jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lê-dynastiet

Lê-dynastiet (vietnamesisk hán tự: 後朝; Nhà Lê; IPA: [ɲâː le]), også kjent som Det senere Lê-dynastiet (後黎朝; Nhà Hậu Lê – det første, tidlige Lê-dynastiet styrte fra 980 til 1009) var det lengste dynastiet i Vietnams historie, og styrte formelt sett landet fra 1428 til 1788, med et kortvarig avbrudd fra 1527 til 1533, men dynastiet hadde bare symbolsk makt i den siste delen av denne perioden.
Dynastiets offisielle begynnelse var i 1428, da Lê Lợi ble kronet etter han hadde drevet ut Míng-dynastiets hærer fra Viet Nam. I 1527 tilranet Mac-dynastiet seg tronen, og da Lê-familien gjenerobret den i 1533 måtte de fremdeles konkurrere om makten med Mạc-dynastiet i perioden som har blitt kjent som de nordlige og sørlige dynastier. Den gjeninnsatte Lê-keiseren hadde ingen reell makt, og selv om Mạc-dynastiet i 1592 hadde fått begrenset sin makt til kun et lite område før de ble endelig utryddet i 1677, holdt Nguyễn-herrene i sør og Trịnh-herrene i nord den reelle makten. Begge disse husene styrte formelt i Lê-keiserens navn mens de kjempet mot hverandre i Trịnh–Nguyễn-krigen. Lê-dynastiets styre sluttet offisielt i 1788, da et bondeopprør ledet av Tây Sơn-brødrene under Nguyễn Huệ‎ beseiret både Trịnh og Nguyễn, i utgangspunktet i et forsøk på å gjenopprette Lê-dynastiets makt.
Under Lê-dynastiets styre ble Viet Nam utvidet fra å være en liten stat i det som i dag er Nord-Vietnam til en stat med nesten samme størrelse som det moderne Viet Nam. Også det vietnamesiske samfunnet gjennomgikk store forandringer: den tidligere buddhistiske staten ble konfuciansk etter tjue år under Míng, og Lê-keiserne satte i gang mange reformer etter kinesisk mønster, inkludert embedsmannssystemet og lovsystemet. At dynastiet ble såpass langvarig skyldtes de tidlige keisernes popularitet. Lê Lợis frigjøring av landet fra kinesisk okkupasjon og begynnelsen på en gullalder under Lê Thánh Tôngs styre ble lenge husket av det vietnamesiske folket. Til og med da borgerkrigene og de stadige bondeopprørene preget de gjeninnsatte Lê-keiserens styre var det få som våget å åpent utfordre Lê-familiens makt, i alle fall formelt, siden de fryktet at de da ville miste folkets støtte. Da Mạc-dynastiet overtok klarte de ikke å beholde makten lenge, og de ble regnet som urettmessige herskere og ikke inkludert i de senere dynastienes offisielle historieverker.


== Keisere ==


=== Tidlige ===


=== Senere ===
Maliku Kandu

Maliku Kandu eller Åttegraderskanalen er havstykket mellom Maldivene og Minicoy, som er den sørligste øya i den indiske øygruppen Lakkadivene.
Max Mauser

Max Mauser var et psevdonym for forfatteren og politijuristen Jonas Lie (1899–1945). 
«Mitt stolte Tyskland har kapitulert,» skrev den 18-årige Jonas Lie i dagboken sin da det tyske keiserrike kapitulerte i 1918 etter første verdenskrig. Psevdonymet Mauser etter den tyske våpenfabrikken ved samme navn, var derfor treffende for de spennende kriminalromanene som etter hvert kom ut under navnet til den tyske hærens feltrifle.


== Bøker gitt ut som Max Mauser ==
Dødsdiamanten – kriminalroman (1932)
Natten til fandens geburtsdag – kriminalroman (1934)
Rittet fra Olesko – kriminalroman (1935)
Fetisj – kriminalroman (1937)
En hai følger båten – kriminalroman (1939)


== Litteratur ==
Willy Dahl: Max Mauser – men Jonas Lie. En studie i dikt og liv (1990)
Bernt Rougthvedt: Med penn og pistol. En biografi om politiminister Jonas Lie (2010) ISBN 978-82-02-27290-6
Tollak Friestad

Tollak Friestad (født 18. juli 1978) er en norsk bassist.
Friestad spiller bass i det jærske bandet Skambankt. Han er en av originalmedlemmene i bandet, sammen med Hans Egil Løe Abelsnes og Terje Winterstø Røthing. Han spiller også i bandet Phoenix Foundation på sida. Han gikk på de to første albumene til Skambankt og Skamania EP under pseudonymet Don Fist.


== Diskografi ==


=== Skambankt ===
AlbumSkambankt (2004)
Eliksir (2007)
Hardt regn (2009)
Søvnløs (2010)
Tuba-årene 2004–2009 (2010)
Sirene (2014)
Horisonten brenner (2018)
Rockefeller 09.03.18 (2018)Singler/EP-erKkk (2004), med Prepple Houmb
Me sa nei! (2004)
Skamania (2005)
Skamania (2006)
Malin (2009)
O dessverre (2009)
Slukk meg (for eg brenner) (2009)
Mantra (2010)
Voodoo (2013)
Ingen enkel vei ut (2014)
Fremmed i en fremmed verden/Balladen om deg (2017)
Horisonten brenner (2018)
I dette huset (2018)
O dessverre (Live) (2018)


=== Deltar på ===
Empty Lives: Slender Season (1999)
By:Larm: By:Larm Live Stavanger 2005 (2004)
Kaizers Orchestra: Maskineri (2008)
Borderline Case: Underpaid and Underrated EP (2010)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Hans Egil Løe Abelsnes

Hans Egil Løe (født 17. september 1975) er gitarist i det jærske bandet Skambankt.


== Diskografi ==


=== Skambankt ===
AlbumSkambankt (2004)
Eliksir (2007)
Hardt regn (2009)
Søvnløs (2010)
Tuba-årene 2004–2009 (2010)
Sirene (2014)
Horisonten brenner (2018)
Rockefeller 09.03.18 (2018)Singler/EP-erKkk (2004), med Prepple Houmb
Me sa nei! (2004)
Skamania (2005)
Skamania (2006)
Malin (2009)
O dessverre (2009)
Slukk meg (for eg brenner) (2009)
Mantra (2010)
Voodoo (2013)
Ingen enkel vei ut (2014)
Fremmed i en fremmed verden/Balladen om deg (2017)
Horisonten brenner (2018)
I dette huset (2018)
O dessverre (Live) (2018)


=== Watershed ===
Catch Us If You Can EP (1999)


=== Deltar på ===
Blod, Snått & Juling: Ein glad tunnel (1994)
Klepp Musikkråd: Blåst & tonar – Utdrag frå musikklivet i Klepp år 2000 (2000)
Trim Solo: Your Nemesis Is Out Living It Up (2004)
By:Larm: By:Larm Live Stavanger 2005 (2004)
The Goo Men: Making Love In Tight Spaces (2007)
Uncle Deadly: Monkey Do (2010)
Poor Edward: Brooklyn (2013)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Frank: Barføtt (2018)
Frank: Mine barn (2018)
Gone to Earth

Gone to Earth er den åttende studioutgivelsen til den engelske progrock-gruppa Barclay James Harvest og ble gitt ut i september 1977. Utgivelsen ble spilt inn ved Strawberry Studios i Stockport i perioden fra mars til juni samme år.
Låta «Hymn» er en av bandets mest populære, og blir ofte feiltolket som en julesang, men handler om farene ved bruk av narkotika og er dedisert til musikere som Jimi Hendrix, Paul Kossoff og Janis Joplin. Denne ble i 2001 covret av gruppa Gregorian. Låta «Poor Man's Moody Blues» ble skrevet som et tilsvar på musikkritikere som hevdet at Barclay James Harvest var en fattigmanns svar på gruppa The Moody Blues. John Lees tok utgangspunkt i grunnstrukturen til The Moody Blues' låt «Nights in White Satin» fra deres utgivelse Days of Future Passed (1967) og bygde opp en helt ny låt ut fra den.
Andre låter på utgivelsen handlet om endte vennskapsforhold («Friend of Mine»), fremmedgjøring («Leper's Song»), utnyttelse av dyr for skinnets skyld («Spirit on the Water») og romkappløpet («Sea of Tranquility»). Utgivelsen er gruppas bestselgende, og solgte mer enn én million eksemplarer på verdensbasis. Det nådde nummer 30 på de britiske albumlistene, og nummer ti på de tyske listene, hvor den til gjengjeld også holdt seg i 197 uker. Gone to Earth er den sjette lengstvarende albumutgivelsen på listene i Tyskland.


== Sporliste ==
«Hymn» (5.06)(John Lees)
«Love Is Like a Violin» (4.03)(John Lees)
«Friend of Mine» (3.30)(Les Holroyd)
«Poor Man's Moody Blues» (6.55)(John Lees)
«Hard Hearted Woman» (4.27)(Les Holroyd)
«Sea of Tranquility» (4.03)(Woolly Wolstenholme)
«Spirit on the Water» (4.49)(Les Holroyd)
«Leper's Song» (3.34)(John Lees)
«Taking Me Higher» (3.37)(Les Holroyd)


== Personell ==
John Lees – Vokaler, gitarer
Les Holroyd – Vokaler, bassgitar, gitarer
Woolly Wolstenholme – Vokaler, keyboards, mellotron
Mel Pritchard – Trommer, perkusjon


=== Annet personell ===
David Rohl – Produsent og lydtekniker
Richard Scott – Assisterende lydtekniker
Ian Southerington – Instrumentansvarlig
Maldwyn Reece Tootill – Coverdesign


== Utgivelsesdetaljer ==
1977, Storbritannia, Polydor 2442 148, LP
2003, Storbritannia, Polydor 065 398-2, CD (Remastered)


== Eksterne lenker ==
(en) Gone to Earth på Discogs 
(en) Gone to Earth på MusicBrainz 
Bjharvest.co.uk – Informasjon om utgivelsen
Historiske måneformørkelser

Historiske måneformørkelser er måneformørkelser som er nevnt i historiske beretninger i forbindelse med en større hendelse. Måneformørkelser er sjeldne hendelser, men ikke så sjeldne som solformørkelser, fordi de i motsetning til solformørkelser kan sees fra hvor som helst på den mørke siden av jorden. Gjennom historien har måneformørkelser blitt holdt for å være ansvarlig for slike omstendigheter som tapt slag, og har bidratt til å gjøre mulig ekstraordinær rømming.

29. januar 1136 f.Kr.
9. oktober 425 f.Kr.
28. august 413 f.Kr.
1. mars 1504
15. juli 1916
Jarka Vrbová

Jarka Vrbová (født 2. juli 1950 i Praha) er en tsjekkisk universitetslektor og oversetter. Hun arbeider ved Karlsuniversitetet i Praha. Vrbová har medvirket til utgivelsen av ordbøker mellom norsk og tsjekkisk og har oversatt til tsjekkisk bøker av norske forfattere som Jostein Gaarder, Klaus Hagerup og Helene Uri. 
Kongen utnevnte i 2009 Vrbová til ridder første klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av de norsk-tsjekkiske forbindelser, særlig innen litteratur og kultur.»


== Oversettelser ==
Jostein Gaarder: Sofiin svet: román o dejinách filosofie (Sofies verden), Praha, 2006
Jostein Gaarder: Dívka s pomeranči (Appelsinpiken), Praha, 2004
Jostein Gaarder: Tajemství karet (Kabalmysteriet), Praha, 2003
Jostein Gaarder: Kouzelný kalendář: podivuhodné putování do Betléma (Julemysteriet), Praha, 2002
Klaus Hagerup: Markus a Diana: světlo ze Siria, Markus og Diana, Ppraha, 2001
Jostein Gaarder: Jako v zrcadle, jen v hádance (I et speil, i en gåte), Praha, 1999
Jostein Gaarder: Haló! Je tu někdo? (Hallo? Er det noen her?), Praha, 1998
Jostein Gaarder: Tajemství karet (Kabalmysteriet), Praha, 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ridderen fra fjord- og fjellandet, Intervju med Norges ambassade i Praha
First House

First House er et norsk kommunikasjons- og rådgivningsselskap som startet sin virksomhet mandag 4. januar 2010. Selskapet ble kjent for offentligheten allerede i oktober 2009, gjennom medieoppslag om at en rekke topp-politikere hadde gått sammen om å etablere dette selskapet. Selskapet leverer rådgivning innen finansiell og politisk kommunikasjon, virksomhetskommunikasjon, lederkommunikasjon, posisjonering, krise- og mediehåndtering.  
Selskapet er strukturert som et partnerskap. Daglig leder i First House per 2019 er Per Høiby og styreleder per 2019 er Kari Holm Hejna. Selskapet har 16 partnere av totalt 33 ansatte. Videre har selskapet tilknyttet om lag ti industrielle rådgivere som assosierte partnere. Sigbjørn Aanes, som er tidligere statssekretær for statsminister Erna Solberg, er en av partnerne i selskapet. Geir Arne Drangeid, Hans-Christian Vadseth, Kari Holm Hejna, Ketil Lindseth, Leif Monsen, Cecilie Ditlev-Simonsen, Per Høiby og Ole Berget er også partnere i selskapet.
Selskapet har jevnlig fått oppmerksomhet i media, særlig for sine ansettelser av tidligere politikere. I Dagsavisen den 29. mars 2012 ble First House brukt av tidligere statsminister Thorbjørn Jagland som et eksempel på en ikke-demokratisk maktansamling. I mai 2014 kom Aftenpostens Harald Stanghelle med påstander om av First House skal ha vært engasjert av Kina eller «kinesiske interesser» for å sverte Thorbjørn Jagland og å påvirke sammensetningen av Den Norske Nobelkomite. First avviste dette, og klagde Stanghelle inn til PFU. Tirsdag 23. september slo Pressens Faglige Utvalg fast at Aftenposten brøt god presseskikk i en kommentarartikkel om selskapet. First House klaget Aftenposten inn for utvalget som konkluderte med at avisa skulle gitt selskapet anledning til såkalt samtidig imøtegåelse. Men avisa ble ikke felt for sitt kildevalg fordi utvalget mente det tydelig fremkom i artikkelen.First House ble kåret til Årets konsulentselskap i Norge i 2014 av Konsulentguiden. I 2012 vant selskapet SABRE Awards som årets nykommer i Europa, Midtøsten og Afrika (EMEA). Dette er en internasjonal konkurranse i regi av Holmes Report. Selskapet ble også nominert til Finance Consultancy of the year i 2012 av Holmes Report.Selskapet har ved minst en anledning blitt kritisert for å være udemokratisk ved at de har tett tilknytning opp mot norske politikere og har hemmelighold av kundelister.


== Aksjonærer ==
Ved utgangen av 2018 var følgende personer de største aksjonærene i First House AS: 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted
Sprinta sport

Dehler Sprinta Sport er en 23-fots seilbåt fra Dehler-verftet i Tyskland.


== Data ==
l.o.a: 7,00 m
l.i.v: 5,80 m
Bredde: 2,40 m
Dyptgående: 1,35 m
Konstruktør: E. G. Van de Stadt
Designår: 1977
Verft: Dehler Yachtbau GmbH
Produksjonsland: Tyskland
Deplasement: 1100 kg
Kjølvekt: 550 kg
Andel kjølvekt av båtens totalvekt: 50 %
Antall køyeplasser: 4


== Rigg ==
Brøkdelsrigg
Seil: 29 kvm


=== Dimensjon av rigg og seil ===
P: 8,30 m
E: 2,90 m
T: 7,90 m
LP: 3,75 m
J: 2,50 m
SL: 7,78 m
SMW: 4,50 m
SPL: 2,50 m


=== Veiledende dimensjoner løpende rigg ===
Storseilfall: 8 mm, 22 m
Fokk/genuafall: 8 mm, 22 m
Spinnakerfall: 8 mm, 22 m
Fokkeskjøte: 10 mm, 7 m
Genuaskjøte: 10 mm, 7 m
Storseilskjøte: 10 mm, 17,5 m
Spinnakerskjøte: 10 mm, 15,4 m
Cunningham: 8 mm, 2,9 m
Kickingstrap: 8mm, 5,8 m
Bomuthal: 8 mm, 5,8 m


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Per Høiby

Per Høiby (født 16. mars 1962) er en norsk næringslivsleder. Han er administrerende direktør i PR-byrået First House.


== Utdannelse ==
Høiby studerte ledelsesfag og finans ved Sjøkrigsskolen.


== Yrkeskarriere ==
Høiby ble Kommandør i Sjøforsvaret i 2004. Han har vært administrerende direktør og partner i JKL Group i Oslo, rådgiver for forsvarsministrene Kristin Krohn Devold og Anne-Grete Strøm-Erichsen, talsmann for Forsvarssjefen i fire år og adjutant for kong Harald i tre år.


== Familie ==
Høiby er eldre bror av kronprinsesse Mette-Marit og sønn av Sven O. Høiby. Han var gift med Wenke Lindal Høiby. I 2014, giftet han seg med Louise Dedichen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Høiby på Internet Movie Database 
(no) Per Høiby på Twitter 
Per Høiby på LinkedIn 
(no) Om Per Høiby, fra nettsidene til First House
Ketil Lindseth

Ketil Lindseth (født 1977 i Steinkjer) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker (Ap).
Han har grunnfag i sosiologi fra Høgskolen i Nord-Trøndelag fra 1998 og grunnfag i medievitenskap fra NTNU fra 2000. Lindseth var fylkessekretær i AUF i Nord-Trøndelag 1996–1997, leder i AUF i Nord-Trøndelag 1997–1999, medlem av AUFs sentralstyre 1999–2001, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2003, politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe 2000–2002, selvstendig næringsdrivende som kommunikasjonsrådgiver 2002–2004, samfunns- og kommunikasjonssjef i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité 2004–2006, seniorrådgiver i JKL Group i 2007, politisk rådgiver i Arbeids- og inkluderingsdepartementet 2007–2008, politisk rådgiver i Helse- og omsorgsdepartementet 2008–2009 og statssekretær sammesteds i 2009. Lindseth er fra 2009 partner og seniorrådgiver i First House.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ketil Lindseth hos Norsk senter for forskningsdata
Hans Jørgen Øveraasen

Hans Jørgen Øveraasen (født 12. juni 1965 i Oslo) var konsernsjef i Hamar Media.
Øveraasen er utdannet diplomøkonom ved BI, MBA Brand Management ved NHH og MBA Strategisk Ledelse ved NHH. Han var opplagssjef i Hamar Arbeiderblad 1991, daglig leder i React Solutions 1998, direktør i A-pressen Interaktiv 2002, markedsdirektør 2002 og administrerende direktør i Hamar Media 2010. Han var daglig leder i Hovdan-Poly AS fra 2021 og ble daglig leder i Taxi03650 AS fra mai 2022. 


== Roller i næringslivet ==
Daglig leder, Taxi03650 AS
Daglig leder Hovdan-Poly AS
Daglig leder, Hamar Media AS
Markedsdirektør Hamar Media AS
Direktør i A-pressen Interaktiv AS
Daglig leder React Solutions AS
 
Styrets leder, Rim Ide & Kommunikasjon AS 
Styrets leder, Mjøsa Invest I AS 
Styrets leder, Radio Exact Elverum AS 
Styrets leder, Mjøs Distribusjon AS 
Styrets leder, Ide Trykk AS 
Styrets leder, Avis-Trykk Hamar AS 
Styrets leder, Huskelappen AS 
Styrets leder, Exact Media AS 
Styrets leder, Hamar Arbeiderblad AS 
Styrets leder, Info Innlandet AS 
Styrets leder, Sør-Østerdal Media AS 
Styrets leder, Avislevering AS 
Styrets leder, Huskelappen. No AS 
Styremedlem, H J Øveraasen AS 
Styremedlem, Passacaglia AS


== Eksterne lenker ==
www.hamarmedia.no
Årsberetninger, Hamar Media
www.overaasen.com
www.linkedin.com/in/hansjorgenoveraasen
Hans Jørgen Øveraasen på Twitter
Denise Dupont

Denise Dupont (født 24. mai 1984 på Glostrup) er en dansk curlingspiller, som til daglig spiller i Tårnby Curling Club. Hun har tidligere representert Hvidovre CC. Hun har blant annet vært med på å vinne sølv under EM i curling i 2002, og bronse ved EM i Curling i  2005.
Hun deltok dessuten på det danske landslaget i Curling under Vinter-OL 2010 i Vancouver. Dette var hennes andre OL, ved Vinter-OL 2006 i Torino sluttet hun på en niendeplass.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 9.Denise er søster til Madeleine Dupont.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Denise Dupont – Olympics.com 
(en) Denise Dupont – Olympic.org 
(en) Denise Dupont – Olympedia 
(en) Denise Dupont – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Denise Dupont – World Curling Tour 
(en) Denise Dupont – World Curling Federation 
(en) Denise Duponts profil på TeamDupont
Natalie Talmadge

Natalie Talmadge (født 29. april 1896 i Brooklyn, New York, død 19. juni 1969) var en sporadisk skuespillerinne fra stumfilmæraen, som var mest kjent som søsteren til hennes filmstjerne-søsknene Norma og Constance Talmadge. 


== Bakgrunn og virke ==
Selv om det har vært spørsmål om hennes faktiske fødselsår, er hennes fødselsår oppført til 1896, 1900, 1910, og 1920. Disse oppføringene ble gjort av folketellingene for Brooklyn og Manhattan, New York. Hun dukket opp i regissør D.W. Griffiths Intolerance (1916), og Buster Keaton's Our Hospitality (1923) som var hennes siste opptreden som skuespiller.
Talmadge giftet seg med stumfilm-skuespiller og regissør Buster Keaton den 31. mai 1921, Deres ekteskap resulterte i to sønner, James, (født 2. juni 1922 – død 14. februar 2007), og Robert, (født 3. februar 1924). Natalie brukte uhyre summer på klær og stadig mer på sitt forseggjorte hjem i Beverly Hills hjem, og etter fødselen av deres andre sønn skal hun etter sigende ha annonsert at hun ikke lenger ønsket å ha sex med ham. 
Sent i ekteskapet begynte Busters karriere å lide etter at hans kontrakt med Schenck ble solgt til Metro-Goldwyn-Mayer og han ble mer åpne om sine affærer med andre kvinner, og han begynte å drikke stadig mer. Han ble etter hvert en uhåndterlig alkoholiker. Ekteskapet kollapset til slutt etter at Keaton inviterte en av hans mange elskerinner til deres hjem og fortalte henne at hun kunne  ta hva hun ville av Natalies enorme garderobe. 
Etter deres mye omtalte og bitre skilsmisse i 1932, fikk Natalie lovlig endret barnas etternavn til hennes etternavn Talmadge og hun nektet dem noen form for kontakt med faren deres. Navneskiftet var spesielt vanskelig for den eldste sønnen James, som var ti år gammel og allerede vant til sitt tidligere etternavn. Natalie og hennes familie strengt instruerte guttene at de var Talmadges og ikke Keatons.
I løpet av de neste årene ble hun stadig involvert med en skuespiller ved navn Larry Kent. De bodde sammen en stund i et hus kjøpt for henne av hennes søster Constance etter den berømte italienske herregården som eks-ektemannen Keaton hadde bygd for henne som hadde blitt solgt i 1933. Kent og Talmadge tok også mange ferier sammen på denne tiden, men romansen varte ikke lenge. 
Natalie utviklet et heller hevngjerrig hat til sin eks-mann for resten av livet hennes og ville ikke tillate ham å bli nevnt i hennes nærvær. Dette ble etter hvert en spøk i familien til det punktet der hennes barnebarn gjerne skulle underholde seg selv ved å si Keatons navn i hennes nærvær bare for å kunne gjøre henne rasende.
Hun giftet seg aldri igjen, og i hennes ensomme tilværelse utviklet hun også et alvorlig alkoholproblem, der hun blant annet kunne konsumere opptil en liter whisky hver dag, i tillegg til at hun nærmest kjederøyke. Natalie Talmadge var i en skrøpelig helse i løpet av sine siste år og hun døde av hjertesvikt i 1969. Hun ble gravlagt i familie-krypten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natalie Talmadge på Internet Movie Database 
(sv) Natalie Talmadge i Svensk Filmdatabas 
(en) Natalie Talmadge på AllMovie 
(en) Natalie Talmadge hos The Movie Database
Constance Talmadge

Constance Talmadge (født 19. april 1898 i Brooklyn, New York, død 23. november 1973) var en amerikansk skuespillerstjerne fra stumfilmæraen på 1910- og 1920-tallet.
Hun var søster av skuespillerne Norma Talmadge og Natalie Talmadge og var av europeisk avstamning. Hennes faktiske fødselsår har vært omstridt, men Talmadge ble født 19. april 1898 i Brooklyn i New York ifølge folketellingene fra 1900, 1910 og 1920. 
Talmadge ble født inn i en fattig familie. Hennes far, Fred, var alkoholiker, og forlot familien da hun fortsatt var veldig ung. Hennes mor, Peg, tjente penger ved å drive vaskeri og leie ut rom og leiligheter. Da en venn anbefalte at Peg brukte Norma som en modell for bilder i filmer, besluttet Peg å prøve ut dette. Dette førte til at alle tre søstrene begynte en skuespillerkarriere.Hun debuterte som skuespiller på film i 1914. Hennes venn, Anita Loos, som skrev mange manus for henne, satte pris på hennes «humor og hennes uansvarlige levemåte». I løpet av karrieren, dukket Talmadge opp i mer enn 80 filmer, ofte i komedier som Happiness à la Mode (1919), Romance and Arabella (1919), Wedding Bells (1921) og The Primitive Lover (1922).
Da filmer med tale for første gang ble laget i andre halvdel av 1920-tallet, valgte Talmadge å pensjonere seg som skuespiller og forlate Hollywood. Hennes søster Norma spilte i en håndfull talefilmer, men for det meste var de tre søstrene pensjonister, de investerte i eiendom og diverse andre forretningsforetak.Bare noen få av hennes filmer vises på TV i dag. Som hennes søster Norma, bukket Talmadge under for rusmisbruk og alkoholisme senere i livet. Hun hadde også mange mislykkede ekteskap, forhold og relasjoner til mange forskjellige menn. Hun var gift fire ganger, men hennes tidlige forhold varte sjelden mer enn tre år.
Hennes første ekteskap, med John Pialoglou, ble inngått i 1920 i et dobbeltbryllup med Dorothy Gish og James Rennie. Hun skilte seg fra Pialoglou to år senere.
Hun giftet seg med Alastair McIntosh i februar 1926, de skilte lag i 1927.
Hun giftet seg Townsend Netcher i mai 1929, og skilte seg i 1931.
Hun giftet seg med Walter Michael Giblon i 1939. Dette ekteskapet varte frem til hennes død 1. mai 1964.Hun ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6300 Hollywood Boulevard.


== Filmografi ==
1916 - Intoleranse
1916 - The Missing Links
1917 - Betsy’s Burglar
1917 - A Girl of the Timber Claims
1917 - The Honeymoon
1917 - The Lesson
1917 - Scandal
1918 - The Studio Girl
1918 - The Shuttle
1918 - Up the Road with Sallie
1918 - Good Night, Paul
1918 - Et par silkestrømper
1918 - Sauce for the Goose
1918 - Mrs. Leffingwell’s Boots
1918 - Egteskapsannoncen
1919 - Who Cares?
1919 - Romance and Arabella
1919 - Experimental Marriage
1919 - The Veiled Adventure


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Constance Talmadge på Internet Movie Database 
(sv) Constance Talmadge i Svensk Filmdatabas 
(fr) Constance Talmadge på Allociné 
(en) Constance Talmadge på AllMovie 
(en) Constance Talmadge hos The Movie Database