jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
D.T. Suzuki

Daisetsu Teitarō Suzuki (鈴木 大拙 貞太郎, født 18. oktober 1870 i Ishikawa, død 12. juli 1966) var en japansk forfatter av bøker om buddhisme, særlig zen- og shinbuddhismen. Han kom første gang til USA i 1897, og regnes for å ha hatt stor betydning for utbredelsen av mahayanabuddhisme og zenbuddhisme i den vestlige verden.Han var en respektert skribent og tenker både i utlandet og i japanske zenmiljøer. Han underviste både ved japanske og amerikanske universitet. I sin undervisning forsøkte han å løsrive zen fra sin tradisjonelle historiske og sosiale kontekst, og gjøre det til et universelt begrep, hevet over alle kategorier.Hans tekst «Hva er zen?» er utgitt på norsk i antologien Zen, 2007. Teksten ble opprinnelig skrevet som en tidsskriftartikkel på 1910-tallet, og utkom i en artikkelsamling i 1949.


== Referanser ==
Dag Thorenfeldt

Dag Eivind Thorenfeldt (født 28. september 1961) er en norsk portrettfotograf. Han er også kjent for sine temmelig direkte kommentarer og utilslørte meninger, og for sin karakteristiske latter.Thorenfeldt vokte opp på Bogerud i Oslo. Han har ett år fra journalisthøyskolen, og begynte som fotograf i VG i 1984. I 1990 ble han selvstendig fotograf. Etter dette har han jobbet med flere ledende reklamebyråer og magasiner i Norge. Han driver firmaet Arca med base i Skjærhalden.
Thorenfeldt har hatt flere personlige utstillinger. Det er også blitt produsert en dokumentarfilm om ham og hans fotografiske arbeider.


== Coverfoto ==
TinDrum: How 'Bout This?! (1989)
Matchstick Sun: Flowerground (1989)
Dag Kolsrud: December (1990)
Henning Kvitnes: Veien hjem (1991)
Henning Kvitnes: Songs People Play (1991)
Bjelleklang: Dæng Dæng (1991)
Anja Garbarek: Velkommen inn (1992)
Ole Paus: Biggles' testamente (1992)
Bjelleklang: Holiholihooo … (1992)
Silje Nergaard: On and On (1993)
Funhouse: Big (1993)
Jonas Fjeld: Texas Jensen (1993)
The Monroes: Long Way Home (1993)
Guys in Disguise: Guys in Disguise (1994)
Ratataboo!: Ratataboo! (1995)
Terje Tysland med Elg: Flyr med alle vindan (1995)
Bjelleklang: Synger svart (1995)
Terje Tysland: Hurra for mæ (1995)
Halvdan Sivertsen: Aldri så nær... (1996)
Sigvart Dagsland med Stavanger Symfoniorkester: Laiv (1996)
Halvdan Sivertsen: Helt Halvdan (1996)
JøKleBa: Live! (1996)
Bjelleklang: Kjære Landsmenn (1997)
Wolfgang Plagge: Ars nova (2002)
D.D.E.: Næ næ næ næ næ næ (2005)
Frøydis Ree Wekre: Ceros (2005)
Annar Follesø, Björn Nyman & Christian Ihle Hadland: Bartók (2005)
Wolfgang Plagge: Julevariasjoner (2005)
Agen'da med Olav Stedje & Knut Brekken: Venner (Vi vandrar saman) (2006)
Bjelleklang: Sokker i sandaler (2006)
Vamp med Kringkastingsorkestret: I full symfoni (2006)
Ole Edvard Antonsen: Landscapes (2007)
Ellen Sejersted Bødtker: Sonar (2008)
Clark Rundell: Edward Gregson: Trumpet Concerto; Concerto for Piano and Wind "Homages; Saxophone Concerto (2008)
Henning Kraggerud: Spohr: Concertos For Two Violins, Nos. 1 & 2 (2010)
Vamp med Kringkastingsorkestret: I full symfoni II – Med Kringkastingsorkesteret (2010)
Stephan Barratt-Due: Greig: String Quartets, Arranged for String Orchestra/Nordheim: Rendezvous (2012)
Rudi Finžgar

