jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gustav Kristiansen

Gustav Kristiansen
(født 31. mars 1904 i Oslo, død 2. august 1988 samme sted) var en norsk toppsyklist på 1930-tallet. Han gikk for IK Hero på Grønland (Oslo) og var onkel til den senere toppsyklist Erling Kristiansen. Han fikk  også medaljer i 5-mila på Holmenkollen (langrenn).


== Meritter ==
NM i landeveissykling
100 km tempo:  Seier i 1926 og 29
Kongepokal:  1929
Deltaker i sykling under Sommer-OL 1928 168 km (nr. 35).
4-dagersrittet Oslo-Stockholm (794 km):  Deltaker i 1927
Trondheim-Lærdal:  Flere rekordnoteringer.
Trondheim-Oslo (se Styrkeprøven):  Satte rekorden 20:16:02 den 30.7.1939 som stod inntil Wilhelm Trygg brukte 19:01:04 i 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustav Kristiansen – Olympedia 
(en) Gustav Kristiansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gustav Kristiansen – ProCyclingStats
Odlo

ODLO er en sveitsisk sportsutstyrsprodusent med norske røtter. ODLO ble grunnlagt av Odd Roar Lofterød i 1945 som Odlo Fabrikker A/S. Det var en videreføring Union Farveri og Silkeveveri.ODLO har hatt avtaler med sportsutøvere som Ole Einar Bjørndalen, Bjørn Dæhlie, Pål Tyldum og Knut Johannesen.
ODLO ble ført videre som familiebedrift av Odd Roar Lofterød jr., som solgte Odlo til det norske oppkjøpsfondet Herkules i mai 2010. Selskapets driftsresultat før avskrivninger var i 2009 på 150 millioner kroner. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Odlo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
FC Dordrecht

FC Dordrecht er en nederlandsk fotballklubb fra byen Dordrecht i provinsen Zuid-Holland. Klubben spiller for øyeblikket i Eerste divisie, som er landets nest øverste divisjon. FC Dordrecht ble grunnlagt den 16. august 1883, og spiller sine hjemmekamper på GN Bouw Stadion. Klubbens nåværende trener er Gert Kruys.


== Meritter ==
Eerste divisie: (1) 1994
KNVB-cupen: (2) 1914, 1932


== Kjente spillere med tilknytning til klubben ==


== Eksterne lenker ==
Fcdordrecht.nl – Klubbens offisielle nettsider
Carl Bonnesen

Carl Johan Bonnesen (født 26. mai 1868 i Ålborg, død 13. desember 1933 i København) var en 
dansk billedhugger. 
Etter to år i tømmerlære begynte han på Det Kongelige Danske Kunstakademi i København hvor han studerte under Theobald Stein og Christian Carl Peters fra 1887 til 1889. Han viste tidlig interesse for en motivkrets dominert av eksotiske figurgrupper med barbarer og hunere, noe som ble forsterket
etter en studiereise til Øst-Asia og Egypt i 1898. Noen år tidligere hadde han vært i Paris hvor han kom i kontakt med Stephan Sinding, valget av temaer kan antagelig hatt en sammenheng med påvirkning fra ham.

Allerede i 1891 fikk han oppmerksomhet da han stilte ut bronsegruppen «En barbar» som ble kjøpt av Heinrich Hirschsprung og senere innlemmet i Den Hirschsprungske Samling.Året etter kjøpte Statens Museum for Kunst «Fra hunnernes tid» og i 1893 «Kain». Sistnevnte skulptur fikk han Eibeschütz' premie for samme år. 
Bonnesen ble tildelt Eckersbergmedaljen i 1894 og i 1900 for henholdsvis «En ulykkelig» og «Adam og Eva ved Abels lig».I tillegg til arbeider i stort format utførte Bonnesen også flere statuetter.
Som en del andre av samtidens billedhuggere i Danmark hadde han tilknytning til 
brygger Carl Jacobsen. Jacobsen kjøpte både «Thor kører sine bukke»  og  «Danserindegruppe». 
Flere av Bonnesens gipsmodeller er stilt ut i Tingbæk kalkminer sammen med gipsmodeller av Anders Bundgaard.Bonnesen ble ridder av Dannebrog i 1910 og Dannebrogsmann i 1932.


