jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roy Cohn

Roy Marcus Cohn (født 20. februar 1927, død 2. august 1986) var en amerikansk advokat som ble berømt som hovedaktor under spionasjesakene mot Julius og Ethel Rosenberg. Ekteparet ble dømt til døden i 1953. Året etter var Cohn hovedaktor under senator Joseph McCarthys høringer mot tjenestemenn i hæren, som var ledd i McCarthys.heksejakt mot kommunister i USA på 1950-tallet. I ettertid har historikerne bedømt innsatsen hans i høringene som en serie skamløse og grunnløse utfall mot personene som ble utsatt for granskningene, og han har gått over i historien som en demagog som knapt skydde noen midler i det som mest av alt var en klappjakt på kommunister og homofile i hæren.Senere i livet ble Cohn advokat for de fem sentrale mafiafamiliene i New York, og for den daværende forretningsmannen Donald Trump. Tre ganger ble han tiltalt for å ha brutt reglene om god advokatskikk, blant annet for å utilbørlig påvirkning av vitner. Han ble frikjent for disse anklagene, men mistet til slutt advokatbevillingen. Dette skjedde bare noen måneder før han døde i 1986. Dødsårsaken var Aids. Han hadde blitt smittet av en mannlig elsker, men benektet til sin dødsdag at han var homofil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roy Cohn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roy Cohn på Internet Movie Database 
(en) Roy Cohn hos The Movie Database 
(en) Roy Cohn hos American National Biography
Wilhelm Meisterlin

Wilhelm Meisterlin (født 31. mars 1878 i Trondheim, død 16. mars 1954 i Oslo) var en norsk ingeniørutdannet forretningsmann og luftfartspioner. 
Wilhelm Meisterlin var en pioner innen norsk ruteflygning og bidro aktivt til at Norge fikk sin første internasjonale flyrute fra 1927.
Etter eksamen ved  Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1897 reiste han til Sør-Afrika, hvor han  deltok i boerkrigen fra 1899 til 1902 som britisk offiser. Etter krigen fortsatte han i det militære i Transvaal og  startet senere egen forretning i Johannesburg 1905, med  salg av utstyr til gruveindustrien. Etter tre år avviklet han sine forretninger i Sør-Afrika og reiste tilbake til Norge og etablerte seg i Kristiania med agenturer for  britisk stål og maskiner.
Som agent for flyfabrikken Handley Page organiserte Meisterlin i august 1919 den første passasjerflyging fra Storbritannia via Nederland og Danmark til Kjeller med et ombygd bombefly. 
I 1927 etablerte Meisterlin Norske Luftruter A/S, som ble agent for Deutsche Luft Hansa. Samme sommer åpnet det tyske selskapet den første permanente flyrute på Norge.
Norske Luftruter  kom aldri i gang med egne ruter. Meisterlin søkte konsesjon om flyruter i Norge siste gang i 1934, men konsesjonen gikk til en ny og velfinansiert konkurrent Det Norske Luftfartselskap kontrollert av rederiet Fred. Olsen. Nå mistet også Meisterlin Lufthansa-agenturet.
Meisterlin var styremedlem i Norsk Luftseiladsforening (som organiserte Amundsens siste polferder) flybåtene N-24 og N-25 i 1925, og luftskipet Norge i 1926 og han var den første formann i Norsk Aero Klubb etter Roald Amundsen.
Meisterlin var innehaver av Order of the British Empire, Latham-medaljen og flere sørafrikanske krigsmedaljer.


== Referanser ==
Peter Rost

Peter Rost (født 29. juni 1951 i Leipzig) er en tidligere østtysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Rost ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Rost var lagkaptein på OL-laget. Han spilte totalt 216 landskamper for Øst-Tyskland og scoret 339 mål.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i håndball menn  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Peter Rost – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Rost – Olympedia 
(en) Peter Rost – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Nikos Belogiannis

Nikos Belogiannis (født 22. desember 1915 i Amaliada, død 30. mars 1952) var en gresk kommunist og motstandsleder.
Han ble fengslet i Akronauplia fengsel av Ioannis Metaxas og hans nasjonalistiske regime i 1930 og som ble overført til tyskerne etter den nazistiske okkupasjonen av landet som fant sted i 1941. Han rømte i 1943 og sluttet seg til Ethnikos Laikos Apeleftherotikos Stratos (ELAS) i Peloponnes. Etter å ha blitt utnevnt til politisk kommissær for den demokratiske hæren av Hellas (DSE) under den greske borgerkrigen var han en av de siste til å forlate landet i 1949, etter nederlaget deres.
I juni 1950 returneres Belogiannis tilbake til Hellas for å re-etablere Athen og hjelpe til under organiseringen av kommunistpartiet i Hellas (KKE) som hadde blitt erklært ulovlig under borgerkrigen i landet som tok slutt i 1949. Belogiannis ble arrestert den 20. desember 1950 og ble for krigsretten tiltalt for flere lovbrudd, blant annet for å ha vært en del av det ulovlige kommunistpartiet i Hellas (KKE). Han ble også anklaget for å være en forræder, og for overføring av hemmelig informasjon til Sovjetunionen.
Da rettssaken mot Beloyannis begynte i Athen den 19. oktober 1951. Ble han sammen med 94 andre personer anklaget, hovedsakelig for forrædere og spionasje. En av de tre medlemmene av krigsretten var Georgios Papadopoulos, som i 1967 ble leder for den militære diktatur-regimet som hadde makten i Hellas mellom 1967 og frem til 1974. Beloyannis benektet under rettssaken alle anklager og understreket den patriotiske arten av hans handlinger, både under den anti-nazistiske resistensen i Hellas mellom 1941 og 1944, den britiske intervensjon (1944–1946) og under den greske borgerkrigen (1946–1949). 
Til tross for mange nasjonale og internasjonale appeller om benådning, dømte krigsretten Beloyannis og elleve av hans medmennesker til døden. Dommene mot de tiltalte forbryterne ble opplest og vedtatt den 15. november 1951. Fire av de tiltalte ble tatt fra fengsel i Kallithea tidlig om morgenen søndag 30. mars 1952 og ble henrettet i Goudi-leiren samme dag. Dommen til de andre medtiltalte til Belogiannis ble senere omgjort til livsvarig fengsel, men på midten av 1960-tallet ble alle løslatt fra fengselet før dødsstraffen ble fullbyrdet.
Beloyannis ble en av de store heltene i Hellas. Hans navn ble gitt til landsbyen Beloiannisz som ble bygd i Ungarn for å huse flere greske politiske flyktninger som levde i eksil fra slutten av den greske borgerkrigen som tok slutt i 1949, frem til høsten av Georgios Papadopoulos og militær-juntaen og re-etableringen av demokratiet i Hellas som fant sted i 1974.
Wieland Schmidt

Wieland Schmidt (født 23. desember 1953 i Magdeburg) er en tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1988 i Seoul.
Schmidt ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var målvakt på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14–14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Schmidt spilte alle seks kampene som målvakt i håndballturneringen.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i håndball menn  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(de) Wieland Schmidt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wieland Schmidt – Olympedia 
(en) Wieland Schmidt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wieland Schmidt – databaseOlympics.com (arkivert)
Siegfried Voigt

Siegfried Voigt (født 3. oktober 1950), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1980 i Moskva.
Voigt ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var målvakt på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Voigt spilte alle seks kampene som målvakt i håndballturneringen.
Åtte år tidligere, under Sommer-OL 1972 i München, spilte han to kamper for Øst-Tyskland som målvakt, de kom på fjerdeplass i håndballturneringen.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i håndball menn  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(en) Siegfried Voigt – Olympedia 
(en) Siegfried Voigt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Siegfried Voigt – databaseOlympics.com (arkivert)
Julekonserten

Julekonserten er et musikkalbum med Celine og Malin. Albumet kom ut den 8. november 2010.


== Sporliste ==
Malin Reitan: «Jul i vårres by» (Hallgeir Rustan)
Malin & Celine: «Jeg så mamma kysse nissen» (Tommie Connor/Philip Kruse)
Malin Reitan: «Glade jul» (Josef Mohr/Franz Xaver Gruber)
Malin & Celine: «Bjelleklang» (James Pierpont/Arne Bendiksen/Juul Hansen)
Malin & Celine: «Julenissen kommer i kveld» (John Frederick Coots/Haven Gillespie/Alf Prøysen)
Celine: «Jul på Røros» (Tore André Helgemo/Ronny Wikmark)
Malin & Celine: «Julepotpurri»
«Rudolf er rød på nesen»
«Snømannen Kalle»
«Hei, hå nå er det jul igjen»
«Musevisa»
«Så går vi rundt om en enebærbusk»
«På låven sitter nissen»
«Eventyrland»
«La det snø, la det snø, la det snø»
Celine: «Deilig er jorden» (Breslau/B.S. Ingemann)
Malin & Celine: «Rockin' Around the Christmas Tree» (Johnny Marks)
Celine & Tore André Helgemo: «Have Yourself a Merry Little Christmas» (Hugh Martin/Ralph Blane)
Celine: «Æ tru på julenissen» (T.A. Helgemo/R. Wikmark)
Malin & Celine: «En stjerne skinner i natt» (Tore W. Aas/Eyvind Skeie)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Malin Reitan - sang, kor, låtskriver
Celine Helgemo - sang, kor, låtskriver
Ronny Wikmark - kapellmester, tangenter, kor, produsent, postproduksjon, mix, arrangement
Terje Gjønnes - gitarer, kor
Morten Skaget - bass/kor
Steinar Krokstad - trommer/perkusjon/kor
Ranveig Seljemark - perkusjon/bakgrunnvokal
Åshild Mundal - perkusjon/bakgrunnvokal
Tore André Helgemo - gjestevokal på Have Yourself a Merry Little Christmas, backstageansvarlig
City of Prague Philharmonic Orchestra - orkester
Wolfgang Käfer - dirigent


=== Øvrige ===
Eirik Berge - arrangement
Thomas Henriksen - arrangement
Søren Bundgaard - arrangement
Morten Fagervik - scenemanager, scenetekniker
Stein Vanebo - konsertarrangør/produsent
Håvard Soknes - tekniker, postproduksjon/mix
Knut Estensen - fotograf, lys, videodesign
Nina Wikmark - fotograf
Ronny Manuel Danielsen - fotograf
Britt Helgemo - backstageansvarlig
Heidi Haugen - backstageansvarlig
Kari Thorvik - backstageansvarlig
Tonje Valebor Alegria - backstageansvarlig
Trude Haugen - backstageansvarlig


== Eksterne lenker ==
Julekonserten
Alle elsker Mary

Alle elsker Mary er en amerikansk komedie fra 1998 med blant annet Cameron Diaz og Ben Stiller i hovedrollene.


== Handlingsreferat ==
I 1985 er den 16 år gamle Theodore "Ted" Stroehmann student på videregående skole, på vei til ett stevnemøte med hans drømmejente Mary Jensen når han får pungen sittende fast i en glidelås. Han blir innlagt på sykehus når den blør, noe som forhindrer ham fra å gå ut med kjæresten den kvelden. Ted mister deretter kontakten med Mary. Tretten år senere, i 1998, er den nå 29 år gamle Ted fremdeles forelsket i Mary. På råd fra hans beste venn Dom, ansetter Ted privatetterforsker Pat Healy for å spore henne opp. Healy oppdager at hun arbeider som ortopedisk kirurg og er bosatt i Miami. Etter å ha observert henne i noen dager begynner Healy å bli forelsket i Mary. Han vender tilbake til Providence og lyver for Ted om Mary og påstår at Mary er overvektig, og har fire barn sammen med tre forskjellige menn.
Healy slutter deretter i jobben, flytter til Miami for å følge etter Mary, og de begynner å tilbringe tid sammen. Frem til Tucker, en arkitekt som bruker krykker etter alvorlig rygg-skade, avslører Healy som en svindler. Men Healy oppdager at Tucker også er en løgner: Han har egentlig ingen problemer med ryggen, har aldri arbeidet som arkitekt, og heter egentlig Norm Phipps som også er forelsket i Mary. I årevis har Norm skjult hvordan skaden hans helbredet, samt hvordan han fikk en venn til å skade ham slik at han kunne bli pasient hos Mary - for at han skulle komme nærmere henne, og jage mulige rivaler vekk fra Mary.
I mellomtiden oppdager Ted fra en gammel klasse-kamerat at Healy løy angående Mary. Dermed kjører Ted til Florida for å møte Mary. I løpet av kjøreturen til Florida plukker Ted opp en haiker som viser seg å være en massemorder. Morderen etterlater et lik i Teds bil, i det Ted utilsiktet havner i problemer med en gruppe homofile menn. Ted blir arrestert på grunn av liket i bilen hans før politiet oppdager den virkelige drapsmannen. Etter at Ted har funnet Mary, begynner de et forhold. Men de får enda mer problemer etter at en tidligere kjæreste ved navn Brett Favre, dukker opp og viser hans romantiske følelser for Mary.


== Roller ==
Cameron Diaz spiller «Mary»
Ben Stiller spiller «Ted»
Matt Dillon spiller «Healey»
Chris Elliott spiller «Dom»
W. Earl Brown spiller «Warren»
Lee Evans spiller «Tucker»
Richard Tyson spiller «Krevoy»
Rob Moran spiller «Staver»


== Eksterne lenker ==
(en) There's Something About Mary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alle elsker Mary på Internet Movie Database 
(no) Alle elsker Mary hos Filmfront 
(sv) Alle elsker Mary i Svensk Filmdatabas 
(da) Alle elsker Mary i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Alle elsker Mary på Allociné 
(nl) Alle elsker Mary på MovieMeter 
(en) Alle elsker Mary på AllMovie 
(en) Alle elsker Mary på Turner Classic Movies 
(en) Alle elsker Mary på Rotten Tomatoes 
(en) Alle elsker Mary på Metacritic
Frank-Michael Wahl

Frank-Michael Wahl (født 24. august 1956 i Rostock), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Wahl ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Wahl spilte alle seks kampene som i håndballturneringen og scoret trettitre mål.
Fire år senere, under Sommer-OL 1988 i Seoul, spilte han alle seks kampene og scoret tjuefire mål for Øst-Tyskland som kom på sjuendeplass i håndballturneringen.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i håndball menn  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Frank-Michael Wahl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Frank-Michael Wahl – Olympedia 
(en) Frank-Michael Wahl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank-Michael Wahl – databaseOlympics.com (arkivert)
Abimelek

Abimelek er tre personer i Bibelen, to filisterkonger og en israelitt. Navnet blir også brukt om filisterkongen Akisj en gang, i innledningen på Salmene 34.

Abimelek, en filisterkonge i Gerar på Abrahams tid. Abraham sa at Sara var hans søster og ikke hans kone. Kongen ønsket så å ta henne til kone, men da det kom frem at hun altså var Abrahams kone, sørget han for at ikke noe slikt skulle skje. Abraham sluttet en pakt med Abimelek, og stedet hvor det skjedde ble Beer-Sjeba.
Abimelek, en filisterkonge i Gerar på Isaks tid, ifølge en tradisjon sønn av den førstnevnte. Isak sa at Rebekka var hans søster og ikke hans kone. Senere avslørte filisterne dette da Isak kjærtegnet Rebekka. Isak sluttet også en pakt med denne kongen.
Abimelek, sønn av Gideon, som etter farens død urettmessig forsøkte å gjøre seg selv til konge. Han sørget for å drepe 69 av sine brødre, bortsett fra Jotam, som unnslapp. I tre år kjempet han for sitt styre, men til slutt, da han kriget mot byen Tebes, døde han etter at en kvinne kastet en kvernstein i hodet på ham.


== Referanser ==
Ingolf Wiegert

Ingolf Wiegert (født 3. november 1957 i Magdeburg), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Wiegert ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Wiegert spilte alle seks kampene i håndballturneringen og scoret ti mål.


== OL-medaljer ==
 1980  Moskva -  Gull i håndball menn  Øst-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Ingolf Wiegert – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ingolf Wiegert – Olympedia 
(en) Ingolf Wiegert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ingolf Wiegert – databaseOlympics.com (arkivert)
Christian IVs bryggerhus

Christian IVs bryggerhus (dansk: Christian IV's Bryghus) er en bygning på Slotsholmen i København. Bygningen ble opprinnelig bygget for militære formål som en del av Christian IVs befestning av byen. Christian IVs bryggerhus daterer seg fra rundt 1608.
Bryggerhuset er på ca. 8 200 m²  fordelt på syv etasjer og fasaden er kledd med munkesten. Første etasje er i sten med murte hvelv og har karakter av et festningsverk. Over er et stenloft og over der igjen finnes det fem loft utført i tre. Av utseende minner de siste om eldre pakkhus. 
I 1632 brant huset ned og ble bygget opp igjen i 1635–36. Under forsvaret av København under beleiringen og et omfattende svensk angrep 11. februar 1659 ble bryggerhuset benyttet som en del av byens forsvar.
Det var utsatt for en ny brann natten mellom 7. og 8. mai 1767 og ble gjenoppbygget kort tid etter og fikk det utseendet det har i dag. Det gikk deretter over til forsvarsmakten og selve ølbryggingen ble flyttet til den andre siden av kanalen.
I de påfølgende 200 år tjente bryggerhuset som lagerbygning for flere forskjellige etater. Tøjhusmuseet benyttet det som magasin frem til 1998. 
I 2001 overtok Slots- og Ejendomsstyrelsen ansvaret for Christian IVs bryggerhus. Bygningen er fredet. Den 3. juni 2014 åpnet dronning Margrethe og kulturminister Marianne Jelved det nye stenmuseum Kongernes Lapidarium i de gamle lokaler.


== Referanser ==


== Kilder ==
Christian 4.s Bryghus hos Slots- og Ejendomsstyrelsen
Bryghusets historie hos Slots- og Ejendomsstyrelsen
Utviklingsplan (PDF) Slots- og Ejendomsstyrelsen
Batteri (album)

Batteri er et musikkalbum med bandet Batteri, utgitt i 2010 på Music Business Norway. Producer – Jostein Ansnes produserte albumet, mens Magnus Børmark var med-produsent. Albumet ble mastered av Morten Stendahl. Batteri var bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Som en drøm»
«Fri»
«Et skuespill»
«Sorte får» – vokal med Celine Helgemo
«Kom til meg»
«Det er slutt»
«Svart og grått»
«Jeg vet» – cello: Øyvind Fjørtoft Engen
«Sirkusklovn»
«Tenke nå» – produsenter: Ronny Wikmark og Ulf Risnes
«Min verden»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Batteri (album) på Rockipedia
Kick Buttowski

Kick Buttowski: Drabantbyens våghals (kjent som Kick Buttowski) er en animert tv-serie som går på Disney XD. Den hadde premiere i USA 13. februar 2010 og i Norge 11. september 2010. 


== Handling ==
Serien handler om en gutt som har en drøm om å bli stuntmann. Imens plages han av familien sin som består av storebroren Brad, lillesøsteren Brianna og foreldrene Honey og Harold.


== Eksterne linker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Kick Buttowski på Internet Movie Database 
(en) Kick Buttowski på Rotten Tomatoes
Kim Hwang-sik

Kim Hwang-sik (født 9. august 1948 i Jangseong i Sør-Jeolla) er en sørkoreansk dommer og konservativ politiker.
Han var statsminister i Sør-Korea 2010–2013, og representerte Saenuri-partiet. Han ble nominert som statsminister av president Lee Myung-bak den 16. september 2010, og prosessen med å godkjenne kandidaten i Sør-Koreas nasjonalforsamling startet den 29. september. Han ble godkjent den 1. oktober. Lee gikk av som president den 25. februar 2013, og Kim fratrådte dagen etter.
Kim har yrkesbakgrunn som dommer, og fungerte som høyesterettsdommer 2005–2008. Han har sin juridiske utdannelse fra Philipps-Universität Marburg i Tyskland og Seoul nasjonale universitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi
Anders Sandrew

Anders Sandrew (født Andersson, 13. mars 1885 i Vendel, Uppsala län, død 12. oktober 1957 i Stockholm) var eier av Sandrew-konsernet.
Da Anders Andersson sammen med sin bror Gustav i 1901 kjøpte en matvarebutikk på Östermalm i Stockholm, viste det seg at det allerede fantes et firma registrert med navnet «Andersson & Andersson». Anders så seg derfor nødt til å finne seg et nytt navn. På en hylle i butikken fant han en flaske portvin med navnet «Sandrew Port», et navn han aldri later til å ha reflektert over at kom fra utlandet. Anders tok så navnet Sandrew, og brødrene registrerte firmaet «Andersson & Sandrew».
Anders Sandrew var direktør for kinokjeden og filmproduksjonsselskapet Sandrews.


== Produsent ==
1939 – Oss baroner emellan
1948 – Ett kungsord


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Sandrew – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anders Sandrew på Internet Movie Database 
(sv) Anders Sandrew i Svensk Filmdatabas
Lillebror Vasaasen

Tormod Lillebror Vasaasen (født 25. april 1961) er en norsk musiker, trekkspiller og sanger fra Romedal i Hedmark. Han deltok i Lyden av lørdag i 2007. Han har utgitt albumene Lillebror spiller for trolljenta i 1992. I 2005 kom albumet Utspring og i 2010 kom utgivelsen Ragtimepolka.


== Diskografi ==
Lillebrors første (MC, 1990)
Lillebror spelar jularbo (MC, 1991)
Lillebror spiller for trolljenta (1992)
12 gammeldanslåter (1995)
Julekveld i bygda (1996) med Tove Brovold Vasaasen
Jularbo på 1 og 2 rader (1997)
Under såmmå hatten (1998)
Tæmme trøll (1998) med de Fyruge
Utspring (2005)
Ragtimepolka (2010)


== Eksterne lenker ==
(no) Lillebror Vasaasens offisielle nettsted
(en) Lillebror Vasaasen på Discogs 
(en) Lillebror Vasaasen på Discogs 
(en) Lillebror Vasaasen på MusicBrainz 
(en) Lillebror Vasaasen på Spotify 
(en) Lillebror Vasaasen på Spotify 
(no) Lillebror Vasaasen på Rockipedia 
(no) Lillebror Vasaasen på Rockipedia
12 gammeldanslåter

12 gammeldanslåter er et musikkalbum med Lillebror Vasaasen, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Jinta frå fjelldrømmen»
«Durspellpolka»
«Bjørndaler'n»
«Valsepotpourri»
«På go'fot med skillfrøsen»
«Romedølingen»
«Lokker'n»
«Sol i flagrende serk»
«Raringen»
«Turnevals»
«Knut Olsen»
«Den glade kavalerist»


== Eksterne lenker ==
Discogs.com - Lillebror Vasaasen ‎– 12 Gammeldansmelodier
Jean-Michel Byron

Jean-Michel Byron DuPlessis (født 1957 i East London) er en sørafrikansk vokalist og låtskriver. Han er kanskje mest kjent som vokalist i rockebandet Toto en kort periode i 1990, da han medvirket på albumet Past to Present 1977–1990, samt på konsertfilmen Greatest Hits Live...and More. Han ble bedt om å forlate Toto straks etter Past to Present-turneen på grunn av uoverensstemmelser med resten av bandet. Samlealbumet Past to Present inneholder fire nye Toto-sanger der Byron er hovedvokalist; «Love Has the Power», «Animal», «Can You Hear What I'm Saying» og «Out of Love». 
I 1991 ga han ut sitt første soloalbum, Byron. Han samarbeidet også med bandet Ambition på deres debutalbum fra 2006. Byron har også samarbeidet med en rekke andre kjente artister, som blant andre Scorpions, Kenny Loggins, Dionne Warwick og Van Morrison. Byron er per 2010 vokalist i bandet Guavajava.


== Diskografi ==
1990: Past to Present 1977–1990, Toto
1991: Byron (soloalbum)
2000: Gamma 4, Gamma
2007: Humanity: Hour I, Scorpions
2006: Ambition, Ambition
2008: Heaven, Guavajava


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Michel Byron på Discogs 
(en) Jean-Michel Byron på MusicBrainz