheim - gitar
Eivind Staxrud - gitar
Jørgen Munkeby - saksofon
Mathias Eick - trompet
Erik Johannessen - trombone
André Orvik - fiolin (Oslo Strykekvartett)
Vegard Johnsen - fiolin
Dorthe Dreier - bratsj
Hans Josef Groh - cello
Chris Sansom - tekniker
Ole Petter Andreassen - tekniker
Ulf Holand - miksing, mastering
Helge Sten - mastering
Lars Nygaard - cover


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Shit Happens
Karsten Bomann Jonsen

Karsten Bomann Jonsen (født 22. desember 1950) er tidligere konsernsjef i Selvaag Gruppen, i dag styreleder i tre og styremedlem i de øvrige av selskapene.
Bomann Jonsen er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI, og har tidligere vært ansatt i Apothekernes Laboratorium og Løvenskiold–Vækerø. Han begynte som økonomidirektør i Selvaagbygg i 1985, og arbeidet siden som leder for selskaper i Selvaag-sfæren. I 2002 ble han konserndirektør, og i 2009 tok han over som konsernsjef for Selvaag Gruppen. I forbindelse med at Selvaag Gruppen endret selskapsstruktur fra konsernmodell til holdingmodell i 2016, trådte Bomann Jonsen av som konsernsjef. I dag er han styremedlem i tre av holdingselskapets datterselskaper, og styremedlem i de øvrige. 


== Referanser ==
Finn Thrana

Finn Thrana (født 8. mars 1915 i Søndre Land, død 21. januar 2006 i Hole) var jurist og NS-politiker. Han vokste opp på gården Nerlaus.
Thrana meldte seg inn i NS etter kommunevalget i 1934 og ble i 1937 leder for partiets studentgruppe ved Universitetet i Oslo. Som jurist arbeidet han særlig med landbruksrelaterte spørsmål, både under og etter andre verdenskrig. Han deltok i etableringen av den NS-kontrollerte bondeorganisasjonen Bondesambandet og var sentral i Quisling-regjeringens lovarbeid. Han var sjef for statsrådsekretariatet i Quislings regjering, senere som regjeringssekretær.Etter krigen ble han dømt til 15 års fengsel, men ble benådet i 1951. Deretter fikk han hjelp av Martin Smeby og Olav Meisdalshagen til nytt arbeid i Riksskattestyret, før han virket som selvstendig advokat helt frem til fylte 80 år. Han engasjerte seg deretter for å formidle et positivt syn på Nasjonal Samlings aktiviteter i okkupasjonstiden, og lot seg intervjue av både historikere og massemedia ved en rekke anledninger.


== Referanser ==


== Kilder ==
Finn Thrana hos lokalhistoriewiki
Dahl, Hans Fredrik: Vidkun Quisling. En fører for fall, Oslo 1992.
Norsk krigsleksikon (Norgeslexi)
Storlid, Per O.: Nekrolog i Aftenposten 7. februar 2006.
Thrana, Finn: Vi ville et land som var frelst og fritt, Røyken 2001.
«Videointervju med Finn Thrana (intervjuer: Einar Rustad)». Stiftelsen neveragain.no. 9. juni 1997. Arkivert fra originalen 19. mars 2012. Besøkt 18. april 2012.
Sportfreunde Siegen

Sportfreunde Siegen er et tysk fotballag. Herrelaget har ikke siden 20-tallet tilhørt tysk toppfotball, og har i senere tid bare en sesong i 2. Bundesliga, som endte med nedrykk.


== Kvinnefotball ==
Kvinnelaget er betydelig mer kjent. I mesteparten av sin storhetstid tilhørte kvinnelaget TSV Siegen, Sportfreunde Siegens rivaler. Laget var fra tidlig av blant de bedre tyske lagene. De kvalifiserte seg til det tyske mesterskapet i 1976, der de kom til semifinalen, der de tapte. De tapte også bronsefinalen. I 1978 var de tilbake i mesterskapet, men gikk ut i kvartfinalen, noe som gjentok seg året etter. Laget kvalifiserte seg ikke til mesterskapet igjen før i 1982, der de tapte allerede i åttendedelsfinalen. De konkurrerte, og tapte ofte, med Schalke 04s kvinnelag om mesterskapsplass.


=== Storhetstid ===
I 1986 forandret imidlertid ting seg for TSV Siegen. De vant cupfinalen mot Bergisch Gladbach 09, og begynte sin storhetstid. I løpet av til sammen ti cupmesterskap, 1986 inkludert, var Siegen i alle finalene, og vant fem av dem, de fire første på rad. I 1987 vant laget The Double. Dette fortsatte også etter at Bundesliga ble dannet. TSV Siegen vant de to første sesongene. Den tredje sesongen tapte de finalen i mesterskapssluttspillet etter ekstraomganger, men de vant cupfinalen. TSV Siegen fortsatte sin framgang, og vant serien igjen i 1993-94-sesongen. Den påfølgende sesongen var den første siden 1984 at TSV Siegen ikke vant noe. De var imidlertid tapende finalist. I 1995-96-sesongen vant TSV Siegen for siste gang.


=== Sportfreunde ===
Laget konverterte rett etter seieren til motstanderen, Sportfreunde Siegen. Det viste seg imidlertid ikke å bli en sportslig suksess. Laget ble først i Bundesligas siste delte sesong nummer tre i sin gruppe, og kom dermed ikke til sluttspill. I den nasjonale fellesserien ble det først en femteplass. Deretter hentet laget seg, og tok to tredjeplasser på lag, før de i 2000-01 kom på en åttendeplass, men ikke fikk fornyet lisens av økonomiske årsaker. Siden den tid hentet aldri laget seg igjen, og har beveget seg langt ned i divisjonen.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Sportfreunde Siegen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
DLA Piper

DLA Piper International LLP er et internasjonalt advokatfirma med hovedkontor i London. DLA Piper har ca. 4 200 advokater fordelt på 108 kontorer i 30 land i Europa, Afrika, Asia, Amerika og Midtøsten. Selskapet ble etablert i 2005 en fusjon mellom San Diego-firmaet Gray Cary Ware & Freidenrich LLP, britiske DLA LLP (tidligere Dibb Lupton Alsop 1996-2000) og Piper Rudnick LLP. Firmaet er også representert med kontor i Norge med i overkant av 70 advokater og totalt 90 ansatte.
DLA Piper leverer forretningsjuridiske tjenester til nasjonale og internasjonale selskaper, organisasjoner og offentlig forvaltning.
Gjennom at det danske advokatfirmaet LETT i mars 2017 ble en del av DLA Piper, ble DLA Piper det største advokatfirmaet i Norden med mer enn 370 advokater, og det eneste advokatfirmaet som har kontorer i Danmark, Finland, Norge og Sverige (DLA Piper har ikke kontorer på Island).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) DLA Piper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk nettside
Alan Bullock

Alan Louis Charles Bullock, Baron Bullock (født 13. desember 1914 i Trowbridge i England, død 2. februar 2004 i Oxfordshire) var en britisk historiker. Han har blant annet forfattet en innflytelsesrik biografi av Adolf Hitler, i stor grad basert på Nürnbergprosessen. Den kom i 1952, og var den første større historiske studie om Hitler.


== Biografi ==
Bullock ble født i nærheten av Bath i Trowbridge, England, hvor faren jobbet som gartner og en unitarisk predikant. Han vant et stipend til Oxford University, hvor han studerte klassisk og moderne historie. Etter eksamen i 1938 jobbet han som vitenskapelig assistent for Winston Churchill, som skrev sin historie om de engelsktalende folk. Under andre verdenskrig jobbet Bullock for European Service av BBC. Etter krigen vendte han tilbake til Oxford som  historiestipendiat ved New College.


== Verker i utvalg ==
Hitler: A Study in Tyranny, 1952
The Life and Times of Ernest Bevin,1960
The Humanist Tradition in the West, 1985
Hitler and Stalin – Parallel Lives,  1993 ISBN 0-679-72994-1


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Bullock på Internet Movie Database 
(en) Alan Bullock hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Alan Bullock hos The Peerage 
(de) Verk av og om Alan Bullock i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Liste over svenske selskaper

Dette er en liste over Sveriges største selskaper.


== Høyest børsverdi ==
I SEK, basrat på sluttkurser 12. desember 2008.

Hennes & Mauritz: 260,3 milliarder
Ericsson: 198,5 milliarder
Telia Sonera AB: 169,3 milliarder
Nordea Bank: 161,5 milliarder
Investor: 91,9 milliarder
Svenska Handelsbanken: 87,3 milliarder
AB Volvo: 86,0 milliarder
Atlas Copco: 76,0 milliarder
Sandvik: 59,6 milliarder
Scania: 56,2 milliarder


== Størst omsetning ==
I SEK, desember 2007.

AB Volvo: 285,4 milliarder
Ericsson Telefonaktiebolaget LM: 187,8 milliarder
Vattenfall AB: 143,6 milliarder
Skanska AB: 138,8 milliarder
Sony Ericsson Mobile Communications AB: 122,3 milliarder
Volvo Personvagnar AB: 106,9 milliarder
SCA: 105,9 milliarder
Electrolux: 104,7 milliarder
Telia Sonera AB: 96,3 milliarder
Sandvik AB: 86,3 milliarder


== Flest ansatte ==
Antall ansatte i Sverige, 2011.


== Referanser ==
Kreis Freital

Kreis Freital var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Dresden i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1952 til 1990, med hovedsete i Freital. I vest grenset den mot Kreis Freiberg og Kreis Brand-Erbisdorf i Bezirk Karl-Marx-Stadt, i sør mot Kreis Dippoldiswalde, i øst mot Kreis Pirna, i nordøst mot byen Dresden og i nordvest mot Kreis Meißen.
Størstedelen av kretsens byer og kommuner tihørte opprinnelig distriktene Amtshauptmannschaft Dresden, Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde, Amtshauptmannschaft Meißen og Amtshauptmannschaft Pirna i kongeriket Sachsen.
Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere fra 1990 til 1994 innenfor Fristaten Sachsen som Landkreis Freital. Den 1. august 1994 ble den slått sammen med Kreis Dippoldiswalde til den nye kretsen Weißeritzkreis som eksisterte frem til 2008.


== Byer og kommuner ==
I 1990 bestod kretsen av følgende kommuner, herunder 4 byer:

Gjennom en rekke enkeltstående forvaltningsreformer, ble antallet kommuner redusert betydelig frem til 1994.
Ola Fæhn

Ola Reidar Fæhn (født 4. november 1965) er en norsk forbrukeradvokat. Hans spesialfelt er boligtvister og forbrukerrettigheter. Han har skrevet to bøker, hvorav den ene heter Forbrukerjungelboka (2005), skrevet sammen med Bjørn Erik Thon.


== Referanser ==
Robert Lawrence Stine

Robert Lawrence Stine (født 8. oktober 1943) er en forfatter fra USA. Han har skrevet 62 bøker i Grøsser-serien, og noen i Grøsser 2000-serien.


== Historie ==
Han startet forfatterkarrieren i niårsalderen, da skrev han noveller, vitsebøker og tegneseriebøker til vennene sine.
Etter eksamen ved Ohio State University flyttet Stine til New York for å bli forfatter. Han skrev vitsebøker og humorbøker og skapte Bananas, et sprøtt humorblad, før han gikk over til grøssere. Han skrev Fear Street og deretter Grøsserne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) R. L. Stine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Lawrence Stine på Internet Movie Database 
(en) Robert Lawrence Stine hos Rotten Tomatoes 
(en) Robert Lawrence Stine hos The Movie Database
Øystein Skre

Øystein Skre (født 4. juni 1966) er en norsk musiker og sanger. Han er best kjent som tidligere sanger i den norske vokalgruppa Bjelleklang fra 1996 til 2001. Han deltok på platene Kort ved øra fra 1996, Kjære Landsmenn fra 1997, Spis meg rå fra 1998 og Jul med Bjelleklang fra 1999. Han slutta i 2001 og ble erstattet året etter av Carl Einar Traaen.


== Diskografi ==


=== Bjelleklang ===
Kjære Landsmenn (1997)
Spis meg rå (1998)
Jul med Bjelleklang (1999)SinglerMidtsommersvermeri (1997), med Wenche Myhre
Feit (1997)
Himmelvogna (1997), med Trond Granlund
Jaguar (1998)
Dårlig-hår-dagen (1998)
Spis meg rå (1998)
Du er tippeligaen (1998)
Julemambo (1999)


=== Deltar på ===
Wenche Myhre: Vannmann (1997)
Trond Granlund: Bilder inni hue (1997)
Wenche Myhre: Wenches beste 1960-97 (1997)
Sony Music Entertainment: Kvirre virre vitt! (1997)
EMI: Ri stormen av ● Norges offisielle OL-CD ● Nagano 98 (1998)
Tor Endresen & Rune Larsen: Nære ting (1998)
Trond Granlund: Fra Manglerud til Manchester 1973–1998 (1998)
EVA Records: Absolute Norsk (1998)
Frituna: Tande-P: Mine favoritter (2000)
Marianne Antonsen: Soulful Christmas Songs (2000)
Den norske studentersangforening: En mannshowinistisk aften (2001)
Anders Wyller: Bicycle Riding – Best of Anders Wyller (2003)
Trond Granlund: Høyt, lavt og langt (2003)
Ragnar Bjerkreim & Edvard Hoem: Kong David (2004)
Geirr Lystrup: Sangen om Vasana (2007)