== Verker – utvalg ==
«En barbar» (1891, bronse på Den Hirschsprungske Samling)
«Fra hunnernes tid» (1892, bronse på Statens Museum for Kunst)
«Adam og Eva ved Abels lig» (1902, bronse ved Statens Museum for Kunst)
«En rasende kosak» (1906, bronse i Ålborg)
«Thor kører sine bukke» på Carlsberg Bryghus i København
«Diana» (1908, bronse på Trondhjems Plads, København)
«Christian IX til hest» (rytterstatue i bronse 1910, Ålborg)
«Musikken» (1913, bronse på Mozarts Plads, København)


== Referanser ==
Michael Gielen

Michael Gielen (født 20. juli 1927 i Dresden i Tyskland, død 8. mars 2019) var en østerriksk dirigent, orkesterleder og komponist.
Familien til Gielen emigrerte til Argentina i 1940. Han studerte musikk og filosofi i Buenos Aires og ble etterpå tilsatt som repetitør ved Teatro Colón. I 1950 flyttet han til Wien der han jobbet ved Wiener Staatsoper og ble kjent med dirigenter som Herbert von Karajan og Dimitri Mitropoulos. Fra 1960 til 1965 tjente han som musikkdirektør ved Kungliga Operan i Stockholm. I 1969 overtok han det belgiske nasjonalorkesteret i Brussel, fra 1973 til 1975 virket ham som sjefdirigent ved operaen i Amsterdam. Mens han var direktør i Oper Frankfurt (1977–1987), utviklet huset seg til et ledende musikkteater i Europa. I 1978 ble Gielen samtidig utnevnt til første gjestedirigent for BBC Symphony Orchestra. Mellom 1980 og 1986 ledet han Cincinnati Symphony Orchestra. Like etterpå ble han tilknyttet SWR Sinfonieorchester Baden-Baden und Freiburg, en oppgave han ivaretok til 1999. Senere ble han orkesterets æresdirigent.
Michael Gielen utmerket seg ved å fremme ny samtidsmusikk. I sine egne komposisjoner, ofte kammermusikk, ble han influert av Arnold Schönberg og Alban Berg. Gielen satte blant annet musikk til dikt av Charles Baudelaire, Paul Claudel, Stefan George og Pablo Neruda.
Han mottok en rekke priser, deriblant Ernst von Siemens' musikkpris i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Gielen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Gielen på Internet Movie Database 
(en) Michael Gielen på Discogs 
(en) Michael Gielen på MusicBrainz 
(en) Michael Gielen på Spotify 
(en) Michael Gielen på AllMusic
FC Eindhoven

FC Eindhoven er en av to store nederlandske fotballklubber fra byen Eindhoven i provinsen Noord-Brabant, hvorav den andre er PSV Eindhoven. Klubben spiller for øyeblikket i Eerste divisie, som er landets nest øverste divisjon. FC Eindhoven ble grunnlagt den 16. november 1909, og spiller sine hjemmekamper på Jan Louwers stadion i den sørlige delen av byen. Klubbens nåværende trener er Jan Poortvliet.
Klubben ble grunnlagt som EVV Eindhoven, og hadde sin storhetsperiode fra 1930 til 1955, hvor den også var større enn rivalen PSV. Klubben vant i denne perioden KNVB-cupen i 1937 og Eredivisie i 1954. FC Eindhoven spilte siste gang i Eredivisie i 1977, og har siden oppholdt seg i landets nest øverste divisjon. I 2002 skiftet klubben navn fra EVV Eindhoven til sitt nåværende navn.


== Meritter ==
Eredivisie: (1) 1954
KNVB-cupen: (1) 1937


== Kjente spillere med tilknytning til klubben ==


== Eksterne lenker ==
Fc-eindhoven.nl – Klubbens offisielle nettsider
Slaget om Peleliu

Slaget om Peleliu ble kjempet fra 15. september til 27. november på koralløya Peleliu under andre verdenskrig.
USMC 1. marinedivisjon invaderte øya for å ta en japansk flystripe, og fikk senere forsterkninger av US Army 81. infanteridivisjon. Det var beregnet at slaget skulle ta fire dager, men grunnet kraftig forsvar fra japanerne tok det hele to måneder å ta øya.
Slaget er et av amerikanernes mest kontroversielle under andre verdenskrig grunnet viktigheten av øya kontra antall falne. I forhold til antall kjempende så hadde dette slaget det høyeste antall falne og skadde på amerikansk side i hele Stillehavskrigen. 1 794 døde og 8 010 ble skadet. Japanerne mistet 10 695 mann. Hensikten var å bruke flystripen til å invadere Filippinene, men dette ble ikke gjort, selv om amerikanerne tok øya.
Victor Kvedéris

Victor Kvedéris (født 18. oktober 1909 i Flensburg, død 23. august 1966) var en dansk billedhugger og maler. 
Kvedéris var født i Flensburg i Tyskland, men anså seg selv som dansk. Han var utdannet ved Kunstakademiet og gikk senere i lære hos billedhuggeren Einar Utzon-Frank.
Hans hovedverk er rytterstatuen av Christian X som er stilt opp på Axeltorv i Nakskov. Den ble avduket 5. mai 1952. 


== Eksterne lenker ==
(da) Victor Kvedéris på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Bir Lehlou

Bir Lehlou er en liten by nordøst i Vest-Sahara og de jure hovedstad for Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR). Byen ligger øst for Marokkos barriere i Vest-Sahara i den delen av Vest-Sahara som er kontrollert av Polisario. Navnet kan oversettes med «en vakker brønn/kilde».

Den saharawiske arabiske demokratiske republikks eksilregjering har sete i Tindouf i Algerie, men anser Bir Lehlou som midlertidig hovedstad, så lenge den egentlige hovedstaden, El-Aaiun er okkupert. Byen er sete for blant annet radiostasjonen Radio Nacional de la Republica Árabe Saharaui Democrática som sender over mellombølge og kortbølge, foruten Internett på språkene arabisk, fransk og spansk.
Castracsjon

Castracsjon – Bendik Riis var Østfold Teaters storsatsning høsten 2010. Forestillingen er et idedrama om frihet, som henter sin næring fra et nedslag i Bendik Riis' kunst, brev og dokumenterte liv. Med utgangspunkt i deler av kunstmalerens liv fortelles en historie om å lengte hjem. Både i fysisk forstand til et barndomshjem, men også i en videre mening, å finne veien hjem til seg selv som menneske.

Manus: Andrew Boyle
Musikk: Bugge Wesseltoft
Regi: Anders Nilsson
Scenografi: Øystein Hansen
Kostymer: Mona Irene Grimstad
Animasjon: David Skauen
Lysdesign: Chrisander Brun
Teknikk: Øyvind Andresen, Joakim Jaeger
Produksjon: Michael Stave, Østfold Teater
Bristol Britannia

Bristol Britannia er en 4-motors turboprop som fløy første gang i 1952, produsert av Bristol Aeroplane Company. Det ble produsert i  85 eksemplarer.
Produksjonen ble lagt ned i 1960, og det lave produksjonstallet skyldes at Britannia kom på markedet i en tid da første generasjon rene jet-fly ble introdusert og flyet kunne ikke konkurrere med Boeing 707 og DC-8, som ble foretrukket for fly med en kapasitet på om lag 150 passasjerer.


== Spesifikasjoner (Britannia 310) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bristol Britannia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bristol Britannia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bristol 175 Britannia
Vestbyens Idrettslag

Vestbyens Idrettslag (stiftet 6. april 1921) er et idrettslag fra Trondheim. 


== Historikk ==
Klubben har sitt utspring i to tidligere idrettslag som begge hørte hjemme i Ila og Ilsvikøra. Sportsklubben Ørnulf ble stiftet 6. april 1921, og var i perioden 1931-34 medlem av Kampforbundet for Rød Sportsenhet.
Vestbyens IL ble stiftet 2. juli 1929, og var et arbeideridrettslag for Ila og Ilsvika (resten av byen hadde Østbyens IL og Sydbyens IL). 
Ørnulf og Vestbyens IL ble slått sammen i 1949, og tok navnet Vestbyens Idrettslag. Klubben hadde grupper for ski, fotball, friidrett, sykkel og svømming. Både syklistene og svømmerne har hatt norgesmestre. Fra 1960-tallet brukte man Sentralbadet, på 80-tallet Husebybadet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Øystein Søbye

Øystein Søbye (født 12. juni 1958) er en norsk fotograf og forfatter bosatt på Fetsund utenfor Oslo.
Han har gitt ut en rekke bøker, spesielt om natur, friluftsliv, kulturminner, severdigheter, mat og reiseliv, – hovedsakelig fra områdene rundt Oslo. 
Sammen med Ola Einbu startet han i år 2000 kulTurforlaget (tidligere Bak syv blåner forlag). 
Søbye har tidligere vært redaktør for BioFotos blad Naturfotografen. Han er medlem i Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto. 


== Bibliografi ==
Fluefiske i skogens stille vann (sammen med A. Rønneberg), Naturforlaget (1995)
Bak syv blåner, Orion forlag (1997). ISBN 82-458-0241-7
Eventyrlige Romerike, Orion forlag (1999). ISBN 82-458-0369-3
Smak av Romerike – en kulturhistorisk kokebok (sammen med Ola Einbu), Bak syv blåner forlag (2000). ISBN 82-92255-00-1
Smak av Valdres – kulturhistorisk kokebok (sammen med Ola Einbu), Bak syv blåner forlag (2003). ISBN 82-92255-02-8
Eventyrlige Follo (sammen med Øystein Øystå og Svein Grønvold), Orion forlag (2003). ISBN 82-458-0616-1
Smak av Oslo — kulturhistorisk kokebok (sammen med Ola Einbu), Bak syv blåner forlag (2004). ISBN 82-92255-03-6
Norge Rundt, Orion forlag (2004). ISBN 82-458-0669-2 Ny, revidert utgave på Nova forlag (2011)
Sør-Norge rundt, Orion forlag (2006) ISBN 82-458-0785-0
Romerike — eventyrlige opplevelser (sammen med Ola Einbu), kulTurforlaget (2006). ISBN 82-92255-04-4
Smak av Follo – lokalhistorisk kokebok (sammen med Ola Einbu), kulTurforlaget (2008)
101 opplevelser – inntil 101 kilometer fra Oslo sentrum, Orion forlag (2008)
Smak av Oslomarka (sammen med Ola Einbu), kulTurforlaget (2010)
Øyeren og elvene (sammen med Sverre Solberg) (2012)


== Eksterne lenker ==
Øystein Søbye – Bibsys
Øystein Søbyes hjemmeside
Øystein Søbyes blogg
Fotogruppe 72

Fotogruppe 72 var et fotografkollektiv som var aktivt i Oslo på første del av 1970-tallet. 
Fotogruppa ble opprettet 6. desember 1972, og skulle ifølge generalforsamlingen drives på «non-profit»-basis. På det meste besto kollektivet av 30 – 40 fotografer, og drev en svart-hvitt fotolab i Oslo. Fotogruppe 72 holdt til i de gamle lokalene til Nora fabrikker, i Maridalsveien 3.
Det som forente deltagerne var i tillegg til det fotografiske også et samfunnsengasjement preget av et radikalt ståsted og motstand mot norsk medlemskap i EEC (EF). I gruppens vedtekter gikk man inn for å «forsvare en politisk, progressiv fotografisk kultur i folkets tjeneste».Mye idealisme og en sterk kollektiv tankegang preget fotogruppa, og gjorde at mange av bildene bare ble kreditert med fellesbetegnelsen «Fotogruppe 72» da de ble publisert i tidsskrifter og bøker, uten at fotografens navn ble angitt. Blant de mest sentrale fotografene var Svein Erik Dahl, Rune Lislerud og Per-Anders Rosenkvist.
Fotogruppe 72 ble lagt ned i 1976, da noen av de mest aktive fotografene opprettet bildebyrået Samfoto og videreførte mye av aktiviteten der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samfoto Arkivert 20. januar 2012 hos Wayback Machine.
Drottningen och jag

Drottningen och jag er en svensk dokumentarfilm fra 2008. Den er laget av svensk-iranske Nahid Persson og er et portrett av Irans eksil-keiserinne Farah Pahlavi. Filmen er den mest sette svenske dokumentar siden 1979.


== Bakgrunn og handling ==
Nahid Persson deltok i revolusjonen i Iran som styrtet monarkiet, sjahen og hans familie, men fascineres selv etter 30 år av noe som har fengslet henne siden hun var barn – historien om den vakre Farah Diba, sjahens kone. Begge ble tvunget i eksil, men møtes i filmen, hvor overraskelser og avsløringer avløser hverandre. I løpet av den to år lange filmingen blir det mange sammenstøt, men prosjektet utvikles til en uventet fortelling om to kvinner med mye mer til felles enn noen av dem kunne tro. 


== Priser og nominasjoner ==
Nominert til den svenske Guldbaggen 2010
Nominert til «Grand Jury Prize» på Sundance filmfestival 2009


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drottningen och jag på Internet Movie Database 
(sv) Drottningen och jag i Svensk Filmdatabas 
(fr) Drottningen och jag på Allociné 
(nl) Drottningen och jag på MovieMeter 
(en) Drottningen och jag på AllMovie 
(en) Drottningen och jag på Rotten Tomatoes
Studentmagasinet Campus

Studentmagasinet Campus er et gratis blad som gis ut fire ganger i året. Magasinet distribueres i 30 000 eksemplarer til universiteter, høyskoler og folkehøgskoler og studenthus over hele landet.
Campus ble opprettet i 2007 av personer bak portalen StudentTorget.
Campus har lokaler på Youngstorget i Oslo.


== Ansvarlige redaktører ==
2013: Olav Ertsås
2011/12: Håvard Nervik
2010: Tor Hernan Floor
2009: Torgeir P. Krokfjord
2008: Ida Marie Haugen Gilbert
2007: Ingrid Stakkestad


== Eksterne lenker ==
Campus
John Sompol

John Sompol (født 14. juni 1988) er en kenyansk motbakkeløper som har tatt mange seire i norske motbakkeløp i løpet av 2009 og 2010.
Blant de store er Saudehornet rett opp som arrangeres i Ørsta og Skåla Opp som går i Loen. Han satte også løyperekord i Storehesten Opp i 2009.Han er en av flere kenyanske løpere som bruker noe av sine inntekter for å hjelpe gatebarn i Kenya. De har gått sammen om prosjektet Barakarunners.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Barakarunners
Pelmeni

Pelmeni er en russisk, opprinnelig sibirsk matrett. 
Den er laget ved at man kjevler ut i tynne flak en deig av mel, vann og salt. Kan også bruke egg, men det er ikke nødvendig. Deretter stikker man ut sirkler av deigen, legger en klatt med krydret kjøttdeig på midten og «pakker inn» fyllet, så resultatet ligner Tortellini. Deigen klemmes sammen langs kanten. 
Ordet «pelmeni» kommer fra komispråket og betyr «brødører». Man bruker vanligvis å ha rømme på dem, eller matolje, og drysse over med friskt grønt, dill eller lignende.


== Kilder ==
Om pelmeni hos sras.org
Saudehornet

Saudehornet er et fjell i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 303 meter over havet og ligger rett ovenfor tettstedet Ørsta sentrum. Fjellet er høyere enn sine nabofjell slik at utsikten er glimrende. Fra Saudehornet kan man se både til Stad i vest og Ålesund i nord. Lokalisert omtrent 5 kilometer fra Ørsta-Volda lufthamn, Hovden, og rundt 7 kilometer fra Vartdal. Siden 2003 har Saudehornet vert målområdet i det årlige 5,7 km lange motbakkeløpet «Saudehornet rett opp» som starter ved småbåthavna i Ørsta sentrum. Løpet gjennomføres årlig første lørdag i august.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Motbakkeløp midt i Sunnmørsalpane
Rutebeskrivelse Arkivert 11. mars 2014 hos Wayback Machine.
Rutebeskrivelse fra Fotturar på Sunnmøre, Iriss forlag Arkivert 6. april 2016 hos Wayback Machine.
Topptur på ski: Saudehornet
Panorama fra Saudehornet hos Leif Roar Strand sin nettside Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Det islandske kjøkken

Det islandske kjøkken omfatter tradisjonelle retter, eller nyere retter basert på tradisjonelle råvarer, i islandsk matkultur.  Viktige deler av dette er lam, melk og fisk, det siste mye grunnet bosetningens nærhet til havet. Populære retter på Island er blant annet skyr, hangikjöt (røkt lam), kleinur, laufabrauð og bollur. Þorramatur er en tradisjonell buffet som blir servert under festivalen midtvinters kalt Þorrablót, og inneholder et utvalg kjøtt- og fiskeprodukter lagret på tradisjonelt vis, servert med rúgbrauð (mørkt rugbrød) og brennivín (en islandsk akevitt). Mye av smaken på disse tradisjonelle rettene kommer av oppbevaringsmåtene som blir brukt; sylting i gjæret myse eller saltlake, tørket og røkt.
Moderne islandske kokker legger vanligvis vekt på de tilgjengelige produktenes kvalitet fremfor tradisjonene. Derfor har mange restauranter på Island spesialisert seg innen sjømat, og i den årlige kokkekonkurransen Mat og Moro (arrangert siden 2004) lager kokker nye retter med ferske ingredienser fra Island. Kjennetegn er kvaliteten på lammekjøttet, sjømaten og (i den senere tid) skyr. Andre lokale ingredienser som har en naturlig plass hos islandske kokker, er sjø- og svømmefugler (både kjøttet og eggene), laks og ørret, krekling, blåbær, rabarbra, islandsk mose, ville matsopper, villtimian, løpstikke og tørkede alger, i tillegg til et vidt spekter av meieriprodukter.
Dyreprodukter dominerer det islandske kjøkken, og å leve som vegetarianer på Island er umulig uten å støtte seg på importerte varer. Den allmenne smak har imidlertid nærmet seg den europeiske normen, og bruk av grønnsaker har økt kraftig de seneste tiårene i takt med at fisk har minket i bruk. Ferskt lammekjøtt er derimot en tradisjonell rett som har opprettholdt sin popularitet.


== Eksterne lenker ==
Islandsk mat, oppskrifter og matkultur.
Islandsk restauranter Informasjon om restauranter som serverer islandsk mat
Kunståret 1910

Kunståret 1910 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1910.


== Hendelser ==
Robert Delaunay gifter seg med Sonia Terk.
Bronseskulptør Robert Kionsek slutter seg sammen med det Berlinbaserte arbeidsfellesskapet til Ferdinand Preiss for å danne firmaet PK; hvor de mennene kombinere sine spesialiteter og lager skulpturer i bronse og elfenben.


== Verk ==
Pierre Bonnard – Girl with Parrot
Georges Braque – Violin and Candlestick
Henri-Edmond Cross – Cyprès à Cagnes
Salvador Dalí – Landscape Near Figueras
Lyonel Feininger – Straße im Dämmern
Goscombe John – The Boy Scout
Vasilij Kandinskij – Improvisation 7
William Orpen – Self Portrait
Pablo Picasso – Portrait of Daniel-Henry Kahnweiler


== Utstillinger ==
Den første utstillingen av postimpresjonisme i London, organisert av Roger Fry.


== Priser ==
Eckersbergmedaljen
J.J. Bregnø, billedhugger
Hans Nikolaj Hansen, maler, illustratør, grafiker
Frederik Lange, maler
Johannes Wilhjelm, maler
Prix de Rome, maleri – Jean Dupas
Wynneprisen: W. Lister Lister for Mid Song of Birds and Insects Murmuring


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1910 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Navy Cross

Navy Cross militær utmerkelse fra USA. Den ble innstiftet 4. februar 1919 til belønning av personell som tjenestegjør i USAs sjøforsvar og som utmerker seg i kamp ved ekstraordinært heltemot i operasjoner mot fienden. For personell i USAs sjøforsvar, Marineinfanteri og Kystvakten rangerer Navy Cross som den nest fremste utmerkelsen i utmerkelsessystemet i USAs forsvar,  tilsvarende Distinguished Service Cross og Air Force Cross i andre forsvarsgrener, men etter Medal of Honor.


== Utforming ==
Navy Cross er gjort i bronse og har form av et kors med utsvingte armer og utbuede korsender. I korsvinklene er det plassert laurbærblad med bær. I korsmidten er det plassert en medaljong med en karavell under seil. På revers har medaljongen korslagte ankre og bokstavene «U», «S» og «N» plassert i vinklene ankrene danner. Medaljen er formgitt av James E. Fraser.
Medaljebåndet er blått med en bred hvit midtstripe. Gjentatte tildelinger av Navy Cross til samme person markeres med stjerner i sølv eller gull på båndet.


== Tildeling ==
Navy Cross ble opprinnelig tildelt både for usedvanlig heltemot og for fremragende innsats av annen karakter og kunne tildeles så vel i krig som i fredstid. Utmerkelsen kunne eksempelvis belønne redningsdåd i forbindelse med ulykker om bord. Under andre verdenskrig, i 1942, ble tildelingskriteriene endret slik at medaljen deretter tildeles for ekstraordinært heltemot i militæroperasjoner mot fienden.


== Litteratur ==
Frank Foster og Lawrence Borts: Military Medals of the United States, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 37 og 88
Kerrigan, Evans E.: Guidebook of U.S. Medals: A Complete Guide to the Decorations and Awards of the United States from 1782 to Present, Noroton Heights, CN: Medallic Publishing Co., 1994, s. 22–23


== Eksterne lenker ==
(en) Navy Cross (United States) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons