Fitzroy MacLean, 1. baronett

Fitzroy MacLean, 1. baronett (født 11. mars 1911, død 15. juni 1996) var en skotsk soldat, forfatter og politiker som deltok under den andre verdenskrig.
Maclean skrev flere bøker, der han fortalte om sine reiser, ofte inkognito, inn i det sovjetiske Sentral-Asia, sin deltakelse under kampene i Sør-Afrika under krigen, der han spesialiserte seg på kommandoraid bak fiendens linjer, og sin tid sammen med Josip Broz Tito og hans jugoslaviske partisaner.


== Russland ==
På midten av 1930-årene ble Fitzroy MacLean tildelt en stilling ved den britiske ambassaden i Paris. Senere ble han sendt som diplomat til Moskva. De to og et halvt årene han tilbrakte i Sovjetunionen dannet den første tredjedelen av hans mest kjente bok som var en selvbiografi med østlige tilnærminger. MacLean ble i Moskva frem til sent i 1939. Han var til stede under de store stalinistiske utrenskningene på 1930-tallet, og han observerte skjebnen til sovjetiske dissidenter og revolusjonære.
Selv om han hovedsakelig var stasjonert i den sovjetiske hovedstaden, reiste MacLean mye, primært med tog, til de fjernere regionene av Sovjetunionen, noe som egentlig var strengt forbudt for utlendinger, og han ble jevnlig skygget av det hemmelig sovjetiske politiet NKVD under sin mange reiser.


== Krigen ==
Da verdenskrigen brøt ut i 1939 ble Maclean forhindret fra å delta i militært på grunn av sin diplomatiske posisjon. Derfor han trakk seg fra utenrikstjenesten og vervet seg som menig soldat til Queen's Own Cameron Highlanders. Han ble snart forfremmet til visekorporal. I Nord-Afrika i 1942 utmerket han seg tidlig i krigshandlinger i det nylig etablerte Special Air Service (SAS).
Senere samme år ble han overført til Midtøsten som en del av styrken som var utstasjonert i Persia og Irak. Blant hans innsatser var kidnappingen av den tyske konsulen i Irak som var kontrollert av aksemaktene, en hendelse som kort tid senere førte til at Hitlers regjering trakk tilbake sin støtte til militærjuntaen i landet.
i 1943 utpekte statsminister Winston Churchill ham til å lede en misjon som kontaktperson i Jugoslavia. På tidspunktet for MacLeans stasjonering til Jugoslavia var Josip Broz Tito og hans partisan-soldater allerede en stor irritasjon for den tyske kontrollen over landene på Balkan. Senere skrev han to biografier om Tito som avslører hans beundring for den jugoslaviske lederen og det jugoslaviske kommunistpartiet som Tito ledet. Han utviklet gradvis en stor kjærlighet for Jugoslavia og dets innbyggere, og ble senere gitt tillatelse til å kjøpe et hus på øya Korčula, i dagens Kroatia.
Han mottok flere militære tildelinger for sitt personlige mot under krigen. Noen av dem var Order of Kutuzov fra Sovjetunionen, og etter krigen fikk han Croix de guerre 1939–1945 fra Frankrike og han mottok en tildeling fra Jugoslavia. Han oppnådde graden brigader under krigen, og ble forfremmet til Major-General i 1947. MacLean ble også dekorert med Order of Prince Branimir av den kroatiske presidenten Stjepan Mesic. Denne dekorasjonen ble tildelt posthumt for hans humanitære hjelp til Republikken Kroatia under den kroatiske frigjøringskrigen, og for internasjonal bekreftelse av Kroatia.


== Personlig liv ==
Han giftet seg med Veronica Nell Fraser-Phipps (1920–2005), en katolikk, i 1946. Hun var datter av det den 16. lord Lovat og enke etter sjøhelten løytnant Alan Phipps, som ble drept på land i Leros i 1943. Sir Fitzroy og Lady Maclean fikk to sønner: Charles Edward (født 1946) og Alexander James Simon Aeneas (født 1949), som vokste opp i morens tro.
Fitzroy Maclean ble også stefar til hennes barn fra første ekteskap, Susan Rose «Suki» Phipps (født 1941) og Jeremy Julian Phipps (født 1942), som ikke var oppvokst som katolikk. Fitzroy ble hedret med baroniet Maclean av Strachur og Glensluain i 1957, ble gjort den 15. arvelig keeper og kaptein for Dunconnel Castle i 1981 og ble gjort til ridder av de eldste og mest Noble Order of the Thistle i 1994.
Etter Annen verdenskrig var han en tid virksom som politiker før han pensjonerte seg fra både politikken og  militæret. I løpet av sin pensjonisttilværelsen forfattet Maclean flere omfattende verker. Hans brede spekter av emner inkluderte skotsk historie, biografier (herunder om Tito og Guy Burgess), en russisk trilogi og diverse skjønnlitterære verk. Han bidro også til en rekke andre bøker, for eksempel skrev han forordet til en biografi om Joseph Wolff som ble publisert i 1984. Han døde i juni 1996 i en alder av 85 år.


== Bibliografi ==
Eastern Approaches, 1949
Disputed Barricade: the life and times of Josip Broz-Tito, Marshal of Yugoslavia, 1957
The Heretic: the life and times of Josip Broz-Tito, 1957
A Person from England, 1958
Back to Bokhara, 1959
Yugoslavia, 1969
Concise History of Scotland, 1970
The Battle of Neretva, 1970
The Back of Beyond: an illustrated companion to Central Asia and Mongolia, 1974
To Causasus, 1976
Holy Russia, 1978
Take Nine Spies, 1978
Tito, 1980
Josip Broz Tito: A Pictorial Biography, 1980
The Isles of the Sea, 1985
Portrait of the Soviet Union, 1988
Bonnie Prince Charlie, 1988
All the Russias, 1992
Highlanders: A History of the Scottish Clans, 1995


== Referanser ==


== Litteratur ==
MacLean, Veronica (2002): Past Forgetting: a memoir of heroes, adventure, love and life with Fitzroy Maclean. London: Review ISBN 0-7553-1025-X
McLynn, Frank (1992): Fitzroy Maclean. London: John Murray ISBN 0-7195-4971-X


== Eksterne lenker ==
(en) Fitzroy Maclean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fitzroy MacLean hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(en) Fitzroy MacLean hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Fitzroy MacLean hos The Peerage