jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stigmella microtheriella

Stigmella microtheriella er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den er funnet noen få steder i Sør-Norge.


== Utseende ==

En knøttliten (vingespenn 3,5-4,5 millimeter), mørk bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og godt under halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt eller gulhvitt. Hodet er gulhåret, kroppen mørk. Forvingene er glinsende, mørkt bronseaktig brun med ett middels bredt, sølvhvitt tverrbånd omtrent to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er smal, lysgrå, med lange frynser. Arten ligner sterkt på flere andre Stigmella-arter, men er den eneste av disse som lever på hassel, bortsett fra den mer fargerike arten Stigmella floslactella.


== Levevis ==
Denne arten har larver som minerer i bladene på hassel (Corylus avellana) og agnbøk (Carpinus betulus), og arten finnes i skog og kratt der disse vokser. Arten har to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i juni og igjen i august. Larven lager en uregelmessig slynget, ganske lang mine i bladet. Inntil nylig trodde man at denne arten var rent partenogenetisk, men for noen år siden fant man for første gang hanner av den. Trolig er den delvis partenogenetisk.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, dessuten har den blitt utilsiktet innført til Canada og New Zealand. I Norge er den bare funnet noen få steder, i Akershus, Vestfold, Vest-Agder og Hordaland.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Overfamilien Nepticuloidea
Familien dvergmøll, Nepticulidae
Underfamilien Nepticulinae
Stammen Nepticulini
Slekten Stigmella Schrank, 1802  – 45 arter i Norge
Stigmella microtheriella (Stainton, 1854)


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 141-142. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Stigmella microtheriella på UK moths: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Stigmella microtheriella i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stigmella microtheriella hos Artsdatabanken 
(sv) Stigmella microtheriella hos Dyntaxa 
(en) Stigmella microtheriella hos Fauna Europaea 
(en) Stigmella microtheriella hos NCBI 
(en) Kategori:Stigmella microtheriella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stigmella microtheriella – detaljert informasjon på Wikispecies
Stigmella aceris

Stigmella aceris er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den er funnet noen få steder i Sørøst-Norge.


== Utseende ==
En knøttliten (vingespenn 3,5-5 millimeter), mørk bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og godt under halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt, hodet er hvithåret ved bakkanten med mørkbrunt håret i midten, den mørke pannen innrammet i snøhvitt er et godt kjennetegn på denne arten. Kroppen er mørk. Forvingene er glinsende, mørkt bronseaktig brun med ett regelmessig, middels bredt, sølvhvitt tverrbånd omtrent to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er smal, lysgrå, med lange frynser.


== Levevis ==
Denne arten har larver som minerer i bladene på spisslønn (Acer platanoides), naverlønn (A. campestre), tatarlønn (A. tataricum), tyrkerlønn (A. cappadocicum) og sukkerlønn (A.  saccharum). Arten finnes i løvskog der disse vokser. Arten har trolig to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i mai-juni og igjen i august (-september). Larven lager en uregelmessig slynget, ganske lang mine i bladet, denne følger gjerne ytterkanten.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa. I Norge er den bare funnet noen få steder, langs kysten vest til Aust-Agder.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Overfamilien Nepticuloidea
Familien dvergmøll, Nepticulidae
Underfamilien Nepticulinae
Stammen Nepticulini
Slekten Stigmella Schrank, 1802  – 45 arter i Norge
Stigmella aceris (Frey, 1857)


== Kilder ==
Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 143-144. ISBN 978-91-88506-60-3
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Stigmella aceris i Plant Parasites of Europe: [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Stigmella aceris i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stigmella aceris hos Artsdatabanken 
(sv) Stigmella aceris hos Dyntaxa 
(en) Stigmella aceris hos Fauna Europaea 
(en) Stigmella aceris hos NCBI 
(en) Kategori:Stigmella aceris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stigmella aceris – detaljert informasjon på Wikispecies
Bidar (distrikt)

Bidar (kannada: ಬೀದರ್) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Bidar. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 700 018 innbyggere i distriktet, mot 1 502 373 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 24,90 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 12,76 % i 2011 mot 16,08 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 935 i 2011 mot 941 i 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bidar district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chitradurga (distrikt)

Chitradurga (kannada: ಚಿತ್ರದುರ್ಗ ಜಿಲ್ಲೆ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Chitradurga. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 660 378 innbyggere i distriktet, mot 1 517 896 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 19,78 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,71 % i 2011 mot 13,15 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 933 i 2011 mot 946 i 2001. 


== Byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chitradurga district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haveri (distrikt)

Haveri (kannada: ಹಾವೇರಿ ಜಿಲ್ಲೆ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Haveri. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 598 506 innbyggere i distriktet, mot 1 439 116 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 22,27 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,75 % i 2011 mot 14,16 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 945 i 2011 mot 957 i 2001. 


== Byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haveri district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kolar (distrikt)

Kolar (kannada: ಕೋಲಾರ ಜಿಲ್ಲೆ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Kolar. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 540 231 innbyggere i distriktet, mot 1 387 062 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 31,38 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,51 % i 2011 mot 13,41 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 955 i 2011 mot 965 i 2001. 


== Byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kolar district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Uttara Kannada (distrikt)

Uttara Kannada (kannada: ಉತ್ತರ ಕನ್ನಡ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Karwar. 


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2011 var det 1 436 847 innbyggere i distriktet, mot 1 353 644 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 29,14 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,19 % i 2011 mot 12,82 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 947 i 2011 mot 946 i 2001. 


== Byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Uttara Kannada district – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Folkerepublikken Kampuchea

Folkerepublikken Kampuchea (khmer: សាធារណរដ្ឋប្រជាមានិតកម្ពុជា) ble grunnlagt i Kambodsja av FUNSK, en gruppe kambodsjanske venstreorienterte som var misfornøyd med Røde Khmer, etter å ha styrtet Demokratisk Kampuchea, Pol Pots regjering. Hjulpet av en invasjon fra Vietnam, som fortrengte Røde Khmer-hæren, ble Vietnam og Sovjetunionen de viktigste allierte.
Folkerepublikken Kampuchea mislyktes i å sikre FNs anerkjennelse på grunn av en diplomatisk intervensjon av Folkerepublikken Kina, Storbritannia, USA og ASEANlandene på vegne av den avsatte Pol Pots regime. Det kambodsjanske setet i FN ble holdt av en koalisjon bestående av Røde Khmer og to ikke-kommunistiske fraksjoner, Khmer-folkets nasjonale frigjøringsfront og prins Norodom Sihanouks FUNCINPEC. Imidlertid ble folkerepublikken Kampuchea betraktet som de facto regjering i Kambodsja mellom 1979 og 1993, men med begrenset internasjonal anerkjennelse.
Folkerepublikken ble omdøpt til Staten Kambodsja, Etat du Cambodge, khmer រដ្ឋ កម្ពុជា' (Roet Kampuchea), i løpet av de siste fire årene av sin eksistens i et forsøk på å tiltrekke seg internasjonal sympati. Likevel ble de fleste av lederne og ettpartistrukturen beholdt i en overgangsperiode som til slutt endte med gjenopprettingen av Kongedømmet Kambodsja. Folkerepublikken Kampuchea/Staten Kambodsja eksisterte som en kommuniststat fra 1979 til 1991, det året det herskende partiet forlatt sin marxist-leninistiske ideologi.
Etableringen av Folkerepublikken Kampuchea kom i kjølvannet av den totale ødeleggelsen av landets institusjoner, infrastruktur og intelligentsia som Røde Khmers styre forårsaket. Til tross for sine iboende svakheter og svake odds, som inkluderte å bli avfeid som et lydrike til Vietnam, tunge økonomiske sanksjoner, samt en ødeleggende borgerkrig, forble Folkerepublikken Kampuchea sterkere enn sine fiender. Det overvant fattigdom og internasjonal isolasjon og var i stand til å oppnå gjenoppbyggingen av Kambodsja som en nasjon.


== Referanser ==
Den Franske Skole

Den Franske Skole, Institut Jeanne d'Arc eller Jeanne d'Arc Skolen (Frederiksberg Allé 74) var en katolsk barneskole i København, kjent for at den mot slutten av andre verdenskrig ble rammet av britiske bomber i forbindelse med bombingen av Shellhuset, som var Gestapos hovedkvarter i Danmark.
Den katolske pikeskolen var oppført av St Josephsøstrene og tatt i bruk i 1924. Bygningen var tegnet av arkitekten Christian Mandrup-Poulsen. Den internasjonale skole, som hadde både utenlandske og protestantiske elever, rommet dessuten et pensjonat, hvor rundt 40 skolepiker kunne bo fast. Skolen hadde tilknyttet barnehave med tre stuer, og mottok også gutter. Barnehaven bygget på Maria Montessoris prinsipper. 
Ved bombardementet den 21. mars 1945 befant det seg 529 personer på skolen. Det var 482 barn, 34 katolske søstre og 8 sivile lærerinner. I tillegg var det 5 voksne.
86 barn og 18 voksne – flere av dem nonner – omkom under bombardementet.
På stedet hvor bygningen lå er i dag et minnesmerke og et boligkompleks tegnet av Ole Hagen.
Skolen skal ikke forveksles med Institut Sankt Joseph, som til tider har blitt kalt Den franske Skole siden Jeanne d'Arc Skolen utslettelse.


== Se også ==
Holen skole


== Eksterne lenker ==
(en) Institut Jeanne d'Arc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carin Runeson

Carin Runeson (født 1947) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2006. Hun ble valgt inn i riksdagen for Dalarnas läns valkrets på plass 75. Carin Runeson er journalist.
Som nyvalgt riksdagsrepresentant 2006 ble Runeson vara i utenrikskomiteen, hvor hun ble fast medlem i 2008. Fra januar 2007 ble Runeson også vara i sosialkomiteen, og fra mars 2009 vara i Nordisk råds svenske delegasjon. I forbindelse med valget i 2010 forlot Runeson sosialkomiteen og Nordisk råds svenske delegasjon, og ble vara for Sveriges OSSE-delegasjon. Runeson har også i flere omganger vært vara i den sammensatte utenriks- og forsvarskomiteen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Carin Runeson hos Sveriges riksdag
Carina Adolfsson Elgestam

Norma Linnéa Carina Adolfsson Elgestam (født 28. august 1959) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 1998. Hun ble valgt inn i riksdagen for Kronobergs läns valkrets på plass 293. Av yrke er hun treindustriarbeider.
Elgestam har vært vara i ulike komiteer, og har vært fast medlem i næringskomiteen siden 2002, samt fast medlem av EU-nemnda siden 2010.


== Eksterne lenker ==
Carina Adolfsson Elgestam på Twitter 
(sv) Carina Adolfsson Elgestam hos Sveriges riksdag 
Carina Adolfsson Elgestam på Sveriges riksdags nettside
Socialdemokraterna – Carina Adolfsson Elgestam
Carina Hägg

Carina Lena Hägg (født 17. februar 1957) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 1995. Hun ble valgt inn i riksdagen for Jönköpings läns valkrets på plass 178. Av yrke er hun kommunalråd.
Hägg har vært vara og fast medlem i flere komiteer gjennom sin politiske karriere, blant annet fast medlem i utenrikskomiteen siden 1996. Siden valget i 2010 har hun også vært fast medlem i Europarådets svenske delegasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Carina Hägg på Twitter 
(sv) Carina Hägg hos Sveriges riksdag 
(en) Carina Hägg hos Europarådets parlamentarikerforsamling
DS «Stavanger» (1867)

DS «Stavanger» var et kystruteskip bygget ved Bergen Mekaniske Verksted som byggenummer 8. Skipet ble overlevert til Det Stavangerske Dampskibsselskap i 1867. Skipet sank øst av Kristiansand på reise til Kristiania


== Historie ==
1867: Levert til Det Stavangerske Dampskibsselskap, som DS «Stavanger»
1886: Grunnstøtte og sank nær Ulvøysund i Kvåsefjorden,øst av Kristiansand på reise Kristiansand til Kristiania. 1 person omkom.


== Kilder ==
«D/S Stavanger». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 27. januar 2019. 


== Se også ==
«Stavanger» er brukt som skipsnavn på flere skip. Andre skip med navn «Stavanger».


== Eksterne lenker ==
(en) DS «Stavanger» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Den Magiske Julekrystallen

Den Magiske Julekrystallen er en norsk julemusikal, skrevet i 2010 av Tor Ingar Jakobsen og Karin Fristad. Musikalen ble uroppført på Magnor Glassverk i desember 2011.
Eugenius IV

Eugenius IV (født Gabriele Condulmaro i 1383 i Venezia, død 23. februar 1447 i Roma) var pave fra 3. mars 1431 til sin død, 23. februar 1447.


== Liv og virke ==
Condulmaro tilhørte en venetiansk kjøpmannsfamilie. På morssiden var han nevø til pave Gregor XII. Han trådte tidlig inn i St. Georgs-klosteret i hjembyen og ble augustiner.I 1407 ble han utnevnt av sin onkel til biskop av Siena, men kunne på grunn av sin unge alder ikke etablere seg på denne bispestolen. Allerede året etter, i 1408, ble han kardinalprest til kirken San Clemente i Roma og dermed var han en av daværende fire kardinalnepoter. Han var også samt pavelig legat til Ancona og Bologna.
Den innsats for fornyelsen av byen Roma som hans forgjenger pave Martin V hadde begynt på, fortsatte han. Billedhuggeren Antonio Averlino, kalt Filarete, skapte en mektig bronsedør for Eugenius IV. Den er fortsatt Peterskirkens hovedport. For pavehoffet virket også malerne Antonio Pisanello, Jean Fouquet og Fra Angelico.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brigide Schwarz: Repertorium Germanicum. Band 5: Verzeichnis der in den Registern und Kameralakten Eugens IV. vorkommenden Personen, Kirchen und Orte des Deutschen Reiches, seiner Diözesen und Territorien. Band 1 bis 3, Niemeyer-Verlag, Tübingen 2004.
Michiel Decaluwe: A successful defeat. Eugene IV's Struggle with the Council of Basel for Ultimate Authority in the Church, 1431/1449. Turnhout, Brepols Publishers 2010, ISBN 978-90-74461-73-3 (Bibliothèque de l’Institut historique belge de Rome 59).
Sebastian Kolditz: Johannes VIII. Palaiologos und das Konzil von Ferrara-Florenz (1438/39). 2 Bände, Stuttgart 2013–2014, ISBN 978-3-7772-1319-4.
Hermann Diener, Brigide Schwarz: Das Itinerar Papst Eugens IV. (1431-1447), i: Quellen und Forschungen aus italienischen Archiven und Bibliotheken 82 (2002) 193-230. (online)
Gregor XII

Gregor XII (opprinnelig Angelo Correr, Corraro, Corrario, Coraria, født omkring 1326 i Venezia, død 18. oktober 1417 i Recanati) var pave fra 30. november 1406 til 4. juli 1415, da han abdiserte for å bidra til å få avsluttet det vestlige skisma.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Angelo Coraria var sønn av den venetianske patrisieren Niccolò Correr og hans hustru Polissena. Etter studier ved universitetet i Bologna ble han i 1377 dekan for katedralkapittelet i Corone, som hørte inn under republikken Venezia. 


=== Biskop, kardinal ===
I 1380 ble han biskop av Castello. Ti år senere ble han latinsk patriark av Konstantinopel, men bare av tittel, på grunn av det store skisma. Han kom for det meste virke ved den romerske kurie. Han var sekretær for pave Innocens VII, og ble i 1405 utnevnt til kardinalprest av San Marco.


=== Pave ===
Ved Innocents bortgang i 1406 ble han enstemmig valgt til hans etterfølger av kardinalene. Han lovet at såfremt motpaven i Avignon, Benedikt XIII, ville oppgi sin posisjon, så ville han selv gjøre det samme.Både Gregor XII som Benedikt XIII uteble fra konsilet i Pisa, og de forsamlede kardinaler bestemte seg for å få slutt på skismaet i kirken. Kirkemøtet varte i 11 dager og man ble enige om at de to pavene måtte gå. De ble begge erklært avsatt og en tredje valgt: Aleksander V. Dette førte bare til at det nå var tre paver.
Skismaet ble avsluttet i forbindelse med konsilet i Konstanz (1414–1418), der Gregor XII, som var den rettmessige pave abdiserte, og Martin V ble valgt som ny pave. Den ene motpaven, Johannes XXIII som i 1410 overtok posten etter Aleksander V, var på det tidspunkt i fangenskap og ble tvunget til å abdisere, og den annen, Benedikt XIII, ble avsatt.


=== Etter abdikasjonen ===
Etter sin fratreden som pave ble Gregor XII utnevnt til biskop av Macerata og til kardinalbiskop av Frascati og Porto. Han var den siste pave som abdiserte, inntil pave Benedikt XVI gjorde likedan 28. februar 2013, nesten 598 år etter.Gregor døde i 1417 og ble begravet i San Flaviano, katedralen i Recanati.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gregorius XII – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Michael Ott, artikkel i The Catholic Encyclopedia, Volume VII 1910
Innocens VII

Innocens VII (født Cosimo Gentile de’ Migliorati i 1336 i Sulmona, død 6. november 1406 i Roma) var pave i Roma fra 17. oktober 1404 til sin død drøyt to år senere. Samtidig var Benedikt XIII motpave i Avignon.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Cosimo Migliorati kom fra en enkel familie i Abruzzifjellene. Han studerte kanonisk rett, underviste en tid i dette i Perugia og Padova, og ble sponsret av sin lærer Giovanni da Legnano for en reise til Roma.


=== Kirkelig karriere ===
I Roma tok pave Urban VI ham opp i kuriens tjeneste. I ti år var han i England, ble i 1386 biskop i Bologna, og året derpå erkebiskop av Ravenna.
Den 18. desember 1389 utnevnte pave Bonifatius IX ham til kardinalprest med Santa Croce in Gerusalemme som tittelkirke, og til camerlengo i 1396. Paven anvendte ham som legat i mange vanskelige diplomatiske oppdrag.Da paven døde, befant det seg flere delegater fra motpaven Benediktus XIII i Roma. Kardinalene avla sammen en ed om at hvem som enn skulle velges til pave, skulle denne legge ned tiaraen dersom dette skulle være nødvendig for å bilegge det store skisma.


=== Pave ===
De åtte kardinaler som deltok i pavevalget valgte enstemmig Migliorati til pave den 17. oktober 1404, og han tok da navnet Innocens VII. Ghibellinerne stilte til med oppløp da de fikk høre hvem som var blitt pave, men Ladislaus av Napoli, som var av slekten Colonna, hastet til Roma med sine soldater og gjenopprettet orden der.Innocens begikk et feilgrep da han utpekte kardinal-nepote, fordi vedkommende lot henrette elleve partisaner rett etter at de hadde hatt et møte med paven. Hendelsen førte til opprør, og paven måtte flykte til Viterbo sammen med sine kardinaler og sitt hoff for å unnslippe romernes vrede. Nok en gang inngrep Ladislaus med sine tropper, og i januar 1405 anerkjente romerne pavens verdslige makt igjen. Denne gang forsøkte imidlertid Ladislaus å benyttet sitt overtak til å skaffe seg reell makt over Kirkestaten. Det førte til at paven ekskommuniserte ham.
Det første Innocens lot gjøre etter at han var blitt pave, var å innkalle et møte for å løse skismaet. Politiske forhold gjorde at han ikke kunne garantere motpavens sikkerhet, noe motpaven utnyttet til å hevde at Innocens motarbeidet hans ansatser til å få en slutt på skismaet.Selv om pave Innocens viste seg fullstendig uegnet til å få slutt på de indrekirkelige motsetninger, hadde han en positiv betydning var at han generelt var åpen av sinn overfor vitenskapene og sørget for å etablere en lærestol for gresk språk ved Universitetet i Roma.Innocens VII døde brått i november 1406.


== Litteratur ==
Amedeo De Vincentiis: «Innocenzo VII». I: Massimo Bray (utg.): Enciclopedia dei Papi, Istituto della Enciclopedia Italiana, Bind 2  (Niccolò I, santo, Sisto IV), Roma 2000, OCLC 313581688, s. 581–584.


== Eksterne lenker ==
(en) Innocentius VII – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innocentius VII – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Celestin IV

Celestin IV (født Goffredo da Castiglione i Milano, død 10. november 1241 i Roma) var pave fra 25. oktober til sin død femten dager senere, 10. november 1241. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Goffredo da Castiglione var søstersønn til pave Urban III, og inntrådte sannsynligvis i cistercienserordenwn. De første historiske opplysninger om ham angir at han var kansler i kirken i Milano, i det minste årene 1223–27. 


=== Kardinal ===
Pave Gregor IX utnevnte ham den 18. september 1227 til kardinal av San Marco. Kardinal Castiglione var deretter satt inn som legat i Lombardia og Toscana. I 1238 ble han promovert til kardinalbiskop av Sabina. 


=== Pave ===
Den 25. oktober 1241 ettertrådte Castiglione Gregor IX som pave, og tok pavenavnet Celestin IV. Konklaven som valgte ham, med bare syv biskoper for hans utnevning, sies å ha vært den hendelse som fremskyndet hans død.
Pavedømmet befant seg da midt i en krig mot keiser Fredrik II av Det hellige romerske rike av tysk nasjon. Celestin rakk ikke å utføre særlig meget under sitt pontifikat, ettersom han døde allerede etter femten dager, den 10. november, innen han hadde rukket å bli installert. Det eneste han rakk, var å ekskommunisere Matteo Orsini.
Celestinus er begravet i Peterskirken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Caelestinus IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons