jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xinmi kullkraftverk

Xinmi kullkraftverk er et kullkraftverk ved Zhengzhou i provinsen Henan i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på to like store blokker. Anlegget ble bygd ut fram til 2009, og er (2012) under ytterligere utvidelse med 2 x 1 000 MW enheter. Totaleffekten kommer med dette opp i 2 600 MW.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk
Luyang kullkraftverk

Må ikke forveksles med Luoyang kullkraftverk i samme provins. Luyang kullkraftverk er et kullkraftverk under bygging i provinsen Henan i det nordlige Kina. Det får en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW fordelt på to like store blokker.


== Se også ==
Liste over verdens største kullkraftverk
Dorothy Cross

Dorothy Cross (født 1956 i Cork) er en irsk kunstner, som har arbeidet både med skulptur, fotografi, video og installasjonskunst. Hun bor i Connemara.

Dorothy Cross’ kunst er like vakker som den er fryktinngytende. Den er vakker i sin evne til å løse formelle oppgaver estetisk, og fryktelig i sin omfavnelse av naturens mer skremmende sider. Og det er i dette skjæringspunktet mellom kunst og natur at kunstneren har funnet sin tematiske åre.
 
Hun er utdannet fra Crawford Municipal School of Art (1973–74), Leicester Polytechnic (1974–77) og San Francisco Art Institute (1980–82).
Hun fikk sitt gjennombrudd med installasjonene «Ebb» i Douglas Hyde Gallery, Dublin (1988) og «Powerhouse» i Philadelphia, London og Dublin (1991). Begge installasjonene besto delvis av objets trouvé fra hennes egen slekt. På 1990-tallet begynte hun å lage skulpturer med kuskinn, spener og slangeskinn. Et karakteristisk eksempel er «Virgin Shroud» (1993), som er innkjøpt av Tate Modern: Et kuskinn en drapert over en dukke på en slik måte at spenene utgjør en krone. Verktittelen antyder at skinnet dekker over en statue av den hellige jomfru. Skinnet er påmontert deler av en silkebrudekjole som har tilhørt kunstnerens bestemor. En annen kjent installasjon er «Ghost Ship» (1998), det selvlysende fyrskipet i Dún Laoghaires havn. Hun har også laget andre installasjoner med dyr og biologisk materiale, som «Shark Lady in a Ball Dress» (1998) og «Come into the garden Maude» med bilder av maneter. Hun har også regissert operaoppsetninger.
Hun representerte Irland på Veneziabiennalen i 1993 og hadde en større retrospektiv utstilling på Irish Museum of Modern Art i 2005.Hun har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Hai-Ku-Badekar» i Sømna.


== Referanser ==
Delirion

Delirion er et power metal-band fra Alicante i Spania. Bandet ble startet i 2003 og har gitt ut én demo (2005) og to album.


== Medlemmer ==


=== Nåværende ===
Sergio Sáez – gitar
Ana de Miguel – keyboard
Germán Carbonell – trommer
Cristopher Ripoll – vokal
Paco M. Castillo – bass


=== Tidligere ===
Rafa Carmona – bass
Román Planelles- trommer
Rubén Picazo – vokal


== Diskografi ==


=== Demoer ===
Demo 2005 (2005)


=== Album ===
Silent Symphony (2009, Spiritual Beast)
Lotus (2010, Spiritual Beast/2012, Limb Music)


== Eksterne lenker ==
(en) Delirion på Discogs 
(en) Delirion på MusicBrainz 
(en) Delirion på Encyclopaedia Metallum
Venus Genetrix’ tempel

Tempelet til Venus Genetrix er et romersk tempel i Cæsars forum i Roma som i dag er i ruiner. Det er dedikert til romerske Venus Genetrix, gudinne for moderskap og familie. Det ble dedikert til gudinnen i år 46 f.Kr. av Julius Cæsar.


== Beskrivelse ==
Tempelet ble bygget av solid marmor med åtte søyler (octostyle) på fasade på et hevet podium som stiger ved to mindre sideveis trapper. Tempelets skatter (nå forsvunnet for lenge siden) besto av en kultstatue av Venus foruten også statuer av Cæsar og av egyptiske  Kleopatra; tallrike kunstverker, inkludert greske malerier; seks samlinger med graverte edelsteiner og en brystpalte dekorert med perler romersk Britannia.


