Amin Gemayel

Amin Gemayel (født 22. januar 1942 i Bikfaya i distriktet al-Matn i Libanon) var president i Libanon mellom 1982 og 1988 og leder for Kataeb-partiet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gemayel stammet fra et libanesisk politikerdynasti. Hans far Pierre Gemayel grunnla i 1936 Kata'eb-partiet (også kjent som Falangistene), som også fikk seg tilknyttet en milits. Pierre Gemayel kom levende fra et attentat i april 1975, da fire falangister ble drept. Den hendelsen var med på å utløse den libanesiske borgerkrig. Falangistmilitsen var særdeles sentral under den libanesiske borgerkrig (1975–1990) og gjennomførte massakrene i Sabra og Shatila 16.–18. september 1982.


=== Karriere ===
Gemayel var imidlertid opprinnelig ikke tiltenkt å gå tungt inn i politikken. Hans utdannelse og interesse gjorde at han med tiden kunne regnes som en dyktig forsker innen klassisk arabisk språk. Etter å ha bestått sin juridiske eksamen i 1965 fra det pavelige katolske St. Joseph-universitetet i Beirut og først virket som advokat, konsentrerte Gemayel seg om å bygge opp familiens forretning som eiere av libanesiske aviser.Gemayel giftet seg med Joyce Tyan i desember 1967. De fikk en datter og to sønner sammen, blant dem Pierre Gemayel.


=== Politikk ===
Ved valget i 1969 ble han valgt til å etterfølge sin avdøde onkel, Maurice Gemayel, som medlem av nasjonalforsamlingen, der han beseiret sin politiske motstander Fuad Lahoud med en margin på 54% mot Lahouds 41%. I 1972, i det siste frie valget før borgerkrigen brøt ut, ble han gjenvalgt av befolkningen med en enda større prosentmargin. På grunn av borgerkrigen som brøt ut i 1975, ble det ikke holdt frie valg i Libanon før etter nesten 25 år da Israel delvis trakk seg ut fra landet igjen i 2000. 
Gemayel ble valgt til president i Libanon av nasjonalforsamlingen den 21. september 1982 i stedet for broren Bashir Gemayel som hadde blitt valgt til president måneden før, men som var blitt myrdet den 14. september, før han fikk muligheten til å tiltre som president. 
Han førte i årene 1983 og 1984 fremssamtaler mellom de kjempende borgrekrigsmilitser, men uten fremgang. Hans politiske innflytelse ble også svekket ved det at han de facto bare ble anerkjent som prest i de kristne deler av landet. Ved slutten av sin embedsperiode klarte ikke nasjonalforsamlingen å enes om hvem som skulle etterfølge ham. Dermed utnevnte Gemayel øverstkommanderende for den libanesiske hæren, Michel Aoun, til regjeringssjef for en overgangsregjering. Med dette blusset borgerkrigen opp igjen.
Etter at han var ferdig som president i 1988 dro han i eksil de neste tolv årene. Han bodde vekselvis i Sveits, Frankrike og USA, hvor han underviste som professor ved Harvard University sitt Center for International Affairs (1988 – 1989) og ved University of Maryland, College Park.I 2000 kom han tilbake til Libanon og begynte å organisere motstanden mot regjeringen til president Emile Lahoud, som han betraktet som en marionett for myndighetene i Syria. Da Gemayel ikke klarte å ta tilbake kontrollen over den da pro-syriske dominerte offisielle Kataeb-partiet grunnla han isteden et nytt parti kalt Al Qaida al Kataebiya, som oppfattet seg som å være den sanne etterfølgeren til det gamle Kataeb-partiet som i sin tid ble grunnlagt av faren hans. Han har i tillegg sluttet seg til Qornet Chehwan Gathering som er en gruppe anti-regjerings-politikere som kommer fra mange forskjellige politiske partier.I 2003 forsøkte Gemayel å fungere som et mellomledd mellom USAs president George W. Bush og den irakiske diktatoren Saddam Hussein.Gamayels sønn Pierre Gemayel ble valgt til det libanesiske parlamentet i 2000. Han ble myrdet av uidentifiserte voldsmenn i Jdeideh, en forstad til Beirut, den 21. november 2006. Selv om drapsmennene aldri har blitt funnet er det syriske myndigheter som er blitt anklaget for mordet; dette var også faren Amins overbevisning.


== Referanser ==