jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gluntans jul

Gluntans jul er en juleplate av Gluntan, utgitt i 1990. Albumet ble produsert av Bård Svendsen. 


== Sporliste ==
«Julenissen kommer i kveld» (John Frederick Coots/Arne Bendiksen) 2:10
«Sjømannsjul på Hawaii» (Yngve Stoor/Helge Roundquist/Juul Hansen) 3:10
«Bjelleklang» (Trad./Juul Hansen) 3:40
«Musevisa» (Trad./Alf Prøysen) 3:55
«I eventyrland» (Felix Bernard/Juul Hansen) 2:25
«Gledelig jul» (José Feliciano/Baard/Tu) 3:30
«White Christmas» (Irving Berlin) 3:03
«På låven sitter nissen» (Trad./Margrethe Munthe) 1:42
«Julepresangen» (Trad./Alf Prøysen) 2:30
«Romjulsdrøm» (Thoralf Borg/Alf Prøysen) 3:35
«Rudolf er rød på nesen» (Johnny Marks/Egil Hagen/Arne Bendiksen) 2:15
«Mary's Boy Child» (Jester Hairston) 4:56


== Medvirkende ==


=== Gluntan ===
Ørnulf Holthe - sang, gitar
Øystein Mihle - sang, gitarer
Torbjørn Strøm - keyboard, trekkspill, sang
Dagfinn Ellefsen - bass


=== Øvrige ===
Bård Svendsen - produsent, tekniker
Roger Valstad - tekniker
Rune Nordal - tekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Gluntans jul på Discogs 
(en) Gluntans jul på Spotify
Gluntan’s Musikk-Café

Gluntan's Musikk-Cafe er et musikkalbum av Gluntan, utgitt i 1992.


== Sporliste ==
«Å Marie min venn» (Li Båth/Øystein Mihle)
«15 år» (Torbjørn Strøm)
«Have You Ever Seen the Rain» (John Fogerty)
«Carmencita» (William Kristoffersen)
«Havets vind» (Arnold Mühren/Maske)
«Heia Rosenborg» (Bjarne Bårdstu)
«Sams cafe» (Svein Tørstad/Bjarne Bårdstu)
«Ingen andre enn deg» (Baker/Knight/Jan Thoresen)
«San Bernadino» (Jeff Christie/Bjarne Bårdstu)
«Bruan e brent» (Petter Wavold)
«Only Love» (John Prine/Roger Cook/Sandy Mason)
«La den siste dansen bli min» (Asbjørn Krogtoft)


== Medvirkende ==


=== Gluntan ===
Ørnulf Holthe - sang, gitar
Øystein Mihle - sang, gitarer
Torbjørn Strøm - keyboard, trekkspill, sang
Dagfinn Ellefsen - bass


=== Øvrige ===
Bård Svendsen - produsent, tekniker
Tor Gunnar Stokke - trommer
Ole Ivars - musikere på Carmencita
Petter Wavold - sang/gitar på Bruan e' brent
Roger Valstad - tekniker
Rune Nordal - tekniker
Levandes live

Levandes live er et konsertalbum av Gluntan, utgitt i 1997. Med dette albumet vant de Spellemannprisen 1997 i klassen for danseband.


== Sporliste ==
«Det e fredag» (Dennis Linde/Frank Strøm)
«Amors piler» (Albert Hammond/Mike Hazlewood/Fredrik Friis)
«Vis meg et sted» (Croker/Ørnulf Holthe)
«Visa kort» (verbalt)
«Tre små ord» (Trine von Stolzenau/Günther Tilgert/Peter Poll/Fredrik Friis)
«Kondomeriet» (verbalt)
«No rægne' det i Trondhjæm igjen» (Bård Svendsen/Leif Roar Øyås)
«Kan noen la meg sitte på til Dovrefjell» (David Kirby/Glenn Martin/Jon Anders Helseth/O. Jonnan)
«Rosen og sommerfuglen» (David Almerén/Juul Hansen)
«Sommer, trekkspill og karsk» (William Kristoffersen)
«Kultur» (verbalt)
«Cavatina» (Stanley Myers)
«Cottonfields» (Lead Belly)
«Tårer, små tårer» (Johnny Murray/Peter Callander/Gluntan)
«Trekning» (verbalt)
«Bare ta det rolig bare hold deg kald» (Allan Smethurst/Fredrik Friis)
«If Tomorrow Never Comes» (Garth Brooks/Kent Blazy)
«Kjærlighet og pøls» (Richard Fagan/Øystein Dolmen)
«Den syvende himmel» (Ørnulf Holthe/Stig Nilsson)
«Langs hver en vei» (Liz Anderson/Casey Anderson/Gluntan)


== Medvirkende ==


=== Gluntan ===
Eirik Johansen - sang, gitar
Øystein Mihle - sang, gitarer
Tore Wullum - gitarer
Torbjørn Strøm - keyboard, trekkspill, sang
Dagfinn Ellefsen - bass
Tor Gunnar Stokke - trommer


=== Øvrige ===
Rune Nordal - produsent, tekniker


== Eksterne lenker ==
(en) Levandes live på Discogs 
(en) Levandes live på Spotify 
Levandes live
Gluntan’s beste – gammelt og nytt

Gluntan's beste – gammelt og nytt er en samleplate av Gluntan, utgitt i 2000.


== Sporliste ==
«Ænglan» (Frank Robert Helden/Jan Tore Amdahl)
«Sommer, trekkspæll og karsk» (William Kristoffersen), (Levandes live)
«Tårer, små tårer» (Johnny Murray/Peter Callander/Gluntan), (Levandes live)
«No rægne det i Trondhjæm igjen» (Leif Roar Øyås), (Levandes live)
«Molina» (John Fogerty), (Creedence Night)
«Den syvende himmel» (Ørnulf Holthe/Stig Nilsson), (Kjærlighet og pøls/Den syvende himmel)
«Det e fredag» (Dennis Linde/Frank Strøm), (Det e' fredag)
«Det finaste i livet» (Geir Ove Risvik/Bengt Åge Nordbakk), (Træge Trine/Det finaste i livet)
«Amors piler» (Albert Hammond/Mike Hazlewood/Fredrik Friis), (Levandes live)
«Vis meg et sted» (Croker/Ørnulf Holthe), (Levandes live)
«Rosen og sommerfuglen» (David Almerén/Juul Hansen), (Levandes live)
«I Put a Spell on You» (Screamin' Jay Hawkins), (Creedence Night)
«Træge Trine» (Woody Mullis/Mike Geiger/Michael Huffman/Frank Strøm), (Træge Trine/Det finaste i livet)
«Kjærlighet og pøls» (Richard Fagan/Øystein Dolmen), (Levandes live)
«Cavatina» (Stanley Myers), (Levandes live)
«Langs hver en vei» (Liz Anderson/Casey Anderson/Gluntan), (Levandes live)
«Proud Mary» (John Fogerty), (Creedence Night)
«La oss leve for hverandre» (Bengt Sundström/Fredrik Friis), (La oss leve for hverandre)


== Medvirkende ==


=== Gluntan ===
Bengt Åge Nordbakk - sang, gitar
Øystein Mihle - sang, gitarer
Frank Robert Helden - gitarer
Ove André Østgård - keyboard, trekkspill, sang
Dagfinn Ellefsen - bass
Tor Gunnar Stokke - trommer
Eirik Johansen - sang/gitar
Tore Wullum - gitar
Torbjørn Strøm - keyboard/trekkspill/kor


=== Øvrige ===
Rune Nordal - produsent, tekniker
Kjell Ove Grimsmo - tekniker
Ola Johansen - mastering


== Eksterne lenker ==
(en) Gluntans beste – gammelt og nytt på MusicBrainz 
(en) Gluntans beste – gammelt og nytt på Spotify
Flaks (album)

Flaks er et musikkalbum av Gluntan, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Flaks» (Bengt Åge Nordbakk)
«Triveli å sjå dæ» (Bengt Åge Nordbakk)
«Gla i kroppen» (Bengt Åge Nordbakk)
«Broren min» (Idar Lind/Svein Strugstad)
«Laksfeskarn» (Eiliv Flakne/Bengt Åge Nordbakk)
«Vår i fjæra» (Arnfinn Wahl/Tonny Iversen)
«Te dæ» (Bengt Åge Nordbakk)
«Ut i livet» (Thom Arnesen)
«Gir du mæ ein» (Bengt Åge Nordbakk)
«Sønda morra» (Thom Arnesen)
«Hakkespetten» (Frank Robert Helden)
«Reiselyst» (Bengt Åge Nordbakk)


== Medvirkende ==


=== Gluntan ===
Bengt Åge Nordbakk - sang, gitar
Øystein Mihle - gitarer
Frank Robert Helden - gitarer, mandolin, kor
Ove André Østgård - keyboard, trekkspill
Dagfinn Ellefsen - bass
Tor Gunnar Stokke - trommer


=== Øvrige ===
Tony Waade - produsent, tekniker, miksing
Torstein Flakne - miksing
Arne Nordtømme - fotograf
Brainstorm - layout


== Eksterne lenker ==
(en) Flaks på Discogs
Vennebekk

Vennebekk i Akershus var sentraldelen og den folkerikeste delen av Drøbak ladested, og var på 1600- og 1700-tallet en viktig eksportør av granhuggenlast til Nederland hvor gatenavn ble oppkalt etter Vennebekk. Vennebekken gikk til fjorden like ved dagens Reenskaug hotell i Drøbak.
Weihebroen

Weihebroen er en del av Zhengzhou–Xi'an passasjerjernbane, som er en høyhastighetsjernbane mellom Zhengzhou og Xi'an i Folkerepublikken Kina. Weihebroen er 79 732 m lang og krysser elven Wei He to ganger. Broen var inntil 2010 verdens lengste, men er nå på tredjeplass etter to andre kinesiske jernbanebroer. 
Den må i store stykker beskrives som en jernbanetrase på stylter (viadukt) det målsetningen ikke primært er å krysse elver og slukter, men å holde jevn høyde med god klaring til bakken både av sikkerhetsgrunner og for ikke å hindre kryssende trafikk eller jordbruk. Dette er noe som er blitt meget vanlig for jernbane- og motorveitraseer både på fastlandet og i Taiwan.  
Broen ble fullført i 2008, og passasjerlinjen åpnet i februar 2010.


== Se også ==
Liste over broer i verden etter lengde


== Referanser ==
Boris Zajtsev

Boris Mikhajlovitsj Zajtsev (russisk: Борис Михайлович Зайцев; født 23. mars 1937 i Moskva, død 24. februar 2000) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Zajtsev ble olympisk mester en gang, vinter-OL 1964 i Innsbruck og verdensmester to ganger. Han var målvakt og spilte 7 kamper på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey. Han spilte 251 kamper for Dinamo Moskva som målvakt.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Zajtsev – Olympedia 
(en) Boris Zajtsev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Zajtsev – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Boris Zajtsev – Eurohockey.com 
(en) Boris Zajtsev – Eliteprospects.com
Oleg Zajtsev

Oleg Aleksandrovitsj Zajtsev (russisk: Олег Александрович Зайцев; født 4. august 1939 i Moskva, død 1. mars 1993) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Zajtsev ble olympisk mester to ganger og verdensmester fire ganger. Han spilte 73 kamper på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 11 mål. Han spilte for klubben CSKA Moskva 1959–1969 og scoret 42 mål på 320 kamper.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1966  Ljubljana -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleg Zajtsev – Olympedia 
(en) Oleg Zajtsev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Oleg Zajtsev – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Oleg Zajtsev – Eurohockey.com 
(en) Oleg Zajtsev – Hockeydb.com 
(en) Oleg Zajtsev – Eliteprospects.com 
(en) Oleg Zajtsev – Eliteprospects.com (personale)
Leonid Volkov

Leonid Ivanovitsj Volkov (russisk: Леонид Иванович Волков; født 9. desember 1934 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Volkov ble olympisk mester en gang og verdensmester to ganger. Han spilte 31 kamper på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 15 mål. Han spilte for klubbene CSKA Moskva og Torpedo Gorki og scoret 145 mål på 250 kamper.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1965  Tammerfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonid Volkov – Olympedia 
(en) Leonid Volkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Leonid Volkov – Eurohockey.com 
(en) Leonid Volkov – Eliteprospects.com
Jevgenij Majorov

Jevgenij Aleksandrovitsj Majorov (russisk: Евгений Александрович Майоров; født 11. februar 1938 i Moskva, død 10. desember 1997 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Majorov ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det sovjetiske laget som vant turneringen foran Sverige og Tsjekkoslovakia. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng.
Majorov ble verdensmester i ishockey to ganger, 1963 i Stockholm og  1964, OL-turnering i Innsbruck var også det 31. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 42 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 20 mål. Han var tvillingbror til Boris Majorov.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1961  Genève/Lausanne -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevgenij Majorov – Olympedia 
(en) Jevgenij Majorov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jevgenij Majorov – Eurohockey.com 
(en) Jevgenij Majorov – Eliteprospects.com
RiktigRetning

RiktigRetning er et samarbeidsforum for brukerorganisasjoner innen rusfeltet i Norge. Gruppen samarbeider om de spørsmål og utfordringer organisasjonene har til felles, og der målet er et bedre fungerende rusfelt der rusavhengige får de nødvendige tilbud og sine lovpålagte rettigheter.
Nettverket består av alle brukerorganisasjonene på rusfeltet og medlemmene er Brukerforeningen LAR-Nett Norge, proLAR, Rusmisbrukernes Interesseorganisasjon (RIO), Foreningen for human narkotikapolitikk og Medikament Assistert Rehabiliterings Bruker Organisasjon (MARBORG).


== Eksterne lenker ==
Brukerforeningen LAR-Nett Norge
proLAR
Rusmisbrukernes Interesseorganisasjon
Foreningen for human narkotikapolitikk
MARBORG
Boris Majorov

Boris Aleksandrovitsj Majorov (russisk: Борис Александрович Майоров; født 11. februar 1938 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Majorov spilte på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey 1961 til 1968.
Han ble olympisk mester to ganger, 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble og verdensmester seks ganger. Han spilte 134 landskaper og scoret 63 mål for Sovjetunionen.
Majorov spilte for klubben Spartak Moskva 1955-1970 og scoret 255 mål på 400 kamper. Han var tvillingbror til Jevgenij Majorov.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1965  Tammerfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1966  Ljubljana -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1961  Genève/Lausanne -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Majorov – Olympedia 
(en) Boris Majorov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Majorov – Eurohockey.com 
(en) Boris Majorov – Eliteprospects.com
Vjatsjeslav Starsjinov

Vjatsjeslav Ivanovitsj Starsjinov (russisk: Вячеслав Иванович Старшинов; født  6. mai 1940 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.Starsjinov ble olympisk mester to ganger og verdensmester ni ganger. Han spilte 182 kamper på Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 149 mål. Han spilte på klubblaget Spartak Moskva og scoret 405 mål på 540 kamper.I sine siste år som hockeyspiller skreiv Starsjinov ei avhandling til en kandidatgrad i fysisk fostring, og få år etter at han la opp som aktiv hockeyspiller tok han jobb som dosent i dette faget ved det som i dag er Det nasjonale kjernefysiske forskningsuniversitetet i Moskva, der han seinere blei professor.Han har mottatt en rekke offisielle utmerkelser fra den sovjetiske og russiske staten, og er skrevet inn i det internasjonale ishockeyforbundets «hall of fame».


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1965  Tammerfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1966  Ljubljana -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1969  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1971  Bern/Genève -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1961  Lausanne/Genève -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vjatsjeslav Starsjinov – Olympedia 
(en) Vjatsjeslav Starsjinov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vjatsjeslav Starsjinov – Eurohockey.com 
(en) Vjatsjeslav Starsjinov – Hockeydb.com 
(en) Vjatsjeslav Starsjinov – Eliteprospects.com
Ljudmila Kalintsjik

Ljudmila Georgijevna Kalintsjik, belarusisk Людміла Георгіеўна Калінчык - Ljudmila Hjeorhijewna Kalintsjyk (russisk: Людмила Георгиевна Калинчик; født 23. juli 1982 i Borisov)  er en skiskytter fra Belarus. Hun deltok i Vinter-OL 2010 og fikk en 17.-plass i Skiskyting under Vinter-OL 2010 – Sprint kvinner 13. februar 2010. 
Hun er utdannet som barnepsykolog, men jobber som sportsinstruktør. Resultatet i OL er hennes beste i mesterskap. Hun deltok i VM i skiskyting både i 2007 i Antholz, 2008 i Östersund og 2009 i Pyeongchang, men hennes beste plassering fra disse var 30.-plass i Östersund. I verdenscupen i skiskyting har hun 13.-plass fra sprint og jaktstart i Hochfilzen sesongen 2009/2010 som beste resultat. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liudmila Kalinchik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ljudmila Kalintsjik – Olympedia 
(en) Ljudmila Kalintsjik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ljudmila Kalintsjik – IBU 
(en) Ljudmila Kalintsjik – biathlon.com.ua 
Liudmila Kalinchik hos data.biathlonworld.com
Barysaw

Barysaw (hviterussisk: Бары́саў) eller Borisov (russisk: Бори́сов) er en hviterussisk by med 150 400 innbyggere (2005). Den ligger ved elven Bjarezina i Minsk voblasts. Byen ble grunnlagt i 1102. Under andre verdenskrig var den okkupert av Nazi-Tyskland. 
Skiskytteren Ljudmila Kalintsjik er født og oppvokst i byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barysaŭ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Barysaŭ – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Uno Öhrlund

Uno «Garvis» Öhrlund (født 22. mai 1937 i Västerås) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Öhrlund vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng.Öhrlund ble verdensmester i ishockey en gang, 1962 i Colorado Springs. Han spilte 85 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Sølv i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1962  Colorado Springs -  Gull i ishockey  Sverige
1963  Stockholm -  Sølv i ishockey  Sverige
1965  Tammerfors -  Bronse  i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uno Öhrlund – Olympedia 
(en) Uno Öhrlund – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Uno Öhrlund – Sveriges olympiske komité 
(en) Uno Öhrlund – Eurohockey.com 
(en) Uno Öhrlund – Eliteprospects.com
Eilert Määttä

Eilert Määttä (født 22. september 1935 i Kiruna, død 7. mai 2011)  var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Määttä vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng.Määttä ble verdensmester i ishockey to ganger, 1957 i Moskva og 1962 i Colorado Springs. Han spilte ? landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Sølv i ishockey  Sverige


== VM-medaljer ==
1957  Moskva -  Gull i ishockey  Sverige
1962  Colorado Springs -  Gull i ishockey  Sverige
1964  Innsbruck -  Sølv i ishockey  Sverige
1963  Stockholm -  Sølv i ishockey  Sverige
1967  Wien -  Sølv i ishockey  Sverige
1965  Tammerfors -  Bronse  i ishockey  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eilert Määttä – Olympedia 
(en) Eilert Määttä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Eilert Määttä – Sveriges olympiske komité 
(en) Eilert Määttä – Eurohockey.com 
(en) Eilert Määttä – Eliteprospects.com
Louis Pettersen

Louis Pettersen (født 19. juli 1919 i Bergen, død 19. juli 1995) var en norsk sivilingeniør og offiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Etter krigen ble han dekorert med Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pettersen tok skipsteknisk utdannelse og arbeidet ved Bergen Mekaniske Verksted.


=== Andre verdenskrig ===
Under den tyske invasjonen deltok Pettersen i kampene mot de tyske styrkene i Hallingdal. Pettersen forlot Norge om bord på MK «Soløy» 2. august 1941 og ankom 4. august Baltasund på Shetland.
I Storbritannia gikk gikk han inn i de norske styrkene. Pettersen ble rekruttert til Kompani Linge og til den britiske tjenesten Special Operations Executive, som drev med sabotasjeaksjoner mot tyskerne i okkuperte land. Pettersen gjennomførte en rekke oppdrag i det okkuperte Norge, først og fremst på Vestlandet. Han samarbeidet også med sitt søskenbarn løytnant John M. Turner i Secret Intelligence Service. Han hadde kontakt med radiogruppen Redwing, der Gunnar Wiig-Andersen var telegrafist.Pettersen fungerte også som mellommann mellom Saborg i Bergen og norske myndigheter i Storbritannia. Pettersen hadde grad som fenrik.


=== Etter krigen ===
I statsråd 7. mars 1947 ble folk fra Kompani Linge hedret for sin krigsinnsats, blant dem Louis Pettersen.

Etter krigen arbeidet Pettersen noen år ved Bergen Mekaniske Verksted. I 1953 begynte han i Det Norske Veritas, der han ble resten av sin yrkesaktive karriere. Han etablerte selskapets kontor i Finland og var fra 1957 til 1967 leder for dette. Senere bygget han opp virksomheten til Det Norske Veritas i India. Fra 1977 og til han gikk av med pensjon var Pettersen regionalsjef for Sørvest-Norge.


=== Utmerkelser ===
I statsråd 7. mars 1947 ble folk fra Kompani Linge hedret for sin krigsinnsats, blant dem Louis Pettersen. Han ble tildelt Krigskorset med sverd på grunn av sju operasjoner i bergensområdet, som innebar leveranser av utstyr, oppbygning av etterretningsorganisasjon og organisering av flyktningtjeneste, samt for å ha fungert som hovedkontakt for sabotasjegruppen i Bergen. Pettersen også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren. Han ble av britene utnevnt til medlem av Order of the British Empire.


== Biografi ==
Arnfinn Haga: Skyggen. SOE-agenten Louis Pettersen, Oslo: Cappelen Damm, 2009


== Referanser ==
Kulturpriset till Adam Brombergs minne

Kulturpriset till Adam Brombergs minne (Adamspriset) er en svensk kulturpris som ble innstiftet av Brombergs förlag i 2000. Adam Bromberg grunnla Brombergs Bokförlag i 1975 og arbeidet som forlegger fram til sin død i 1993. Prissummen på 50 000 kr skal deles ut årlig.
Prisen tilfaller en person, en organisasjon eller en institusjon som med entusiasmen, engasjement og idérikdom arbeider for boken og lesing.


== Prisvinnere ==
Bank of North Dakota

Bank of North Dakota (BND) er en av de eneste to statlig eide banker i USA ved siden av Puerto Rico Government Development Bank. Banken har til forskjell fra alle andre banker i USA fått trekk som en sentralbank. Banken betjener primært delstatsregjering, myndigheter og organisasjoner knyttet til det offentlige. Men den holder også på med  studielån og lån til bedrifter og kommuner. Bankens historie går tilbake til 1919. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
New Norway

New Norway er et lite tettsted/landsby som ligger på den sentrale prærien i Alberta, Canada. De første nybyggerne på stedet var tre nordmenn som ankom i 1893. New Norway ble navngitt i 1895 og ordentlig etablert i 1909. Tettstedet ligger ved motorvei 21, omtrent 100 kilometer fra Edmonton og 22 kilometer fra Camrose, som er det nærmeste større handelssenter.
Med en befolkning på rundt 300, har New Norway en rekke mindre virksomheter. Tettstedet har en barne- og videregående skole, lokalt brannvern og kommunale tjenester.
Noen kilometer fra New Norway etablerte nybyggere fra Bardu tettstedet Barbo.


== Referanser ==