== Historie ==
Cæsar hadde først planlagt å bygge tempelet for Venus Victrix, men slaget ved Pharsalus i 48 f.Kr. utsatte byggingen. Han besluttet å dedikere sin eget tempel Venus Genetrix som mor av Aineias, betraktet som stamfar til gens Julia som Cæsar selv tilhørte. 
Tempelet ble bygget i 46 f.Kr. i byen Roma i det nye Forum til Cæsar. Det ble plassert ved enden av en lang inngjerding av forumet, en praksis som var lånt av romerne fra etruskerne og som senere ble et fast arkitektonisk trekk over hele Romerriket.
Området ble ødelagt av brann så tidlig som 80 e.Kr. Senere ble tempelet gjenoppbygget av keiser Domitian og restaurert av Trajan i 113 e.Kr.. De tre søylene som i dag er synlig er fra denne senere rekonstruksjonen.


== Litteratur ==
Nagle; D. Brendan (2005): The Roman World: Sources and Interpretation. Pearson Education. ISBN 0-13-110083-1.


== Eksterne lenker ==
(en) Temple of Venus Genetrix, Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Temple of Venus Genetrix», Forum of Julius
«The Temple of Venus Genetrix» Arkivert 29. august 2010 hos Wayback Machine., Musei in Comune, viser også en grafisk presentasjon av tempelet
Ra Patera

Ra Patera er en aktiv vulkan beliggende på Io, en av Jupiters måner. Vulkanen ble først studert i 1979 via bilder fra Voyager 1 for å fastsette geologien, topografien og kilden til utbruddene. Da den først ble oppdaget var fjellet 1 km i høyde og inneholdt flere lavastrømmer av enten lav viskositet eller med «høy utbruddsfrekvens». Den er muligens en vulkan som sender ut flytende svovel.


== Referanser ==
Massebevegelse

En massebevegelse er den geomorfolgiske prosessen som inntreffer når jord, stein eller snø beveger seg ned en bakke og inntreffer når tyngdekraften blir større enn friksjonskreftene og kohesjonskreftene som holder igjen. Eksempel på massebevegelse inkluderer ras, jordskred og laviner. Årsaker til massebevegelser kan være vibrasjoner fra jordskjelv eller vulkanutbrudd, og også fra jernbanetrafikk, menneskelig aktivitet som fører til nedsatt holdfasthet i området eller store mengder nedbør.


== Kilder ==
Geomorfologiska Processer, Peter Valoczi.


== Eksterne lenker ==
(en) Mass movements (geology) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kilikiti

Kilikiti eller kirikiti, også kjent som samoansk cricket, er en variant av idretten cricket. Den oppsto på Samoa og spredde seg derfra til hele Polynesia. Den er nasjonalidrett på Samoa, og er også populær på Tuvalu og New Zealand.


== Eksterne lenker ==
Independent Samoa: Its Culture and Atmosphere
Frimerke fra Wallis og Futuna med kilikiti som motiv
Liste over Tuvalus generalguvernører

Dette er ei liste over Tuvalus generalguvernører. Generalguvernøren er monarkens representant i landet, og utfører monarkens plikter i dennes fravær. Tuvalus monark er den samme som også regjerer i Storbritannia og de andre samvelderikene.


== Se også ==
Liste over Tuvalus statsministere


== Eksterne lenker ==
Tuvalu Islands – Government
Liste over Tuvalus statsministre

Dette er ei liste over Tuvalus statsministere. Statsministeren er landets regjeringssjef, og blir valgt av parlamentet. Ettersom det ikke fins politiske partier i landet, kan et hvilket som helst medlem av parlamentet bli nominert. Generalguvernøren er ansvarlig for å lede valget og for å utrope vinneren.


== Se også ==
Liste over Tuvalus generalguvernører
Toshikatsu Endo

Toshikatsu Endo (遠藤 利克, Endō Toshikatsu; født 1950 i Takayama, Gifu) er en japansk billedhugger, som blant annet er kjent for skulpturer/installasjoner som involverer ild eller vann. Han bor i Saitama.
Endo benytter ofte sirkel, ring eller sfære som basisform for sine skulpturer. Materialet kan være bronse, stål eller stein, men det materialet han er best kjent for å benytte er tre. Sirkelen som form er like karakteristisk for ham, som hans anvendelse av ild. Disse symboler gir uttrykk for evige lovmessigheter i et tidsbegrep som er sirkulær til forskjell fra det lineære tidsbegrep som vi er vant til å tenke i den vestlige tankemodell.

Endos far var tømrer spesialisert på shintotempelbygging, og da han var i tenårene begynte Endo selv som lærling hos en billedhugger som var spesialisert på å lage buddhaskulpturer. Der lærte han treskjæringens grunnleggende teknikk, men gikk over etter hvert til å lage installasjoner.Han er utdannet fra Nagoya Junior College of Art and Design i 1972. Han hadde sin første separatutstilling i hjemlandet i 1975. Fra 1985 deltok han i internasjonale utstillinger, og de første internasjonale separatutstillingene var i Frankrike 1988 og en vandreutstilling i de nordiske landene 1990. I Norge ble denne vist på Henie Onstad kunstsenter. Han representerte også Japan på Veneziabiennalen i 1990.
Han har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Epitaph» i Flakstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nanumanga

Nanumanga er en øy i stillehavsnasjonen Tuvalu. Den befinner seg nordvest i øygruppa. Den har et areal på 3 km², og hadde 589 innbyggere i 2002. Det er to landsbyer på øya, begge på vestsida, som utgjør ett enkelt tettsted: Tonga (308 innbyggere) og Tokelau (281 innbyggere).Nanumanga er ovalforma, og er omringa av et rev som gjør transport til og fra øya vanskelig. Den har mangroveskog og tørr vegetasjon. Det er tre laguner på øya, hvorav den største er Vaiatoa. I denne er det fire små holmer.


== Referanser ==
Vaitupu

Vaitapu er den største atollen i stilehavsnasjonen Tuvalu. Den har et areal på 5,6 km². Med 1 591 innbyggere (2002) utgjør den det nest mest befolka distriktet i landet, etter hovedstaden Funafuti. Vaitapus administrasjonssentrum er landsbyen Asau.


== Holmer ==
Atollen består av minst ni holmer:

Luasamotu
Mosana (gruppe på to)
Motutanifa
Temotu
Te Motu Olepa
Tofia
Selve Vaitapu
En mindre holme


== Referanser ==
Savave

Savave er en holme og en landsby sørvest på atollen Nukufetau på Tuvalu. Den er atollens eneste bebodde holme, og hadde 586 innbyggere i 2002.


== Landsbyer ==
Savave er delt inn i følgende to områder (innbyggertall fra 2002 i parentes):
Maneapa (250)
Aulotu (336)


== Referanser ==
Edvard Skari

Edvard Otto Rossing Skari (født 9. juni 1839 i Kristiania, død 8. desember 1903 samme sted) var en norsk marinemaler.
Han var oppvokst på Hadeland og studerte hos professor og marinemaler Carl Frederik Sørensen ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København 1870-72.
Bosatt i Kristiania, men hadde fast sommeratelier på Hvasser.
På Verdensutstillingen i Wien (1873) deltok han med Fiskere for storm søgende havn (NKL). 
Andre kjente malerier av Skari, han ble vel strengt tatt  ikke  særlig kjent, er
Ny-Hellesund (1875, Elverum kunstforening),
Elva i Flekkefjord (1880, Flekkefjord kunstforening),
Ved Torungen (1881).
Skari var også en ivrig fotograf fra 1870.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edvard Otto Rossing Skari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maaemo

Maaemo er en norsk restaurant som ligger i Dronning Eufemias gate 23 i Bjørvika i Oslo. Fra 2010 til 2019 lå den ved Annette Thommessens plass langs Schweigaards gate. Den åpnet i 2010 og baserer seg på kortreist mat med utgangspunkt i tilgjengelige råvarer. Kjøkkensjefen er danske Esben Holmboe Bang.


== Michelinguiden og andre utmerkelser ==
Restauranten ble tildelt to stjerner i 2012. Maaemo ble i 2016 belønnet med tre stjerner i Michelinguiden, som den første i Norge. Maaemo mistet alle tre Michelin-stjerner i februar 2020 på grunn av at den var stengt i desember 2019 og flyttet til nytt bygg, men i 2021 fikk restauranten på nytt tre stjerner. Maaemo ble i 2018 rangert til verdens 35. beste restaurant i kåringen The World's 50 Best Restaurants. I 2020 lå stedet på 55. plass.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maaemo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tracktor Bowling

Tracktor Bowling er et russisk nu metal-band etablert i 1996.
Bandet ga ut debutalbumet «Naprolom» i februar 2002.


== Siste medlemmer ==
Lusine "Lou" Gevorkyan – vokal
Alexander "Kondrat" Kondratiev – gitar
Andrei "Mult" Ponasutkin – gitar
Vitaly "Wit" Demidenko – bass
Alexei "Proff" Nasarchuk – trommer


== Diskografi ==


=== Album ===
Напролом (2002)
Черта (2005)
Шаги по стеклу (2006)
Tracktor Bowling (2010)


=== Singler ===
It’s Time To… (2005)
Время (2008)
Поколение Рок (2008)
Ни шагу назад (2009)


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Tracktor Bowling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tracktor Bowling på Discogs 
(en) Tracktor Bowling på MusicBrainz 
(en) Tracktor Bowling på Songkick 
(en) Tracktor Bowling på Last.fm
Beilul

Beylul er en kystby sørøst i Eritrea i Debubawi Keyih Bahri. Byen ligger omtrent 60 kilometer nord for havnbyen Assab.
Polaråret 1924

Polaråret 1924 er en oversikt over hendelser med tilknytning til Arktis eller Antarktis i 1924.


== Ekspedisjoner ==


=== Arktis ===
Maud-ekspedisjonen 1918–25 der Roald Amundsen førte «Maud» gjennom Nordøstpassasjen.
Den femte Thule-ekspedisjonen 1921–24 der Knud Rasmussen krysset Nordvestpassasjen fra Qaanaaq til Nome.


=== Antarktis ===
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1923–24 opererer sju landstasjoner, 13 hvalkokerier og 66 hvalbåter. Fangsten var 7 271 hval.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1924–25 opererer seks landstasjoner, 13 hvalkokerier og 65 hvalbåter. Fangsten var 10 488 hval.


== Begivenheter og etableringer ==


== Oppdagelser og vitenskapelige resultater ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
8. desember – Carl Anton Larsen, norsk  hvalfanger og Antarktis-utforsker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert K. Headland (2009). A Chronology of Antarctic exploration. London: Quaritch. s. 276–278. ISBN 978-0-9550852-8-4. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk polarhistorie. 1 («Ekspedisjonene»). Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1.
Skrivekunst

Skrivekunst, også omtalt som kreativ skriving (etter engelsk Creative writing) er en betegnelse på det å forfatte tekster som ikke er sakprosa, altså f.eks. skjønnlitteratur og poesi, og ferdigheter i dette. Ofte inngår «creative writing» i fagene ved et amerikansk college. I Europa er det ikke like stor tradisjon for dette ved universitetene, men det finnes studietilbud i «skrivekunst» eller «kreativ skriving» ved andre typer institusjoner. Studier i «skrivekunst» kan være en «forfatterskole», eller inngå som del i et rent allmenndannende studium.
Betania Kristiansand

Betania Kristiansand er en kristen frimenighet i Kristiansand som er tilsluttet bevegelsen De Frie Evangeliske Forsamlinger (DFEF, også kalt De Frie Venner). Menigheten praktiserer troende dåp (Det baptistiske dåpssyn), barnevelsignelse og frikirkelig konfirmasjon. Lokalene ligger i Elvegata 8-10, ved utløpet til elva Otra. Menigheten hadde 315 tilskuddstellende medlemmer i 2019. 


== Historie ==
Menigheten startet som et lite fritt fellesskap en gang mellom 1900 og 1910. Før bevegelsen De Frie Evangeliske Forsamlinger fikk sitt offisielle navn gikk Betania Kristiansand under navnet Den Frie Evangeliske Misjon. Betanias første lokaler var i en tidligere tønnefabrikk på Lund, rett utenfor Kristiansand sentrum, ikke langt fra elva Otra. En periode hadde de også møtene sine på TOTALEN i Kristiansand Sentrum, før de på 1960-tallet bygde egne lokaler i Elvegata - på bysiden av Otra. De samme lokalene de i dag driver sin virksomhet fra.
Pastorer/forstandere (ukomplett):

Kristian Holmen (Regnes som menighetens første forstander, selv om menigheten hadde hatt flere faste forkynnere tidligere)
Hans Wennesland
Willy Høyås
Kjell Arve Tolås
Gordon Tobiassen
Ole Kristian Iglebæk
Olav Dahl
Terje Govertsen


== Virksomhet ==
Menigheten har sine gudstjenester hver søndag kl 17.00, samt ungdomsmøte (One80) hver fredag kl 20.00. Det drives søndagsskole, omsorgsarbeid, bønnesamlinger, sang- og musikkarbeid, babysang og eldretreff.
Menigheten er også tungt inne i flere misjonsprosjekt, blant annet i Swaziland, Ghana og Ukraina.


== Lederskap/styresett ==
Menigheten ledes av pastor og eldsteråd/lederråd. Betania er en demokratisk styrt menighet, som betyr at menighetsmøtet (menighetens tilhørige) sammen med eldsteråd/lederråd er menighetens høyeste organ. Det vil si at lederrådet har mandat til å handle på vegne av menigheten, men ved voteringer er det menighetsmøtets flertall som bestemmer. Menigheten ledes av et eldsteråd/lederråd bestående av både menn og kvinner, inkludert pastor.
Interrimstyre:

Arvid Solheim (leder)
Kamilla Reme
Christer Iglebæk
Runo G. Kvås
Øyvind Busch


== Annet ==
Menigheten er over 100 år gammel
Sangevangelistene Egil Solheim og Arne Gundersen - kjent som Egil & Arne - var tilknyttet Betania Kristiansand.
Menighetens lokaler består i dag av en ny og en gammel del. Den nye delen sto ferdig i 2002.
One80 - som i dag er et nettverk av kristne ungdomsarbeid - ble grunnlagt i Betania Kristiansand.


== Se også ==
De Frie Evangeliske Forsamlinger
Erik Andersen Nordquelle


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.betaniakrs.no
www.dfef.no
Discovery Investigations

Discovery Investigations var en rekke britiske forskningsekspedisjoner i Sørishavet for undersøkelse av hval. De ble finansiert av Colonial Office og organisert av Discovery Committee i London som ble etablert i 1918. Hensikten med undersøkelsene var å skaffe en vitenskapelig basis for forvaltningen av hvalforekomstene i Antarktis. Arbeidet resulterte i ny kunnskap om hval, krillen de lever av og oseanografien i deres habitat. Undersøkelsene pågikk fram til 1951.


== Laboratorium ==
Landbaserte undersøkelser ble foretatt på Sør-Georgia mellom 1925 og 1931, i et marinbiologisk laboratorium på King Edward Point. Forskerne bodde og arbeidet i bygningen, og ble transportert den snaue kilometeren over King Edward Cove til Grytviken for å studere hval som ble fraktet i land av hvalbåter.


== Fartøy ==
Forskningsfartøyene som ble benyttet var:

RRS «Discovery» fra 1924 til 1931
RRS «William Scoresby» fra 1927
RRS «Discovery II» fra 1929


== Rapporter ==
Resultater fra undersøkelsene ble trykket i Discovery Reports. Dette var en serie med mange små rapporter som ble utgitt i 38 bind av Cambridge University Press og senere Institute of Oceanographic Sciences. Den siste rapporten forelå i 1980.


== Litteratur ==
Discovery Investigations er beskrevet i følgende bøker:

Alister Hardy (1967): Great Waters, Collins
F.D. Ommanney (1938): South Latitude Longmans
John Coleman-Cooke (1963): Discovery II In The Antarctic
Alfred Saunders (1950): A Camera in Antarctica, Winchester Publications, London


== Eksterne lenker ==
Skannede kopier av mange av rapportene er tilgjengelige ved Biodiversity Heritage Library.
Finn Økland

Finn Økland (født 28. mars 1961) er en forsker ved Norsk institutt for naturforskning med cand. scient. fra Universitetet i Trondheim 1989.
Han arbeider med akvatisk biotelemetri og har studert fiskevandringer, fysiologi og adferd hos mer enn 50 forskjellige arter i 21 forskjellige land.
Økland har blant annet studert den europeiske ålens vandring fra Europa til Sargassohavet øst for Florida med satellittsendere.Sammen med Jan Økland, Karen Anna Økland, Fred E. Nordseth og Christian E. Nordby har han dokumentert det overraskende funnet av brakkvannsmarfloen Gammarus zaddachi i dypet av innsjøen Eikeren i Buskerud og Vestfold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Finn Økland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Finn Økland i BIBSYS
Politigrader i Chile

Politigrader i Chile er grader brukt av den sivile kriminalpoliti, Policía de Investigaciones de Chile, den paramilitære ordenspoliti, Carabineros de Chile, og fengselsvesenet, Gendarmería de Chile.


== Polititjenestemenn ==
Polititjenestemenn har status som underoffiserer.


== Polititiembetsmenn ==
Politiembetsmenn har status som offiserer.


== Emblemer ==

		
		


== Referanser ==
Orachrysops

Orachrysops er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 23–45 millimeter) blåvinger. Hannenes overside er blå, hunnene er brune med blå felter i midten av vingene. Undersiden er gråbrun med hvitkantede, svarte flekker, dessuten med et mer eller mindre fullstendig, hvitt tverrbånd. Det er ingen stjert ved bakvingens bakhjørne.


== Levevis ==
Larvene lever på planter i indigoslekten (Indigofera, erteblomstfamilien).


== Utbredelse ==
Denne slekten er endemisk for Sør-Afrika.
Flere av artene er regnet som truede, blant annet type-arten Orachrysops niobe, som man bare kjenner én overlevende koloni av. Denne har blitt et naturvern-ikon i Sør-Afrika og omfattende tiltak har blitt truffet for å verne den siste bestanden. Orachrysops ariadne er også en truet art, men her kjennes man fire kolonier hvorav den ene er ganske stor.


== Systematisk inndeling ==
Artene ble tidligere regnet til slekten Lepidochrysops.

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppen / overfamilien dagsommerfugler (Papilionoidea)
familien glansvinger (Lycaenidae)
delgruppen Lycaeninae (i vid forstand)
blåvinger (Polyommatinae)
stammen Polyommatini (i snever forstand)
Euchrysops-gruppen
slekten Orachrysops Vári, 1986
Orachrysops ariadne (Butler, 1898)
Orachrysops brinkmani Heath, 1997
Orachrysops lacrimosa (Bethune-Baker, 1923)
Orachrysops major
Orachrysops mijburghi Henning & Henning, 1994
Orachrysops montanus Henning & Henning, 1994
Orachrysops nasutus Henning & Henning, 1994
Orachrysops niobe (Trimen, 1862)
Orachrysops regalis Henning & Henning, 1994
Orachrysops subravus Henning & Henning, 1994
Orachrysops violescens Henning & Henning, 1994
Orachrysops warreni Henning & Henning, 1994


== Eksterne lenker ==
(en) Orachrysops i Encyclopedia of Life 
(en) Orachrysops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Orachrysops hos NCBI 
(en) Kategori:Orachrysops – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Orachrysops – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Orachrysops i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Orachrysops
Verneplan for Orachrysops ariadne
Bilde av Orachrysops niobe, hunn Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
MF «Sand» (2007)

MF «Sand» er en bilferge bygget i 2007 for Nor-Ferjer (nå Norled). Skipet går i fergeruta Årvik–Koparnes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9387487 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Sand» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Sand» – Skipsrevyen 
(no) MF «Sand» – Maritimt Magasin