Rudi Finžgar (født 7. mai 1920 i Podnart, død 9. juli 1995 i Kropa) var en slovensk skihopper og gründer. Han var den første slovener som hoppet over 100 meter på ski. Han satte til sammen fem slovenske rekorder: I 1941 hoppet han 95 meter i Planica, og forbedret rekorden samme sted til 102 meter i 1947 og 114 meter i 1950. I 1951 og 1952 hoppet han 117 meter i Oberstdorf. Han vant skiflygingsuka i Planica i 1947. Rudi Finžgar deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1953/54.
Sammen med venner stiftet Rudi Finžgar skifabrikken Elan i 1945.


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)
Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights
Slovenia Your Cooperation Partner: Elan Group, Plc. (besøkt 3. juni 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Rudi Finžgar – FIS (skihopping)
John J. Tokheim

John J. Tokheim (født 17. mai 1871, død 15. mars 1941) var en norskamerikansk industrigründer. Han ble født på gården Tokheim i Odda. Han emigrerte til USA seksten år gammel i 1887. De første årene drev han med gårdsarbeid ved Thor, Iowa og gikk på kveldsskole.  
Fra 1890 til 1894 var han i lære som blikkenslager i Des Moines, Iowa. I 1896 vendte han tilbake til Thor og startet blikkenslagerverksted, brønnpumpeservice og jernvarehandel.  Han solgte også parafin og bensin for lamper, ovner og motordrift. Håndteringen foregikk vanligvis ved at man tappet væsken fra liggende fat ned i passende emballasje. Dette var både brannfarlig og upraktisk.
Våren 1898 fikk Tokheim ideen om at det ville være tryggere å lagre bensin i en nedgravd tank utenfor butikken. Han la rør inn i butikken hvor han festet en håndpumpe. I januar 1901 fikk han patent på en pumpe med tilkoblet kalibrert måleglass. Samme år startet han ”The Tokheim Manufacturing Company” for å markedsføre oppfinnelsen. Samtidig begynte bensindrevne biler å bli vanligere, og dette bidro til en kraftig økning av markedet. Tokheim solgte jernvarehandelen.
De neste ti årene vokste produksjonen, og Tokheim utviklet en rekke nye systemer for væskehåndtering, både for drivstoff, kjemikalier og næringsmidler. 
Han ble kjøpt ut av investorer i 1911, og selskapet ble splittet i to deler. Tokheim mente han ble presset ut av de nye eierne.
The Tokheim Manufacturing company skiftet navn til The Tokheim Oil Tank and Pump Company og ble en verdensledende produsent av bensinpumper og annet oljehåndteringsutstyr uten Tokheims videre medvirkning. De er nå et multinasjonalt konsern under navnet ”The Tokheim Group” med hovedkontorer i Paris.
Tokheim selv drev sitt nye firma The Vac Liquid Equipment Company, som skiftet navn i 1916 til The Tokheim Company.
Tokheim døde i 1941, og firmaet ble drevet videre av hans barnløse datter til 1991. Det drives fortsatt under samme navn i Marion, Iowa, og produserer utstyr for væskelagring og tankanlegg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Scott Anderson: The Gas Pump Showcase, Petroleum Collectibles Monthly nov. 2002 issue.


== Eksterne lenker ==
The Tokheim Group
The Tokheim Company
Astafjord

For artikkelen om sundet, se Astafjorden.Astafjord er en tidligere kommune i Troms fylke. Astafjord var fra 1837 en del av Ibestad formannskapsdistrikt. I 1926 ble Astafjord, Andørja og Gratangen skilt ut fra Ibestad som egne kommuner. Astafjord hadde da 1 018 innbyggere.
1. januar 1964 ble Astafjord, som da hadde et folketall på 1 120, slått sammen med Skånland kommune.


