jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hohmann-bane

En Hohmann-bane er en av de mest brennstoffbesparende, men samtidig også den langsomste «reiseruten» for et romfartøy som skal ferdes mellom to (omtrent) sirkelformede omløpsbaner rundt det samme sentrale himmellegemet. Denne banen er oppkalt etter den tyske vitenskapsmannen Walter Hohmann som offentliggjorde en avhandling om emnet i 1925. I sovjetisk litteratur ses denne banen ofte omtalt som Hohmann-Vetsjinkin-bane fordi matematikeren V.P. Vetsjinkin beskrev den samme type banen i en rekke offentlige foredrag om interplanetariske reiser som han holdt i årene 1921–25.


== Prinsippet i en Hohmann-bane ==

En Hohmann-bane er akkurat halvparten av den ellipseformede omløpsbanen som akkurat tangerer de to sirkelrunde omløpsbanene. På skissen til høyre ses to planeter, 1 og 3, som kretser rundt den samme stjernen i midten; Hohmann-banen fører vekk fra den innerste planeten ved 1 og følger halvdelen av den gule ellipsen inntil den møter den ytterste planeten ved 3. Samme ellipsekurve kan brukes til reiser fra planeten ved 3 og tilbake til planeten ved 1.
Ved romreiser mellom to planeter må avreisetidspunktet velges slik at romfartøyet og destinasjonsplaneten ankommer det felles møtepunktet (omtrent) samtidig – avreisen må derfor foretas når de to planetene står i en bestemt innbyrdes posisjon i solsystemet. Dette skjer med regelmessige mellomrom; for reiser fra jorden til Mars inntreffer disse «gunstige tidspunktene» omtrent hver 25. måned.
Hohmann-banen er velegnet til for eksempel romferder fra jorden til en av de andre små steinplanetene i jordens nærhet. Flyvninger til de andre planetene lengre ute i solsystemet vil ta for lang tid med en Hohmann-bane (strømforsyning og andre systemer ombord har en begrenset «levetid», selv i ubemannede romfartøyer), så til slike romferder bruker man en hurtigere, men mer brennstoffkrevende «rute» og/eller benytter tyngdekraften fra store planeter som Jupiter til å få ekstra hastighet underveis.
Hohmann-banen er nesten alltid den mest brennstofføkonomiske måten å ferdes mellom to omløpsbaner rundt det samme sentrale himmellegeme, men for reiser mellom omløpsbaner, hvis store halvakser har et innbyrdes forhold på 12:1 eller mer, kan en såkalt bielliptisk overføringsbane i visse tilfeller vise seg mindre brennstoffkrevende enn den tilsvarende Hohmann-banen.
Gack

Gack er et musikkalbum med Elin Rosseland, Sidsel Endresen og Eldbjørg Raknes, utgitt i 1998.


== Sporliste ==
«Entrè»
«BadenBaden»
«Bar»
«Oweoweowe»
«Schese»
«Gack!»
«Bad»
«Who's Pretty Baby Are You?»
«Mini»
«Fabel»
«Haste»
«Humbo»
«Nelody»
«Veitkjenokano»
Fikenpapegøyer

Fikenpapegøyer (Cyclopsitticini) er en gruppe med parakitter som består av fem arter fordelt i to slekter; Cyclopsitta og Psittaculirostris. Dette er fugler som i hovedsak lever i Indonesia, tropiske strøk i Australia og på Ny-Guinea.


== Slekter og arter ==
Cyclopsitta
Cyclopsitta gulielmitertii, maskefikenpapegøye (Indonesia og Ny-Guinea)
Cyclopsitta diophthalma, sminkefikenpapegøye (Ny-Guinea og tropisk Australia)
Psittaculirostris
Psittaculirostris desmarestii, oransjekronet fikenpapegøye (Indonesia og sør og vest på Ny-Guinea)
Psittaculirostris edwardsii, rødskjegget fikenpapegøye (nordøst på Ny-Guinea)
Psittaculirostris salvadorii, gulskjegget fikenpapegøye (nord i Papua Ny-Guinea)


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Cyclopsitticini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyclopsitticini – detaljert informasjon på Wikispecies
Fair Play

Fair Play er et musikkalbum med Elin Rosseland & Fairplay, utgitt i 1989. Dette er hennes debutalbum som soloartist.


== Sporliste ==
«Cat Walk»
«Sound Around»
«Av inntrykk 1»
«Av inntrykk 2»
«Av inntrykk 3»
«Av inntrykk 4»
«Vanda madel»
«Vocalise»
«To a Man Jivin' in the Wind»
«Dimmaletting»
«Forventning»
«Den blå timen/Ankeret»


== Kilder ==
(en) Fair Play på Discogs
Jazz Mass

Jazz Mass er et musikkalbum med Elin Rosseland, Tore Johansen og Bodø Domkor, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«Elegy»
«Interlude #1»
«Kyrie»
«Gloria»
«Have Mercy on Us»
«Credo»
«The Treasure»
«Sanctus»
«S.T.P.O.»
«Song»
«Interlude #2»
«Agnus Dei»
Beijing sørbanestasjon

Beijing sørbanestasjon (kinesisk: 北京南站, pinyin: Běijīng Nán Zhàn, kortform: 北京南, Běijīng Nán) er en jernbanestasjon sør i Beijing i Folkerepublikken Kina, i bydistriktet Fengtai. Den ble åpnet kort tid før De olympiske leker i Beijing den 1. august 2008, og betjener høyhastighettogstrafikken til sørligere destinasjoner.
Den var ved åpningen Asias største jernbanestasjon.


== Historie ==
Arkitekttegningene til stasjonen ble laget av den britiske arkitekt Terry Farrell i samarbeid med Tianjin Design Institute. Byggetiden var på under tre år, og den nye stasjonen erstattet den gamle sørbanegården Yongdingmen, som var i drift mellom 1897 og 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Beijing South Railway Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Foto fra byggingen  2007-2008
Manel Gibert Vallès

Manel Gibert Vallès (født 16. januar 1966 i Reus) er en andorransk dikter. Gibert er utdannet ved Universitetet i Barcelona. Han arbeider som lærer og underviser i katalansk språk og litteratur. I årene 2002 til 2005 var Gibert fri medarbeider i avisen Diari d'Andorra. Gibert skriver lyrikk og har utgitt tre diktsamlinger.


== Bibliografi ==
Pluja, Andorra la Vella: Diari d'Andorra, 2000
Quadern d'Arans, Andorra la Vella: Editorial Andorra, 2003
Blaus a la deriva, Andorra la Vella: Editorial Andorra, 2010


== Referanser ==
Teresa Colom

Teresa Colom i Pich (født 12. desember 1973 i La Seu d'Urgell) er en katalansk-andorransk dikter. Colom er utdannet økonom fra Universitat Pompeu Fabra i Barcelona og er finansanalytiker. Hun arbeidet fra 1995 til 2004 for Banc Internacional d'Andorra – Banca Mora, men har etter dette viet seg til litteraturen. Colom har utgitt fire diktsamlinger.


== Bibliografi ==
2001 Com mesos de juny, Edicions del Diari d’Andorra, Andorra la Vella
2002 La temperatura d’uns llavis, Edicions del Diari d’Andorra, Andorra la Vella
2005 Elegies del final conegut, Abadia Editors, Maçaners
2009 On tot és vidre, Pagès Editors, Lleida


== Referanser ==
Derek Whyte

Derek Whyte (født 31. august 1968 i Glasgow) er en skotsk tidligere fotballspiller som er mest kjent fra sine tre perioder i forsvaret hos de britiske klubbene Celtic, Middlesbrough og Aberdeen. Whyte fikk også 12 landskamper for Skottlands herrelandslag i fotball i perioden 1987 til 1999, og var blant annet med i troppen til EM i fotball 1992, EM i fotball 1996 og VM i fotball 1998.


== Klubbkarriere ==
Whyte startet sin fotballkarriere hos Celtic i 1985, og den 22. august samme år fikk han sin seriedebut på førstelaget borte mot Heart of Midlothian FC. I 1985/1986-sesongen vant han sitt første trofé da Celtic vant seriemesterskapet, og i 1987/1988-sesongen vant han både seriemesterskapet og cupmesterskapet med klubben. Mot slutten av 1991/1992-sesongen, etter å ha spilt 215 seriekamper for Celtic, ble han solgt til den engelske klubben Middlesbrough for 900 000 pund.
Hos Middlesbrough gikk han rett inn på førstelaget og hjalp til med å spille klubben opp til Premier League. Etter fem sesonger i England dro han tilbake til Skottland, hvor han skrev under på en fireårskontrakt for Aberdeen i desember 1997. I 1998 tok han over kapteinsbindet fra målvakt Jim Leighton og beholdt det frem til 2002, da han gikk på en fri overgang til Partick Thistle. 
I november 2003 tok han over rollen som spillende trener i Partick Thistle sammen med Gerry Britton, men la opp som fotballspiller i 2004. I 2005 ble trenerduoen sparket på grunn av manglende resultater.


== Landslagskarriere ==
Whyte fikk sin landslagsdebut for Skottland i en kamp mot Belgia i oktober 1987. Han ble tatt ut i troppen til EM i fotball 1992 av landslagstrener Andy Roxburgh og siden i troppen til EM i fotball 1996 av landslagstrener Craig Brown, men satt på reservebenken i begge mesterskapene. Han ble også tatt ut i troppen til VM i fotball 1998, men fikk heller ikke der en eneste kamp og var henvist til reservebenken. Whyte fikk totalt 12 landskamper for Skottland frem til 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Derek Whyte – FIFA 
(en) Derek Whyte – Transfermarkt 
(en) Derek Whyte – national-football-teams.com 
(en) Derek Whyte – Soccerbase.com 
(en) Derek Whyte – FootballDatabase.eu 
(en) Derek Whyte – EU-Football.info 
(en) Derek Whyte – Skottlands fotballforbund 
(en) Derek Whyte – FBref
Even Then (Mother Song)

Even Then (Mother Song) er et musikkalbum med Marit Sandvik Band, utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Hello, Young Lovers»
«First Song»
«Even Then (Mother Song)»
«Throw It Away»
«I Know You»
«Courageous Mood»
«The Ballad of the Sad Young Men»
«Tuaregue E Nagô»
«It Always Is»
«While Resting My Hands»
«I Remember»
Solseil

Et solseil er en type fremdriftsmetode for romsonder. Metoden baseres delvis på den solvinden som stadig strømmer ut fra solen og delvis på strålingstrykket som skapes når lys (fotoner) reflekteres i de tynne reflektorene (som tilsvarer den største delen av fremdriftskraften og er ca. 5 000 ganger større enn trykket fra solvinden) Solseil har den store fordelen at de ikke trenger nytt drivstoff. Det finnes imidlertid et problem å overkomme; solseil må være svært store for å være effektive, og ettersom kraften fra solvinden avtar kvadratisk med avstanden fra solen fungerer de best i det indre solsystemet. Energikilden trenger ikke nødvendigvis være en stjerne, men også andre kilder som for eksempel laser, mikrobølger og magnetfelt kan benyttes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
How sails work
Kramvigbrygga

Kramvigbrygga er et tidligere forretningslokale i Sørreisa som idag er museum og en del av Midt-Troms Museum. Bygningen ble i 1998 overdratt vederlagsfritt fra M.A. Kramvig A/S til Sørreisa kommune, med sikte på at kommunen og regionmuseet skulle restaurere brygga.
Gjennom tilskudd fra regionmuseet, fylkeskommunen og kommunen har det blitt mulig å sette bygningens førsteetage istand gjennom et omfattende restaureringsarbeid som ble ferdigstilt i 2009.
Huset ble bygget i 1887 som pakkhus for Reisen Forbrugerforening som drev landhandel her. I 1891 ble eiendom, hus og varebeholdning solgt til handelsbetjent Martin Anton Kramvig. Firmaet M.A. Kramvig drev handelsvirksomhet i bygningen fram til 1975.
Bygningen er oppført i bindingsverk i 2,5 etasjer. I flere omganger har den opprinnelige bygningskroppen  fått flere tilbygg, hvor den siste skjedde i 1950-årene. I dag framstår den som en sammenhengende bygning i sveitserstil.
Brygga har sin egen venneforening – «Kramvigbryggas venner».
Kramvigbrygga er Sørreisa kommunes tusenårssted, og det statlige tilskuddet kommunen fikk i denne forbindelsen ble brukt til innvendig opprusting av brygga.


== Eksterne lenker ==
(en) Kramvigbrygga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kramvikbrygga, Vika på Midt-Troms Museums hjemmeside
Kramvigbrygga på Sørreisa kommunes hjemmeside
Kramvigbrygga på Sørreisa historielags hjemmeside
-Vårt nye lille kulturhus på ISorreisa.no
Feddersen & Nissen

Feddersen & Nissen er et tidligere Handelshus i Hammerfest, grunnlagt av Anders Rambech Nissen i kompaniskap med Franz Heinrich Feddersen i 1861.
Feddersen & Nissen var et handelshus i Hammerfest som gjennom menneskealdre skulle bli av stor betydning for byens liv, og mange fiskevær langs finnmarkskysten. Etter tre år ble kompaniskapet også befestet med familiebånd, idet Nissen giftet seg med Feddersens datter, Heinriche. I 1895 trådte Franz Heinrich Feddersen ut av firmaet og hans svigersønn Anders Rambech Nissen ble nå eneinnehaver, men bare tre år senere døde begge grunnleggerne med bare en ukes mellomrom. Anders Rambech Nissens sønn Franz Heinrich Feddersen Nissen fikk nå lederansvaret.
Firmaet var en stor eksportør av fisk og ishavsprodukter i landsdelen, og drev ishavsfangst med rundt 11 ishavskuter.  Firmaet hadde et stort ishavsbruk på Fuglenes i Hammerfest. Firmaet utviklet seg og hadde filialer i Honningsvåg, Kjøllefjord, Dyfjord, Skjøtningberg, Gjesvær, Tufjord, Mehamn, Berlevåg og Hamningberg. Firmaet drev med både fiskeproduksjon, ishavsfangst, eksport og butikkvirksomhet.
De to sønnene Trygve Nissen og Heinrich Nissen overtok ledelsen av firmaet i 1920. Ishavsbruket på Fuglenes i Hammerfest var et innholdsrikt anlegg, og herfra ble ishavskutene utrustet for avgang fra medio mars med retur første halvdel av mai. Ishavskutene var «Wildflower» og «Sælen» 1910, «Venus», «Altenfjorden», «Drott» fra 1906, «Veiding» bygget i 1918 og innkjøpt i 1923.  «Lillan», som den aller nyeste ble bygget for rederiet i 1935.  Brukets arbeidsformann helt til evakueringen var bødker Rudolf J.M.Olsen. Han bodde rett ovenfor bruket og var Hammerfests sist arbeidende bødker. Under krigen ble det store anlegget med kaier og pakkhus brent og slettet med jorden. Heinrich Nissen hadde evakuert til Bjarkøy og fortsatte virksomheten delvis derfra. Dette førte til at firmaet ble delt i 1947, og Heinrich overtok ishavsrederiet unntatt ishavskuta M/S «Veiding». Broren Trygve ble i Hammerfest og fortsatte virksomhet her under eget navn, Trygve Nissen AS. Firmaet hadde etter krigen i tillegg virksomhet i Tufjord, Gjesvær, Kjøllefjord, Dyfjord og Mehamn. Krigen førte altså til oppdeling av Feddersen & Nissen og at den store ishavsflåten og ishavsbruket til Feddersen & Nissen på Fuglenes ikke ble gjenoppbygd, med dette ble flere generasjoners ishavsdrift borte fra ishavsbyen Hammerfest historie.


== Kilder ==
Havet ved din stuedør, jubileumsskrift i anledning Hammerfest Handelsstandsforenings (HHF) 150-årsjubileum 1844-1994, utgitt 1994
Hammerfest historielags kalender 2008
Dødsmerket

Dødsmerket (originaltittel: Marked for Death) er en amerikansk actionthriller fra 1990 med Steven Seagal i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Basil Wallace og Keith David. Regi er ved Dwight H. Little. Steven Seagal var medprodusent.


== Handling ==
Naroktikaspaneren Hatcher (Steven Seagal) er utbrent og sier derfor opp jobben og drar tilbake til sine røtter og stedet hvor søsteren og hennes datter bor. Etter en stund oppdager han imidlertid at den idylliske småbyen herjes av brutale narkolangerne fra Jamaica. I utgangspunktet vil ikke han ikke blandet seg inn, men hans gamle politikamerat er såpass ivrig på å få bukt med problemene at Hatcher til slutt gir etter. Hatcher får en av de mange jamaicanske narkoselgerne buret inn, noe som fører til at både han og hans familie blir «dødsmerket» av narkobandens leder Screwface. Ikke lenge etter kjører en bil forbi huset til Hatchers søster og fyrer løs. Hennes datter blir hardt skadd, og nå er det ingen vei tilbake for Hatcher. Han blir tvunget til å rydde narkoligaen av banen før de gjør det samme med ham. Det hele utvikler seg til en vinn-eller-forsvinn-situasjon mellom Hatcher og den jamaicanske banden ledet av den fryktede legenden Screwface.


== Om filmen ==
AnmelderneDødmerket fikk lunken mottakelse av anmelderne og har bare oppnådd 27 % på Rotten Tomatoes.Den ble dårlig mottatt av Aftenpostens filmanmelder. Det norske filmnettstedet CINERAMA gav den bare terningkast i forbindelse med en DVD-lansering i 2001. Anmelderen skrev blant annet at: «Marked to Death er med andre ord en helt ordinær Steven Seagal-film, med en tøff biljakt og bra musikk som trekker opp, og smal historie og sjabre skuespillprestasjoner og slåssescener som trekker ned».
PublikumFilmen ble en moderat publikumssuksess og innbrakte $57 millioner globalt, hvorav $43 millioner i USA alene.


== Rollebesetning ==
Steven Seagal ... John Hatcher
Basil Wallace ... Screwface
Keith David ... Max
Tom Wright ... Charles
Joanna Pacuła ... Leslie
Elizabeth Gracen ... Melissa
Danielle Harris ... Tracey
Al Israel ... Tito Barco
Arlen Dean Snyder ... Duvall
Victor Romero Evans ... Nesta
Michael Ralph ... Money
Danny Trejo ... Hector


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dødsmerket på Internet Movie Database 
(no) Dødsmerket hos Filmfront 
(sv) Dødsmerket i Svensk Filmdatabas 
(da) Dødsmerket i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dødsmerket på Allociné 
(nl) Dødsmerket på MovieMeter 
(en) Dødsmerket på AllMovie 
(en) Dødsmerket på Turner Classic Movies 
(en) Dødsmerket på Rotten Tomatoes 
(en) Dødsmerket på Metacritic
Shanghai Hongqiao jernbanestasjon

Shanghai Hongqiaojernbanestasjon (forenklet kinesisk: 上海虹桥站, tradisjonell kinesisk: 上海虹橋站, pinyin: Hóngqiáo Huǒchē Zhàn) er en av de fire større jernbanestasjoner i Shanghai i Folkerepublikken Kina. De andre tre er Shanghai hovedjernbanestasjon, Shanghai sørbanestasjon og Shanghai vestbanestasjon.
Den var er den største jernbanestasjon i Asia.Shanghai Hongqiao ligger i bydistriktet Changning i Shanghai, og er en del av et trafikknutepunkt med en rekke forskjellige befordringsmidler som henger sammen. For eksempel ligger stasjonen rett inn mot Terminal 2 på Shanghai Hongqiao internasjonale lufthavn. 
Byggingen av jernbanestasjonen tok til 20. juli 2008, og den stod ferdig og ble åpnet 1. juli 2010, samtidig med at Huning høyhastighetsjernbane ble satt i trafikk.
Stasjonen dekker ca. 1,3 millioner kvadratmeter med en romslig ventehall og 30 plattformer, de fleste av dem konfigurert for høyhastighetstog.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Shanghai Train Guide – Timetables & Tips & Routes & Schedule
Nordisk mesterskap i fotball 1981–83

Nordisk mesterskap i fotball 1981–83 var trettende og siste gang Nordisk mesterskap i fotball ble arrangert i tilnærmet tradisjonell form. Danmark, Finland, Norge og Sverige deltok.
I likhet med den tolvte utgaven gikk turneringen over kun 3 år. Det ble spilt 5 kamper i 1981 og 1982 og kun en kamp i 1983. Dette fordi den 12. og siste kampen i turneringen mellom Sverige og Norge ikke ble spilt, siden Danmark i realiteten allerede hadde vunnet. Dette til tross for at den siste kampen kunne avgjøre plasseringen mellom Sverige og Norge. 
Danmark vant turneringen for andre gang på rad og tredje gang totalt.


== 1981 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1982 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== 1983 ==


=== Kamper ===


=== Tabell ===


== Referanser ==
Påskkärring

Påskkärring, svensk for «påskekjerring», er ifølge gammel svensk folketro en heks som flyr på sopelime til Blåkulla, svenskenes Blokksberg, skjærtorsdag (eller natta før) og kommer tilbake påskedagen.
Siden 1800-tallet har det også vært tradisjon i deler av Sverige at barn og ungdom kler seg ut som hekser eller koner med skaut og kjole og «går påskkärring» skjærtorsdag. Barna går da fra hus til hus og bytter egne påskebrev (påskbrev), tegninger og hilsner mot godteri og smågaver.
Opprinnelig var det unge voksne som deltok, på samme måte som for julebukkene. På 1900-tallet ble skikken overtatt av små barn. Tradisjonene varierer noe fra sted til sted. I Vest-Sverige har det vært vanligst å gå påskekjerring påskeaften. Både gutter og jenter kan kle seg ut som hekser, eventuelt som påskgubbar med hatt og barter, eller som hunder og katter.
Også i deler av Finland er det tradisjon for pääsiäisnoita, påskhäxa, «påskeheks».  Finske barn kler seg ut, går rundt med dekorerte kvister og bytter til seg godteri på palmesøndag eller påskeaften.
Bakgrunnen er gamle forestillinger om hekser og trolldom. Blant annet skal Guds beskyttelse være på sitt laveste langfredag, og de onde maktene passer på å være aktive da.
I Sverige, særlig i vest og sør, og i finlandssvenske områder i Österbotten har det på påskeaften også blitt tent påskbrasa eller pääsiäiskokko, «påskebål», for å beskytte mot påskeheksene. Skikken kan ha kommet fra Nederland på 1700-tallet.
Figurer av påskekjerringer med skaut som rir på sopelimer, gjerne med kaffekjele og svart katt, er blitt vanlig påskepynt i Sverige.

		
		


== Se også ==
Halloween
Julebukk


== Eksterne lenker ==
(en) Easter witches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kalmar läns museum om Påskkärringarna i folktron (på svensk)
forskning.no 2014: Pass deg for påskeheksa!
Amstel Gold Race 2006

2006-utgaven av sykkelløpet Amstel Gold Race ble arrangert 16. april 2006 for 41. gang i den nederlandske provinsen Limburg. Løpet er 253,1 kilometer langt med start i Maastricht og innkomst i Valkenburg.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Rittets hjemmeside
Løpskart
(en) Amstel Gold Race 2006 på www.the-sports.org
Out for Justice

Out for Justice er en amerikansk actionthriller fra 1991 med Steven Seagal i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av William Forsythe, Jerry Orbach og Jo Champa. Regi er ved John Flynn. Seagal var medprodusent.


== Handling ==
Smågangsteren Richie (William Forsythe) skyter ned og dreper en politimann, tilsynelatende uten grunn. Politimannens partner og venn, Gino (Steven Seagal), sverger hevn og bestemmer seg for å drepe Richie koste hva det koste vil. I det italienske nabolaget i Brooklyn starter han derfor en hensynsløse ferd igjennom byens kriminelle elementer. Richie er tillknyttet mafiaen, men når han dreper tilfeldige, uskyldige mennesker i narkorus begynner mafiaen også å jakte på ham. Gino er oppvokst i nabolaget og har gode kontakter i mafiaen, men han nekter å la dem få ta hånd om problemet.


== Om filmen ==
Opprinnelig inneholdt filmen såpass brutale voldsskildringer at den fikk en NC-17-rating i USA. Den fikk sensurproblemer i flere land og filmskaperne måtte derfor se seg nødt til å dempe volden.

AnmelderneOut for Justice ble jevnt over dårlig mottatt av filmkritikerne og har bare oppnådd 23 % på Rotten Tomatoes.Anmelderen på den norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast tre i 2000 og skrev blant annet følgende: «Handlingen i filmen bygger på en av de store actionfilm klisjéene, mordet på en partner. Vi har sett alt før og her finnes det handling nok til å fylle en kortfilm på fem minutter. Det lille som er brukes opp tidlig i filmen og resten av filmen er en lang rekke slåsskamper. Dialogen er latterlig banal; Seagal og motspillerne lirer av seg det ene dumme utsagnet etter det».
PublikumFilmen kan beskrives som en moderat publikumssuksess da den innbrakte nesten $40 millioner på amerikanske kinoer i 1991. De to forrige filmene med Steven Seagal innbrakte henholdsvis $43 millioner (Dødsmerket) og $47 millioner (Hard to Kill). Produksjonskostnadene til Out for Justice var på ca $14 millioner.


== Rollebesetning ==
Steven Seagal ....Detective Gino Felino
William Forsythe ....Richie Madano
Anthony DeSando ....Vinnie Madano
Jerry Orbach ....Captain Ronnie Donziger
Jo Champa ....Vicky Felino
Shareen Mitchell ....Laurie Lupo
Ronald Maccone ....Don Vittorio
Sal Richards ....Frankie
Gina Gershon ....Pattie Madano
Jay Acovone ....Bobby Arms
Nick Corello ....Joey Dogs
Robert LaSardo ....Bochi
John Toles-Bey ....King
Joe Spataro ....Bobby Lupo
Julianna Margulies ....Rica
Dominic Chianese ....Mr. Madano
Vera Lockwood ....Mrs. Madano
Dennis Karika ....The Trainer
Ed Deacy ....Detective Deacy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Out for Justice på Internet Movie Database 
(no) Out for Justice hos Filmfront 
(sv) Out for Justice i Svensk Filmdatabas 
(da) Out for Justice i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Out for Justice på Allociné 
(nl) Out for Justice på MovieMeter 
(en) Out for Justice på AllMovie 
(en) Out for Justice på Turner Classic Movies 
(en) Out for Justice på Rotten Tomatoes 
(en) Out for Justice på Metacritic
Sellnrod

Sellnrod er et tettsted i kommunen Mücke i delstaten Hessen i Tyskland. Den har 809 innbyggere (2006). På grunn av endelsen -rod er den trolig anlagt mellom år 800 og år 1000.
Schirgiswalde

Schirgiswalde (sorbisk: Šěrachow) er en bydel i kommunen Schirgiswalde-Kirschau i Landkreis Bautzen i den sørøstlige delen av Fristaten Sachsen. Frem til 1. januar 2011 var Schirgiswalde også en selvstendig kommune, og en del av forvaltningsfellesskapet Schirgiswalde.
Schirgiswalde befinner seg i Lausitzer Bergland ved elven Spree, og er et statlig anerkjent rekreasjonssted.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Schirgiswalde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons