jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Romandie rundt 2010

Romandie rundt 2010 var den 64. utgaven av Romandie rundt og det ble arrangert fra 27. april til 2. mai i Sveits.  
I tillegg til de 18 ProTour-lagene ble Cervélo TestTeam og BMC Racing Team invitert.
Alejandro Valverde vant sammenlagt foran Simon Špilak, men ble senere utestengt og fratatt alle resultatene.


== Etapper ==


=== Prolog ===
27. april 2010 – Porrentruy – Porrentruy, 4,3 km (ITT)


=== 1. etappe ===

28. april 2010 – Porrentruy – Fleurier, 175,6 km


=== 2. etappe ===

29. april 2010 – Fribourg – Fribourg, 171,8 km


=== 3. etappe ===

30. april 2010 – Moudon – Moudon, 23,4 km (ITT)


=== 4. etappe ===
1. mai 2010 – Vevey –  Châtel-Saint-Denis, 157,9 km


=== 5. etappe ===
2. mai 2010 – Sion – Sion, 121,8 km


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Sprintkonkurransen ===


=== Klatrekonkurransen ===


=== Ungdomskonkurransen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Tour de Romandie 2010 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wave of Popular Feeling

Wave of Popular Feeling er et musikkalbum av Three Days Grace som ble utgitt i 1995 under gruppens tidligere navn Groundswell.
Adam Gontier, Brad Walst og Neil Sanderson dannet i 1992 bandet Groundswell sammen med to andre medlemmer, Joe Grant og Phil Crowe. I 1995 ga de ut albumet Wave of Popular Feeling. CD-en ble bare utgitt i Canada, og det ble bare produsert 150 eksemplarer. Et eksemplar av Wave of Popular Feeling ble i 2007 solgt på Ebay for 200 dollar. I 1997 sluttet to av medlemmene, men Adam, Neil og Brad fortsatte som en trio og skiftet navn til Three Days Grace, som er gruppens nåværende navn.


== Sporliste ==
«Stare»
«In the Sand»
«Weatherman»
«Chronic»
«Eddie»
«Snatch»
«Wave of Popular Feeling»
«S.O.B.»
«Poison Ivy»
«On This Flight»
«Greedy Room»
La Seu

Le Seu-katedralen er en av de mest berømte katedralene på Mallorca. Den er plassert midt i sentrum av Palma de Mallorca.
La Seu er en gotisk katolsk katedral i Palma de Mallorca, Spania, bygget ved siden av en eksisterende arabisk moské. Den er 121 meter lang, 55 meter bred og 44 meter høy. Designet på spansk "levantino" gotisk stil med påvirkninger fra de nordeuropeiske gotiske. De begynte å bygge i 1229 med kong Jakob I av Aragon i spissen, men de var ikke ferdig før i 1601. Katedralen ligger med utsikt over Parc de la Mar og Middelhavet, beskyttet av de gamle bymurene.
Femti år etter en restaurering av katedralen var påbegynt, ble Antoni Gaudí invitert i 1901 til å overta prosjektet. Gaudí forlot sitt arbeid i 1914 etter en krangel med entreprenøren. De planlagte endringene var hovedsakelig for at katedralen skulle se bra ut, ikke fordi den trengte oppussing. Prosjektet ble kansellert etter kort tid.
Gunvald Hauge

Gunvald Hauge (født 8. november 1902 i Haugesund, død 8. juli 1974) var en norsk fagforeningsmann, Ap-politiker og formann for Norsk Sjømannsforbund 1958–1966. Hauge tok maskinisteksamen i 1922. Han var læregutt, fyrbøter og donkeymann 1917–1924.
Hauge vokste opp i en tid hvor sildefisket var en stor næring i Haugesund. Han kom tidlig med i politisk arbeid og i fagforeningsvirksomhet. En viktig del av arbeidet var å gå fra båt til båt og organisere sjøfolk. I hans tid vokste den norske handelsflåten og Norsk Sjømannsforbund var en av landets største fagforeninger. I denne perioden økte også hyringen av utenlandske sjøfolk, automatiseringen av skipene og liggetiden i havn ble kortere. Disse og andre forhold tvang fram forhandlinger om lønn og fri hjemreise for sjøfolkene. Hauge ledet forbundet i en periode med sterk vekst i økonomien og bedre forhold til sjøs.
Hauge mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1960.


== Verv ==
Formann Haugesunds avdeling av Norsk Sjømannsforbund 1924–1938.
Nestformann Norsk Sjømannsforbund 1938–1958. Formann 1958–1966.
Medlem i Haugesund bystyre, 1. varamann i formannskapet, medlem i Sjøretten, Sjømannspensjonskomiteen med mere 1929–1938.
Varamann i Stortinget for byene i Vest-Agder og Rogaland 1934–936. For Oslo 1950–1961 (A).
Medlem i forbundsstyret og landsstyret og formann i forhandlingsutvalget for Norsk Sjømannsforbund 1938-1966.
Styreformann for Sjømennenes Helseheim 1950–1954.
Styremedlem i Islandsfiskerenes forening, Sjømannsnemden, Trygdekassen og Skandinavisk Transportarbeiderforbund.
Medlem i Internasional Transport Workers Federations Executive Commity.
Formann for Hovedkartellet for Transportens organisasjoner.
Medlem i komiteen til utredning av spørsmålet om Norges utenriksrepesentanter 1961-1962 og komiteen som arbeider med skipsfartens beredskap.
Har vært medlem i en rekke departementale komiteer. Blant annet komiteen til revisjon av loven om arbeidstiden på skip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunvald Hauge hos Stortinget 
(no) Gunvald Hauge hos Norsk senter for forskningsdata
Nhon Trach kraftverk

Nhon Trach kraftverk er et varmekraftverk i Dong Nai i Vietnam, 30 km sørøst for Saigon. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW men under økning til 1200 MW, fordelt på 2+1 gassturbiner med 450 MW kogenerasjon, og en 750 MW-blokk under bygging for idriftsetting i 2010. Anlegget ble påbegynt omkring 2005, og står ferdig i 2010. Utstyret er levert av Alstom. Brenselkilden er naturgass. Operatør er PetroVietnam.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Vietnam».
Trond Andreassen

For vokalist i bandet Ricochets se Trond Andreassen (musiker)Trond Andreassen (født 19. november 1951) har vært generalsekretær i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) siden 1986.I perioden Andreassen har ledet NFFO har medlemstallet blitt tidoblet. Hans eneste pause fra NFFO har vært en stilling som forlagssjef for Universitetsforlagets universitets- og høyskoleavdeling fra 1995 til 1997. 
Andreassen er forfatter av det litteratursosiologiske verket Bok-Norge som er en innføring i norsk bokbransje. Verket kom i første utgave i 1992 og i 3. reviderte utgave i 2006. 
I 2010 ble Andreassen styreleder for Norsk nettleksikon som er en videreføring av nettutgaven til Store norske leksikon finansiert av Fritt ord og Sparebankstiftelsen DnB NOR. Andreassen har skrevet en (signert) artikkel i SNL.no, biografi over Bjørn Bjørnsen fra Norsk biografisk leksikon. 
Andreassen er sterk tilhenger av opprettholdelse av fastpris på faglitteratur og innføring av fastpris på e-bøker.


== Litteratur ==
Bok-Norge: en litteratursosiologisk oversikt ISBN 978-82-15-01003-8

(no) Publikasjoner av Trond Andreassen i BIBSYS


== Referanser ==
Festplassen

Festplassen er en åpen plass i Bergen sentrum, ved nordenden av Lille Lungegårdsvann.Siden 1929 har stedet Festplassen vært sentrum for feiringen av 17. mai i Bergen, og den har også vært arena for mange arrangementer som tivoli, sirkus og den tradisjonelle  lysfesten i sentrum før jul. I perioden 1967 til 2003 var plassen også «midlertidig» parkeringsplass.
I juni 2003 startet arbeidet med å omarbeide Festplassen til slik den fremstår idag. Den gjenåpnet for publikum i november 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Festplassen, Bergen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ca Mau kraftverk

Ca Mau kraftverk er et varmekraftverk i Ca Mau i Vietnam, og gir bl.a kraft til en stor gjødselfabrikk. Det har en installert produksjonskapasitet på 1500 MW fordelt på 2 x 750 MW blokker med 2+1 gassturbiner og kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 2002, og står ferdig i 2008. Utstyret er levert av Siemens og Doosan. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje. Operatør er PetroVietnam.
Forventet årsproduksjon er 10 TWh.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Vietnam».
Norsk Elektroteknisk Komite

Norsk Elektroteknisk Komite (NEK) har siden etableringen i 1912 forsynt det norske markedet med nasjonale, europeiske og internasjonale elektrotekniske standarder i tråd med teknologisk og markedsmessig utvikling.
NEK er en selvstendig og nøytral organisasjon, og er det norske medlemsorgan i International Electrotechnical Commission (IEC) og European Committee for Electrotechnical Standardization (CENELEC).
NEK har som formål å arbeide for standardisering på det elektrotekniske området og er ansvarlig for utarbeidelse og godkjenning av Norske Elektrotekniske Normer. NEKs overordnede mål er å sikre at Norske Elektrotekniske standarder fullt ut dekker næringslivets, elforsyningens og den offentlige og private sektors behov for standarder med krav til sikkerhet, funksjon og miljø. NEK utgjør, sammen med Standard Norge og Nasjonal kommunikasjonsmyndighet, standardiseringen i Norge.
Det er bare som medlem av NEKs komiteer at norske representanter, deriblant forskriftsmyndigheter, kan delta i det viktige internasjonale komitearbeidet. I mer enn 140 normkomiteer gjør flere enn 700 aktive nasjonale eksperter en viktig innsats på vegne av sine respektive virksomheter og organisasjoner innen nasjonalt og internasjonalt standardiseringsarbeid. Deltakelse i NEKs komiteer gir medlemmene en unik posisjon for direkte påvirkning av fremtidige standarder og derved også forskriftene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Elektroteknisk Komite
CENELEC
IEC
Phu-My gasskraftverk

Phu-My gasskraftverk er et varmekraftverk i Ba Ria ved Vung Tau i det sørlige Vietnam. Det har en installert produksjonskapasitet på 2335 MW og har moderne kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 2004. Utstyret er levert av Siemens og Alstom, samt i mindre grad Doosan, General Electric, m.fl. Brenselkilden er naturgass. 
De ulike enhetene omfatter:

Phu-My 2.1 – (1997–2003), 450 MW, installert av Alstom og ABB m.fl
Phu-My 2.2 – (2001–2005), 715 MW, installert av Tepco og GE m.fl
Phu-My 3 – (2003–2004), 720 MW, installert av Siemens og Doosan m.fl
Phu-My 4 – (2003–2004), 450 MW, installert av Alstom og Marubeni m.flEnhetene har fått omfattende og variert internasjonal finansiering.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Power Plants in Vietnam».
Un homme et une femme (sang)

«Un homme et une femme» er en fransk sang med melodi av Francis Lai og tekst av Pierre Barouh. Den var temasang i spillefilmen En mann og en kvinne (Un homme et une femme) fra 1966, hvor den ble fremført av Nicolle Croisille og Pierre BarouhDen ble nominert til Best Original Song in a Motion Picture under Golden Globe Awards-utdelingen.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En mann og en kvinne». Kirsti Sparboe og Arne Bendiksen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Triola TN 478.


== Referanser ==
Anne-Lise Børresen-Dale

Anne-Lise Børresen-Dale (født Halstensen 3. juli 1946 i Molde) er en prisbelønt norsk kreftforsker.
Hun er kommandør av St. Olavs orden.
Hun er vokst opp i Molde og fikk siv.ing. i teknisk biokjemi 1970 ved NTH i Trondheim på avhandlingen  Svovelstoffskiftet i Cytophaga Aeronosphia Eimhjellen.  Siden 1970 har hun vært tilknyttet Universitetet i Oslo, først ved Fysiologisk institutt, så ved Institutt for medisinsk genetikk, først som forsker veiledet av Kåre Berg som i 1967 var landets første genetikkprofessor. Dette ga dr.med. i medisinsk biokjemisk genetikk 1980 på en avhandling om  HDL-lipoprotein. Hun har siden 1992 vært ansatt som professor i tumorbiologi og molekylær onkologi.
Siden 1987 har hun også vært ved Genetisk avdeling ved Institutt for kreftforskning i Radiumhospitalet, siden 1999 som avdelingsleder. Hun er også (siden 2000) professor II i molekylær onkologi ved Universitetet i Bergen. Fra 2016 er hun professor Emerita.
Siden 1990-tallet har hun arbeidet med mikromatriser for kartlegging av brystkreft, i samarbeid med forskere ved Stanford University og Haukeland sykehus.
Grunnforskningen hennes har resultert i mer enn 350 artikler i internasjonale vitenskapelige tidsskrifter. Tre av studiene er tilsammen sitert mer enn 19.000 ganger i vitenskapelig litteratur.Fra 2008 til 2010 var Børresen-Dale president i The European Association for Cancer Research (det europeiske kreftforskningsforbundet). I perioden 2010-2012 var hun som past president medlem av Executive Committee.
Fra 2011-16  var  Børresen-Dale leder av  K. G. Jebsen Centre for Breast Cancer Research.' I 2017  ble hun utnevnt av Kongen til Kommandør av  St. Olavs Orden.


== Priser ==
1989 Olav Torgersens pris og forelesning
1994 Kong Olav Vs Kreftforskningspris
2002 SalusAnsvar-prisen for sin forskning på skreddersydd behandling av brystkreft
2002 Universitetet i Oslos forskningspris og årets ansatt ved Radiumhospitalet
2006 Ambassadør for Molde
2008 Æresdoktorat ved Københavns Universitet
2008 Norges forskningsråds pris for fremragende forskning
2009  Elected member of the European Academy of Cancer Sciences
2010 Honorary ambassador of the Norwegian Cancer Society
2010 Kreftforeningen, ambassa
2012  Honorary member of The Hungarian Cancer Society
2014  Helmholtz International Fellow Award, Germany
2014   European Journal of Surgical Oncology Award Lecture, Liverpool
2015  Elena Timofeeff-Ressovsky Lecturer, Berlin
2015   Mildred Scheel Lecturer, Germany
2015   Fritjof Nansen medal and award for Outstanding Research
2015  Oslo University Hospital’s Excellent Researcher Award
2015 The AACR Distinguished Lectureship in Breast Cancer Research
2017  AACR-Women in Cancer Research Charlotte Friend Memorial Lectureship and award
2017  Kommandør av  St. Olavs Orden


== Publikasjoner ==
(no) Publikasjoner av Anne-Lise Børresen-Dale i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Anne-Lise Børresen-Dale i BIBSYS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anne-Lise Børresen-Dale i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin 
(en) Anne-Lise Børresen-Dale – profil hos ResearchGate 
Anne-Lise Børresen-Dale i Scholia
Ion Dragoumis

Ion Dragoumis (gresk: Ίων Δραγούμης; født 2. september 1878 i Athen, død 31. juli 1920 ifølge den julianske kalender) var en gresk diplomat, forfatter og revolusjonær. Han var sønn av Stephanos Dragoumis som var utenriksminister under Charilaos Trikoupis. 


== Liv og virke ==
Ion Dragoumis studerte juss i Athen, og i 1899 ble han med i den diplomatiske grenen av det greske utenriksdepartementet. I 1897 vervet han seg til den greske hæren og kjempet blant annet under den gresk-tyrkiske krigen som begynte samme året som han vervet seg til hæren. 
I 1902 ble Dragoumis gjort til vararepresentant og konsul på det greske konsulatet i Monastir (dagens Bitola). I 1903 ble han sjef for konsulat i Serres og senere tjenestegjorde han på steder som i Plovdiv, Burgas, Alexandria og Alexandroupolis. I 1907 ble han sendt til den greske ambassaden som ligger i Istanbul. 
I 1905, under hans tid som visekonsulen i Alexandria, Hellas, møtte Dragoumis og startet et kjærlighetsforhold med den greske forfatteren Penelope Delta, som da var gift med en kjøpmann ved navn Stephanos. Av respekt for forfatterens mann og barn, bestemte Dragoumis og Penelope Delta å slutte med kjærlighetsforholdet og skille lag, men de fortsatte å korrespondere lidenskapelig frem til 1912, da Dragoumis startet et forhold med den berømte greske teater-skuespilleren Marika Kotopouli. 
I 1907 ga han ut boken Martyron Kai Iroon Aima (martyrer og helters blod, som var full av harme mot alt som var bulgarsk eller på noen måte tilknyttet Bulgaria. Da den første balkankrigen brøt ut, reiste Dragoumis til Thessaloniki som en militær attaché. 
I 1915 trakk han seg fra det greske diplomatiske korps og han gikk senere inn i gresk politikk som selvstendig politiker istedenfor å være tilknyttet noe bestemt parti. Som en uavhengig politiker ble han valgt inn til det greske parlamentet for Florina Prefecture. I 1917 ble han sendt i eksil av greske myndigheter til Korsika som et resultat av en bitter uenighet mellom de allierte og kongen Konstantin I, som nektet å gå inn i den første verdenskrig, selv om den bulgarske hæren på dette tidspunktet hadde okkupert en stor del av Øst-Makedonia der Hellas hadde flere nasjonale interesser. 
Den 30. juli 1920 ble det gjort et forsøk på å myrde kong Venizelos på jernbanstasjonen Gare de Lyon i Paris, Frankrike. Dagen etter, den 31. juli 1920, ble Dragoumis stoppet av en gruppe politimenn som var lojale til kong Venizelos og Dragoumis ble skutt rett ned fordi politifolkene mente at han var en viktig del av opposisjonen mot kong Venizelos som de var trofaste og lojale mot. 
Hans tidligere elsker og lidenskapelige brevvenn gjennom mange år, Penelope Delta, sørget dypt over tapet av Dragoumis selv om de to hadde gjort det slutt flere år tidligere. På slutten av 1930-tallet ble hun tildelt Dragoumis' gamle dagbøker og arkiver, som hadde blitt betrodd til henne av hans bror Filip. Hun klarte å diktere godt over 1000 sider av et manuskript som kommentere Dragoumis sitt arbeid før Penelope Delta bestemmer seg for å ta sitt eget liv i 1941.
Bang Pakong kraftverk

Bang Pakong kraftverk er et varmekraftverk i amphoe Bang Pakong i provinsen Chachoengsao, 60 km sørøst for Bangkok i Thailand. En understasjon er lokalisert i Rangsit. Det har en installert produksjonskapasitet på 3675 MW fordelt på eldre blokker á 103 eller 300 MW, og nyere blokker á 500 MW. Teknologien er levert av Siemens, Toshiba, General Electric, Emerson, m.fl. Kraftverket leverer 15% av den elektriske kraften i Thailand.
Brenselkilden er naturgass og tungolje. Anlegget ble startet opp med første driftsenhet med 300 MW-turbiner i 1980, og deretter seks 103 MW-turbiner (hvorav fire fra General Electric) på i alt 618 MW i 1990. Totalt ble 8 enheter installert før 2009, hvorqav fire 500 MW-blokker ble installert på 2000-tallet med støtte fra Verdensbanken. Anlegget ble startet utbygd med den niende enheten i 2006, da tyske Siemens og japanske Marubeni begynte å installerte to nye 500 MW-blokker med kogenerasjon, som ble plassert inn i Bang Pakong V.
 Den nye Siemens-enheten ble ferdig i 2009 og fikk navnet Bang Pakong CCPP 5.
Operatør er det statlige energiselskapet EGAT.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in South & Southeast Asia».
Intern teknisk forskningsrapport fremlagt ved Cepsi 2008.
António Borges

António Borges d'Almeida (født 25. april 1906, død 24. september 1959) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Borges vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han og hesten «Reginald» var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Sverige og Sveits. De andre på laget var José Mouzinho på «Hertugo» og Hélder de Souza på hesten «Avro». Borges ble nummer fem i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Reginald».


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Bronse i hestesport, sprangridning lag  Portugal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) António Borges – Olympedia 
(en) António Borges – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) António Borges – databaseOlympics.com (arkivert)
Hélder de Souza

Hélder de Souza Martins (født 28. november 1901, død ukjent) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
de Souza vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han og hesten «Avro» var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Sverige og Sveits. De andre på laget var José Mouzinho på «Hertugo» og António Borges på hesten «Reginald». de Souza kom på tolvteplass i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Avro».
Fire år senere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam ble han nummer seksten i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Avro» og med det portugisiske laget kom han på sjetteplass.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Bronse i hestesport, sprangridning lag  Portugal


== Eksterne lenker ==
(en) Hélder de Souza – Olympedia 
(en) Hélder de Souza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hélder de Souza – databaseOlympics.com (arkivert)
José Mouzinho

José Mouzinho d'Albuquerque (født 27. desember 1885, død 8. august 1965) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Mouzinho vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han og hesten «Hertugo» var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Sverige og Sveits. De andre på laget var Hélder de Souza på «Avro» og António Borges på hesten «Reginald». Mouzinho kom på syttendeplass i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Hertugo».
Fire år senere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam ble han nummer nitten i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Hebraico» og med det portugisiske laget kom han på sjetteplass.


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Bronse i hestesport, sprangridning lag  Portugal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Mouzinho – Olympedia 
(en) José Mouzinho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) José Mouzinho – databaseOlympics.com (arkivert)
Sloan Doak

Sloan Doak (født 28. januar 1886, død 10. august 1965) var en amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Doak vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under Sommer-OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i feltritt med hesten «Pathfinder», bak nederlandske Adolf van der Voort van Zijp på «Silver Piece» og danske Frode Kirkebjerg på hesten «Meteor».


== OL-medaljer ==
1924  Paris -  Bronse i hestesport, feltritt  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sloan Doak – Olympics.com 
(en) Sloan Doak – Olympic.org 
(en) Sloan Doak – Olympedia 
(en) Sloan Doak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sloan Doak – databaseOlympics.com (arkivert)
Stord MC Club

Stord MC Club er en av Norges eldste motorsykkelklubber. Den ble startet i 1967 i kantina på Aker Stord. (Aker Solution) De første årene hadde ikke klubben eget klubbhus, så all mekking og møtevirksomhet skjedde i private garasjer og hjemme hos medlemmene.


== Klubbens historie ==


=== Det første klubbhuset ===
Det første klubbhuset som Stord MC Club fikk i stand, var skolehuset på Børtveit. Dette var et lokale som ikke hadde verksted og var derfor bare egnet som møteplass for klubbmedlemmer, ikke til mekking.


=== Klubbhuset på Kattatveit ===
I begynnelsen av 1980-årene startet Stord MC Club arbeidet med å pusse opp låven på Kattatveit og gjøre den om til klubbhus. I første etasje ble det verksted, mens andre etasje inneholder lokale for medlemmene, kjøkken, kontor og lager.


=== Stord-treffet ===
De to første årene (1974–1975) ble Stord-treffet arrangert på en campingplass i Fitjar kommune. Deretter ble MC-treffet flyttet til Lundastølen (på Stord-fjellet). Der ble Stord-treffet arrangert fram til og med 2005.
Christian Meyer Ross

Christian Meyer Ross (født 1843 i Flekkefjord, død natt til 2. april 1904 i Roma) var en norsk maler.
Foreldrene var tollinspektør Lauritz Lassen Ross (1794–1872) og Helene Dorthea Meyer (1801–59). 9 år gammel kom Ross til Bergen hvor han i 1862 ble dimittert ved Bergen Latinskole til studier ved Universitetet i Christiania. Som student var hans spesialitet å spille gamle damer ved Samfundstheatret.
Etter studier i ved Kunstakademiet i København sammen med Marcus Grønvold og August Schneider, fortsatte Grønvold og Ross studier som figur- og historiemalere ved akademiet i München i 1870. Senere fortsatte han studiene i Paris. I 1879 slo han seg ned i Roma, hvor han ble en populær og vel ansett portrettmaler.
Han var også usedvanlig språkmektig og en flink pianist.
Ross ble begravd på den Cimitero acattolico di Roma (den protestantiske kirkegården) ved Cestiuspyramiden. Bjørnstjerne Bjørnson hadde bestemt seg for å holde en tale på italiensk ved båren, men gråten hindret ham fra å åpne munnen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Rosenkrantz Johnsen: Kunstmaleren C.M. Ross (s. 177-178). Folkebladet No. 12. 30te Juni 1900.
Peter Rosenkrantz Johnsen: C.M. Ross (s. 116-117). Folkebladet No. 8. 30te April 1904.
Knut Ljøgodt: Christian Meyer Ross (1843-1904). Kunst og kultur - Årg. 83, 2000, s. 2-29.


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Meyer Ross – kategori av bilder, video eller lyd på Commons