jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kjetil Løset

Kjetil Løset (født 1. januar 1972) er medie- og analysesjef i Fremskrittspartiet. I perioden 1998 - 2000 var han journalist i TV 2. Løset var under i hele sin tid i TV 2, en del av TV 2 Nyhetenes politiske avdeling i Oslo. Her arbeidet han spesielt med meningsmålinger og analyse. I 2020 ble han ansatt som kommunikasjonssjef i Fremskrittspartiet. og fra januar 2022 ble han medie- og analysesjef samme sted.
Fra 2009 til 2012 var Løset redaktør for TV 2s nisjenettsted Politisk.no, en nettavis han selv var initiativtaker til. Fra 2013 var han igjen politisk TV-reporter. Sammen med Terje Sørensen ledet han under valget i 2019 programmet Tallknuserne på TV 2 Nyhetskanalen. De to jobbet tett sammen med valg og har laget prognoser og analyser for kanalen både til valgene i USA, Storbritannia, Tyskland, Danmark, Sverige, folkeavstemningen om brexit og valget til Europaparlament.
I mai 2020 forlot Løset TV2 for å bli kommunikasjonssjef i Fremskrittspartiets stortingsgruppe.Løset er utdannet journalist fra Høgskulen i Volda, og jobbet som radiojournalist i fem år før han begynte i TV 2. Han var styremedlem i Stortingets presselosje fra 2001 til 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjetil Løset på TV2.no Arkivert 31. oktober 2012 hos Wayback Machine.
Jens Christian Nørve

Jens Christian Nørve (født 18. oktober 1977) er en norsk programleder og journalist som siden 2000 har vært ansatt i TV 2. Nørve er programleder for krimprogrammet Åsted Norge som hadde premiere 25. januar 2016.I perioden 2006 til 2016 jobbet Nørve i TV 2 Nyhetenes innenriksredaksjon i Oslo som kriminaljournalist. Våren 2012 var han sammen med Kadafi Zaman TV 2s ansikter utad under dekningen av rettssaken etter terrorangrepene i Norge 22. juli 2011. TV 2 ble i 2013 nominert til Gullruten for dekningen. Under 22. juli-rettssaken var Nørve sammen med Harald Stanghelle (Aftenposten) og Ole Kr. Bjellaanes (NTB) «medienes talspersoner». Sammen med kollega Kristian Ervik løste Nørve høsten 2019 et 29 år gammelt mysterium som politiet aldri klarte å løse. Ingrid ble som nyfødt lagt i en søppelcontainer på Bjølsen i Oslo i august 1990. Gjennom undersøkende journalistikk og ved hjelp av slektsforskning og DNA klarte journalistene å finne Ingrids biologiske mor og Ingrid fikk svar på hvorfor hun ble lagt i containeren.Nørve var styremedlem i Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse (SKUP) fra 2010 til 2018. Sammen med kollega Asbjørn Olsen fikk han i 2010 SKUP-diplom for den såkalte «Ambassadesaken», hvor de avslørte et hemmelig overvåkingsprogram ved den amerikanske ambassaden i Oslo. Åsted Norge vant Gullruten 2017 i kategorien beste nyhetssending eller aktualitetsprogram. Programmet ble nominert til Gullruten i samme kategori i 2019 og 2022.  I 2020 ble Åsted Norge nominert til to Gullruten-priser, for årets tv-øyeblikk og beste tv-dokumentar, for "Babyen i containeren": Før han ble nyhetsreporter var Nørve i fire år researcher og vaktsjef for debattprogrammet Tabloid på TV 2. Nørve har studert journalistikk ved Høgskolen i Oslo. Han startet sin journalistiske karriere som 16-åring i Radio 1 Sunnmøre i Ålesund. Etter å ha fullført videregående skole jobbet han fra 1996 til 1998 som nyhetsoppleser i Skansen Radio i Ålesund. Senere jobbet han som journalist og nyhetsoppleser i TVSunnmøre. Nørve avtjente verneplikten som journalist i Forsvaret ved Forsvarskommando Nord-Norge (FKN) på Reitan utenfor Bodø. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Christian Nørve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jens Christian Nørve på Internet Movie Database 
(no) Jens Christian Nørve på TV2.no Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
MS «Polytrader»

