jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anders Steen

Anders Steen (født 1759, død 2. november 1828) var en norsk skipskaptein og gårdbruker. Han var valgt inn som stortingsrepresentant til det første overordentlige Storting i 1814 hvor han skulle representere Hedemarkens amt. Det er noe uvisst om han i det hele tatt møtte; av Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814-1845 side 173 og 174 fremgår det at sogneprest Andreas Frederik Weidemann møtte som suppleant i stedet for Steen som meldte lovlig forfall.  


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografisk informasjon om    Anders Steen   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814-1845 side 173 og 174
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 826


== Eksterne lenker ==
(no) Anders Steen hos Norsk senter for forskningsdata
Leifbreen

Leifbreen er en 4 km lang og 5 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen på Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen faller nedover mot sør fra Kvithetta (728 m), Brattberget (667 m) og Haitanna (937 m) og mot Vasil'evbreen i sørøst. Den er en ren innlandsbre uten utløper til hav, og den grenser direkte (med klokka) mot Kvithettebreen, Brattkneikbreen, Vasil'evbreen, Lathambreen og Brazybreen. Den har ingen morene-masser. 
Breen har sitt navn etter Leif Ragnar Dietrichson, deltaker ombord på ulykkesfarkosten Latham 47.


== Referanser ==
Andreas Frederik Weidemann

Andreas Frederik Weidemann (født 1763, døpt 12. september, død 17. oktober 1847) var en norsk sogneprest fra Hedmark. Han møtte som stortingsrepresentant til 
det første overordentlige Storting i 1814 i stedet for Anders Steen som hadde meldt lovlig forfall. Han representerte Hedemarkens amt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografisk informasjon om    Andreas Frederik Weidemann   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814-1845 side 173 og 174
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 943


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Frederik Weidemann hos Norsk senter for forskningsdata
Hans Hansen Grundset Bjølset

Hans Hansen Grundset Bjølset (født 1769 på Elverum, døpt 8. januar, død 17. april 1822) var skogeier, forlikskommissær og
stortingsrepresentant til 
det første overordentlige Storting i 1814 hvor han representerte Hedemarkens amt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografisk informasjon om    Hans Hansen Grundset Bjølset   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 94


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Hansen Grundset Bjølset hos Norsk senter for forskningsdata
Bolzano Vicentino

Bolzano Vicentino er en italiensk kommune i provinsen Vicenza i Veneto. Kommunen har 6 568 innbyggere.I Lisiera, en frazione i kommunen, finnes en av Palladios villaer. Det er Villa Valmarana Scagnolari Zen fra omkring 1563. 


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bolzano Vicentino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hellik Rui

Hellik Rui (født 25. mai 1871 i Jondalen ved Kongsberg, død 8. juli 1939 i Oslo) var en norsk gravørmester.
Rui gikk fra 1887 til 1894 i lære hos myntgravør Ivar Throndsen. Han fikk i 1896 stipend for videre studier i Berlin. I 1898 etablerte han egen virksomhet i Oslo. Gravørforretningen leverte medaljer, seglstamper, signetringer, stempler og finere trykksaker. Den holdt fra 1907 til i Underhaugsveien 9 i Oslo. Blant hans medaljer er reversen til Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930, en privat minnemedalje til samme anledning og en portrettmedalje av Bjørnstjerne Bjørnson i anledning hundreårsdagen i 1932.I 1911 tok han initiativ til å stifte Norsk Gravør Forening. Fra 1911 til 1924 var Rui formann i foreningen. Sammen med sin læremester Ivar Throndsen var han i 1926 første mottager av Den Skarpe Stikkel i gull, Norsk Gravørmester Forenings høyeste utmerkelse.Sønnen Halfdan Rui (1905–1978) var også gravør. Begge signerte sine arbeider med «H. Rui».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arbeider av Hellik Rui Arkivert 28. juli 2010 hos Wayback Machine., Universitetsmuseenes mynt- og medaljesamlinger
Halfdan Rui

Halfdan Rui (født 18. september 1905 i Oslo, død 2. mars 1978 samme sted) var en norsk gravørmester.
Rui var utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og begynte som gravør i 1921. Også faren, Hellik Rui, var gravør og Halfdan Rui overtok gravørfirmaet etter sin far da han døde i 1939. Begge signerte sine gravørarbeider med signaturen «H. Rui». Firmaet hadde lokaler og verksted i Underhaugsveien 9  i Homansbyen i Oslo.Ruis gravørforretning laget medaljer, seglstamper, signetringer, finere papirvarer og andre arbeider. Blant annet hadde firmaet ansvar for offentlige segl og medaljer. Det laget videre stempler for Postverket. Firmaet spesialiserte seg også på heraldiske arbeider og utførte slektsvåpen.Han var engasjert i Norsk Gravørmester Forening, der han var formann i to perioder (1948–1957 og 1959–1963). Rui mottok foreningens fremste utmerkelse, Den skarpe stikkel i gull.Rui var også en kjent som numismatiker og botaniker. Han publiserte artikler i begge emner. Han var konsultativt medlem av komite for norske lavnavn i Norsk Botanisk Forening og også æresmedlem i foreningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arbeider av Halfdan Rui Arkivert 28. juli 2010 hos Wayback Machine., Universitetsmuseenes mynt- og medaljesamlinger
H. Rui

H. Rui kan vise til de norske gravørene:

Hellik Rui (1871–1939)
Halfdan Rui (1905–1978)
Hasselelva kraftstasjon

Hasselelva kraftstasjon er et vannkraftverk i Hasselvika i Rissa kommune i Trøndelag. 
Det har inntak i Litjvatnet, 95 moh. Fallhøyden er 60 meter.
Kraftstasjonen eies av Rissa Kraftlag og ble bygd 1919.. Maskineriet er modernisert i 1980.
Midlere årsproduksjon er på 3,6 GWh og siden 1980 er installert effekt 1,1 MW fra en francisturbin.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Ferdinand Hodler

Ferdinand Hodler  (født 14. mars 1853, død 19. mai 1918) var en sveitstisk kunstmaler. Han arbeidet innenfor kunstretningene symbolisme og art nouveau (jugendstil). Han regnes som den mest berømte sveitsiske maleren fra 1800-tallet. 


== Utvalgte kunstverk ==
1878: Am Ufer des Manzanares, 44 x 65 cm. Musée d’art et d’histoire i Genève
1886: Das mutige Weib, 99 cm x 171,5 cm. Kunstmuseum Basel i Basel
1890: Mädchen im Hemd, am Fenster. Clemens-Sels-Museum i Neuss
1892: Die Lebensmüden, 149,7 x 294 cm. Neue Pinakothek i München
1895: Abend am Genfersee von Chexbres aus, 100 x 130 cm. Kunsthaus Zürich i Zürich
1897: Der Traum. Privatsamling
ca. 1906: Landschaft am Genfer See, 59,8 x 84,5 cm. Neue Pinakothek
1907: Der Silvaplanersee im Herbst, 71 x 92,5 cm.  Kunsthaus Zürich
1909: Femme joyeuse, 127 × 74 cm. I private eie
Bildnis Madame de R.
ca. 1911: Genefer See von Chexbres aus, 71 x 90 cm.
1911: Genfer See mit Jura. Kunsthalle i St. Gallen
1911: Das Breithorn, 70 x 77 cm. Kunstmuseum i St. Gallen
ca 1913: Thunersee mit Stockhornkette. I privat eie
1913: Einigkeit (Schwur). Neues Rathaus i Hannover
1917: Landschaft bei Caux mit aufsteigenden Wolken, 65,5 x 81 cm. Kunsthaus Zürich
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ferdinand Hodler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferdinand Hodler – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Consigliere

Consigliere betyr «rådgiver» på italiensk og betegner rådgiveren til mafiafamiliens «don». Familiens consigliere står nærmest familiens «don» og nyter stor tillit hos ham.
I La Costa Nostra er det 3 som "Styrer" en familie Familiens sjef, Familiens "Undersjef" og Consigliere som den 3 viktigste.


== Litteratur ==
Capeci, Jerry. The Complete Idiot's Guide to the Mafia. Indianapolis: Alpha Books, 2002. ISBN 0-02-864225-2.
Kellner

Kellner:

Alexander (Wilhelm Armin) Kellner (* 1961, Vaduz)
(August) Friedrich Kellner (1885, Vaihingen an der Enz  –  1970, Lich)
Gyula Kellner (1871, Budapest  –  1940, Szolnok), en ungarsk friidrettsutøver
Johann Christoph Kellner (1736, Gräfenroda)
Johann Peter Kellner (1705, Gräfenroda  –  1772)
Paul Kellner (1890, Spandau  –  1972, Berlin), en tysk svømmer
Alexander Korda, Kellner Sándor (László) (1893, Pusztatúrpásztó  –  1956, London)


== Se også ==
The Kellner-Partington Paper Pulp Co. Ltd., etablert i Manchester 1889
servitør (kelner, Kellner)
Kelner!, et musikkalbum med Odd Børretzen og Lars Martin Myhre, utgitt i 2002
Stengte dører (album)

Stengte dører er et musikkalbum med 018, utgitt i 1984 på Kirkelig Kulturverksted.


== Sporliste ==
«Vil du lete litt etter meg»
«Brenn broer»
«Sperret inne»
«Skriften på veggen»
«Forstår det ikke»
«Kald krig»
«Marionett»
«Hans Petter»
«Charlie»
«For stolt til å snu»


== 018 ==
Jostein Borgmo - sang
Trond Amlie - gitar
Ingar Amlien - bass
Bjørn Vikenes - trommer
Bjørn Anders Hermundstad - keyboardprodusenterAndy Kidd
Erik Hillestad


== Eksterne lenker ==
(en) Stengte dører (album) på Apple Music 
(en) Stengte dører (album) på Discogs 
(en) Stengte dører (album) på MusicBrainz 
(en) Stengte dører (album) på Spotify
Førenestunnelen

Førenestunnelen var en veitunnel på riksvei 5 i Vestland. Tunnelen var 302 meter lang og ligger i Sunnfjord kommune.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Liten fuggel

Liten fuggel er et musikkalbum med Vamp, utgitt den 19. oktober 2012.


== Sporliste ==
«Ord» (Odin Staveland)
«Se meg» (Hovland/Staveland)
«Liten fuggel» (Hovland/Staveland)
«Oles vise» (Erik Bye)
«Benonis vuggesang» (Hovland/Staveland)
«Elisabeth og Elinborg» (Pálsdóttir/Staveland)
«Skål» (Hovland/Staveland)
«Karusell» (Odin Staveland)
«I min sørgebåt» (Hansen/Sortland)
«Sjel, men ingen skjorta» (Hovland/Staveland)
«Åpen himmel» (Ø. Staveland/O. Staveland)


== Medvirkende ==


=== Vamp ===
Paul Hansen – sang, gitar, mandolin, munnspill, kor, låtskriver
Øyvind Staveland – sang, fele, fløyter, bratsj, enrader, trekkspill, autoharpe, kor, låtskriver
Torbjørn Økland – gitarer, mandolin, trompet, bouzouki, kor
Calle Apeland – bass, kontrabass, kor
Odin Staveland – sang, flygel, piano, trøorgel, hammondorgel, trekkspill, trommer, kor, låtskriver


=== Andre medvirkende ===
Eivør Pálsdóttir - sang, kor, låtskriver
Torstein Lofthus - trommer
Bugge Wesseltoft - flygel
Espen Lind - produsent, tekniker, miksing
Entcho Todorov - fiolin
Yoon Kwon - fiolin
Ronald Lawrence - bratsj
David Eggar - cello
Andreas Karlsen - B-kornett
Erik Eilertsen - flygelhorn
Rune Brodahl - F-horn
Bjørg Bøe - F-horn
Sverre Olsrud - euphonium
Andreas Grønneberg - tuba
Jan Erik Kongshaug - tekniker, miksing
Peer Espen Ursfjord - tekniker
Roy Hendrickson - tekniker
Theodor Kapnas - tekniker
Chuck Palmer - dirigent
Jørgen Malo - arrangør
Lars Erik Gudim - arrangør og dirigent
Björn Engelmann - mastering
Haakon Nordvik - fotograf
Martin Kvamme - design


== Kilder ==
Liten fuggel


== Eksterne lenker ==
(en) Liten fuggel på Discogs 
(en) Liten fuggel på MusicBrainz 
(en) Liten fuggel på Spotify 
(no) Liten fuggel på Rockipedia
Kleivatunnelen

Kleivatunnelen var en veitunnel på riksvei 5 i Vestland. Tunnelen var 907 meter lang og ligger i Sunnfjord kommune.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Streksvoratunnelene

Streksvoratunnelene er to veitunneler på riksvei 5 i Vestland. Tunnelene er rasoverbygg som er henholdsvis 40 og 93 meter lange. De ligger i Sunnfjord kommune.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Vaskebrett og bælj

Vaskebrett og bælj er et musikkalbum med Bygg Band, utgitt i 1983. Dette er bandets debutalbum og er produsert av Terje Tysland.


== Sporliste ==
«Fredagskveld»
«Big Mamou»
«Å skjæra mi»
«La Robe de Rosalie»
«Slusk»
«Zydeco Cha-Cha»
«Bygningsarbeideren»
«Colinda»
«Svart arbeid»
«Strilagut» (med Egil Mongstad)
«Jolie Coeur»
«Horekunde»
«Jolie Blon»
Tomtabacken

Tomtabacken er med sine 377 moh. det høyeste punktet i Småland og Götaland. Toppunktet ligger i Sydsvenska höglandet sør for Malmbäck. På toppen står et utsiktstårn som ble istandsatt og gjenåpnet for publikum i 2012.
Stien Höglandsleden går forbi Tomtabacken. Man kan også komme dit med bil. Toppunktet ligger 300 m fra landeveien.
Selv om høyden over havet er beskjeden, er det langt til nærmeste topp som er høyere. Avstanden til Kalklinten i Kindla naturreservat vest for Storå er 250 km. Denne sekundærfaktoren er den tredje lengste i Skandinavia, bare slått av Kebnekaise og Galdhøpiggen.


== Fotnoter ==


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Eksterne lenker ==
Gjenåpning av utsiktstårnet, Sveriges Radio, 13. mai 2012
Tomtabackens Vänner
Mehran Modiri

Mehran Modiri (persisk: مهران مدیری , født 7. april 1967 i Teheran) er en iransk regissør og skuespiller. Hans mest kjente verk er Saat-e Khosh, Pavarchin, Noghtechin, Shabha-ye Barare, Bagh-e Mozafar, Mard-e Hezar Chehre, Mard-e Do Hezar Chehre , Ghahve-ye Talkh og Vila-ye man. Det siste verket var Vila-ye man, som blei utgitt på cd og dvd.


== Eksterne lenker ==
(en) Mehran Modiri på Internet Movie Database 
(en) Mehran Modiri på AllMovie 
(en) Mehran Modiri hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
The Source Of Mehran Modiri (fanside)
William Graham (lokfører)

For den irske idrettsutøveren med samme navn, se William Graham
William Graham (født 25. august 1821 i Darlington, død 3. april 1909) var en engelsk lokomotivfører. I 1854 ble han hentet til Oslo for å føre lokomotivet på Norges første offisielle rute på Hovedbanen mellom Oslo og Eidsvoll. 1. september førte han toget og fikk etter det tilnavnet «Norges første Lokomotivfører», en tittel som også er påført hans gravminne.Da Graham flyttet til Oslo i 1854 tok han med kone og syv barn. Han hadde da arbeidet i flere år som lokfører i England. Etter ankomst Oslo bidro han selv til byggingen av strekningen. Han og familien ble boende i Norge. Etter at hans kone døde, giftet han seg på nytt med Tonette Andersdatter fra Vestre Toten. De fikk tre barn sammen.Arbeid som lokfører i Norge midt på 1800-tallet var værhardt. Det var ikke innebygget førerhus, slik at føreren satt i regn, vind og snø.Ifølge Grahams etterkommere ble han sjelden syk. Han arbeidet på Hovedbanen, med kun noen unntaksvise vakter på Kongsvingerbanen, frem til han gikk av med pensjon i 1890.


== Referanser ==
Jan-Ole Hesselberg

Jan-Ole Hesselberg (født 28. juni 1978) er en norsk psykolog og formidler. Han er blant annet kjent fra de populærvitenskapelige TV-seriene Folkeopplysningen (NRK1) og Typisk deg med Petter Schjerven (TVNorge), hvor Hesselberg også var involvert i det redaksjonelle arbeidet i produksjonsselskapet Teddy TV som produserte begge seriene. 
I Folkeopplysningen diskuterte han med programlederen, fysiker Andreas Wahl, og forsøkte å beskrive psykologiske forklaringer og virkningsmekanismer bak overnaturlige fenomener og alternativ behandling som forskning viser ikke har annen effekt. 
I 2022 utgav han en populærvitenskaplig bok om beslutningspsykologi, Bedre beslutninger - Om kreftene som påvirker vurderingene dine og hvordan du tøyler dem. 


== Yrkesbakgrunn ==
Jan-Ole Hesselberg fullførte profesjonsstudiet i psykologi ved NTNU januar 2006. Han ble psykologspesialist innen klinisk voksenpsykologi 2011. Han begynte som psykolog ved Sykehuset Namsos i 2006 og var leder for Allmennpsykiatrisk enhet fra 2007-2008 hvor han ledet et omstillingsprosjekt. Senere jobbet han blant annet i Ås kommune og Sykehuset Østfold HF, før han begynte fulltid med formidling og TV-produksjon i Teddy TV.I januar 2016 begynte Hesselberg som ledende fagsjef i ExtraStiftelsen. Der har han ansvaret for den helsefaglige profilen og strategiske arbeidet. I 2016 engasjerte Hesselberg i arbeidet mot publiseringsskjevhet i helseforskningen. I oktober organiserte ExtraStiftelsen markeringen av norsk støtte til den internasjonale AllTrials-kampanjen og leverte 4. november 2016 underskriftene til 31 norske organisasjoner og institusjoner til Kirke-, utdannings- og forskningskomiteens leder Trond Giske. 


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Jan-Ole Hesselberg  og Reidunn Lognvik Reinholdt Bedre beslutninger - Om kreftene som påvirker vurderingene dine og hvordan du tøyler dem Kagge forlag ISBN 139788248928256


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Jan-Ole Hesselberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jan-Ole Hesselberg på Internet Movie Database
Grevskapet Montbéliard

Grevskapet Montbéliard (fransk Comté de Montbéliard), også kjent som grevskapet Mömpelgard (tysk Grafschaft Mömpelgard), var et grevskap i Det tysk-romerske riket omkring byen Montbéliard i dagens Franche-Comté i Frankrike. Fra 1444 og utover var det eiet av Huset Württemberg.


== Historie ==
Grevskapet ble opprettet i 1042 av keiser Konrad II i området til grevskapet Bourgogne, som var en del av kongedømmet Arles, en del av riket siden 1033. Det ble ledet av en linje av grever av Montbéliard fra vasallen til Konrad, Ludvig av Mousson i Øvre Lorraine, ektemannen til grevinne Sofie av Bar, og etterkommerne deres fra Scarpone-familien. I 1163 ble herre Amadeus II av Montfaucon greve av Montbéliard ved å gifte seg med Sofie, datter av grev Theodoric II (Thierry II), som ikke hadde mannlige arvinger. 

I 1407 giftet grevinne Henriette, arvingen til grev Stefan av Montfaucon seg med Eberhard IV av Württemberg og grevskapet ble en del av den schwabiske adelen i Tyskland. I tillegg til grevskapet Montbéliard, førte grevinne Henriette med seg medgift i form av lenene Granges (Bourg), Clerval, Passavant, Etobon, Porrentruy med Saint-Hippolyte, og landområdene Franquemont (Goumois). Noen av disse var i grevskapet Bourgogne. 
Eberhard IV døde i 1419 og da Henriette døde i 1444 gikk Montbéliard til sønnen deres grev Ludvig I av Württemberg-Urach. Sønnen hans, Eberhard V annekterte Montbéliard som en del av grevskapet Württemberg, selv om det beholdt statusen som et eget område og eget grevskap. I 1495 ble greven av Montbeliard Eberhard V av Württemberg opphøyet til hertug og grevskapet ble «fyrstedømmet Montbéliard». Under hertug Ulrik, som var i eksil, ble fyrstedømmet protestantisk i 1524. 
Montbéliard ble så styrt av yngre greiner av Huset Württemberg i flere hundreår. Grev Fredrik I av Montbéliard arvet igjen hertugdømmet Württemberg i 1593, men i 1617 ble grevskapet igjen skilt ut for den yngre sonen Ludvig Fredrik og igjen styrt av etterkommerne hans til det falt tilbake til Württemberg i 1723. Med annekteringen i 1748 av «de fire landområdene» (Héricourt – Châtelot – Clémont - Blamont) av kong Ludvig XIV av Frankrike, ble fyrstedømmet redusert til et «enkelt grevskap» fram til den franske revolusjonen i november 1793. 


== Innlemming i Frankrike ==
Fram til 1793 var grevskapet Montbéliard okkupert av Den første franske republikken. Etter at de franske styrkene under Jean Victor Marie Moreau hadde drevet felttog mot Württemberg under den første koalisjonskrigen i 1796, sa hertug Fredrik II Eugene omsider fra seg alle rettene til Montbéliard. I 1797 ble kantonene overført til departementet Mont-Terrible. Departementet ble nedlagt i 1800 og annektert i departementet Haut-Rhinet. I 1814 mistet Haut-Rhin områdene som hadde vært en del av Mont-Terrible og de ble gitt tilbake til Sveits, utenom Montbéliard, som var overført til departementet Doubs.


== Litteratur ==
Sönke Lorenz, Peter Rückert (Hrsg.): Württemberg und Mömpelgard. 600 Jahre Begegnung. = Montbéliard – Wurtemberg, 600 ans de relations (= Schriften zur südwestdeutschen Landeskunde 26). DRW-Verlag Weinbrenner, Leinfelden-Echterdingen 1999, ISBN 3-87-181426-1.
Fürstenberg-Möhringen

Fürstenberg-Möhringen var et grevskap i Fürstenberg. Det ble skilt ut fra Fürstenberg-Blomberg, og ble arvet av grevene av Fürstenberg-Stühlingen i 1641.


== Grever av Fürstenberg-Möhringen (1599 - 1641) ==
Wratislaw I (1599 - 1631)
Francis II (1631 - 1640)
Francis Wratislaw (1640 - 1641)


== Eksterne lenker ==
House of Fürstenberg Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine. hos europeanheraldry.org
Fürstenberg-Möhringen Arkivert 24. november 2014 hos Wayback Machine. hos Regnal Chronologies
Geschichte des Hauses und Landes Fürstenberg: aus Urkunden und den ..., Volum 2
Leonid Zjabotinskij

Leonid Ivanovitsj Zjabotinskij (ukrainsk: Леонід Іванович Жаботинський; (født 28. januar 1938 i Sumy oblast, død 14. januar 2016 i Zaporizjzja) var en ukrainsk vektløfter. Han har satt 17 verdensrekorder i supertungvektsklassen og er to ganger olympisk mester.
Zjabotinskij var flaggbærer for Sovjetunionen under Sommer-OL 1968.


== OL-medaljer ==
1964  Tokyo  Gull i supertungvekt  Sovjetunionen
1968  Mexico by  Gull i supertungvekt  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonid Zhabotinsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Leonid Zjabotinskij – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Leonid Zjabotinskij – Olympedia 
(en) Leonid Zjabotinskij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Rytterknægten

Rytterknægten er Bornholms høyeste punkt med 162 moh. Det ligger omtrent midt på øya i skogsområdet Almindingen. På toppunktet står et utsiktstårn fra 1855 ved navn Kongemindet. Ettersom skogen vokste og skygget for utsikten, ble det i 1899 reist et stillas oppå steintårnet. Utsiktsplattformen ligger 22 m over bakken.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Rytterknægten, Naturstyrelsen
Quinto Vicentino

Quinto Vicentino er en italiensk kommune i provinsen Vicenza i Veneto. Kommunen har 5 767 innbyggere (2013).En av Palladios villaer, Villa Thiene, ligger i kommunen og er i bruk i kommuneadministrasjonen.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Quinto Vicentino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peder Jacobsen Bøgvald

Peder Jacobsen Bøgvald (født 1762, død 1829) var en norsk skipsreder, bonde og sagbrukseier. Han var stortingsrepresentant til det første overordentlige Storting i 1814 hvor han representerte Lister amt sammen med  Teis Lundegaard. Da var han medlem av deputasjonen til Christian Frederik 10. oktober 1814.
Bøgvald var også valgt inn på Stortinget for perioden 1815–1817.
Ludvig Daae skriver i En Krønike om Kvinesdal at Bøgvald var født i Sande i Feda, at han reiste til sjøs som ung og var i Holland. Da han kom hjem, kom han seilende på eget skip.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografisk informasjon om    Peder Jacobsen Bøgvald   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Peder Jacobsen Bøgvald i En Krønike om Kvinesdal av Ludvig Daae, side 74 - NB digital


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Jacobsen Bøgvald hos Norsk senter for forskningsdata
Eilev Hansen Tothammer

Eilev Hansen Tothammer (døpt  7. desember 1760, død 19. april 1823) var styrmann fra Stavanger, født i Sokndal. Han var representerte Stavanger amt på det første overordentlige Storting i 1814. 
Tothammer dro tidlig til sjøs. Han tok styrmannseksamen i København.
I 1904 reiste Sokndal ungdomslag en tre meter høy bautasten på graven hans på Sogndal kirkegård.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 900-901
Biografisk informasjon om    Eilev Hansen Tothammer   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Eilev Hansen Tothammer hos Norsk senter for forskningsdata
Monticello Conte Otto

Monticello Conte Otto er en italiensk kommune i provinsen Vicenza i Veneto. Kommunen har 9 212 innbyggere (2013).En av Palladios villaer, Villa Valmarana Bressan, ligger i kommunen.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Monticello Conte Otto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons