jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tor Andreas Andersen

Tor Andreas Andersen (født 20. juli 1988 i Halden) er en norsk orienteringsløper. Representerer NTNUI, og tidligere Halden Skiklubb.
Andersen ble norgesmester i presisjonsorientering i 2009. For dette ble han også tildelt STOKs prestasjonspris i 2009.Andersen har i tidligere år drevet mye med kompetitiv skigåing og orienteringsløping, men dette har i senere tid begrenset seg til orientering og presisjonsorientering.


== Referanser ==
Midttunvågen

Midttunvågen (også skrevet Midtunvågen) er ei bukt i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den ligger rundt 1 kilometer øst for kommunesenteret Eivindvik, og er rundt 1,3 km lang og opptil 0,4 km bred. Den innerste delen av vågen kalles Pøyla, og her munner også Midttunelva ut. Fv7 krysser over Midttunvågen ved innløpet til Pøyla.


== Referanser ==
Eyolf Soot

Eyolf Soot (født 24. april 1858 i Aremark, død 30. august 1928 i Oslo) var en norsk maler.
Han var sønnesønn av kanalbyggeren Engebret Soot. Han var 1892-1900 gift med Inga Bjørnson, brordatter av Bjørnstjerne Bjørnson.
Soot vokste opp i USA, hvor faren arbeidet som ingeniør. Han var elev på Tegneskolen og hos Knud Bergslien 1876-78, og studerte senere fem måneder på kunstakademiet i Berlin under Karl Gussow. Han var også i korte perioder elev av Gyula Benczur ved kunstakademiet i München i 1881 og av Leon Bonnat i Paris 1882. Debut på den første høstutstillingen i 1882. Hans beste år var mellom 1885 og 1895, hvor han arbeidet innenfor naturalismen.
Karakteristisk for flere av Soots bilder er at han plasserer motivet i en døråpning, sett innenfra, og utnytter de kontraster mellom mørke og lys som dette gir. Han laget også flere portretter: et dobbeltportrett av Jonas Lie og hustruen Tomasine, et dobbelportrett av Karoline og Bjørnstjerne Bjørnson, et portrett av Bjørnson alene, av Olav Johan Sopp og av Anders Sandvig.
Et portrett av Soot, malt av Gustav Wentzel, eies av Nasjonalgalleriet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotografi av Eyolf Soot som maler, Digitalt Museum
Privat slektsside: Eyolf Soot
Bjørndalsbrua

Bjørndalsbrua er en veibru på fylkesvei 6650 og Kolstadvegen, som går over Bjørndalen og forbinder Kolstad og Tonstad i Trondheim. Brua er 274 meter lang.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 85. ISBN 978-82-573-1762-1. 


== Eksterne lenker ==
Adressa.no – Veien frem til Bjørndalsbrua (Av Ingrid Brissach. Publisert 11. mai 2014)
Flickr.com – Bildesøk av brua
Panoramio.com – Bilde av brua sett fra øst på brua.
Ditto

Ditto, fra italiensk, betydning tilsvarende, kan sikte til:

Ditto (Pokémon) – en figur i Pokémon-spill
Riccardo Cassin

Riccardo Cassin (1909–2009) var en italiensk fjellklatrer og fjellutstyrsprodusent.


== Fjellklatrer ==

I sin ungdom kom Riccardo Cassin til Lecco på jakt etter arbeid, og som medlem av Ragni di Lecco («Leccos edderkopper») gjorde her sine første alpine erfaringer. I 1930-årene ble han kjent på grunn av førstebestigninger av sin tids høyeste vanskelighetsgrad. Alt i alt foretok Cassin 2500 oppstigninger, hvorav over 100 førstebestigninger.
Mange av rutene han åpnet i mellomkrigstiden er blitt klassikere:

Sydøstveggen på Torre Trieste i  Civettagruppen (august 1934, med Vitali og Pozzi)
Nordveggen av Westliche Zinne (august 1935, med V. Ratti)
Piz Badiles nordøstvegg (august 1937, med V. Ratti, G. Esposito, Mario Molteni, Giuseppe Valsecchi)
Walkerpilaren på Grandes Jorasses (juli 1938, med G. Esposito, Tizzoni)


== Krigsinnsats ==
Under andre verdenskrig kjempet Cassin i den italienske partisanbevegelsen mot de tyske okkupantene. 26. april 1945, da han var blitt partisanleder, forsøkte han sammen med V. Ratti å hindre en gruppe tyske soldater fra å komme seg over til Valtellina og St. Moritz. Ratti  – en klatrekamerat fra flere førstebestigninger  –  falt i aksjonen. Cassin ble dekorert for sin innsats i partisanbevegelsen i årene 1943–1945.


== Ekspedisjonsleder ==
Etter krigen var det meningen at han skulle delta på den første italienske Karakorumekspedisjon som i 1954 lyktes i å førstebestige K2, men ifølge ham selv ble han tatt av deltakerlista fordi legene mente han hadde et hjerteproblem. Skuffelsen ble mildnet av at CAI betrodde ham ledelsen av den andre italienske Karakoramekspedisjon som lyktes å få førstebestigningen av den vakre og vanskelige Gasherbrum IV (Walter Bonatti og Carlo Mauri nådde toppunktet 5. august 1958).
Senere ledet Cassin en ekspedisjon til Jirishanca i Andesfjellene (1960). I 1961 ledet og klatret han sydveggen av Mount McKinley, Alaska («Cassin Ridge»); den gang fjellets vanskeligste rute. Han ledet også en ekspedisjon som forsøkte å bestige Lhotses sydvegg (1975).
78 år gammel gikk han Piz-Badiles nordøstvegg i anledning 50-årsjubileet for sin egen førstebestigning.
Riccardo Cassin døde i august 2009 i sitt hus ved Lecco, 100 år gammel.


== Produsent av klatreutsyr ==
I 1947 begynte Riccardo Cassin å utvikle og produsere fjellbolter i et skur i Lecco, senere ble også hammere, isøkser og karabinere føyd til sortimentet. Ut av den spede begynnelsen vokste firmaet Cassin fram som en kjent produsent av fjellsportartikler og sportsbekledning. Merkenavnet Cassin ble på slutten av 1990-tallet kjøpt opp av fjellutstyrsfirmaet C.A.M.P.


== Æresbevisninger ==
Cassin ble i 1980 utnevnt til storoffiser av Republikken Italias fortjenstorden. I 1999 ble han forfremmet til storkors av samme orden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Daniele Redaelli: «Cassin, Riccardo», treccani.it. Enciclopedia dello Sport (2004).  Hentet 1. august 2022. 


== Litteratur ==
Christine Kopp: Ein Stück Urgestein, til Ricardo Cassins 100-årsdag, Neue Zürcher Zeitung 11. desember 2008


== Eksterne lenker ==
History about C.A.M.P.
Rutle (Gulen)

Rutle er et sted som  ligger  i Gulen kommune i Sogn og Fjordane på østsiden av en landtunge mellom gårdene Brosvik og gården Rutledal. I nord ligger Jutevikneset og Fjærøy, Kalvøy, Kirkøy og Langøy verner mot Sognefjorden i nordøst og øst. I tillegg finnes en mengde små og store holmer og skjær. Rutle var derfor en god havn for alle som ferdes på Sognefjorden.


== Navnet ==
Navnet har blitt skrevet på forskjellig måte, i 1603 Røttle, i 1667 Rudtle, i 1723 Rutle. Hva det betyr er uvisst. Muligens betyr det humpete eller ujevnt lende. Det skal ha vært brukt til gårdsnavn tre ganger i Norge.


== Historie ==
I 1184 lå Kong Sverre og hans hær med 20 skip her før slaget ved Fimreite. Andre har også lagt værfast i Rutle, blant annet C. Braems i 1673 og Johannes Lillienskjold i 1668.  Under andre verdenskrig var det mange tyskere, og små leirer i området. Grunnen til at Rutle var en bra plassering for tyskerne, var fordi det var god oversikt over fjorden. 


=== Tingsted ===
Fra 1667 ble Rutle ofte brukt som tingsted, både av futen og sorenskriveren. Stedet ble brukt som tingsted antakelig til 1775.


=== Rettersted ===
Rutle har også blitt brukt som rettersted. To tyver ble avrettet der 16. november 1801, og en ung jente ble avrettet i 1773 etter å ha satt fengslet i lensmannskjelleren i fire år. Hun skulle ha født et barn og kastet det på elven slik at det druknet, men hevdet selv at det var dødfødt. For dette var hun dømt til døden.


=== Bruk ===
Opprinnelig var det ett gårdsbruk i Rutle. 
Rutle ble matrikkelført for første gang i 1667. Det skal ha vært ryddet et bruk som het Rødeplassen før, men det lå øde i 1664, og er ikke nevnt i manntallet i 1645. Matrikkelen for 1723 forteller at brukeren het Lars Knagenhjelm.
I 1867 ble bruket i Rutle delt i tre, og de tre brukene fikk egne eiere.
Nå er det ingen gårdsbruk i Rutle, men i nabo vika Brosvik, foregår det fortsatt en liten del gårdsbruk.


=== Gjestgiveri ===
I 1732 fikk Per Larsson løyve til å drive gjestgiveri i Rutle. I 1755 ble det bestemt at gjestgiverne i Rutle og Sygnefest ikke fikk drive handel, men bare gjestgiveri. Det kan ikke ha vært lønnsomt for i 1760 fikk Per tingsvitne for at han var fattig og ikke kunne betale ekstraskatt.


=== Ferie/Utleie ===
I Rutle bur det svært få folk. Det er en god plass for folk som liker sjøfiske. På Rutle er det utleie av hus og hytter. 


=== Skole ===
Rutle har hatt eget skolehus, Grønlid skule,  i flere generasjoner. I 1973 fikk huset eget bruksnummer 5 og navnet Grønlia. Etter dette er det blitt grendehus.På Rutle finnes også en gravplass som er brukt av folk i området.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, Gulen kommune 1996,
Babycare

Babycare er en landsdekkende norsk butikkjede som selger barneutstyr. Den ble etablert i 1993 og bestod i 2012 av 65 butikker. Hovedkontoret ligger i Vågsbygd i Kristiansand. 
Kjeden hadde tidligere navnet Babyspesialiteten, men endret til Babycare i 2006.


== Eksterne lenker ==
Babycares nettsted
Språkbank

En språkbank er en digital samling av språklige råvarer og verktøy som er nødvendige for å lage språkteknologiske tjenester og produkt med tale og tekst. Fra banken vil man kunne få tekst, tale, leksikalske data, terminologi og verktøy for språkteknologisk bruk. 


== Norsk språkbank ==
Norsk språkbank ble etablert i 2010 under Nasjonalbiblioteket med hjemmel i «Handlingsplanen for norsk språk og IKT» og St.meld. nr. 35 (2007–2008) «Mål og meining».  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Etablering av Norsk språkbank (11.06.10)
Pressemelding fra Kulturdepartementet (28.04.2009)
Ber Giske om millioner til språkbank (Dagbladet 21.2.2007)
Språkbankens hjemmeside
Språkbanken artikkel fra Universitetet i Bergen
Språkrådet om Språkbanken
Den svenske Språkbanken
Bolleovn

En bolleovn  er en enkel ovn for produksjon av stål, basert på skrapjern. Bolleovnene gikk ut av bruk da man begynte å benytte mer moderne smelteovner.
Bolleovnen er langstrakt, med varmekilden i den ene enden. Lengst fra varmekilden legges det inn en haug stålskrap, vanligvis 50 – 100 kilo. Etter oppvarming skyves haugen mot varmekilden, og en ny haug legges inn. Dette gjentas, slik at man til enhver tid har tre hauger inne i ovnen.
Den varmeste haugen når i denne prosessen en temperatur der stålet blir hvitglødende, – men det smelter ikke. Stålbitene får en deigete, sveisbar konsistens. Produktet kalles da også «sveis-stål», i motsetning til «fluss-stål» som blir til ved smelting i smelteovn.
Bolling var en krevende manuell prosess, og gode bollesmeder måtte ha både styrke, erfaring og kunnskap. De måtte «se» at jernet fikk riktig temperatur og at prosessen gikk riktig for seg. Ved hjelp av en jernstang blandet og «eltet» de det glødende stålet i ovnen, slik at kvaliteten skulle bli mest mulig jevn og massen få form av en «bolle».
Det ferdige, noe uformelige produktet ble umiddelbart hamret ut til blokker, egnet for videre bearbeiding som valsing. Til dette benyttet man store vanndrevne, senere dampdrevne hammere. Erfarne bollesmeder kunne greie bollevekter på opptil 130 kilo, og siden det gjerne var akkordarbeid kunne det lønne seg med store boller. Men dette førte ofte til strid innad i arbeidslaget, da smedene ved vann- eller damphammeren ikke kunne bakse med for tunge blokker.
Det var arbeidskrevende å skaffe råstoff til bollingen, siden skrapjernet først måtte klippes eller kuttes i mindre biter. Til en viss grad måtte det også sorteres før det kunne legges opp i passe «porsjoner».


== Referanser ==
Kurzefjella

Kurzefjella er en fjellrekke i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den strekker seg i nord-sørlig retning i 16 kilometer mellom Holtedahlfjella og Conradfjella i Orvinfjella.
Fjellrekka ble først kartlagt av Norsk Polarinstitutt basert på flyfotografier tatt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 og deretter kartlagt av en sovjetisk ekspedisjon som gjennomførte undersøkelser i området i 1960–61.
På engelsk benyttes navnet Kurze Mountains (fra tysk: Kurzeberge) på fjellkjeden som på norsk har navnet Holtedahlfjella, mens Kurzefjella på engelsk kalles Gagarin Mountains (fra russisk: Khrebet Yuriya Gagarina).


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 5055
Ivar Clausen

Ivar Clausen (født 1917 i Skien, død 2003) var en norsk pastor. 
Han var Pastor i flere menigheter innen Den Evangelisk Lutherske Frikirke, sist i Østre Frikirke, Oslo. Han var ungdomssekretær i Langesundsfjordens Indremisjonsselskap og lærer ved Frikirkens bibelskole.


== Utgivelser (utvalg) ==
I mitt sted (1991)
Merke steiner (1980)Andaktsboken Idag hjelper Herren, med 366 andakter, ble første gang utgitt
av Luther Forlag og Norsk Luthersk Forlag i 1981. 
I 2005 ble denne boken utgitt i samarbeid med Ivar Clausens datter Elisabeth Findreng.
Roy Hargrove

Roy Hargrove (født 16. oktober 1969 i Waco i Texas, død 2. november 2018 i New York) var en amerikansk jazztrompetist. 
Han vant to Grammy-priser for ulike typer musikk, en gang i 1997, og i 2002. Hargrove spilte først og fremst sammen med jazzmusikere som Wynton Marsalis og Herbie Hancock. Han spilte sammen med blant andre Joe Henderson, Stanley Turrentine, Johnny Griffin, Joshua Redman og Branford Marsalis.
Hargrove var også orkesterleder for en sanggruppe som kombinerte forskjellige elementer av jazz, funk, hiphop, soul og gospel. Medlemmene inkluderte flere jazzmusikere, som Chalmers «Spanky» Alford, Pino Palladino, James Poyser, Jonathan Batiste og Bernard Wright. Hargrove tilbrakte 1988–1989 med å studere ved Bostons Berklee College of Music. Hans første innspilling var med saksofonisten Bobby Watson. Kort tid etter gjorde han en innspilling sammen med Mulgrew Miller og Kenny Washington. I 1990 ga han ut sitt første soloalbum, kalt Diamond in the Rough, sammen med fire andre album.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roy Hargrove – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roy Hargrove på Internet Movie Database 
(en) Roy Hargrove på Apple Music 
(en) Roy Hargrove på Discogs 
(en) Roy Hargrove på MusicBrainz 
(en) Roy Hargrove på Spotify 
(en) Roy Hargrove på Songkick 
(en) Roy Hargrove på AllMusic 
Roy Hargrove på Facebook 
(en) Roy Hargrove på Myspace
Risnefisk

Risnefisk AS var et industriselskap innen fiskeoppdrett i Risnefjorden i Gulen kommune. Selskapet ble startet i 1973 av Steinar Østerbø og Håkon Asheim. Anlegget lå mellom Asheim og Instefjord. Det ble delt opp og flyttet i 1979 og selskapet ble lagt ned.


== Se også ==
Fiskeoppdrett i Gulen
Svardalsvatnet

Svardalsvatnet er en innsjø som ligger i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den er 3,0 km lang og 0,1–0,5 km bred og har utløp mot sør gjennom Svardalselva som munner ut i Langevatnet. Svardalsvatnet ligger på 29 moh og har et areal på 0,80 km². Største dybde er 49 meter.


== Fiske ==
Fiskebestandene i Svardalsvatnet ble på slutten av 1900-tallet sterkt skadd som følge av sur nedbør. Bestanden av røye i vatnet gikk tapt på 1980-tallet til tross for gode gyteforhold, mens bestanden av aure var overtallig. Bestanden av ørret ble redusert på 1980-tallet og ble i 1988 vurdert som «tynn». I 1997 ble den imidlertid vurdert som «delvis god», til tross for at vassdraget var meget surt og hadde høyt innhold av aluminium. En forklaring kan være at både saltinnholdet og innholdet av organisk stoffer i vassdraget var høyt, noe som trolig bidro til å redusere giftvirkningen av aluminium og hindre salttap. For å bøte på forsuringsskadene ble det satt igang bekkekalking i 1992, mens vatnet ble fullkalket i årene 1994 – 2002. Kalkingsprosjektet er nå avsluttet.


== Referanser ==
Slengesol

Slengesol eller Slengeshol er en gård i Dalsbygda i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Slengesol har matrikkelnummer 50 i Gulen.


== Navn ==
Navnet Slengesol har ikke blitt sikkert tydet, men Ivar Kleiva skriver i bygdeboka for Gulen at navnet kan komme av en samansetning av de gammelnorske orda «sleidn», som betyr slakk li eller bakke, og «holl», som betyr rund haug. Oluf Rygh drøfter også etymologien til navnet, men oppgav ingen sikker betydning av navnet i Norske Gaardnavne. I kilder er disse skrivemåtene registrert: "Slengesoll (1563), "Slenngesol (1567), «Slengezuld» (1610), «Slengesoell» (1620 og 1667), «Slengsol» (1723) og «Slengessold» (1823).
Statens kartverk har godkjend skrivemåtene «Slengesol» i 1974 og «Slengeshol» i 1985.
Når gårdsnavnet blir brukt som slektsnavn pleier det skrives «Slengesol».
Gårdsnavnet Slengesol er ikkje kjent fra andre steder i landet.


== Geografi ==
Gården ligger ved en sidevei til den kommunale veien mellom Dalsøyra og Norddal, ca. to og en halv kilometer fra sjøen. Tuna ligger i ei bratt li 109 moh., ovenfor gårdene Dale og Nerdal.


== Historie ==
Gården er trolig utskilt fra nabogården Dale etter innføringa av kristendommen. I 1667 var skylda til gården 1½ laup og ½ pund smør. De hadde 28 naut og to hester, og det ble sådd ut fem tønner korn, som gav 20 tønner i avling.
I 1723 hadde gården tre bruk, men ingen husmenn. Skylda var nå 1½ løp smør, og gården hadde verken støl eller skog, men de hadde to flomkverner. Av buskap hadde de 18 kuer, 8 ungnaut, 18 sauer og to hester. Det ble sådd ut seks tønner korn og høsta inn 21 tønner. Garden var eid av stiftamtskriver Svanehjelm og Gjertrud de Fine som eide halvdelen hver.
Utskiftinga mellom bruka skjedde i flere perioder fra 1832 til 1900. Slengesol fikk kjørevei i 1928, elektrisk strøm i 1945 og telefon i 1954.
Slengesolstølen hører til gården, i 1930 hadde bruk en og tre støl sammen, mens bruk to hadde egen. Eieren av bruk to hadde reparert stølshuset i 1994.


== Litteratur ==
Ivar Kleiva (1996) «Slengsol» i Gulen i gammal og ny tid : Gards- og ættesoga.


== Eksterne lenker ==
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane om Slengesol.
Rutebilane i Brekke

Rutebilane i Brekke er et transportselskap i Gulen kommune.


== Historie ==
Henrik O. Ynnesdal skaffet seg bil og tillatelse i 1947 for å drive melkeruta mellom Ynnesdal og Brekke. Sønnen Håkon Ynnesdal var sjåfør, og han overtok konsesjonen etter faren i 1959. I 1960 kjøpte Rutebilane i Brekke en 30-seters buss for å drive skoleruter. Da Bergensmeieriet tok over Gulen som leveringsdistrikt i 1967, fikk Rutebilane i Brekke all melketransport til fergekaia i Duesund fra Brekke, Gulen og deler av Masfjorden. I 1978 la Bergensmeieriet om til gårdstank, og selskapet fikk derfor utvidet distriktet for melkekjøring, og skaffet seg også stor tanktrailer for transport av melken til Bergen.
Selskapet registrerte seg i Brønnøysundregistrene i 1992. Rutebilane i Brekke hadde i 2002 sju busser og minibusser og to lastebiler. I 2008 hadde de fem ansatte. Henrik Ynnesdal i tredje generasjon har vært disponent siden 2000. Selskapet er basert i Brekke.


== Eksterne lenker ==
Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Rutebilane i Brekke.
Internettopplysningen om Rutebilane i Brekke
Entusiastbreen

Entusiastbreen er en bred isbre i den østre delen av Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Breen strømmer fra Forposten og hovedsakelig nordover til Lazarevisen. Tilførselen til breen kommer fra Hoelfjella og Wohlthatmassivet. Mušketovbreen er en sidegren av Entusiastbreen.
Breen ble navngitt Lednik Entuziastov av en sovjetisk ekspedisjon som gjennomførte kartlegging av den nedre delen av breen i 1960–61. Det norske navnet er en dirkete oversettelse.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 4289
Langevatnet (Gulen)

Langevatnet er en innsjø som ligger i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det er en del av Svardalsvassdraget og er 3,0 km lang og 0,1–0,7 kilometer bred. Langevatnet har et areal på 0,80 km² og ligger 13 meter over havet. Vatnet har utløp mot vest gjennom Tverrelva, som munner ut i Litlevatnet.


== Fiske ==
Fiskebestandene i Langevatnet ble på slutten av 1900-tallet sterkt skadd som følge av sur nedbør. Bestanden av røye i vatnet gikk tapt på 1980-tallet til tross for gode gyteforhold. Bestanden av aure ble imidlertid ansett som god. Bestanden av ørret i Langevatnet ble også vurdert som «god» i 1990, til tross for at vassdraget var meget surt og hadde høyt innhold av aluminium. En forklaring kan være at både saltinnholdet og innholdet av organisk stoffer i vassdraget var høyt, noe som trolig bidro til å redusere giftvirkningen av aluminium og hindre salttap. For å bøte på forsuringsskadene ble det i 1992 satt igang bekkekalking ved Svardalsvatnet, som ligger oppstrøms fra Langevatnet. I årene 1994 – 2002 ble Svardalsvatnet fullkalket, noe som også påvirket Langevatnet. Kalkingsprosjektet er nå avsluttet.


== Referanser ==
Rica Park Hotel Stavanger

Rica Park Hotell Stavanger er et hotell i Stavanger sentrum, like ved Rogaland teater og mindre enn 200 meter fra jernbanestasjonen og busstasjonen. Hotellet åpnet i 1998 og har blitt delvis pusset opp i 2009 og 2010. Rica Park har 59 rom fordelt på 5 etasjer og kan tilby 140 senger


== Historie ==
Rica og Kannik Park Hotellbygg inngikk leiekontrakt høsten 1996. Hotellet åpnet 5. februar 1998. Nåværende direktør, Magne Torgersen, begynte våren 2005 som leder for Rica Park og Rica Forum Hotell. Renovering av alle standardrom og juniorsuiter ble utført i løpet av sommeren 2008. Sommeren etter ble det opprettet felles bookingkontor med Rica Forum Hotel med base der, det ble flyttet til nye Rica Airport Hotel høsten 2010. Bookingkontoret har nå ansvar for alle Ricakjedens hoteller i Stavangerregionen.  Rica Park pusset opp sine største suiter i 2010 og arbeidet forsetter i 2011 med oppussing av resten av suitene samt møterommene.


== Fasiliteter ==
De 59 hotellrommene er fra 30 – 60 m². 
Tilbud i hotellet:

Allergirom
Lobbybar
Heis
Hunder tillatt
Konferansefasiliteter
Restaurant
Treningsrom og sauna
Gratis, trådløst internett
Vask/rens av klær
Ikke røyk og røykerom


== Kurs og konferansefasiliteter ==
Rica park Hotell har fire møterom. Det største har kapasitet til 70 personer i kinoløsning og 56 personer i klasseromsoppsett. De tre andre tar fra 10 til 14 personer. Maksimalt antall kurs- og konferansedeltagere er 112 personer.


== Samarbeidspartnere ==
Rogaland teater valgte i 2008 Rica Park som hovedsamarbeidspartner, og det samarbeides med arrangementer, overnattinger og pakker.


== Kåring ==
I 2010 ble Rica Park Hotel kåret til Norges beste hotell av Expedia, som er verdens største reisebyrå. De vurderte hele 110 000 hoteller over hele verden. Rica Park Hotell kom på førsteplass i Norge og på en 211.-plass på verdensbasis.


== Miljømerking ==
Rica Park Hotel er miljømerket med Miljømerket Svanen. Hotellet tar miljøutfordringene på alvor og ønsker å redusere miljøbelastningen gjennom tiltak direkte knyttet til egen drift og gjennom krav til leverandørene.


== Se også ==
Rica Hotels


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Kontrastiv lingvistikk

Kontrastiv lingvistikk er en praksisrettet lingvistisk tilnærming til å forklare forskjeller og likheter mellom oftest to ulike språk. Metoden står i kontrast til mer tradisjonelle komparative metoder.
De mer tradisjonelle studier av lingvistikk har gjerne vært basert på komparative metoder. Formålet har da vært å finne familære relasjoner mellom språkene, eller å trekke opp historiske linjer i utviklingen av ett elle flere språk sett i sammenheng med andre. Innen kontrastiv lingvistikk er intensjonen å finne ut på hvilke områder språkene er forskjellige i et søk etter å finne svar på praktiske problemer. Metoden nyttes gjerne i opplæringen av nytt språk, der den kontrastive metoden kan gi svar på hvorfor det nye språket oppleves spesielt vanskelig eller ulogisk.