jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Han Chengdi

Keiser Cheng av Han (tradisjonell kinesisk: 漢成帝; forenklet kinesisk: 汉成帝; hanyu pinyin: Hàn Chéngdì; 51-7 f.Kr.), født Liú Ào (劉驁), tempelnavn Xiàochéng (孝成; «Filial og suksessfull»), var den tolvte keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 33 til 7 f.Kr. Under keiser Chéng fortsatte dynastiets nedgangstid og desintegrasjon, mens Wáng-klanen strammet sitt grep om makten og regjeringsaffærene, som den hadde blitt gitt av den forrige keiseren, Han Yuandi. Korrupsjon og grådige embetsmenn fortsatte å ødelegge for regjeringa, og på grunn av dette ble det flere steder i landet startet opprør. Keiser Chéng døde etter å ha regjert i 26 år, og han ble etterfulgt av sin nevø, som ble keiser Han Aidi.


== Æranavn ==
Jìanshĭ (建始) 32 – 28
Hépíng (河平) 28 – 25
Yángshùo (陽朔) 24 – 21
Hóngjīa (鴻嘉) 20 – 17
Yŏngshĭ (永始) 16 – 13
Yúanyán (元延) 12 – 9
Sūihé (綏和) 8 – 7


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josef Guter: Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick. Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.
Scott S. Sheppard

Scott S. Sheppard er en amerikansk astronom ved Department of Terrestrial Magnetism ved Carnegie Institution for Science. Han startet ved Institute for Astronomy ved University of Hawaii, og ble kreditert for oppdagelsen av en rekke små måner rundt Jupiter, Saturn, Uranus og Neptun. Han har også oppdaget den andre kjente Neptuntrojaneren, 2004 UP10, så vel som flere Kuiper-legemer, kentaurer og jordnære objekter.
Blant de navngitte månene han har bidratt til oppdagelsen av er:

Jupiter
Themisto (2000), først oppdaget av Charles Kowal i 1975
Harpalyke (2000)
Praxidike (2000)
Chaldene (2000)
Isonoe (2000)
Erinome (2000)
Taygete (2000)
Kalyke (2000)
Megaclite (2000)
Iocaste (2000)
Euporie (2001)
Orthosie (2001)
Euanthe (2001)
Thyone (2001)
Hermippe (2001)
Pasithee (2001)
Aitne (2001)
Eurydome (2001)
Autonoe (2001)
Sponde (2001)
Kale (2001)
Arche (2002)
Eukelade (2003)
Helike (2003)
Aoede (2003)
Hegemone (2003)
Kallichore (2003)
Cyllene (2003)
Mneme (2003)
Thelxinoe (2003)
Carpo (2003)
Kore (2003)Saturn
Narvi (2003)
Fornjot (2004)
Farbauti (2004)
Aegir (2004)
Bebhionn (2004)
Hati (2004)
Bergelmir (2004)
Fenrir (2004)
Bestla (2004)
Hyrrokkin (2004)
Kari (2004)
Loge (2006)
Surtur (2006)
Skoll (2006)
Greip (2006)
Jarnsaxa (2006)
Tarqeq (2007)UranusMargaret (2003)NeptunPsamathe (2003)Han har også vært involvert i oppdagelsen av dvergplanetkandidater slik som 2010 EK139 og 2010 KZ39.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Syverudbekken

Syverudbekken har utspring i Østensjøvannet (Ås) 90,4 meter over havet, og renner ned til Årungen 33 meter over havet. Daldraget hvor Syverudbekken renner er ravinert. Den nedre del av bekken er sterkt meandrerende gjennom tett og frodig vegetasjon, og det går en natursti ved denne delen av Syverudbekken. Det er rester av industriaktivitet ved Syverudfossen; mølle, sag og damanlegg (jfr. Sagstua like ved). Noe lenger opp i bekkeløpet lå Dylterud teglverk, som leverte teglstein til Ås kirke. Teglverket var i drift fram til 1860.
Øvre del av bekken, omtrent fra Bølstad bru, heter Bølstadbekken. 
Ved Bølstad krysser den gamle kongeveien mellom Nordby og Ås kirke. Rester av den gamle brua finnes, og er idag under rekonstruksjon for gang- og sykkeltrafikk. Nyere vei er lagt i en sving 150 meter lenger øst for å redusere stigningen. 
Nær bekken ved Bølstad ligger også et avfallsdeponi, samt en gjenbruksstasjon for Ås kommune. Sigevannet blir renset i et renseanlegg før utslipp til bekken.


== Se også ==
Liste over elver i Akershus


== Referanser ==
Chitoria

Chitoria er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen glanssommerfugler (Apaturinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Store (vingespenn gjerne 60-80 millimeter), kraftige, gule og brune sommerfugler med litt tilspissede vinger.


== Levevis ==
I likhet med mange andre Apaturinae lever larvene på nesletre-slekten (Celtis, hampfamilien).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Apaturinae
Slekten Chitoria Moore, 1896
Chitoria chrysolora (Fruhstorfer, 1908)
Chitoria cooperi (Tytler, 1926)
Chitoria fasciola (Leech, 1890)
Chitoria sordida (Moore, [1866])
Chitoria subcaerulea (Leech, 1891)
Chitoria ulupi (Doherty, 1889)
Chitoria vietnamica Nguyen, 1979


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2006) Chitoria på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011


== Eksterne lenker ==
(en) Chitoria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chitoria hos NCBI 
(en) Kategori:Chitoria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chitoria – detaljert informasjon på Wikispecies
Sankt Georgs seiersorden

Sankt Georgs seiersorden (georgisk: წმინდა გიორგის სახელობის გამარჯვების ორდენი) er en georgisk orden innstiftet 24. juni 2004 til belønning av fremragende seierrik innsats for Georgia. Ordenen har én klasse og er den nest fremste utmerkelse i Georgia og rangerer etter ærestittelen Nasjonalhelt av Georgia. Ordenen tildeles av Georgias president.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Sankt Georgs seiersorden består av et hvitkantet rødemaljert gullkors med utsvingte armer. Midtmedaljongen er rød med hvit bord og bærer et gullmotiv med Sankt Georg som dreper dragen. Dette er også motivet i Georgias riksvåpen. Korset er lagt på korslagte sverd i gull. Korset er opphengt i et ledd utformet som et kronet våpenskjold innrammet av grener. Skjoldet er hvitt med et rødt kors, georgskorset.Ordensbåndet er tegnet er hvitt med en rød midtstripe. Fargene hvitt og rødt er hentet fra Georgias flagg.


== Tildeling ==
Ordenen er tildelt utenlandske statsledere og politikere, samt framstående georgiere. Første tildeling fant sted i 2005 og gikk til USAs president George W. Bush.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Georgia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1147
State Awards, Georgias presidentembete
K-type-asteroide

K-type-asteroide er heller sjelden asteroider med et moderat rødlig spektrum ved kortere bølgelengder enn 0,75 μm og med en blålig trend ved lengre bølgelengder. De har en lav albedo. Spektrene deres ligner på det til CV- og CO-meteorittene.
Disse asteroidene blir beskrevet som trekkløse S-typer i Tholen-klassifiseringen. K-typen ble lagt frem av J.F. Bell og hans kolleger i 1988 for legemer som har et spesielt grunt absorpsjonstrekk ved 1 μm og som mangler 2 μm-absorpsjonen. Disse ble funnet under studien av Eos-familien. 
Eksempler K-typer er 181 Eucharis, 221 Eos, 402 Chloë og 417 Suevia.
Ranavalona I

Ranavalona I (født ca. 1782 – 1790, død 16. august 1861 i Antananarivo, Madagaskar, var dronning av Madagaskar 1. august 1828-16. august 1861; hun var datter av Andriantsalamanjaka og seinere adoptivdatter til kong Andrianampoinimerina. Ranavalona etterfulgte sin ektemann Radama I på tronen, og var seinere gift med Rainiharo, som var landets første regjeringssjef. Hun var fiendtlig innstilt til europeisk kultur, og forbød utøvelse av kristendommen. Ifølge visse kilder skal mellom en tredjedel og halvparten av Madagaskars befolkning ha blitt drept i hennes regjeringstid. Av europeiske historikere har hun fått øknavnen "Madagaskars gale dronning" og "Den kvinnelige Caligula".


== Bakgrunn ==
Ikke mye er kjent om hennes opprinnelse. Hun ble trolig født mellom 1782 og 1790. Hun var ikke av kongelig slekt, men hennes far fikk greie på et planlagt attentat mot den framtidige kongen Andrianampoinimerina. Takket være at han avslørte planen ble den stoppet og da Andrianampoinimerina ble konge belønnet han informanten ved å adoptere Ranavalona som sin datter. Ranavalona fikk også gifte seg med hans sønn Radama, som etter hvert ble kong Radama I. De fikk ingen barn. Men Ranavalona fikk seinere en sønn, prins Rakoto, som offisielt fikk Radama I som far. Radama hadde vært død mer enn ni måneder før prinsens fødsel og barnets riktige far var eventuelt Ranavalonas elsker Andrianamihaja (som seinere ble henrettet etter at ha hatt et forhold til en annen kvinne).


== Dronning ==
Da Radama døde barnløs i 1828 var – ifølge landets arverekkefølgelov – den rettmessige tronarvingen Rakatobe, eldste sønnen til Radamas eldste søster. Men Ranavalona hadde alliert seg med religiøse og militære ledere og gjorde seg av med de av Rakatobes tilhengere som ikke aksepterte henne som dronning. Den 1. august 1828 ble hun utropt til dronning av Madagaskar. 
Som dronning sverget hun på å opprettholde den gamle kulturen og troen. Hun avviklet flere av Radamas reformer og avbrøt handelsavtaler med engelske og franske representanter. Andre folkegrupper enn Merina ble utsatt for plyndringer av Ranavalonas tropper. Merinaarmeen ble opprustet og industrien ble utviklet ved hjelp av en fransk skipbrudden, Jean Laborde. 
På 1830-tallet ble kristen undervisning forbudt. Kristne misjonærer forlot øyen eller gikk under jorden og ved flere anledninger ble kristne henrettet.
Motstanden mot Ranavalona fra europeisk hold vokste, og franskmannen Joseph Lambert konspirerte med Jean Laborde og prins Rakoto i et forsøk å avsette Ranavalona. Planen deres mislyktes og europeerne ble sendt til fastlandet (reiseskildreren Ida Pfeiffer var også involvert i hendelsen). Ranavalona fortsatte å regjere Madagaskar til sin død den 16. august 1861. Hun hadde holdt kolonialmaktene utenfor landet som blitt mer og mer isolert under hennes styre. Ranavalona ble etterfulgt etter sin død av sin sønn, prins Rakoto, under navnet Radama II. Landet ble da åpnet opp og franskmennene kom etter hvert til å ta kontroll over landet og avskaffet monarkiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ranavalona I, Queen of Madagascar, notablebiographies.com, lest 27. desember 2009
Rootsweb.com
Ranavalona I
Dilipa

Dilipa er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen glanssommerfugler (Apaturinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).


== Utseende ==
Store (vingespenn gjerne 70-80 millimeter), kraftige, mer eller mindre brunlige sommerfugler. Vingenes overside har gule eller hvite tegninger.


== Levevis ==
I likhet med mange andre Apaturinae lever larvene på nesletre-slekten (Celtis, hampfamilien).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
Familien flikvinger, Nymphalidae Rafinesque, 1815
Underfamilien Apaturinae
Slekten Dilipa Moore, 1858
Dilipa fenestra (Leech, 1891)
Dilipa morgiana (Westwood, 1850)
Dilipa limenitoides (Oberthür, 1890) – nylig overført hit fra Limenitidinae.


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. (2006) Dilipa på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011


== Eksterne lenker ==
(en) Dilipa i Encyclopedia of Life 
(en) Dilipa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dilipa hos NCBI 
(en) Kategori:Dilipa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dilipa – detaljert informasjon på Wikispecies
Jølstad begravelsesbyrå

Jølstad begravelsesbyrå er et begravelsesbyrå med kontorer flere steder i Norge. Byrået ble etablert i 1956 av Odd Borgar Jølstad med et begravelsesbyrå på Grefsen i Oslo.
Jølstad begravelsesbyrå AS består av egeneide byråer og selveide begravelsesbyråer i Norge. Jølstad har kontorer over hele landet. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Han Aidi

Keiser Āi av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢哀帝; forenklet kinesisk: 汉哀帝; hanyu pinyin: Hàn Āidì; 27-1 f.Kr.), født Liú Xīn (劉欣), tempelnavn Xiàoāi (孝哀), var den trettende keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 7 til 1 f.Kr. Han ble gjort til keiser da han var tjue år gammel, siden han hadde blitt gjort til sin onkel, Han Chengis arving, da Chengdi selv var barnløs.Folket og embetsmennene hadde først forventninger til den nye keiseren, siden han (så vel som Chengdi) ble regnet for å være intelligent, artikulert og dyktig. Det viste seg derimot at under keiser Āi ble korrupsjonen enda mer utbredt, og folket ble påført høye skatter. I tillegg ble keiser Āi i stor grad kontrollert av sin bestemor, konkubine Fu, som hadde vært hans bestefar Han Yuandis konkubine, som nå, upassende, krevde tittelen storenkekeiserinne, selv om hun aldri før hadde vært keiserinne og derfor ikke egentlig kunne få denne tittelen, og dette førte til den enestående situasjonen i Kinas historie hvor fire kvinner samtidig hadde tittelen enkekeiserinne: keiserinne Wang (Yuandis keiserinne, Chengdis mor), keiserinne Zhao Feiyan (Chengdis keiserinne), Fu og konkubine Ding (Āidìs mor).Fus kontroll over politikken varte helt fram til hennes død i 2, og på grunn av sjalusien fra konkubine Feng Yuan, en av Chengis andre konkubiner (og dermed en rival) og bestemora til Āidis etterfølger Han Pingdi, ble Feng Yuan beskyldt for hekseri og tvunget til å begå selvmord. I keiser Āis regjeringstid mistet også Wáng-klanen (keiserinne Wangs klan) mye av sin politiske makt, og medlemmer av Fu- og Ding-klanene ble innsatt i deres stillinger, noe som ironisk nok førte til at folket, som opprinnelig ikke likte wángene særlig godt, ønsket at disse fikk tilbake sin makt siden de forbant fratakelsen av makten fra wángene med administrasjonsudugeligheten under keiser Āi. En av Āidìs dårlig mottatte beslutninger var at han fikk myrdet sin statsminister Wang Jia (ikke beslektet med Wáng-klanen nevnt ovenfor) for at Wang Jia hadde kritisert ham, noe som fikk ham til å fremstå tyrannisk. Keiser Āis manglende evner brøt ned folkets bilde av administrasjonen, og kom til å føre til Wang Mangs maktovertagelse kort tid etter Āi døde i 1.Keiser Āi var også berømt for sin homoseksuelle legning. Tradisjonelle historikere har beskrevet forholdet mellom keiser Āi og Dong Xian som et homoseksuelt kjærlighetsforhold. Under keiser Āi ble Dong Xian øverstkommanderende for hæren, men etter Āidìs død ble han tvunget til å begå selvmord.


== Æranavn ==
Jìanpíng (建平) 6 – 3
Yúanshòu (元壽) 2 – 1


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josef Guter: Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick. Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.
Otto Bartning

Otto Bartning (født 12. april 1883 i Karlsruhe, død 20. februar 1959 i Darmstadt) var en tysk arkitekt og arkitekturteoretiker. Han ble fremfor alt kjent for sine kirkebygg.
Etter artium 1902 begynte han ved Königliche Technische Hochschule i Berlin. 1905 begynte han som arkitekt i Berlin men avsluttet aldri sine studier. Sammen med Walter Gropius utarbeidet han mot slutten av 1918 Bauhauskonseptet. Bartning deltok i å formulere programmet men Gropius gikk siden alene videre med prosjektet.
Da Bauhaus flyttet til Dessau var Bartning 1926-1930 direktør ved den nye Bauhochschule i Weimar. Han var likevel fortsatt aktiv i Berlin, blant annet i foreningen Der Ring. Etter den andre verdenskrigen var han med og gjenetablerte Deutscher Werkbund og var president for Bund Deutscher Architekten.
Bartning var en av arkitektene til Grosssiedlung Siemensstadt i Berlin, fra 2008 på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Han deltok også i gjenoppbygningen av Hansaviertel i Berlin med Interbauprosjektet og har der fått en gate oppkalt etter seg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Bartning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Otto Bartning – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
archinform.net
Gjev ikkje glans og gull og prakt

«Gjev ikkje glans og gull og prakt» er en norsk gjendiktning av julesangen «Julvisa», etter åpningsordene også kjent som «Giv mig ej glans, ej guld, ej prakt», av den finske dikteren Zacharias Topelius fra 1887. Julesalmen ble første gang trykket i bladet JulQvällen utgitt av Publicist-klubben. Den inngår i fjerde bind av Topelius' Samlade skrifter. Melodien til salmen ble komponert av Jean Sibelius i 1909. Teksten ble oversatt til finsk i 1909: «Ei valtaa, kultaa, loistoa». Sangen er blant de mest populære julesangene i Finland. Den ble oversatt til norsk av Arve Brunvoll i 1995 og  står som nr. 57 i Norsk Salmebok 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Topelius vackra julsånger, blant dem Giv mig ej glans, ej guld, ej prakt framført av Radions svenska barnkör
Å kom nå med lovsang

«Å kom nå med lovsang», opprinnelig latinsk «Adeste fideles» og senere engelsk «O Come, All Ye Faithful», er en julesalme som trolig ble skrevet og komponert av den engelske katolikken John Francis Wade på 1700-tallet. Det er også lagt fram teorier om eldre opphav, men Wade er det tidligste navnet som kan knyttes til sangen.


== Historie ==
Adeste fideles laeti, triumphantes;Venite, venite in Bethlehem:Natum videte Regem Angelorum
 
Den latinske teksten og melodien ble utgitt første gang i Wades samling av sanger kalt Cantus Diversi i 1751. Sangen kom også ut i Evening Offices of the Church fra 1760 og An Essay on the Church Plain Chant av Samuel Webbe fra 1782.
Som katolikk måtte Wade flykte fra Storbritannia etter jakobittopprøret i 1745. Resten av livet bodde han i Frankrike. Den franske abbeden François Borderies diktet i 1882 tre vers til sangen, som ofte er satt inn som nummer tre og fem til sju. Det finnes ytterligere et latinsk vers av en ukjent dikter, men dette blir sjeldent trykt. I Den katolske kirke benyttes hovedsakelig den latinske teksten, mens andre kirkesamfunn har tatt i bruk oversettelser.
Salmen er blant annet fast innhold i Nine Lessons and Carols ved King's College i Cambridge.


== Oversettelser ==
Salmen ble i 1852 oversatt til engelsk som «O Come, All Ye Faithful» av den katolske presten Frederick Oakeley. Den best kjente norske oversettelsen er «Å, kom nå med lovsang» av Per Lønning. Salmen finnes på svensk som «Dagen är kommen».


== Innspillinger ==
Salmen er innspilt en rekke ganger, blant annet av artister som Frank Sinatra, Bing Crosby, Nat King Cole, Elvis Presley, Celine Dion, Josh Groban, Twisted Sister, Brian McKnight, Mariah Carey, Christian Bautista, Jim Reeves, Tennessee Ernie Ford, Enya, Take 6 og Joe McElderry.
Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet Ann-Margret's Christmas Carol Collection i 2004.
Norske kor som Nidarosdomens guttekor, Oslo domkirkes guttekor og Sølvguttene har alle gjort innspillinger av sangen.


== Kilder ==
(no) Å kom nå med lovsang i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
Adeste fideles (LH382). Noter og latinsk tekst fra nettstedet katolsk.no
Historien bak «Å, kom nå med lovsang», radioinnslag NRK.
Adeste fideles. Ulike språkversjoner og noter fra ChoralWiki (CPDL)
Kirovohrad oblast

Kirovohrad oblast (ukrainsk: Кіровоградська область) er et fylke (oblast) i Ukraina. Fylkets areal er 24 588 km². I 2006 hadde Kirovohrad oblast 1 057 951 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Kropyvnytskyj.
Provinsen ligger i de sentrale delene av Ukraina og grenser til Tsjerkasy oblast i nord, Poltava oblast i nordøst, Dnipropetrovsk oblast i øst, Mykolajiv oblast i sør og til Odessa oblast i sørvest. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Kirovohrad Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Khmelnytskyj oblast

Khmelnytskyj oblast (ukrainsk: Хмельницька область) er et fylke (oblast) i Ukraina. Fylkets areal er 20 645 km². I 2006 hadde Khmelnytskyj oblast 1 367 892 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Khmelnytskyj.
Provinsen ligger vest i Ukraina og grenser til Rivne oblast i nordvest, Zjytomyr oblast i nordøst, Dnipropetrovsk oblast i øst, Tsjernivtsi oblast i sør og til Ternopil oblast i vest. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Khmelnytskyi Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Il est né le divin enfant

«Il est né le divin enfant» er en fransk julesang. Melodien er fra 1600-tallet, mens teksten er fra 1875–76.
Melodien ble trykket første gang i 1874 i en samling julesanger fra Lorraine, utgitt av R. Grosjean, organist i katedralen i Saint-Dié-des-Vosges. Den bygger trolig på en jaktsangen «Tête bizarde» fra det 17. århundre. Teksten ble utgitt av G. Legeay 1875–76 i samlingen Noêls anciens. Sangteksten er oversatt til en rekke språk, blant annet til engelsk som «He is Born, the Child Divine» og «Born Is Jesus, The Infant King».


== Referanser ==
Zakarpatska oblast

Zakarpatska oblast (ukrainsk: Закарпатська область, Zakarpats'ka oblast’; «Transkarpatiske fylke») er et fylke (oblast) i Ukraina. Fylkets areal er 12 777 km². I 2006 hadde Zakarpatska oblast 1 241 887 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Uzjhorod.
Fylket ligger helt vest i Ukraina og grenser til Romania i sør, Ungarn i sørvest, Slovakia i vest, Polen i nordvest, Lviv oblast i nord og til Ivano-Frankivsk oblast i øst.
Zakarpatska oblast tilsvarer omtrentlig den historiske regionen Karpato-Rutenia. Navnet «Zakarpatska» henspiller på at fylket, i motsetning til resten av Ukraina, ligger på den andre siden av fjellene i Karpatene.


== Historie ==
Frem til første verdenskrig var området en del av Østerrike-Ungarn, og i mellomkrigstiden del av Tsjekkoslovakia. Etter Hitler-Tysklands deling av Tsjekkoslovakia erklærte provinsen seg som selvstendig republikk 15. mars 1939, under det historiske navnet Karpato-Rutenia; men alt samme dag ble den nyfødte republikken invadert av Ungarn. I juli 1945 ble området en del av Sovjet-republikken Ukraina, og ukrainere utgjorde i 2014 81 % av befolkningen. 12 % er ungarere, 3 % er rumenere, 3 % russere, 1 % er roma og 1 % slovakisk. I tillegg er der rutenere eller rusinere, anerkjent som etnisk gruppe i nabolandene Polen, Ungarn og Slovakia, som historiens mest berømte rutener, Andy Warhol, stammet fra. Men i Ukraina har skiftende regjeringer definert dem som en undergruppe av ukrainere, og rutensk som en ukrainsk dialekt. Ifølge folketellingen fra 2001 utgjør rutenere mindre enn 1 % av provinsens befolkning, mens aktivister mener at tallet er minst 150.000, dvs. minst 12 % av befolkningen. I 2008 utropte aktivistene området til «Republikken Sub-Karpatisk Rus», med krav om autonom status som Krim. Like etter Sovjetunionens oppløsning i 191 stemte 78 % av lokalbefolkningen ja til selvstyre for provinsen, men Kijev ignorerte både folkeavstemningen og republikken.


== Demografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Zakarpattia Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
St. Jakob kirke i Sandomierz

St. Jakob kirke er en kirke ved Staromiejska-gaten i Sandomierz. Den utgjør en del av et dominikansk klosterkompleks. Kirken ble bygd i rund år 1226 av dominikanerordenen. Den har senere fått en barokkstil. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Saint James church in Sandomierz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dominikanerordenen – nettsted
P-type-asteroide

P-type-asteroidar har lav albedo og et rødlig spektrum uten spesielle trekk. Det er foreslått at de har en sammensetning av organisk-rike  silikat, karbon og anhydrerte (vannløse) silikat, kanskje også med vannis i det indre. P-type-asteroider finnes i det ytre av asteroidebeltet og utover.