== Eksterne lenker ==
«Astafjord kommune» på Lokalhistoriewiki
Layon

Layon (le Layon) er en 89,9 kilometer lang elv i departementene Deux-Sèvres og Maine-et-Loire i Vest-Frankrike. Kilden er nær Saint-Maurice-la-Fougereuse. Elven renner stort sett nordvestover.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Layon River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kolebakkane naturreservat

Kolebakkane naturreservat er et vernet barskogsreservat i Gloppen kommune. Området på 4 487 dekar ble vernet fra 17. desember 1999 og ligger nordøst for Sandane og nordvest for Breimsvatnet.Midt i området ligger Røsskleivvatnet, en dam laget av fiskeinteresserte grunneiere. I vannet er det sett ut ørret.


== Referanser ==
Musō Soseki

Musō Soseki (|夢窓 疎石, født 1275, død 20. oktober 1351) var en japansk zenbuddhistisk munk og lærer fra rinzaiskolen. Han var også kalligrafist, poet og hagedesigner.Hans tekst «Drømmesamtaler» er utgitt på norsk i antologien Zen, 2007.


== Referanser ==
Playero

Playero er et guahiboansk språk som snakkes av rundt 240 mennesker langs Araucaelva i departementet Arauca det østlige Colombia nær grensa til Venezuela.


== Eksterne lenker ==
Playero hos Ethnologue
Costaricansk tegnspråk

Costaricansk tegnspråk er et tegnspråk som benyttes i Costa Rica. Det er muligens beslekta med Providencia-tegnspråk.


== Eksterne lenker ==
Costaricansk tegnspråk hos Ethnologue
Apalai (språk)

Apalai er et karibisk språk som snakkes av rundt 450 medlemmer av apalai-folket i det nordlige Brasil.


== Eksterne lenker ==
Apalai hos Ethnologue
Línjì Huìzhào

Línjì Huìzhào eller Línjì Xìxuán (forenklet kinesisk: 临济义玄; tradisjonell kinesisk: 臨濟義玄; Wade–Giles: Lin-chi I-hsüan, i Japan kjent som Rinzai Gigen; fødselsår ukjent, død 866 i Hebei) var en kinesisk lærer i zenbuddhisme som levde under Tang-dynastiet. Han regnes som grunnleggeren av Linji-retningen i kinesisk zenbuddhisme; under navnet rinzaiskolen er dette en av de tre hovedretningene i japansk zenbuddhisme. 
Sentrale momenter i hans budskap var at han «fremstiller den ideelle zen-utøveren som et uavhengig individ, fri fra konvensjoner og ikke trollbundet av de tidligere mesternes autoritet»; og dette i en tid da klosterlivet var i ferd med å bli mer regulert. Línjìs stil beskrives også som «kompromissløs i sine valg av læremetoder, som en general som tar alle midler i bruk for å beseire fienden uvitenhet.»Hans tekster ble først utgitt samlet i 1036 under Song-dynastiet. Verket består av fire deler: «Å stige opp til dharma-hallen» er en samling taler; «Å teste og vurdere» og «Opptegnelse av aktiviteter» inneholder episoder fra hans liv og møter med mennesker; den siste delen er kalt «Andre episoder fra Línjìs liv». Verket, som preges av muntlige dialoger, er utgitt på norsk i antologien Zen, 2007. 


== Referanser ==
Murphy Anderson

Murphy Anderson (født 9. juli 1926, død	23. oktober 2015) var en amerikansk tegneserietegner best kjent for sitt arbeid for forlaget DC Comics. 
Anderson begynte sin karriere sent på 1930-tallet og arbeidet opp gjennom årene med serier som Batman, Hawkman, the Spectre og Zatanna. 
Sammen med forfatteren John Broome skapte han serien The Atomic Knights for heftet Strange Adventures (DC Comics 1960). Han tegnet også avisserien Buck Rogers en årrekke.
Anderson er kanskje aller mest for sitt arbeid som tusjer for Curt Swan på Superman på 1960- og 1970-tallet. De to blir ofte omtalt som «Swanderson».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Murphy Anderson på Internet Movie Database 
(en) Murphy Anderson hos The Movie Database
Benjamin Bratt

Benjamin Bratt (født 16. desember 1963 i California i USA) er en amerikansk skuespiller. 
Bratt er mest kjent for sin rolle som detektiv Rey Curtis i TV-serien Law & Order, og for hans opptredener i filmene Blood in, Blood Out, Miss Congeniality og Piñero. Han spilte også i dramaserien The Cleaner og i Private Practice. Han er gift med skuespillerinnen Talisa Soto, som han har to barn med.


== Filmografi ==
1993 Demolition Man
1994 Overhengende fare
2000 Traffic
2004 Catwoman
2009 Det regner kjøttboller
2013 Grusomme meg 2
2013 Det regner kjøttboller 2
2014 Ride Along 2
2014 TV-serien 24: Live Another Day
2016 Special Correspondents
2017 Coco
2017 Shot Caller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benjamin Bratt på Internet Movie Database 
(sv) Benjamin Bratt i Svensk Filmdatabas 
(da) Benjamin Bratt på Filmdatabasen 
(da) Benjamin Bratt på Scope 
(fr) Benjamin Bratt på Allociné 
(en) Benjamin Bratt på AllMovie 
(en) Benjamin Bratt hos The Movie Database 
(en) Benjamin Bratt hos Behind The Voice Actors
Joan Blondell

Joan Blondell (født 30. august 1906 i New York, død 25. desember 1979 i Santa Monica) var en amerikansk skuespillerinne. 


== Liv og virke ==
Etter å ha vunnet en skjønnhetskonkurranse, startet Blondell på en filmkarriere og hun signerte snart en kontrakt med filmstudioet Warner Brothers som hun valgte å forlate i 1939. Blondell dukket opp i mer enn hundre filmer og TV-produksjoner gjennom sin karriere som skuespiller. Hun var mest aktive i filmer på 1930-tallet, og i løpet av denne tiden hun spilte med skuespiller Glenda Farrell i ni forskjellige filmer. 
Blondell ble nominert til en Oscar for beste kvinnelige birolle for hennes innsats i filmen The Blue Veil fra 1951. Blondell var gift tre ganger, først til fotograf George Barnes i en privat bryllupsseremoni den 4. januar 1933 i First Presbyterian Church i Phoenix i Arizona. De hadde ett barn, Norman S. Powell, som ble en dyktig produsent og regissør. Paret ble skilt i 1936. Den 19. september 1936 giftet Blondell seg med sin andre ektemann, skuespiller, regissør, og sanger Dick Powell. De hadde datteren Ellen Powell sammen. Blondell og Powell tok ut skilsmisse den 14. juli 1944. 
Den 5. juli 1947 giftet Blondell seg med sin tredje ektemann, produsent Mike Todd, som hun skilte seg fra i 1950. Hennes ekteskap med Todd ble senere beskrevet som en følelsesmessig og økonomisk katastrofe. Hun anklaget ham blant annet for å ha holdt henne ut av et hotellvindu etter anklene. Blondell døde av leukemi i Santa Monica i California i desember 1979 i en alder av 73 år. Hun ble gravlagt på Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joan Blondell på Internet Movie Database 
(sv) Joan Blondell i Svensk Filmdatabas 
(da) Joan Blondell på Filmdatabasen 
(da) Joan Blondell på Scope 
(fr) Joan Blondell på Allociné 
(en) Joan Blondell på AllMovie 
(en) Joan Blondell hos Turner Classic Movies 
(en) Joan Blondell hos The Movie Database 
(en) Joan Blondell hos Internet Broadway Database
William Boyd

William Boyd (født 28. desember 1889 i New York City, død 20. mars 1935 i Los Angeles, California) var en amerikansk skuespiller.
Boyd var en teater-skuespiller, og dukket opp i to skuespill som var blitt satt opp på Broadway. Boyd ble arrestert for besittelse av narkotika, noe som ikke bare skadet hans egen karriere. Andre kjente skuespillere med samme navn tok også skade av dette, fordi skuespillerne ofte ble forvekslet med hverandre.
Boyds første kone, Margaret Christiansen, giftet seg senere med produsenten Harry Frazee som en gang eide Boston Red Sox, og antagelig blir best husket for å ha solgt Babe Ruth til New York Yankees.


== Filmografi ==
1927 - Arabiske eventyrere (stumfilm) som W. Dangerfield Phelps III
1921 - Brewster’s Millions som Harrison
1921 - Exit the Vamp som Robert Pitts
1920 - Blackbirds som en detektiv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Boyd på Internet Movie Database 
(en) William Boyd på AllMovie 
(en) William Boyd hos The Movie Database 
(en) William Boyd hos Internet Broadway Database
Elizabeth Bogush

Elizabeth Bogush (født 24. september 1977 i Perth Amboy, New Jersey) er en amerikansk skuespillerinne.
Bogush har dukket opp i mange kjente TV-programmer, inkludert i The Titans mot blant andre Yasmine Bleeth i 2000, The Adventures of Pete og Pete, Scrubs, Beverly Hills, 90210, Felicity, alle elsker Raymond, October Road, How I Met Your Mother og i The Big Bang Theory. I tillegg har Boghush dukket opp i flere kommersielle TV-reklamer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elizabeth Bogush på Internet Movie Database 
(fr) Elizabeth Bogush på Allociné 
(en) Elizabeth Bogush på AllMovie 
(en) Elizabeth Bogush hos The Movie Database
Xu Yun

Xu Yun eller Hsu Yun (forenklet kinesisk: 虚云; tradisjonell kinesisk: 虛雲; pinyin: Xūyún, «Tom sky»; født 26. august 1840 i Fujian, død 13. oktober 1959) var en kinesisk lærer i chánbuddhisme (zen-), og regnes som en av de mest innflytelsesrike i sin tid, og som «en av de store gjenreisere av zen-buddhismen i moderne tid.».Sammen med Dalai Lama, Panchen Lama og storlamaen over Indre Mongolia ble han i 1953 ærespresident i den nyopprettelse kinesiske buddhistorganisasjonen. 
Hans selvbiografi, som ble diktert til eleven Cén Xuélǚ i 1951, er utgitt i utdrag på norsk i antologien Zen, 2007. I samme bok finnes også noen av hans taler fra 1953 med tittelen «Meditasjonsuker i Jadebuddha-tempelet». 


== Referanser ==
Lars Henrik Andreassen

Lars Henrik Baal Andreassen (født 14. mai 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Tromsdalen Fotball. 
Han debuterte for TIL 1. august 2010 hjemme mot Stabæk. Han er sønn av TIL-legenden Arne «Pøsen» Andreassen. Andreassen var en del av Tromsøs juniorlag som vant Nm-cupen for juniorer 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Henrik Andreassen – Transfermarkt 
(en) Lars Henrik Andreassen – Soccerway 
(no) Lars Henrik Andreassen – Norges Fotballforbund 
(en) Lars Henrik Andreassen – FBref
Reichsthaler

Reichsthaler var en myntenhet som ble introdusert i det tysk-romerske rike i 1566 under myntkonvensjonen i Leipzig. Det var også navnet på en myntenhet i det nordlige Tyskland og på en sølvmynt som ble utgitt i Preussen. 
Reichsthaler ble erstattet av Conventionsthaler innenfor det tysk-romerske rike i 1754. I Preussen ble den erstattet av Vereinsthaler i 1857.


== Se også ==
Riksdaler
Chinul

Chinul eller Jinul (知訥; født 1158, død 1210) var en koreansk buddhistmunk fra Goryeoperioden, også kjent under tilnavnet Statsveileder Pojo. Han regnes som en sentral person i utviklingen av den koreanske zenbuddhismen (seon-).
Hans tale «Læren om å kultivere sinnet» er utgitt på norsk i antologien Zen, 2007. Teksten er skrevet i en form med retoriske spørsmål og svar på disse, og dekker etter Chinuls mening «hele veien til opplysning».


== Referanser ==
Djerv (band)

Djerv er et hardrock / metal band fra Norge, bestående av Agnete Kjølsrud på vokal og Erlend Gjerde på trommer. Bandet spiller metal med elementer fra en rekke undersjangere som rock, hardrock og black metal. Djerv er signert hos det norske plateselskapet Indie Recordings.


== Historie ==
Djerv oppsto i 2010, da tidligere Stonegard-trommeslager Erlend Gjerde og Animal Alpha-vokalist Agnete Kjølsrud slo seg sammen med gitarist Stian Kårstad, tidligere kjent fra det anerkjente svart metal-bandet Trelldom. Det selvtitulerte debutalbumet Djerv innspilt av Daniel Bergstrand (In Flames, Meshuggah) og mikset av den grammyvinnende produsenten Matt Hyde (Deftones, Slayer, No Doubt) kom i 2011.  Debutalbumet havnet på en 8. plass på VG-lista og på 3. plass på Norsk-lista, og Djerv ble raskt et etablert navn i den europeiske rock-og metal-scenen. De neste årene var Djerv å se på europaturne med det amerikanske bandet Ministry , og på anerkjente festivaler som Hellfest, Wacken, Eurosonic, Øyafestivalen og Inferno Metal Festival. I 2013 samarbeidet Djerv med det amerikanske spillet Leauge of Legends (gitt ut av Riot games). Låten er i dag sett over 113 millioner ganger på Youtube , og den er strømmet over 50 millioner ganger på Spotify . Låten er en del av den fransk-amerikanske Netflix-serien Arcane som kom i 2021.I 2014 ble det stille fra Djerv, og det kunne se ut som det var slutten for bandet. Men i 2019 gjorde de et comeback på Tons of Rock-festivalen. I 2020 var de igjen aktuelle med ny musikk og gav ut dobbelsingelen We Dont Hang No More. I 2021 reiste Djerv på norgesturne med black metal-bandet Vreid og rockebandet The New Death Cult..


== Diskografi ==
2010: Headstone, EP
2011: Djerv, album
2013: Get Jinxed (ft. Djerv) - Leauge of Legends, singel
2020: We Don`t Hang No More, dobbeltsingel


== Medlemmer ==
Agnete Kjølsrud – vokal
Erlend Gjerde – slagverk


=== Tidligere medlemmer ===
Stian Kårstad – gitar (2010-2013)


=== Live-musikere ===
Eirik Næss - gitar (2019-nå)
Jon Vegard Næss - gitar (2019-nå)
Martin Stenstad Selen - bass (2021-nå)
Stamos Koliousis (2010-2020)
Christian Wibe - bass (2013)
Jan Ole Christensen - gitar (2013)
Øyvind Osa - bass (2012)Victor Brandt - bass (2010-2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Djerv på MySpace
Taego Bou

Taego Bou eller T'aego Pou (태고 보우; født 1301 i Gwangju, død 24. desember 1382) var en koreansk buddhistmunk. Han hadde flere reiser i Kina, og regnes som en sentral person i utviklingen av den koreanske zenbuddhismen (seon-), og samlet flere skoler til én.
Han delte sin tid mellom et jordbrukende kloster og en rolle ved hoffet. For den siste partens del er han også kjent som Stormester T'aego.
På norsk finnes en preken av ham i antologien Zen, 2007. Prekenen er fra 1357, og skulle opprinnelig være et bidrag for å «påkalle Buddhas mirakelkrefter» i forbindelse med et japansk piratangrep mot Korea; det kan i dag leses som et resonnement om forholdet mellom statsmakt og religion i datidens Korea.


