jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anita Strandell

Anita Strandell (født 20. januar 1940) er en svensk musiker, mest kjent for å være frontfigur i bandet Tre Damer.
I 1966 forlot hun hjembyen Hudiksvall og begynte en karriere som vokalist i et danseorkester i Göteborg. Etter noen måneder ble hun medlem av gruppen Gimmicks, en gruppe som hadde mest suksess i land som Japan og Mexico. Etter opplønsingen av Gimmicks i 1976 startet hun sammen med Diana Nuñez og Inger Öst trioen Tre Damer. Trion opptrådte gjennom karrieren sin med musikere som bl.a. Jan Malmsjö, Tommy Körberg og Cornelis Vreeswijk.
Tre Damer ble oppløst i 1981 men ble nystartet ti år senere med nye medlemmer. 
Strandell var gift med Cornelis Vreeswijk fra 1978 til 1981 og har vært en flittig tolker av hans sanger. I senere år har hun vært på turne med showet Cornelis i våra hjärtan.
Hun har også gjort flere opptredener med pianisten Elise Einarsdotter og bassisten Olle Steinholtz. 
Hennes siste CD kom i 2008, og het «Bortom tid och rum», noe hun fikk Visfestivalen i Falkenbergs Visstipendum for i 2009 med begrunnelsen: «Et framgansrikt artisteri gjennom flere tiår. Hennes fine tolkninger av alles Cornelis og hennes seneste produksjon som gjør lytteren berørt på et behagelig vis.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anita Strandell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anita Strandell på Discogs 
(en) Anita Strandell på MusicBrainz 
(sv) Offisiell hjemmeside
En stille flirt

En stille flirt var en svensk romantisk filmkomedie med norske skuespillere fra 1934. Som litterært forelegg hadde man romanen «Blomman i mitt knapphål». Filmselskap var Svensk Filmindustri (SF). Manuskriptet var skrevet av Gösta Stevens og regissør var Gustaf Molander. Lengden var 95 minutter.
På samme tid ble det også laget en svenskspråklig versjon med svenske skuespillere. Norske Tutta Rolf spilte imidlertid den kvinnelige hovedrollen i begge versjonene. I den svenske versjonen het hennes rollefigur Diddi Werner, i den norske het den Lillemor. Den svenske tittelen var En stilla flirt.
Tutta fremførte tittelsangen fra filmen. Den var komponert av Jules Sylvain.


== Skuespillere ==
Tutta Rolf
Fridtjof Mjøen
Leif Amble-Næss
Sofie Bernhoft
Aase Bye
Fritjof Fearnley
Hilda Fredriksen
Henry Gleditsch
Mally Haaland
Margit Lunde
Folkman Schaanning
Agnete Schibsted-Hansson
Aksel Thue
Emmy Worm-Müller ... Marte


== Kilder ==
Filmfront


== Eksterne lenker ==
(en) En stille flirt på Internet Movie Database 
(no) En stille flirt hos Filmfront 
(sv) En stille flirt i Svensk Filmdatabas
Forskningsparken Zakynthos

Forskningsparken Zakynthos (Science Park Zakynthos) er et norsk-gresk samarbeid mellom Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (Institutt for matematiske realfag og teknologi) og Τεχνολογικό Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Ιονίων Νήσων (det greske teknologiske utdannelsesinstitutt for De joniske øyer), foruten gresk myndigheter og næringsliv på den greske øya Zakynthos i Det joniske hav.Formålet er å legge tilrette for forskning, undervisning og formidling av kunnskap om vann og biologisk avfall på Zakynthos. Bakgrunnen for samarbeidet er at Zakynthos preges av redusert grunnvannskvalitet på grunn av forsaltning, store kalksteininnslag og reduksjon av grunnvannsnivået. Kildene til forurensningen skyldes sjøvannsinntrengning på grunn av overforbruk av vann i de kystnære områdene, gjødsel fra landbruket, deponering av ubehandlet avfall og en mangelfull håndtering av kloakk. Dessuten har man sett en kvalitetsreduksjon av overflatevannet som i hovedsak skyldes ukontrollerbare utslipp av ubehandlet avfall fra olivenpressene.
Forskningsparken Zakynthos er fysisk lokalisert på den økologiske gården Therianos, hvor det skal installeres et teknologisk demonstrasjonsfelt for kildeseparering, avløp med splitting av gråvann og svartvann til bruk i undervisning, forskning og formidling innen bærekraftig infrastruktur og separasjonsteknikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Science Park Zakynthos Arkivert 30. april 2012 hos Wayback Machine. – Norsk-gresk forskningssamarbeid på Zakynthos
Technological Educational Institute of the Ionian Islands Arkivert 25. juni 2013 hos Wayback Machine. – Teknologiske utdannelsesinstitutt for De joniske øyer, TEI
Øyvind Olsholt

Øyvind Fredrik Olsholt (født 14. juni 1963) er en norsk filosof, forfatter og kursholder som har praktisert og skrevet om filosofi med barn og ungdom siden slutten av 1990-tallet. Etter avlagt magister artium i filosofi ved Universitetet i Oslo i 1995 arbeidet Olsholt to år som lærer i examen philosophicum ved Folkeuniversitetet. Han har deretter arbeidet med filosofi med barn og ungdom på heltid gjennom senteret Barne- og ungdomsfilosofene (BUF) som han opprettet i 2000 sammen med filosof og ektefelle Ariane Schjelderup.


== Bokutgivelser ==
Olsholt, Øyvind; Schjelderup, Ariane (2013) Filosofi og etikk i barnehagen Cappelen Damm Akademisk ISBN 978-82-02-40629-5
Olsholt, Øyvind; Lahaise, Maaike; Schjelderup, Ariane (2008) Filosofiske samtaler i barnehagen – Å ta barns tenkning på alvor Kommuneforlaget ISBN 978-82-446-1303-3
Schjelderup, Harald; Olsholt, Øyvind (2006), EXPHIL03 – En komplett guide Universitetsforlaget ISBN 978-82-15-00905-6 ISBN 82-15-00905-0
Schjelderup, Ariane; Olsholt, Øyvind; Børresen, Beate (1999) Filosofi i skolen Tano Aschehoug ISBN 82-518-3859-2


== Eksterne lenker ==
Barne- og ungdomsfilosofene – norsk senter for filosofering med barn og ungdom
Filosofering med unge om dataspill
Dixi et liberavi – Olsholts personlige hjemmeside
Václav Havel lufthavn

Václav Havel Airport Praha (tsjekkisk:Letiště Václava Havla Praha), tidligere Praha Ruzyně internasjonale lufthavn (tsjekkisk:Mezinárodní letiště Praha-Ruzyně) (IATA: PRG, ICAO: LKPR) er en internasjonal flyplass som betjener Praha, hovedstaden i Tsjekkia. Det er den aller største flyplassen i Tsjekkia og en av de største i Sentral-Europa. Praha lufthavn ble kåret til den beste flyplassen i Sentral- og Øst-Europa av det uavhengige byrået Skytrax.


== Selskaper og destinasjoner ==


== Transport til og fra flyplassen ==
Det finnes mange måter å ta seg fra flyplassen til Sentrum på. 

For det første Flyplassen betjenes flyplassen av flere offentlige transportmiddler:
Man kan ta buss nummer 119  og stige av på holdeplassen Dejvická og fortsette med metrolinjen A  til helt til Václavské náměstí. Reisen tar fra 30 til 50 minutter avhengig av trafikken.
Man kan ta buss nummer 100 og gå av på holdplassen Zličín og fortsette med metrolinjen B akkurat som i varianten besrevet ovenfor.
Man kan eventuelt ta buss nummer 179 og gå av på holdeplassen Nové Butovice og forsette med metro.For det andre finnes det en rekke private selskaper, som f.eks. Student Agency
En annen mulighet er Airport Express som tar en til holdeplassen Praha Hlavní nádraží (Sentral Jernbanestasjon). Billetten koster ca CZK 50.
Til sist kan man også ta drosje.


== Kilder ==
Informasjonsside om Praha lufthavn Ruzyně Arkivert 25. desember 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(cs) Offisielt nettsted 
(en) Prague Ruzyně Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offentlig transport i Praha, en informasjonsside på engelsk
Grenlandsaksjonen

Grenlandsaksjonen er en humanitær organisasjon som hjelper fattige i Romania.  Hovedkontoret ligger i Skien.
Aksjonen startet etter den rumenske revolusjonen i 1989, og i romjula 1989 dro de første fullastede trailerne.  Aksjonen fortsatte, og ved 20-årsjubileet nærmet antallet trailere seg 200.Grenlandsaksjonen har blitt kåret til «Årets Telemarking» i 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Geir Bakke (1959)

Geir Bakke (født 20. september 1959) er en norsk sportsdanser fra Askim. Han danset fra 1972 sammen med Trine Dehli Cleve, og sammen med henne har han vunnet VM i tidans tre ganger og VM i latinamerikansk dans en gang i årene fra 1981 til 1986. De var også samboere, men sluttet å danse sammen da de brøt med hverandre. I den perioden de danset sammen, vant de også tre EM i tidans og to i latinamerikansk dans, i tillegg til at de fikk til sammen fem sølvmedaljer i VM og fire i EM.
Etter bruddet hadde Geir Bakke flere nye dansepartnere og vant bronsemedalje i VM 1987 med Catherine Andersson, som han danset med til 1992. Etter det danset han et par år med Julie Fryer, fra 1996 danset han med Melissa Dexter. Det siste året han var aktiv konkurransedanser, var 1996, da danset han med den finske danseren Hanna Karttunen.
Etter sin aktive dansekarriere etablerte Geir Bakke seg som dansetrener i latindans i Roma. I 2003 giftet han seg med den nederlandske sportsdanseren Mirjam Zwijsen, som også har vunnet VM i tidans, noe hun gjorde med sin tyske partner Michael Hull.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1986 side 383


== Eksterne lenker ==
Geir Bakke hos www.dancesportinfo.net
Omtale av giftermål hos danseforbundet.no
14 på topp

14 på topp er et musikkalbum med Wenche Hallan og Christopher Bean, utgitt i 1975.


== Sporliste ==
«Du gjør meg til det jeg er»
«Skynd deg hjem»
«Lev mens du kan»
«Kung Fu dilla»
«Rock'n'Roll»
«Det er så fagert i Finneslottet»
«La meg hjelpe»
«Når vil jeg se deg igjen»
«Kanskje er det bare regnet»
«Den superglobale kollisjon»
«Tre små ord»
«Gi deg tid»
«Tobakken er min største glede»
«Hevnen er søt»


== Kilder ==
Albumet på Discogs
Joseph L. Goldstein

Joseph L. Goldstein (født 18. april 1940 i Kingstree, Sør-Carolina) er en amerikansk biokjemiker, genetiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1985 for sitt arbeid med kolesterol og metabolismen. Han delte prisen med Michael Stuart Brown.
Han ble også tildelt Albert Lasker Basic Medical Research Award samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1985 hos Nobelprize.org
(en) Joseph L. Goldstein hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1985
Han Xin

Hán Xìn (tradisjonell kinesisk: 韓信; forenklet kinesisk: 韩信; hanyu pinyin: Hán Xìn; død 196 f.Kr.) var en kinesisk militær leder på slutten av Qin-dynastiet og begynnelsen av Han-dynastiet. Han tjente under Liu Bang i Chu-Han-striden mot Xiang Yu og bidro til opprettelsen av Han-dynastiet. Derfor ble han en av Det tidlige Han-dynastiets tre helter ((漢初三傑), sammen med Zhang Liang og Xiao He. 
Hán blir best husket for å ha vært en briljant militær leder, og for strategiene og taktikkene han brukte i strid, og noen av disse har blitt til kinesiske ordspråk. For å belønne Hán for hans innsats, ga den nye keiseren Liu Bang ham titlene Konge av Qi i 203 f.Kr. og Konge av Chu det følgende året. Riktignok var Liu redd for Hans ferdigheter, og gradvis svekket han Háns militære makt, og sent i 202 degraderte han Hán til Marki av Huaiyin. I 196 ble han beskyldt for å ha deltatt i et opprør, og ble så lurt inn i en felle og henrettet etter enkekeiserinne Lüs ordre.
Claude Bowes-Lyon, 14. jarl av Strathmore og Kinghorne

Claude George Bowes-Lyon, 14. jarl av Strathmore og Kinghorne, (født 14. mars 1855, død 7. november 1944) var en adelig britisk landeier og bestefaren til dronning Elisabeth II.
Fra og med 1937 ble han kjent som 14. og 1. jarl av Strathmore og Kinghorne, dette fordi han var den 14. jarlen i Skottland, men den 1. i Det forente kongerike. 


== Bakgrunn og virke ==
Han ble født ved Lowndes Square i London, sønn av Claude Bowes-Lyon, 13. jarl av Strathmore og Kinghorne og hans kone Frances Dora Smith (hennes navn før ekteskapet).
Etter å ha fullført utdanningen på Eton College ble han i 1876 med i The Life Guards, et regiment innen Husholdkavaleriet. Han tjenestegjorde i The Life Guards i seks år, og avtroppet et år etter han giftet seg. 
Da han arvet tittelen jarl fra sin far i oktober 1904 ble han eier av store områder i Skottland og England, blant annet Glamis Castle, St Paul's Walden Bury og Woolmers Park, nær Hertford. Han ble gjort til stattholder av Angus, men han forlot embetet da datteren Elizabeth ble dronning. 
Til tross for jarlens reservasjoner mot kongelighet, giftet hans yngste datter seg i 1923 med kongens nest eldste sønn, prins Albert, hertug av York. Som en markering av bryllupet ble Lord Strathmore tildelt Knight Grand Cross av Royal Victorian Order. Fem år senere ble han gjort til ridder av Tistelordenen.
I 1936 abdiserte broren til svigersønnen hans, kong Edvard VIII av Storbritannia og hans egen svigersønn, prins Albert ble konge som Georg VI. Som dronnings far ble han gjort til ridder av Hosebåndsordenen og jarl av Strathmore og Kinghorne i Det forente kongerikes adel. Da han nå var jarl i Det forente kongerikes adel og ikke bare i Skottlands, fikk han plass i House of Lords som jarl (skotske adelige fikk nemlig ikke automatisk sete i House of Lords, så tidligere hadde han gått som Baron gjennom baroniet av Bowes, opprettet for faren hans).
Han var meget interessert i skogindustri, og var en av de første som plantet lerketrær fra frø i Storbritannia. Eiendommene hans hadde ofte mange småbrukere og han hadde rykte på seg for å være bemerkelsesverdig snill med sine leilendinger. Claude Bowes-Lyon var en aktiv medlem av Territorial Army og tjenestegjorde som æresoberst av den 4. / 5. bataljonen av Black Watch. Patrick Bowes-Lyon, lillebroren til Claude, var tennisspiller og vant Wimbeldon double i 1887. 
Jarlen laget sin egen kakao til frokost, og hadde alltid en mugge med vann ved siden av seg til middag slik at han kunne tynne ut sin egen vin. Senere i livet sitt ble han døv. Lord Strathmore døde 89 år gammel på Glamis Castle i Angus av bronkitt. (Lady Strathmore døde før han, i 1938.) Hans titler ble overtatt av sønnen, Patrick Bowes-Lyon, Lord Glamis. 


== Familie ==
Han giftet seg med Cecilia Cavendish-Bentinck 16. juli 1881, i Petersham, Surrey.
Paret fikk ti barn: 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claude Bowes-Lyon, 14th Earl of Strathmore and Kinghorne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claude Bowes-Lyon hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Claude Bowes-Lyon hos The Peerage
Gråvann

Gråvann eller gråvatn er avløpsvann fra vask, dusj og vaskemaskin (kjøkken, bad og vaskerom). Håndtering av gråvann (les om gråvannsrensing) benyttes oftest ved avløpsløsninger for husholdning (inkl hytter) og industri hvor avløpsvannet er separert i to utløp; gråvann og svartvann (fra toalett). Metoden kalles i denne sammenheng kildeseparering og benyttes i kombinasjon med renseanlegg for gråvann og egen håndtering av svartvann (kloakk).
De vanligste renseløsningene for gråvann er biofilter med slamavskiller og komprimert infiltrasjon, infiltrasjon direkte i resipient og i konstruert våtmark og slamavskilling før utslipp. I kombinasjon med lavtspylende toalett (inkl vakuumtoalett) kan bruk av gråvann gi betydelige vannbesparelser og er svært effektiv til resirkulering av vann. Å splitte gråvann fra svartvann og annet kommunalt avløpsvann bidrar til effektiv reduksjon og en optimal gjenbruk av gråvann. Avløpsvann blir i denne sammenheng omgjort fra å være et stort samfunnsproblem til en verdifull vannreserve.  Norge har gode erfaringer for anlegg med rett dimensjonering. 
I bobiler tar man vare på gråvannet i egne tanker som må tømmes med jevne mellomrom.


== Eksterne lenker ==
Ny norm for prefabrikkerte gråvannsrenseanlegg- Forskning på kildeseparering
Informasjon om Kildeseparasjon- Forskning på forbedring av helse forbundet med rening og gjenbruk av gråvann
Informasjon om gråvann- www.avlop.no
Bente Riise

Bente Riise (født 14. juli 1962 på Hareid) er en norsk journalist, forfatter og redaktør som skriver på nynorsk. Fra 2017 har hun vært generalsekretær i Norsk Tidsskriftforening. 


== Utdannelse og yrkesliv ==
Bente Riise er utdannet fra Norsk journalisthøgskole i Oslo i 1989. Hun har arbeidet som journalist i NRK, A-magasinet og Dagbladet, og var redaksjonssekretær i lørdagsmagasinet til Dagens Næringsliv 2000–2001. I 2004–2005 var hun fast spaltist i ukeavisa Dag og Tid. Riise var redaktør for bladet Psykisk helse i årene 1994–2000 og 2001–2005. I 2005–2006 var hun journalist i Tidsskrift for Norsk psykologforening. I årene 2006–2013 var Riise redaktør for tidsskriftet Syn og Segn, og så sakprosaredaktør i Samlaget 2013–2017. Siden 2017 har Riise vært generalsekretær i Norsk Tidsskriftforening.Riise har hatt en rekke verv i norsk medie- og kulturliv. Hun har blant annet vært styreleder i Norsk Tidsskriftforening, styreleder i Karina Jensens Minnefond, styreleder i tidsskriftet Kunstkritikk, styremedlem i Noregs Mållag og styremedlem i Ivar Aasen-instituttet ved Høgskulen i Volda. Riise har sittet i juryen for Årets Bilde fra Pressefotografenes Klubb, i Universitetsforlagets jury for Årets tidsskriftartikkel, og i juryen for Norsk Bibliotekforenings pris Årets bibliotek. 


== Utmerkelser ==
I 1992 fikk Riise prisen Årets frilanser for arbeidet med dokumentarboken Mor Russlands døtre. Riise har mottatt flere priser fra Fagpressen som redaktør for Psykisk helse: Fagpressens forsidepris (1997, 2001 og 2003), Fagpressens fotopris (1999 og 2002) og Fagpresseprisen (1998). Som redaktør for Syn og Segn mottok hun i 2010 prisene Årets tidsskrift og Årets nordiske tidsskrift. Som redaktør i Syn og Segn mottok Riise i 2011 Nynorsk redaktørpris.


== Bibliografi ==
Riise, Bente (1992). Mor Russlands døtre. Gyldendal. ISBN 8205209596. 
Riise, Bente (2007).  Åmås, Knut Olav, red. Livet med kreft. Aschehoug. ISBN 9788203234613. 


== Referanser ==
Glomsrudbyen

Glomsrudbyen (Glomsrud uttales głó'mmsru) er på folkemunne en betegnelse på de sørligste gårdene i Eidsberg kommune i Østfold, som utgjør en tunge inn i Rakkestad kommune og grenser til Rakkestad i sør, vest og øst, og Eidsberg i nord. Glomsrudbyen består av de to matrikkelgårdene Vestre og Østre Glomsrud. Disse matrikkelgårdene utgjør i sin tur flere gårder som alle bærer eller har båret navnet Glomsrud i en eller annen form. Med utgangspunkt i navnet Glomsrud mener Oluf Rygh at området ble ryddet i tidlig middelalder, hvor første ledd i navnet kommer av mannsnavnet Glúmr, altså Glúmrs rydning.


== Kilder ==
Rønnaug Wergeland Krog (2008). Bygdebok for Eidsberg og Mysen - Gårdshistorie. VI. Mysen: Eidsberg bygdebokkomité. 
Oluf Rygh (1999). Gaardnavne i Smaalenenes amt. Oslo: Bjørn Ringstrøms Antikvariat A/S.
Blackstone

Blackstone  kan sikte til:


== Selskaper ==
Blackstone Group, amerikansk private equity- og investeringsselskap
Blackstone Ventures, kanadisk gruveselskap


== Personer ==
Bellamie Blackstone, amerikansk magiker og datter av Harry Blackstone jr.
Charles Blackstone, amerikansk forfatter
Elliott Blackstone, rettighetsforkjemper for lesbiske, homofile og transpersoner i San Francisco
Gay Blackstone, enke etter Harry Blackstone jr.
Harry Blackstone s.r. (1885–1965), kjent amerikansk magiker, bedre kjent som "The Great Blackstone" og far til Harry Blackstone jr.
Harry Blackstone jr. (1934–1997),kjent amerikansk magiker og tv-personlighet
Ian Blackstone, tidligere engelsk fotballspiller
Jerry Blackstone, kordirigent hos University of Michigan
Tessa Blackstone, britisk politiker
Timothy Blackstone, jernbanemann fra Chicago
William Blackstone (1723–1780), britisk jurist
William Eugene Blackstone, amerikansk evangelist og sionist
William Seymour Blackstone, britisk parlamentsmedlem og barnebarn av juristen William Blackstone
William Blackstone, også kalt William Blaxton (1595–1675), engelsk innvandrer i New England


== Geografi ==
AustraliaBlackstone, Queensland
Blackstone, Vest-Australia
Blackstone Heights, TasmaniaStorbritanniaBlackstone, West Sussex, EnglandUSABlackstone, Illinois
Blackstone, Massachusetts
Blackstone, Virginia
Blackstone Army Airfield, Virginia
Blackstone River i Massachusetts og Rhode Island
Blackstone Valley, National Heritage Corridor langs Blackstone River
Blackstone Valley Regional Vocational Technical High School, Upton, Massachusetts
Bastei

Bastei (norsk: bastion) er en klippeformasjon ved Elben mellom Rathen og Wehlen i den tyske delstaten Sachsen. Stedet hører til de mest besøkte i Sächsische Schweiz. Fra toppen som ligger 305 moh er det vid utsikt over Elbedalen og Elbsandsteingebirge. Klippeveggen faller bratt 194 meter ned til Elben.


== Historie ==
Navnet er en henvisning til den tidligere forsvarsringen av klipper rundt middelalderborgen Felsenburg Neurathen og blir i 1592 nevnt første gang som Pastey. Selve utkikkspunktet på Bastei nevnes første gang i 1798 av Christian August Gottlob Eberhard. 
Tidligere kunne Bastei bare nås fra Wehlen og Lohmen. Tallrike kunstnere tok seg opp over malerveien - en turvei i Elbsandsteingebirge. Caspar David Friedrich brukte motiver fra Bastei i sitt bilde Felsenpartie im Elbsandsteingebirge.
Atkomsten fra Rathen var opprinnelig vanskeligere, men fra 1814 ble det laget en sti med 487 trappetrinn fra Wehlgrund (Niederrathen) over Vogeltelle og opp til klippen.  
Bevertningen på Bastei har foregått siden 1812, fra starten i to tidligere fjøs. I 1814 ble det bygget kjøkken og utsiktsplattformen fikk et gelender. Fra 1826 ble det mulig å overnatte på stedet. En trebro på 76,5 meter ble bygget over den 40 meter dype kløften Mardertelle mellom klippene Steinschleuder og Neurathener Felsentor. I 1851 ble trebroen erstattet med en bro i sandstein.
Mot slutten av det 19. århundret ble stedet utviklet til hovedutfluktssted i Sächsischen Schweitz. Bastei fikk innlagt vann i 1895 og telefon i 1897. Planer fra 1900 om å legge en jernbane fra Elben ble senere skrinlagt og siden er bilveien utvidet. Mellom 1975 og 1979 ble gjestehuset utvidet. Det har også blitt bygget et nytt hotell.


== Turisme ==
Ved siden av det egentlige utkikkspunktet finnes Jahrhundertturm, et klippeutspring ved Basteibroen, med et minnesmerke over året 1797, da Bastei første gang ble nevnt i reiselitteraturen. Her finnes også minnsmerker over presten Wilhelm Lebrecht Götzinger og turistføreren Carl Heinrich Nicolai, samt hoffotografen Hermann Krone som var den første til å ta bilde av Basteibroen. Det beste utsiktspunkt mot Basteibroen er fra Ferdinanstein, som nås via en sidevei fra broen. I 2000 falt en stor del av klippen Wartturm 60–75 meter ned fjellsiden mot Elben.
Fra Bastei når man over Basteibroen (Basteibrücke) til Felsenburg Neurathen som er den største fjellborgen i Sächsische Schweiz. Rester av borgen i form av bjelkelag fra rom utgravd i fjellet, en sisterne og steinkuler for steinslynger og katapulter kan ses. Oppstigningen fra Rathen passerer et friluftsmuseum som blant annet viser slavisk bosetting i området, og fra en sidevei nås friluftsscenen Felsenbühne Rathen. 
Vandrerveien Eisenach-Budapest går over Bastei.


== Eksterne lenker ==
(en) Bastei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bastei (Sachsen) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Andrea Therese Fostervold

Andrea Therese Skjolde Fostervold (født 15. mai 1992) er en norsk skuespiller fra Oslo. 
Hun har utdannelse fra Forstudium Teater, en treårig skuespillerutdannelse fra NSKI Høyskole (2018) og etterutdanning ved OsloMet. 
Våren 2020 turnerte hun med Teater Joker i teaterforestillingen Brune, basert på barneboken med samme tittel, i regi av Den Kulturelle Skolesekken.Fostervold brukes mye som stemmeskuespiller. 
Tidligere har hun spilt i kortfilmen Mens du står utenfor (2002) av Nina Grünfeld. Hun spilte også rollen som Sølvie Steen i krimserien Nattsøsteren (2007) av Unni Lindell.
Fostervold er medlem av Norsk Skuespillerforbund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrea Therese Fostervold på Internet Movie Database
Herbert Klein

Herbert Klein (født 25. mars 1923 i Breslau, død 25. september 2001) var en tysk svømmer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Klein vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL 1952 i Helsingfors. Han kom på tredjeplass på 200 meter bryst bak John Davies fra Australia og Bowen Stassforth fra USA.


== OL-medaljer ==
 1952  Helsingfors -  Bronse i svømming, 200 meter bryst, menn  Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Herbert Klein – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Herbert Klein – Olympedia 
(en) Herbert Klein – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)