jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ørkenkobraer

Ørkenkobraer er en slekt av giftsnoker som lever i Midtøsten. Inntil 2007 ble alle ørkenkobraer regnet til arten Walterinnesia aegyptia, men de østlige populasjonene er nå skilt ut som Walterinnesia morgani.
De blir 90–120 cm lange, og voksne eksemplarer er svarte. W. morgani skiller seg ut ved at unge individer har røde tverrbånd, og ved at alle skjellene på undersiden av halen er todelt. Navnet «ørkenkobra» er litt misvisende, ettersom de ikke kan spile ut nakkeskjoldet på samme måte som egentlige kobraer. 
Begge artene er nattaktive og forekommer hovedsakelig i ørken og halvørken. W. morgani er likevel også funnet i jordbruksområder, i Zagrosfjellene, og helt opp til 2000 meter over havet i Elburzfjellene. Denne arten ble også nylig funnet bare 100 kilometer fra Middelhavet i det sørøstlige Tyrkia. Utbredelse og levevis er lite kjent, og de blir ofte forvekslet med den harmløse bjelkesnoken Dolichophis jugularis.


== Utbredelse ==
Walterinnesia aegyptiasørlige Israel, nordvestre Saudi-Arabia, vestre Jordan, Sinai, og Egypt øst for NilenWalterinnesia morganivestlige Iran, Irak, Kuwait, Saudi-Arabia, og sørøstre Tyrkia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ørkenkobraer i Encyclopedia of Life 
(en) Ørkenkobraer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ørkenkobraer hos ITIS 
(en) Ørkenkobraer hos NCBI 
(en) Kategori:Walterinnesia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Walterinnesia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Walterinnesia – detaljert informasjon på Wikispecies
Xiao Jing

Xiaojing kan også sikte til enkekeiserinne Xiao Jing Cheng.Xiao Jing eller Klassikeren om barnlig pietet (kinesisk: 孝經, pinyin: Xiàojīng; også romanisert Hsiao Ching) er et konfucianisk klassisk verk som gir anvisninger og råd om barnlig pietet; det vil si, hvordan man skal føre seg mot en foresatt (som en far, en eldre bror, en hersker).
Dokumentet ble antagelig til om lag 400 f.Kr. Det anses tradisjonelt å være frukten av en samtale mellom Konfucius og Zeng Zi (曾子), en av hans disipler.
Buster (båt)

Buster er fritidsbåter av aluminium, produsert i Finland av Inha Bruk.
Båtene er kjent for å være lette og solide, samt å ha gode sjøegenskaper. De siste modellene er lakkerte, i motsetning til tidligere da de ble levert i ubehandlet aluminium.


== Modeller ==
Buster Mini: 3,88 meter
Buster S: 4,43 meter
Buster M: 4,86 meter
Buster L: 5,13 meter
Buster X: 5,25 meter
Buster XL: 5,94 meter
Buster XXL: 6,29 meter
Buster Cabin: 6,92 meter
Buster Magnum: 7,20 meter
Buster SuperMagnum: 7,70 meter
Buster Phantom: 9,47 meter
Buster Phantom Cabin: 9,47 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Buster (boat manufacturer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guan Zhong

Guan Zhong (født 725 f.Kr. i Yingshang i det som nå er Anhui i Kina, død 645 f.Kr.) var en kinesisk filosof og politiker.
Guan Zhong levde i det som nå er provinsen Anhui i Kina. Han var en av grunnleggerne av den legalistiske skole. Guan Zhong står som forfattere av boken GuanZi, som egentlig ble skrevet i hans navn av hans disipler.