MS «Polytrader» var et lasteskip bygget ved Wm. Doxford & Sons Ltd., Sunderland som byggenummer 680. Skipet ble levert til Ministry of War Transport desember 1941 som «Empire Latimer» og overtatt av Nortraship i 1942. Det ble overtatt av Einar Rasmussen etter krigens slutt og hugget i Japan i 1968.


== «Empire Latimer» ==
1941: desember: Levert til  Ministry of War Transport, London, som «Empire Latimer»


== «Kronprinsessen» ==
1942: Overtatt av Nortraship. Omdøpt «Kronprinsessen»


== «Polytrader» ==
1946: 15. februar: Overtatt av Kristiansand Tankrederi A/S ved Einar Rasmussen, Kristiansand. Omdøpt «Polytrader»


== «Flora M» ==
1962: juli: Solgt til Marenviado Cia.Nav.S.A., Monrovia, Liberia Omdøpt «Flora M»
1968: desember: Solgt for opphugging.
1968: 27. desember: Ankom Mihara, Japan


== Eksterne lenker ==
«MS Polytrader». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 26. januar 2019. 
«Kronprinsessen». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 26. januar 2019. 
Kronprinsessen www.warsailors.com
Eva Opaker

Eva Johanne Opaker (1945–1996) var en norsk skuespiller og sanger.
Opaker var utdannet fra Statens teaterhøgskole 1964–1968. Hun debuterte på Nationaltheatret i 1967 i Ingmar Bergmans oppsetning av Seks personer søker en forfatter av Luigi Pirandello. Hun var ved teatret til 1971 og spilte blant annet Sonja i Raskolnikov etter Dostojevskijs roman. Senere var hun aktiv som komediespiller ved Oslo Nye Teater, men hadde også klassiske roller, som tittelrollen i Anne Pedersdotter på Riksteatret. Opaker flyttet deretter til Mo i Rana for å starte Nordland Teater, før hun senere ble freelancer knyttet til mange av Norges regionalteatre, de siste årene Hålogaland Teater i Tromsø.Hun hadde roller i flere norske spillefilmer, og hun spilte sammen med Sverre Anker Ousdal i Terje Mærlis TV-film Aksel og Marit, vist i NRKs Fjernsynsteatret i 1973. Hun hadde også oppgaver i Radioteatret.


== Filmografi ==
Gerd Skaug i Arven (1979)
Fru Syvert i Formynderne (1978)
Psychedelica Blues (1969)
Elsa i Smuglere (1968)
Mona/Gnista i Stompa til Sjøs (1967)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Opaker på Internet Movie Database 
(no) Eva Opaker hos Filmfront 
(no) Eva Opaker hos Nationaltheatret 
(no) Eva Opaker hos Sceneweb 
(sv) Eva Opaker i Svensk Filmdatabas 
(no) Eva Opaker på Rockipedia 
(no) Morsevisen - Rolf Just Nilsen og Eva Opaker
Tidsskriftet FoU i praksis

Tidsskriftet FoU i praksis er et norsk vitenskapelig tidsskrift som tar for seg FoU-arbeid i tilknytning til praksis på alle nivå og områder i utdanningssystemet som er av stor samfunnsmessig betydning. Tidsskriftet er en formidlingskanal for forskningsresultater med nytteverdi for pedagogisk praksis og videre forskning. Tidsskriftet er i stor grad profesjonsorientert, med lærerutdanning og skoleutvikling som sentrale områder. Artiklene kan omhandle praksis i både barnehage, grunnskole, videregående skole og høyere utdanning. Tidsskriftet retter seg hovedsakelig mot empirisk forskning, men teoretiske og metodiske artikler med relevans for praksisfeltet ønskes også velkommen. 
Tidsskriftet er fagfellevurdert og rangeres som en nivå 1 vitenskapelig utgivelse i Norsk vitenskapsindeks. Det kommer ut to ganger i året, og gis ut av Akademika forlag, i samarbeid med Program for lærerutdanning, NTNU, Pedagogisk institutt, NTNU og Høgskolen i Sør-Trøndelag, Avd. for lærer- og tolkeutdanning.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Etikk i praksis - Nordic Journal of Applied Ethics

Etikk i praksis - Nordic Journal of Applied Ethics er et nordisk vitenskapelig tidsskrift i anvendt etikk og beslektet politisk teori. Tidsskriftet tar imot bidrag fra alle som arbeider med problemstillinger innen anvendt etikk fra ulike faglige innfallsvinkler. Artiklene tematiserer etiske, politiske og sosiale aspekt ved vitenskaps- og teknologiutviklingen innenfor ulike felt, forskningsetikk samt normative makt-, demokrati- og kulturanalyser. Tidsskriftet er dermed en møteplass for anvendt etikk enten man arbeider med bioteknologi, forskning, skole, barndom, Internett, kultur, natur, næringsliv, idrett, media, medisin, politikk eller annet. 

Tidsskriftet er Open access, har refereeordning og rangeres som en nivå 1 vitenskapelig utgivelse i Norsk vitenskapsindeks. Det kommer ut to ganger i året, og gis ut av NTNU Open Access Journals i samarbeid med Program for anvendt etikk, Filosofisk institutt, NTNU.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Norsk tidsskrift for misjonsvitenskap

Norsk tidsskrift for misjonsvitenskap er et norsk vitenskapelig tidsskrift. Tidsskriftet har refereeordning og rangeres som en nivå 1 vitenskapelig utgivelse i Norsk vitenskapsindeks. Det kommer ut to ganger i året, og gis ut av Egede Instituttet i samarbeid med Akademika forlag.


== Eksterne lenker ==
Tidsskriftets hjemmeside
Egede Instituttet
Lorentz Henrik Müller Segelcke

Lorentz Henrik Müller Segelcke (født 14. november 1829 på Bogstad i Oslo, død 25. oktober 1910 i Skedsmo) var en norsk ingeniør, statsråd 1872–88 og den første direktør for Norges Statsbaner 1883–99.
Etter Krigsskolen 1845–48 og Den militære høyskole 1849–52 ble han sekondløytnant før han fra 1855 startet i det kommunale ingeniørvesen i Christiania.  Etter et utenlandsopphold for å studere jernbanebygging, fikk Segelcke prosjektansvaret for banen til Kongsvinger der han ble til 1862.  Militært fortsatte han til 1893, og ble premierløytnant 1868, stabskaptein 1870, oberst 1872, kaptein 1880.  Han var trafikkdirektør for jernbanene fra 1877, og etter at NSB ble formelt etablert i 1883 var han den første generaldirektør frem til 1899.  Han var også lærer ved Den militære høyskole 1862–70 og Krigsskolen 1863–66, samt innvalgt i mange kommisjoner. Fra 1880 til 1905 var han formann i styret for Hovedbanen mellom Oslo og Eidsvoll.


== Statsråd ==
Han var statsråd (krigsminister) i Armédepartementet som del av  Frederik Stangs ministerium
1. juli 1872 til 1. juli 1874:  Krigsminister i Armédepartementet
19. juli 1874 til 25. mai 1875, medlem i statsrådavdelingen i Stockholm
26. mai til 5. juni 1875 og 6. juli til 21. juli 1875, medlem av Den svensk-norske interimsregjering mens kongen var på reise
21. juli 1875 til 9. oktober 1877: Krigsminister i Armédepartementet


== Familie ==
Han var sønn av Christen Arentz Segelcke (1801–37) som var premiereløytnant og forvalter ved Bærums Verk. Moren het  Sofie Bonnevie (1810–96).  Lorentz giftet seg i 1855 med tremenningen Christina Augusta Bonnevie (1833–1927) og ble dermed svoger til skolemannen Jacob Aall Bonnevie.  Lorentz bodde sine siste år hos sønnen Christen Arentz Segelcke, som  startet Strømmen Trævarefabrik,  en av de første ferdighusfabrikanter i landet.

Se Müller (slekt)


== Utmerkelser ==
St. Olavs Orden ridder 1873, kommandør av 1. klasse 1876
Dannebrogordenen ridder,
Svärdsorden, ridder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lorentz Henrik Müller Segelcke hos Norsk senter for forskningsdata
Thinkin’ of a Rendezvous

«Thinkin' of a Rendezvous» er en amerikansk countrysang, skrevet av Bobby Braddock og Sonny Throckmorton. Den ble spilt inn på plate av  Johnny Duncan.
Med harmonivokaler og en sololinje i et nøkkelpunkt i sangens tredje vers av sessionvokalist Janie Fricke ble «Thinkin' of a Rendezvous» ble Duncans første nummer én-sang på Billboard Hot Country Singles-listen i desember 1976. To uker øverst på countrylisten var en del av et tretten uker langt opphold på Top 40.Sangen, som handler om en familiemann som treffer en kvinne (en gammel venn som han hadde hatt en hemmelig affære med ett år tidligere), var den første av to duetter med Duncan-Fricke som toppet listen. Oppfølgersangen «It Couldn't Have Been Any Better» ble nummer én i april 1977.


== Norsk versjon ==
Per Gunnar Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En liten prat».


=== Innspilling ===
Gluntan. Utgitt på LP-albumet Livet er herlig (EWMI 8C 062-37359)


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Erling Aadland

Erling Aadland (født 20. mars 1952) er en norsk litteraturforsker og professor i allmenn litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen.


== Publikasjoner ==
Forundring, Trofasthet. Poetisk tenkning i Rolf Jacobsens lyrikk. Gyldendal, 1996.
And the Moon is High. Noen forsøk på å lese Bob Dylan. Ariadne, 1998.
Fortelleren og skriveren. En teoretisk og terminologisk avklaring. Spartacus, 2000.
Love Itself. Et essay om Leonard Cohens sanglyrikk. Spartacus, 2003.
Farvel til litteraturvitenskapen, Spartacus, 2006.
Ditt uforglemmelige fravær. Aschehoug, 2006.


== Referanser ==
Kilkea

Kilkea (Cill Cathaigh) er en landsby i Kildare i Irland, ca. 75 km fra Dublin og ca. 15 km fra Carlow.


== Kjente personer fra Kilkea ==
Ernest Shackleton (født 1874, død 1922), polarutforsker, ble født og tilbrakte sin barndom i Kilkea House.
		


== Eksterne lenker ==
(en) Kilkea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(engelsk) Joe Greene and the lock out
(engelsk) Kilkea House view
Athy

Athy (irsk: Baile Átha Í) er en irsk by i Kildare i provinsen Leinster, i den sentrale delen av Irland. Byen har en befolkning (inkl. oppland) på 8218 innbyggere i 2006 (6049 i 2002).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Athy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sydenham

Sydenham (/ˈsɪdnəm/) er et område og valgkrets i Lewisham; selv om noen gater mot Crystal Palace Park, Forest Hill og Penge ligger utenfor kretsen og i Bromley, og noen gater i Sydenham Hill er i Southwark. Sydenham var i Kent frem til 1889 da grevskapet London ble opprettet. Befolkningen i Sydenham var i 2007 på 14 650. Upper Sydenham er inkludert i kretsen Forest Hill.


== Eksterne lenker ==
Sydenhamtowncentre.com Town centre website.
Sydenham.org.uk Community website and forum.
Sydenham Society Local community group.
Sjøpattedyrrådet

Sjøpattedyrrådet var et råd opprettet av Fiskeri- og kystdepartementet 21. september 2001 under havressurs- og kystavdelingen. Rådet ble formelt nedlagt i 31. desember 2011. Rådet hadde elleve medlemmer:

Fiskeridirektoratet: 1 medlem (leder)
Norges Fiskarlag: 2 medlemmer
Norges Småkvalfangerlag: 3 medlemmer
Sametinget: 1 medlem
Norges Jeger- og Fiskerforbund: 1 medlem
Norsk Sjømannsforbund: 1 medlem
Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening (FHL): 1 medlem
Rieber & CO: 1 medlemRådets formål var å gi «faglige råd til Fiskeri- og kystdepartementet i spørsmål knyttet til sel- og hvalfangst».


== Referanser ==
Yamen (Xinhui)

Yamen (forenklet kinesisk: 崖门; tradisjonell kinesisk: 崖門, pinyin: Yámén) er en storkommune sør i bydistriktet  Xinhui i byprefekturet Jiangmen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
Den har et areal på 281 kvadratkilometer og et folketall på 40.000.
Slaget ved Yamen fant sted her. Det fant sted den 19. mars 1279, og betraktes som Song-dynastiets siste motstand mot Yuan-dynastiet. Selv om Yuan-flåten var vesentlig mindre, klarte den ved taktisk dyktige grep å tilføye Song-flåten et tilintetgjørende nederlag.
Frederick Cavendish

Frederick Charles Cavendish (født 30. november 1836, død 6. mai 1882 i Dublin) var sønn av William Cavendish, 7. hertug av Devonshire (1808–1891) og lady Blanche Georgiana Howard (1812–1840). Han var medlem av parlamentet og utnevnt til Chief Secretary for Irland i 1882. Bare noen timer etter sin ankomst til Dublin ble han drept av irske nasjonalister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lord Frederick Charles Cavendish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frederick Cavendish hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Frederick Cavendish hos The Peerage
Salīm Idrīs

Salīm Idrīs (arabisk: سليم إدريس‎) er en syrisk elektronikkprofessor med utdannelse fra Tyskland som fram til juli 2012, midt under borgerkrigen i Syria, tjente som brigadegeneral for den syriske hæren. Siden har han støttet opprørsgruppa Den frie syriske armé, som han siden 8. desember samme år har vært stabssjef og kommandant for, da han etterfulgte Riyaḍ al-Asʿad.
Dulwich

Dulwich er et område hovedsakelig i distriktet Southwark i sørlige London, men deler av det er innenfor distriktet Lambeth. Dulwich ligger i en dal mellom nabodistriktene Camberwell, Crystal Palace, Denmark Hill, Forest Hill, Peckham, Sydenham Hill og Tulse Hill. Det er var en del av grevskapet Surrey fram til 1889 da grevskapet London ble opprettet.


== Historie ==

Stedsnavnet ble første gang dokumentert som Dilwihs i et charter signert kong Edgar den fredsommelige i 967. Navnet er avledet fra de angelsaksiske ordene dile wisc i betydningen «engen med dill».Kong Harald Godwinson (Englands siste angelsaksiske konge) eide landet ved et tidspunkt og etter 1066 var det en besittelse under Vilhelm erobreren. I 1333 ble befolkningen i Dulwich nedtegnet til 100 innbyggere.
Til tross for stedets nære historiske forbindelser med Camberwell som ligger i nordvest, har Dulwich forblitt et eget distrikt og har lenge vært mer eksklusivt. Det er bortimot utelukkende grunnet posisjonen til sin uavhengige skole, Dulwich College, grunnlagt i 1619 av skuespilleren Edward Alleyn, som College of God’s Gift, som besto av fattighus og en skole for underprivilegerte gutter. Fra tidlig på 1700-tallet og særlig etter midten av 1760-tallet tillot lærestedet også rike londonbeboere, ofte foreldre av elever, til å bygge store hus som økte verdien av skolen og dens eiendommer.Dulwich er også kjente for sitt kunstgalleri (Dulwich Picture Gallery).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Boast, Mary (1975): The Story of Dulwich, London Borough of Southwark
Darby, William (1967): Dulwich: A Place in History, Darby; Cory, Adams & Mackay


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dulwich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Samfunnsnettsted for Dulwich med dens historie
Bilder fra Dulwich
Gaoyang yue

Gao-Yang er en av de fire hoveddialekter innen det kinesiske språket yue (kantonesisk). Det tales i og rundt byprefekturene Maoming og Yangjiang i det sørvestre Guangdong.
Navnet er fra dets to underdialekter, Gaozhou og Yangjiang.
Dulwich College

Dulwich College er en uavhengig skole for gutter i Dulwich, sørøst i London, og med avdelinger i Kina og Sør-Korea. Skolen ble grunnlagt i 1619 av Edward Alleyn, en vellykket elizabethansk skuespiller. Formålet med skolen var opprinnelig å utdanne 12 fattige elever som grunnlag for «Guds gave». I dag har skolen 1 500 elver. Dette gjør skolen til en av de største (etter antall elever) frittstående skolene i Storbritannia.
Guangzhouwan

Guangzhouwan (forenklet kinesisk: 广州湾; tradisjonell kinesisk: 廣州灣; pinyin: Guǎng​zhōu wān; eller Kwangtschouwan, Kouangzhouwan, Kwangchowwan, Kuang-tschou-wan, Tschankiang) var et franskstyrt territorium i en bukt på halvøya Leizhou i provinsen Guangdong, nord for øya Hainan.
Området var fra 1899 til (de facto) 1943 fransk traktatområde med sete i Fort Bayard (Zhanjiang). Det hadde et areal på 842 km2 og en befolkning på 250 000 innbyggere (1935).


== Historie ==
Den 27. mai 1898 inntok franske styrker dette området, og året etter fremtvang Frankrike ved en traktat med Qing-dynastiet et forpaktelsesavtale for en periode på 99 år - på linje med avtalene britene og tyskerne hadde over områder i Hongkong og i Kiautschou.
Hovedhensikten var de franske ønsker om å utvikle sin handel i Sørkina, fremfor alt fra Guangdong og innover til Yunnan og Sichuan, og byggingen av jernbaner gjennom dette området. Dette var også det område man ville befeste som fransk innflytelsesområde i Kina, det vil si i forlengelsen av Fransk Indokina mot nord. Men ettersom fattigdommen var svært stor i disse områdene, kom ikke franskmennene særlig langt med sine ambisjoner. 
Gwangzhouwan var ikke et selvstendig koloniområde og fikk derfor ingen egen guvernør. Det ble som Territoire de Kouang-Tchéou-Wanunderstilt guvernøren for Fransk Indokina.
Etter Frankrikes nederlag under annen verdenskrigs tidlige fase (juni 1940) anerkjente Chiang Kai-sheks kinesiske regjering Det fri Frankrike under Charles de Gaulle og tilkjente det suvereniteten over denne kinesiske enklaven. Dermed var administrasjonen i Guangzhouwan lojal overfor de vestlige allierte, og fulgte ikke Fransk Indokina inn under Vichyregimet.
Men i februar 1943 ble området okkupert av Japan, og den 30. juli 1943 avstod Vichy-Frankrike det til Wang Jingweis regjering, det vil si en japansk marionettregjering som verken var anerkjent av Det fri Frankrike eller Republikken Kina.
Formelt ble området til slutt avstått av Frankrike til Kina den 28. februar 1946.


== Eksterne lenker ==
Liste over de franske kolonialforvaltere
Beliggenhet Arkivert 2. april 2012 hos Wayback Machine.
Kart
Harold Warris Thompson

Harold Warris Thompson (født 15. februar 1908, død 31. desember 1983) var en britisk fysikalsk kjemiker som også var formann i the Football Association.
Harold Thompson ble født i Wombwell, Yorkshire og utdannet ved King Edward VII School i Sheffield, deretter i Trinity College ved Oxford. Thompson ble ferdig utdannet i 1929 og jobbet med Fritz Haber og Max Planck i Berlin. Han returnerte til Oxdord i 1930 etter å ha fått et doktorat fra Friedrich Wilhelm Universität zu Berlin.Thompson ble omtalt som en inspirerende lærer. Hans forskningsinteresser inkluderte kjemiske reaksjoner i gasser, fotokjemi og spektroskopi. Under andre verdenskrig jobbet han med infrarød spektroskopi for flyproduksjonsministeriet, og etter krigen fortsatte han forskning på dette feltet. Thompson fortsatte på Oxford, og underviste blant andre Margaret Thatcher da hun var student der.Han var Fellow of the Royal Society.


== I Fotballforbundet ==
Thompson var en ivrig fotballspiller og markerte seg i Oxford i sitt siste år der. Han ble involvert med Oxford University Association Football Club i mesteparten av sitt liv. Han ble formann for the Football Association (1976–1981). En tidligere FA-talsmann sa om ham at «Sir Harold was a bullying autocrat. He was a bastard. He treated the staff like shit».Thompson spilte en avgjørende rolle i å få avsatt Englands legendariske landslagstrener for England Alf Ramsey  i 1974. Ramsey hadde vunnet VM på hjemmebane med England, men han hadde mislyktes i å kvalifisere England til VM i 1974. Om det fantes argumenter for å avsette Ramsey, rapporterte avisene at «the whole episode was handled with brutal insensitivity».Den britiske journalisten og forfatteren Leo McKinstry skrev om Thompsons behandling av Ramsey at «England's most successful manager would have had a legacy fit for a hero had it not been for the malevolence of the FA chief Harold Thompson».Thompson skal ha sikret at den mest suksessrike manageren i England, Brian Clough, aldri ble landslagstrener ofr England.


== Annet ==
Thompson ble slått til ridder (Knight Bachelor) i 1968 og gjort til ridder av Æreslegionen i 1971.Han giftet seg med Grace Penelope Stradling i 1938, og de fikk to barn.


== Referanser ==
Bubi

Bubi er en sideelv til Limpopo-elva i nærheten av Beitbridge, Zimbabwe. Den har sitt utspring øst for West Nicholson. Tigerfisk lever i elva.Igjennom tidene har det ikke vært noen større demninger i elva, men i 2010 ble Bubi-Lupane-demningen bygget for å forsyne Lupane-distriktet med vann. 


== Referanser ==
Adansonia digitata

Adansonia digitata er den mest utbredte arten av baobabtrær (Adansonia) på det afrikanske kontinentet, og finnes på savannene i Afrika sør for Sahara.
Det vitenskapelige hovednavnet er til ære for den europeiske naturforsker som først beskrev treet, Michel Adanson, som på 1700-tallet anla den første botaniske have i Senegal, i Saint-Louis. Tilnavnet (artepitheton) digitata spiller på bladenes utforming. De består av fra fem til ni enkeltblader og kan minne om menneskelige fingre.


== Eksterne lenker ==
(en) Adansonia digitata i Encyclopedia of Life 
(en) Adansonia digitata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Adansonia digitata hos ITIS 
(en) Adansonia digitata hos NCBI 
(en) Adansonia digitata hos The International Plant Names Index 
(en) Adansonia digitata hos Tropicos 
(en) Kategori:Adansonia digitata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Adansonia digitata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Adansonia digitata – detaljert informasjon på Wikispecies