== Referanser ==
Jika Jika

Jika Jika er et musikkalbum av den sørafrikanske afro-fusion-gruppa Freshlyground. Det er gruppas første album, og ble utgitt i 2003. En remastra og remiksa utgave av albumet ble utgitt i 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jika Jika på Discogs 
(en) Jika Jika på MusicBrainz 
(en) Jika Jika på Spotify
Albertina Sisulu

Albertina Sisulu (født 21. oktober 1918, død 2. juni 2011) var en sørafrikansk anti-apartheid-aktivist. Hun var enke etter aktivisten Walter Sisulu (1912–2003) som også kjempet innbitt mot det diskriminerende apartheid-systemet i Sør-Afrika. Paret hadde fire barn sammen, og adopterte ytterligere fire barn. Datteren Beryl Rose Sisulu var Sør-Afrikas ambassadør til Norge fra 2009 til 2012.
Albertina Sisulu døde juni 2011 i sitt eget hjem i Linden i Johannesburg i Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albertina Sisulu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Storolokket

Storolokket er en tunnel på 136 meter under Storokrysset. Tunnelen ble bygget i 1994 for å fjerne et lyskryss på Ring 3 (Riksvei 150). Tunnelen består av to løp med to kjørefelter i hver. Denne tunnelen fjernet et av de siste lyskryssene på Ring 3.


== Referanser ==


== Se også ==
TåsentunnelenVeitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge
Justine Bateman

Justine Bateman (født 19. februar 1966 i New York) er en amerikansk skuespiller, forfatter og produsent.
Bateman er kanskje best kjent for sin rolle som den overfladiske Mallory Keaton i dramaserien Fem i familien fra 1982 til 1989, som hun ble nominert til to Emmy Awards og en Golden Globe Award for. Hun driver også et produksjons- og konsulentfirma, § 5. Hennes yngre bror er skuespiller Jason Bateman.
Hun ble utdannet ved Taft High School i Woodland Hills i California, som hun ble uteksaminert fra i 1984. I 2008 spilte Bateman en narkolanger som leier et rom hos karakterene Carlos og Gabrielle Solis, i en gjesterolle av TV-serien Frustrerte fruer. Samme året dukket Bateman i en episode av serien Californication. Hun hadde også en mindre rolle i den tredje episoden av Criminal Minds Suspect Behavior.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Justine Bateman på Internet Movie Database 
(sv) Justine Bateman i Svensk Filmdatabas 
(da) Justine Bateman på Scope 
(fr) Justine Bateman på Allociné 
(en) Justine Bateman på AllMovie 
(en) Justine Bateman hos The Movie Database 
(en) Justine Bateman hos Behind The Voice Actors
Creamery Park

Creamery Park er et fotballstadion som befinner seg i Bathgate, West Lothian, Skottland. Det tjener som hjemmebane for Scottish Junior Football East Region Super League-laget Bathgate Thistle, i tillegg til å være arena for reservelaget og U-19-laget til den skotske Premier League-klubben Motherwell. Tidligere har Creamery vært hjemmebane for reservelaget til Rangers, inntil en regelendring tvang Rangers til å finne seg et sted nærmere Glasgow. Stadionet er et av få stadioner utenfor den skotske fotballigaen som har flomlys. Bathgate Thistle spilte for øvrig i ligaen på 1920-tallet.
På stadionet er det i tillegg til et klubbhus en flombelyst five-a-side-bane bak det ene målet, så vel som garderober av høy kvalitet.
Stadionet har en kapasitet på rundt 2 500 tilskuere. Det er ingen sitteplasser på Creamery Park, men to av tribunene har overbygd tak. Bathgate Thistle har et stort klubbhus i tilknytning til garderobeanleggene. I klubbhuset er det mulig å få seg en kopp te og noe å bite i. Man kan også følge med på kampen fra klubbhusets salonger.


== Eksterne lenker ==
Stadium information on Non-LeagueScotland.com
The Three Degrees

The Three Degrees er gruppe bestående av vokalister innen sjangeren Philadelphia soul og disco.
«When Will I See You Again» er deres mest kjente låt. De hadde et TV-show i NRK i 1975.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Three Degrees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Three Degrees på Internet Movie Database 
(en) The Three Degrees på Discogs 
(en) The Three Degrees på MusicBrainz 
(en) The Three Degrees på Songkick 
(en) The Three Degrees på AllMusic