== Referanser ==
Brita Pollan

Brita Pollan (født 22. desember 1939) er en norsk forfatter og religionshistoriker som har jobbet som universitetslektor ved Universitetet i Oslo. 
Hun er cand.philol. fra 1989 med avhandlingen Sjamanistiske trekk i samiske eventyr : en religionshistorisk eventyrforståelse, og hennes spesialområde er religionspsykologi og samisk religion. Hun har skrevet flere fagbøker, og redigert Samiske beretninger (1997) – som er et utvalg fra Just Qvigstads Lappiske eventyr og sagn (1927–29), og Noaidier (2002) i serien Verdens Hellige Skrifter. 
Som skjønnlitterær forfatter har hun skrevet diktsamlingene I bildet (1971) og Nordover : avskjed med en bror (2008) og prosaverket Klara, utviklingshistorier (1980). 


== Bibliografi ==
I bildet, lyrikk (1971)
Klara, noveller (1980)
Samiske sjamaner. Religion og helbredelse, sakprosa (1993)
C.G. Jung: Symbolene og det ubevisste (Psykologi), fagbok, Gyldendal (2000)
Myte, dokumentar og historie, Aschehoug (2002)
Ritualer for menns ærefulle død, dokumentar og historie, Emilia (2003)
Jesusbarnet og andre hellige barn, fagbok, Emilia (2005)
Nordover : avskjed med en bror (2008)
Tidens og gudenes begynnelse, dokumentar og historie, Emilia (2012)
Slik den ene samen har fortalt til den andre samen, sakprosa, Emilia (2017)


== Kilder ==
Presentasjon av Brita Pollan i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
apollon.no Intervju

(no) Publikasjoner av Brita Pollan i BIBSYS
L’Ampolla

L'Ampolla (eller La Ampolla på kastiljansk) er en kommune i Catalonia i Spania. Tilhører provinsen Tarragona, og folketallet lå i 2009 på om lag 3.118.


== Historie ==
L'Ampolla ble offisielt dannet i 1989 etter å ha blitt oppløst fra Perelló etter flere år med rettssaker. L'Ampolla ble erklært som en egen kommune i 1937, men ble kansellert mot slutten av den spanske borgerkrigen.


== Populært turistmål ==
I kommunen L'Ampolla er det lokalisert en rekke nydelige strender, noe som har gjort stedet til et populært turistmål. I tillegg er stedet i nærheten av den kjente nasjonalparken Delta del Ebro. Den har fremmet økt turisme, noe økonomien har tjent på.
L'Ampolla er også kjent for sitt fiske. Det er noe av kommunens kjennetegn, hvor store deler av befolkningen er svært engasjert. Når det gjelder landbruk, så er ris den desidert viktigste avlingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) L'Ampolla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Steve Gohouri

Lohoré Steve Ulrich Gohouri (født 8. februar 1981 i Treichville, død ca 12. desember 2015) var en ivoriansk fotballspiller.
Han spilte forsvar, og var en del av det ivorianske landslaget. Gohouri spilte for blant annet Paris Saint-Germain (juniorlaget) og Bologna FC 1909 (reservelaget). Han ble tatt ut til fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Gohouri ble meldt savnet 12. desember 2015, og funnet død i Rhinen nær Krefeld nyttårsaften 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Gohouri – FIFA 
(en) Steve Gohouri – UEFA 
(en) Steve Gohouri – Transfermarkt 
(en) Steve Gohouri – national-football-teams.com 
(en) Steve Gohouri – WorldFootball.net 
(en) Steve Gohouri – Soccerbase.com 
(en) Steve Gohouri – FootballDatabase.eu 
(de) Steve Gohouri – fussballdaten.de 
(en) Steve Gohouri – Soccerway 
(en) Steve Gohouri – FBref
Christine Amadou

Christine Amadou (født 8. juli 1958) er en norsk skjønnlitterær oversetter og professor i idéhistorie ved Universitetet i Oslo.
Hun ble mag.art. i 1995 med avhandlingen Fortolkernes keisere: allegori og tradisjon i Bysants, og dr.art. i 2006 med avhandlingen Med Byen som arena. En studie av hellige asketer i Konstantinopel på 400-tallet.Som idehistoriker har hun skrevet akademiske og populære artikler og redigert antologien Østkirken (2002) i serien Verdens Hellige Skrifter. 
I 2017 utgav hun en innføringsbok om antikken i Universitetsforlagets hva er-serie, boka omhandlet ikke antikken som historisk periode, men om antikken som idé og hvordan denne ideen har endret seg og blitt brukt i ettertiden.Som oversetter har hun blant annet oversatt Amin Maalouf, Simone Weil, Albert Camus, Jean Cocteau, Eric-Emmanuel Schmitt og Pierre Bayard – alle fra fransk.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Christine Amadou i BIBSYS


== Referanser ==
Seydou Doumbia

Seydou Alan Doumbia (født 31. desember 1987) er en ivoriansk fotballspiller som fra 20. mars 2020 er klubbløs. Han er også en del av det ivorianske landslaget. 
Doumbia har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet ASEC Mimosas, Young Boys og CSKA Moskva.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seydou Doumbia – FIFA 
(jp) Seydou Doumbia – J.League Data 
(en) Seydou Doumbia – Transfermarkt 
(en) Seydou Doumbia – national-football-teams.com 
(en) Seydou Doumbia – WorldFootball.net 
(en) Seydou Doumbia – Soccerbase.com 
(en) Seydou Doumbia – FootballDatabase.eu 
(en) Seydou Doumbia – Soccerway 
(en) Seydou Doumbia – FBref 
(es) Seydou Doumbia – as.com
Cheick Tioté

Cheick Ismaël  Tioté (født 21. juni 1986 i Yamoussoukro, Elfenbenskysten, død 5. juni 2017 i Beijing, Kina) var en ivoriansk fotballspiller som spilte for den kinesiske fotballklubben Beijing Enterprises Group FC. Han spilte midtbane, og var også en del av det ivorianske landslaget.
Tioté spilte for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Roda JC, Anderlecht og FC Twente. Han var best kjent for sinne ballvinneregenskaper, som gjorde ham til en ekstremt viktig brikke i Newcastle. Hans aggressivitet for å vinne tilbake ballen, og sette i gang angrep, gjorde ham ettertraktet, men førte også til mange kort. Han ble tatt ut til fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Tiote døde av hjertesvikt under trening den 5. juni 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cheik Tioté – FIFA 
(en) Cheik Tioté – UEFA 
(fr) Cheik Tioté – LÉquipe 
(en) Cheik Tioté – Transfermarkt 
(en) Cheik Tioté – national-football-teams.com 
(en) Cheik Tioté – WorldFootball.net 
(en) Cheik Tioté – Soccerbase.com 
(en) Cheik Tioté – FootballDatabase.eu 
(en) Cheik Tioté – Soccerway 
(en) Cheik Tioté – FBref
Gervinho

Gervais Yao Kouassi, også kjent som Gervinho (født 27. mai 1987) er en ivoriansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske fotballklubben Trabzonspor. Han er også en del av det ivorianske landslaget. 
Gervinho har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet franske Le Mans FC og KSK Beveren fra Belgia. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gervinho – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gervinho – Olympedia 
(en) Gervinho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gervinho – FIFA 
(fr) Gervinho – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Gervinho – LÉquipe 
(en) Gervinho – Transfermarkt 
(en) Gervinho – national-football-teams.com 
(en) Gervinho – WorldFootball.net 
(en) Gervinho – Soccerbase.com
Liste over maronittiske patriarker av Antiokia

Denne listen omfatter de maronittiske patriarkene av Antiokia, dvs. fra maronittene begynte å utnevne egne patriarker i 687 og frem til i dag. For patriarker før 687 se liste over patriarker av Antiokia.


== Patriarker Libanonfjellene ==
Johannes Maron I (687–707)(...?)

Cyr
Gabriel
Johannes el Damlassi
Theophilus(...?)

Johannes Maron II (rundt 938)
Gregor I
Stefan I
Markus
Eusebius
Johannes II
Josua I
David
Gregor II
Theofelix
Josua II
Dumith
Isak
Johannes III
Simon I
Josef I el Gergessi (1110–1120)
Peter I (1121–1130)
Gregor III (1130–1141)
Jakob I (1141–1151)
Johannes IV (1151–1154)
Peter II 1154–1173()
Peter III (1173–1199)
Jeremias I (1199–1230)
Daniel I (1230–1239)
Johannes V (1239–1245)
Simon II (1245–1277)
Daniel II (1278–1282)
Jeremias II (1282–1297)
Simon III (1297–1339)
Johannes VI (1339–1357)
Gabriel II (1357–1367)
Johannes VII (1367–1404)
Johannes VIII (1404–1440)


== Maronittiske i Qannoubine ==
Johannes VIII (1440–1445)
Jakob II (1445–1468)
Josef II (1468–1492)
Simon IV (1492–1524)
Moses Akkari (1524–1567)
Mikael I Rizzi (1567–1581)
Sarkis Rizzi (1581–1596)
Josef III Rizzi (1596–1608)
Johannes IX Machlouf (1608–1633)
Georg I Omaira (1633–1644)
Josef IV Halib (1644–1648)
Johannes X Bawab (1648–1656)
Georg II Rizkallah (1656–1670)
Stefan II Peter El Douaihy (1670–1704)
Gabriel III al Blouzani (1704–1705)
Jakob III Awad (1705–1733)
Josef V Dergham Khazen (1733–1742)
Simon V Awad (1743–1756)
Tobias el Khazen (1756–1766)
Josef VI Etienne (1766–1793)
Mikael II Fadel (1793–1795)
Philipp Gemajel (1795–1796)
Josef VII Tayan (1796–1808)
Johannes XI Helou (1808–1823)


== Patriarker i Bkerke ==
Josef VIII Peter Hobaish (1823–1845)
Josef IX Raji el Khazen (1845–1854)
Paul I Peter Massaad (1854–1890)
Johannes X Peter el Hajj (1890–1898)
Elias Peter Hoayek (1898–1931)
Antonius I Peter Arida (1931–1955)
Paul II Peter Meouchi (1955–1975)
Antonius II Peter Khoraiche (1975–1986)
Nasrallah Peter Sfeir (1986–2011)
Bechara Peter al-Rahi (2011–)


== Eksterne lenker ==
Liste og biografier over maronittiske patriarker (engelsk)
Falkenstenbatteriet

Falkenstenbatteriet var et batteri som ble anlagt som utenverk for Karljohansvern i 1902, en oppgave det delte med Brårudåsen batteri. Bakgrunnen for opprettelsen av batteriet var den økte spenningen i forholdet med Sverige opp mot unionsoppløsningen i 1905.
Batteriet skulle dekke området Falkensten-Borrevannet og hadde en hovedskuddretning mot vest og sydvest. Selve batterifronten har en lengde på 50 meter og har åpne stillinger med plass for fire posisjonskanoner.
Batteriet var til å begynne med underlagt posisjonsartilleriet, men ble i 1903 overført til festningsartilleriet.


== Referanser ==
Arkitekturåret 1424

Arkitekturåret 1424 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1424.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

Byggingen av Jami Masjid moské i Ahmadabad i Hindustan fullføres.
1421→1440: Sagrestia Vecchia eller Det gamle sakristiet i San Lorenzo av Filippo Brunelleschi.
1309→1429: Dogepalasset bygges i Venezia.
1410→1441: I Heidelberg, Tyskland bygges Heiliggeistkirche.
1421→1444: Ospedale degli Innocenti («Hittebarnshospitalet») i Firenze av Filippo Brunelleschi
1420→1429: Ulugh Beg observatoriet fullføres.
1402→1506: Byggingen av Katedralen i Sevilla fortsetter.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
…
Arkitekturåret 1423

Arkitekturåret 1423 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1423.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

1421→1440: Sagrestia Vecchia eller Det gamle sakristiet i San Lorenzo av Filippo Brunelleschi.
1309→1429: Dogepalasset bygges i Venezia.
1410→1441: I Heidelberg, Tyskland bygges Heiliggeistkirche.
1421→1444: Ospedale degli Innocenti («Hittebarnshospitalet») i Firenze av Filippo Brunelleschi
1420→1429: Ulugh Beg observatoriet fullføres.
1402→1506: Byggingen av Katedralen i Sevilla fortsetter.


== Fødsler ==
6. juli - Antonio Manetti, italiensk humanist, arkitekt og matematiker (død 1497)
Antonio Casotti, italiensk arkitekt (død 1494)


== Dødsfall ==
…
Koffi Ndri Romaric

Christian Koffi Ndri, også kjent som Romaric, (født 4. juni 1983 i Abidjan) er en ivoriansk profesjonell fotballspiller som spiller for den spanske fotballklubben Sevilla FC. Han spiller midtbane, og er også en del av det ivorianske landslaget. Romaric har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Le Mans UC72 og KSK Beveren. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Koffi Ndri Romaric – FIFA 
(fr) Koffi Ndri Romaric – LÉquipe 
(en) Koffi Ndri Romaric – Transfermarkt 
(en) Koffi Ndri Romaric – national-football-teams.com 
(en) Koffi Ndri Romaric – WorldFootball.net 
(en) Koffi Ndri Romaric – FootballDatabase.eu 
(en) Koffi Ndri Romaric – Soccerway 
(en) Koffi Ndri Romaric – FBref 
(es) Koffi Ndri Romaric – as.com
Emmanuel Koné

Emmanuel Koné (født 31. desember 1986 i Abongoua) er en ivoriansk profesjonell fotballspiller som spiller for den franske fotballklubben Internaţional. Han spiller midtbane, og er også en del av det ivorianske landslaget. Koné har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet ASEC Mimosas og CFR Cluj. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Emmanuel Koné – Olympedia 
(en) Emmanuel Koné – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Emmanuel Koné – FIFA 
(en) Emmanuel Koné – Transfermarkt 
(en) Emmanuel Koné – national-football-teams.com 
(en) Emmanuel Koné – WorldFootball.net 
(en) Emmanuel Koné – FootballDatabase.eu 
(en) Emmanuel Koné – Soccerway 
(en) Emmanuel Koné – FBref
Abdul Kader Keïta

Abdul Kader Keïta (født 6. august 1981 i Abidjan) er en ivoriansk profesjonell fotballspiller som spiller for tiden for Al-Sadd. Han spiller angrep, og er også en del av det ivorianske landslaget. Keïta har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Lyon og Lille fra Frankrike. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.


== Eksterne lenker ==
(en) Abdul Kader Keïta – FIFA 
(fr) Abdul Kader Keïta – LÉquipe 
(en) Abdul Kader Keïta – Transfermarkt 
(en) Abdul Kader Keïta – national-football-teams.com 
(en) Abdul Kader Keïta – WorldFootball.net 
(en) Abdul Kader Keïta – Soccerbase.com 
(en) Abdul Kader Keïta – FootballDatabase.eu 
(en) Abdul Kader Keïta – Soccerway 
(en) Abdul Kader Keïta – PlaymakerStats.com 
(en) Abdul Kader Keïta – Tyrkias fotballforbund 
(en) Abdul Kader Keïta – Tyrkias fotballforbund
Arkitekturåret 1422

Arkitekturåret 1422 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1422.


== Hendelser ==
10. juli: Opprettelse av en skole for arkitektur og skulptur opprettes i Folgoët  i Bretagne under beskyttelse av hertugen av Bretagne (1425-1455).


== Bygninger ==

1421→1440: Sagrestia Vecchia eller Det gamle sakristiet i San Lorenzo av Filippo Brunelleschi.
1309→1429: Dogepalasset bygges i Venezia.
1410→1441: I Heidelberg, Tyskland bygges Heiliggeistkirche.
1421→1444: Ospedale degli Innocenti («Hittebarnshospitalet») i Firenze av Filippo Brunelleschi
1420→1429: Ulugh Beg observatoriet fullføres.
1402→1506: Byggingen av Katedralen i Sevilla fortsetter.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Ruan Lingyu

Ruan Lingyu (kinesisk: 阮玲玉, pinyin: Ruǎn Língyù, med slektshjemstavn i Xiangshan i Guangdong men født i Shanghai 26. april 1910 som Ruan Fenggeng 阮凤根, skolenavn Ruan Yuying 阮玉英, selvmord 8. mars 1935) var en av de største kinesiske stumfilmstjernene mot slutten av 1920- og i begynnelsen 1930-tallet. Hun spilte i 29 stumfilmer, både for filmselskapet Mingxing og for filmselskapet Lianhua. 
Hun har fått tilnavnet «Kinas Greta Garbo».


== Karriere og selvmord ==
Med sine roller i melodramaene Love and Duty og Three Modern Women (1932), begge regissert av Bu Wancang, begegynte hennes samarbeid med venstreorienterte regissører. I Xiao Wanyi (Little Toys, 1933), en film av Sun Yu, spilte Ruan en leketøymaker. Hennes neste film, Shennü (The Goddess, 1934; regi: Wu Yonggang), fremheves ofte som den kinesiske stumfilmens høydepunkt. I den spiller Ruan Lingyu en prostituert alenemor. 
Senere samme år kom New Women, en av hennes siste filmer. I denne filmen av regissør Cai Chusheng spiller hun en dannet kvinne som drives i døden av samfunnet. Historien er inspirert av skuespillerinnen Ai Xias endelikt – hun hadde begått selvmord året før. Massiv kritikk i boulevardpressen fremtvang at store deler av ble klippet ut. Ruan Lingyus privatliv ble også nådeløst vrengt ut og inn, og hennes vedvarende rettsstrid med sin fraskilte ektemann ble tema for sladrespaltene. Det gikk ikke bedre enn at Ruan til slutt tok en overdose barbiturater den 8. mars 1935. 


== Begravelse og ettermæle ==
Dødsfallet gikk dypt inn på mange, og hun ble fulgt til graven av en sørgeskare på 200.000, som strakk seg ut over tre kilometer. Tre kvinner skal ha begått selvmord av sorg over henne. Selv den kinesiske intellektuelle Lu Xun ble dypt berørt av hennes selvmord og skrev et essay som fordømte boulevardpressens fremferd.Hennes liv og endelikt er blitt materiale for en stor mengde kinesisk litteratur, film, drama og forskning.
Regissøren Stanley Kwan stod i 1992 bak filmen Ruan Lingyu som handler om Ruans liv. I den spilles hun av Maggie Cheung.


== Tapte og gjenfunne filmer ==
Mange av filmene med Ruan Lingyu er senere gått tapt eller finnes bare i beskadigede kopier. En fullstendig rull av Love and Duty, som man trodde var gått tapt, ble funnet i 1990-årene i Uruguay.


== Ufullstendig filmografi ==
Xin nüxing (New Women) (1934)
Shennü (Goddess) (1934)
San ge modeng nüxing (Three Modern Women) (1933)
Xiao wanyi (Little Toys) (1933)
Xu gudu chunmeng (Reminiscence of Peking) (1932)
Lianai yu yiwu (Love and Duty) (1931)
Taohua qixueji (Peach Blossom Bleeds Tears of Blood) (1931)
Yijian mei (1931)
Yecao xianhua (Wild Flowers by the Road) (1930)
Zisha hetong (Suicide Contract) (1929)
Jiehou guhong (1929)
Qingyu baojian (1929)
Bayun Ta (White Cloud Pagoda) (1928)
Guaming de fuqi (The Couple in Name) (1927)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Richard J. Meyer: Ruan Ling-Yu: The goddess of Shanghai. Hong Kong University Press, 2005. ISBN 9-6220-9395-7.


== Eksterne lenker ==
(en) Ruan Lingyu på Internet Movie Database 
(en) Ruan Lingyu hos The Movie Database
Lianhua (filmselskap)

Lianhua (tradisjonell kinesisk: 聯華影業公司; forenklet kinesisk: 联华影业公司; pinyin: Liánhuá yǐngyè gōngsī) var et av Kinas to større filmselskap i Shanghai i 1930-årene. Det andre var Mingxing.
Det første navnet på selskapet var Lianhua produksjoner. Det er også kjent under en rekke navn oversatt (til engelsk), som China Film Company, United China Film Company og United Photoplay Service. Etter selskapets storhetstid var dets fulle navn Lianhua Film Production and Processing Company, Ltd.
Selskapet var viktig for fremveksten av musikksjangeren shidaiqu.
Minxin

Minxin (kinesisk: 民新, pinyin: Mínxīn), eller China Sun Film Company, var et filmselskap i den kinesiske films barndom. 
Det ble stiftet i 1922 i Hongkong av Li Minwei. I 1926 flyttet det nordover til Shanghai, etter at økonomisk usikkerhet gjorde filmproduksjon i Hongkong nærmest umulig. 
Mot slutten av 1920-årene kom Minxin i økonomisk hardt vær og klarte ikke å hevde seg overfor sin hovedkonkurrent, filmselskapet Mingxing, og andre filmstudioer. Li Minweis venn Luo Mingyou hjalp til med å redde selskapet, ved det at det i 1930 gikk over i det nydannede selskapet Lianhua, som ble et av de store selskapene i 1930-årene. I  1936 overtok Li Minwei Lianhua Studio Nr. 1 og gjorde det til grunnlag for et nytt og uavhengig Minxin-filmselskap.


== Eksterne lenker ==
Ufullstendig liste over filmer hos Chinese Movie Database
Arkitekturåret 1421

Arkitekturåret 1421 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1421.


== Hendelser ==


== Bygninger ==

1421→1434: Byggingen av kuppelen til katedralen Santa Maria del Fiore i Firenze av Filippo Brunelleschi begynner.
1421→1440: Sagrestia Vecchia eller Det gamle sakristiet i San Lorenzo av Filippo Brunelleschi.
1421→1444: Ospedale degli Innocenti («Hittebarnshospitalet») i Firenze av Filippo Brunelleschi
1309→1429: Dogepalasset bygges i Venezia.
1410→1441: I Heidelberg, Tyskland bygges Heiliggeistkirche.
1420→1429: Ulugh Beg observatoriet fullføres.
1402→1506: Byggingen av Katedralen i Sevilla fortsetter.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
…
Unionsmesteren

Unionsmesteren (også kalt Undløsemesteren) (ukjent f.år, aktiv i perioden ca. 1410 – ca. 1440) var en dansk kalkmaler. Han har arbeidet på begge sider av Øresund; dagens Sverige og Danmark og står blant annet bak kalkmalerier i Strängnäs domkirke i Sverige og tårnfaget i Nødebo kirke på Sjælland.
Hans hovedverk «Oppstandelsen» finnes i Undløse kirke på Sjælland og ble til fra 1430. Verket er tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Noe av det som karakteriserer Unionsmesteren er hans måte å tegne ranker på og mannsansikter med litt lange neser. Videre er han en av de svært få kalkmalere som klarer å få frem en særskilt karakter i hver person.


== Litteratur ==
Niels M. Saxtorph: Jeg ser på kalkmalerier, side 25, Politikens Forlag A/S, 1970, ISBN 87-567-1185-9


== Eksterne lenker ==
(en) Union Master (Master of Fogdö) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Kulturkanonen, Billedkunst» (PDF) (dansk). Kulturministeriet. s. 36–37. Arkivert fra originalen (PDF) 23. oktober 2013. Besøkt 28. oktober 2015. 
(da) Unionsmesteren på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon