jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Echinophthiriidae

Echinophthiriidae er en gruppe av hudparasitter som lever i pelsen på pattedyr. Den tilhører gruppen av lus (kalt Anoplura) som har sugende munndeler og får næring ved å drikke blod fra verten. Disse artene lever på seler og på oter.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, flate og brede lus med korte og svært kraftige bein. Kroppen er kledt med piggaktige, kraftige børster, hodet er kantet langs bakkanten med lange børster. Antennene er korte og består av 5-7 ledd. Beina er korte, frambeina ofte mindre enn de to bakerste parene, med en kraftig klo ytterst som griper an mot en "tommel" på undersiden av leggen. De kan minne om små flatlus (Phthiridae).


== Liv og utvikling ==
Denne familien lever på vannlevende pattedyr: seler, sjøløver, hvalross og én art på oter i Nord-Amerika. Lusene sitter særlig på luffene til vertsdyrene.


== Utbredelse ==
Bortsett fra Lagatophthirus rauschi  som lever på oter i Nord-Amerika og én art som finnes på baikalsel i Bajkalsjøen er alle artene knyttet til havlevende dyr. Tre arter ser ut til å være funnet i europeiske farvann.


== Systematisk inndeling ==

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Pels- og fjærlus (Phthiraptera)
underorden Sugende lus, Anoplura
familie Echinophthiriidae Enderlein, 1904
slekten Antarctophthirus Enderlein, 1906 – 6 arter. 3 arter i antarktiske farvann, to i nordlige farvann, én art både på den nordlige og sørlige halvkulen. Vertsarter: sjøløver, pelsseler, leopardsel, weddellsel, hvalross. I europeiske farvann:
Antarctophthirus trichechi (Boheman, 1865) – på hvalross
slekten Lepidophthirus Enderlein, 1904 – 2 arter. I europeiske farvann:
Lepidophthirus piriformis Blagoveshtschensky, 1966
Echinophthirius horridus (van Olfers, 1816) – på nordlige sel-arter, finnes i Europa. Vertsarter: klappmyss, havert, blåsel, steinkobbe, grønlandssel, ringsel, baikalsel
Lagatophthirus rauschi Kim & Emerson, 1974 – på nordamerikansk oter (Lutra canadensis)
slekten Proechinophthirus Ewing, 1923 – 2 arter, på pelsseler


== Kilder ==
Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider. [1]
Tree of life – Echinophthiriidae, med liste over slektene
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Echinophthiriidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Echinophthiriidae i Encyclopedia of Life 
(en) Echinophthiriidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Echinophthiriidae hos Artsdatabanken 
(sv) Echinophthiriidae hos Dyntaxa 
(en) Echinophthiriidae hos Fauna Europaea 
(en) Echinophthiriidae hos ITIS 
(en) Echinophthiriidae hos NCBI 
(en) Kategori:Echinophthiriidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Echinophthiriidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Lus (engelskspråklig)
Berit Sømme

Berit Sømme (født 11. mars 1962) er en norsk illustratør. Hun har tegnet til flere barnebøker, blant annet lettlestbøker av Arne Berggren.
Berit Sømme bor og arbeider i Stavanger.


== Bokillustrasjoner ==
1993: Livs levende
2004: Arne Berggren: Torsketryne
2005: Arne Berggren: Det onde
2006: Kjetil Strand: Bare én gang
2006: Arne Berggren: Spillet
2008: Bjørn Arild Ersland: Hevn!
2009: Ann-Mari Knivsberg: Lese- og skrivevansker


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Berit Sømme i BIBSYS
Hjemmesider
Charles Robertson

Charles Robertson (født 23. august 1875 i Hammerfest, død 31. oktober 1958 samme sted) var en norsk kjøpmann og politiker (H). Han var Norges handelsminister 1926–1928 og Hammerfests ordfører 1924–1925.
Han var sønn av kjøpmann George Robertson og hustru Anna Albrethson på Fuglenes. Farsslekten kom fra Skottland til Hammerfest med hans farfar Charles Robertson den eldre i 1827. Familiebedriften G. Robertson drev handel med saltfisk og tørrfisk, håkjerringfiske og selfangst. De hadde en rekke filialer og fiskevær langs hele Finnmarkskysten, ishavsskuter, eksportforretninger med utlandet, tranbrenneri, pelsberederi og import av kull og salt.Etter middelskolen gikk han handelsskole i Tyskland og Frankrike. Han gikk inn i familiebedriften i 1892 og overtok den i 1901, før fylte 30 år. Han «skaffet firmaet G. Robertson en strålende blomstringstid i årene frem til verdenskrigen. Charles Robertson leverte ofte til lokalpressen artikler om næringslivet i Finnmark» og «hadde store tanker om Finnmarks muligheter». Han arvet farens og farfarens oppdrag som britisk visekonsul i Hammerfest, og ble også tysk konsul.Utenfor familiebedriften var han styreformann i Finnmark Fylkesrederi, Finnmarkens Privatbank og Hammerfest Slip & Mekaniske Verksted. Han hadde også verv som formann i Hammerfest Handelsstands Forening 1901–1929 og styremedlem i Norges Handelsstands Forbund 1919–1928.Han var direktør ved Finnmark Fisketilvirkeres Fellessalg 1931–1936 og formann i Nord-Norges fisketilvirkeres organisasjon 1937–1940, og drog til Storbritannia i 1940 for å selge nordnorske produkter og bringe hjem forsyninger. Han arbeidet i Handelsdepartementet i London under den andre verdenskrig og kom til hjem til Norge etter fredsslutningen.Robertson var medlem av Hammerfest bystyre 1904–1907, 1913–1916 og 1919–1931, herav byens ordfører 1924–1925. Han var handelsminister (for handel, sjøfart, industri, håndverk og fiskeri) i Ivar Lykkes regjering 1926–1928.Han var også høygradsfrimurer; ifølge Matrikkel for Den Norske Frimurerorden av 1952 var han dette år frimurer av den X. grad (XLL). 
Han giftet seg i 1899 med sin kusine Gudrun Brandt-Rantzau, datter av distriktslege Johannes Brandt-Rantzau og Nicoline Cecilie Mathea Robertson. Søsteren Anna Robertson giftet seg med statsadvokat og senere statsråd Andreas Urbye. Hans søsterdatter var Gudrun Martius, som giftet seg med diplomaten Johan Georg Alexius Ræder. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Charles Robertson hos Norsk senter for forskningsdata
Hjemmenett.no

Hjemmenett.no så dagens lys for første gang i 1997. Den gang var det blant annet Hjemmet Mortensen og Orkla Media (i dag Edda Media) som etablerte Hjemmenett.no som en direkte konkurrent til Sol.no og Startsiden.no. Nettstedet er ikke lenger i drift.


== Eksterne lenker ==
Arkivert nettsted
Enderleinellidae

Enderleinellidae er en gruppe av hudparasitter som lever i pelsen på pattedyr. Den tilhører gruppen av lus (kalt Anoplura) som har sugende munndeler og får næring ved å drikke blod fra verten. Disse artene lever på ekorn-lignende gnagere.


== Utseende ==


== Liv og utvikling ==
Denne familien lever på ekorn, inkludert jordekorn.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Insekter (Ectognatha)
Vingede insekter (Pterygota)
Lus (Psocodea)
Pels- og fjærlus (Phthiraptera)
underorden Sugende lus, Anoplura
familie Enderleinellidae Ewing, 1929
slekten Atopophthirus Kim, 1977 – 2 arter, Asia
slekten Enderleinellus Fahrenholz, 1912 – 45 arter. I Europa:
Enderleinellus ferrisi Touleshkov, 1957
Enderleinellus nitzschi Fahrenholz, 1916
Enderleinellus propinquus Blagoveshtschensky, 1965
Enderleinellus tamiasis Fahrenholz, 1916
Mirophthirus liae Kim, 1977
Phthirunculus sumatranus Kuhn & Ludwig, 1965
slekten Werneckia Ferris, 1951 – 5 arter, Afrika


== Kilder ==
Tree of life – Enderleinellidae, med liste over slektene
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Enderleinellidae i Encyclopedia of Life 
(en) Enderleinellidae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Enderleinellidae hos Dyntaxa 
(en) Enderleinellidae hos Fauna Europaea 
(en) Enderleinellidae hos ITIS 
(en) Enderleinellidae hos NCBI 
Enderleinellidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Tree of life – Lus (engelskspråklig)
Railway Gazette International

Railway Gazette International er et nyhetsmagasin som skriver om jernbane, tunnelbane og bybane.
Karakteristisk for Railway Gazette International er det globale nyhetsperspektivet, alle verdensdeler blir dekket i nyhetsseksjonen. Det blir utsendt til abonnenter 12 ganger i året. Størstedelen av opplaget blir solgt utenfor Storbritannia.
Bladet har blitt gitt ut siden 1835, og redaktør for tiden er Chris Jackson. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Bedre sent enn alvor

Bedre sent enn alvor var et norsk humorprogram med Lystad & Mjøen som gikk på NRK Radio fra 1975. Det gikk (med noen års opphold) frem til 1986. Jan H. Jensen assisterte de første årene. Det var Trond Kirkvaag som tok initiativ til at de to til da ukjente, skulle få et eget moroprogram. Programmet ble egentlig avsluttet i 1980, men gjenoppstod i 1985 og gikk frem til 1986, det siste året under tittelen Lystad & Mjøen - chowshow.
Episodene varte 15 minutter og gikk om ettermiddagen. 
Episodene inneholdt sketsjer og revolverintervju og det ble av programlederne hevdet at programmet «var med på å fornye radioformen i Norge. Vi innførte det høye tempoet, med jingler og mye musikk».Det ble parodiert av Jon Niklas Rønning, Anders Bye og Paul Håvard Østby i 2003. Det foreligger plateutgivelser derfra.Tittelen er en omskrivning av ordtaket «Bedre sent enn aldri».


== Referanser ==
Linea

Linea kan referere til:

Linea, en variant form av kvinnenavnet Linnea (navn)
La Linea, den italienske tittelen på animasjonsserien Streken
Innenfor astrogeologien navnet på streker på overflaten til en planet eller naturlig satellitt (se Linea)


== Se også ==
Linnea, dvergbusk i linneafamilien
Wilhelm Christian Magelssen

Wilhelm Christian Magelssen (født 12. januar 1867 i Søndre Land, død 14. oktober 1930) var en norsk prest og politiker (H). Han hadde examen artium fra 1887, og var cand.theol. fra 1893. Han hadde stillinger som prost og sogneprest på ulike steder i Nord-Norge 1905–1920, domprost i Tromsø 1920–1925, domprost i Stavanger 1925–1926, og var sogneprest i Vestre Aker 1928–1930. Magelssen var kirke- og undervisningsminister i Ivar Lykkes regjering fra 5. mars 1926 til 24. desember 1927. Han var også medlem av herredsstyrene i Fredriksvern (Stavern), Langesund og Dverberg i noen perioder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilhelm Christian Magelssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Wilhelm Christian Magelssen hos Norsk senter for forskningsdata
Hsiung Shih-i

Hsiung Shih-i eller S.I. Hsiung (pinyin: Xiong Shiyi, født 14. oktober 1902 i Nanchang i Kina, død 1991) var en kinesisk forfatter. Han ble utdannet ved Pekinguniversitetet, og virket i teaterarbeid i Kina, Hongkong og London. Han bodde delvis i Kina, delvis i England.
Han arbeidet først som dosent ved universiteter i Kina, og på 1950-tallet ved Cambridge University. Han var også manager for filmselskaper i Hongkong.
Han ble den første kineser som skrev og instruerte en oppsetning i West End i London. Det var en scenetilpasning i 1935 av den populære kinesiske fortellingen Lady Precious Stream og den hadde 1000 forestillinger i London. Den finn strålende anmeldelser.
Hsiung Shih-i hadde også oversatt til kinesisk for teateret stykker av James Barrie, Bernard Shaw og Shakespeare.


== Verker ==
Lady Precious Stream: an old Chinese play done into English according to its traditional style by S.I. Hsiung (forfatter: Wang Pao-ch'uan), 1946
The Romance of the Western Chamber, 1935 (trans.).
The Professor from Peking, 1939
The Bridge of Heaven, 1943
The life of Chiang Kai-shek, 1948


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hsiung Shih-i hos Internet Broadway Database
Tupelo (Mississippi)

Tupelo er den største byen og fylkessete i Lee County i Mississippi i USA. Den er den 7. største byen i delstaten Mississippi, mindre enn Meridian, og større enn Greenville. Tupelo-området, nærmere bestemt det nærliggende stedet Blue Springs, ble valgt våren 2007 som beliggenhet for Toyotas 11. bilfabrikk i USA. Ifølge USAs folketelling i 2000 har byen 34 211 innbyggere. I 2008 var befolkningen på 36 223, mens Stor-Tupelo, som inkluderer fylkene Lee, Pontotoc og Itawamba, hadde 133 318 innbyggere. Byen er best kjent som byen hvor Elvis Presley ble fødtTupelo ligger i nordøstre Mississippi mellom Memphis og Birmingham langs U.S. Highway 78 som er planlagt til å bli Interstate 22 innen noen år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tupelo, Mississippi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Royal Naval Reserve

Royal Naval Reserve (RNR) er den frivillige reservestyrken til Storbritannias marine, Royal Navy. Den nåværende styrken ble etablert i 1958 ved en sammenslåing av den opprinnelige Royal Naval Reserve og Royal Naval Volunteer Reserve (RNVR), en sivil reservestyrke etablert i 1903.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal Naval Reserve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Yuan-tsung Chen

Yuan-tsung Chen (eller etter kinesisk skikk med familienavnet først: Chen Yuan-tsung) er en kinesisk forfatter. Chen ble født i Shanghai. Etter revolusjonen arbeidet hun ved filmbyrået i Beijing, og 1951 deltok hun i gjennomføringen av jordreformen i provinsen Gansu i nordvestre Kina. I 1972 flyttet hun til USA.
Hun er kjent særlig fore bøkene The Dragon's Village (1981) og Return to the Middle Kingdom: The Chen Family Saga and the Birth of Modern China.


== Eksterne lenker ==
Forfatterens websider
Lee Hyun-il

Lee Hyun-il (født 17. april 1980 i Seoul) er en sørkoreansk badmintonspiller, som i februar 2004 var ranket som nummer 1 i verden.Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2004, der han ble slått ut i annen runde. I VM i badminton 2006 vant han en bronsemedalje i singel menn-turneringen.Han representerte også Sør-Korea under Sommer-OL 2008, der han tapte i bronsefinalen mot Chen Jin fra Kina.


== Resultater ==


=== Singel menn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Hyun-il – Olympedia 
(en) Lee Hyun-il – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee Hyun-il – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Lee Hyun-il – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) Lee Hyun-il – TheSports.org
Jiang Kui

Jiang Kui (kinesisk: 姜夔, pinyin: Jiāng Kuí, Wade-Giles: Chiang K'uei, født ca. 1155 i Jiangxi i Kina, død ca. 1221) var en berømt kinesisk poet, komponist og kalligraf under Songdynastiet. 
Jiang ble født i dagens Jiangxiprovins men flyttet tidlig til Hebei der hans far var embedsmann. Jiang ble imidlertid tidlig foreldreløs og vokste opp hos sin eldre søster i Hanyang og tilbragdte den større delen av sitt liv i regionen Jiangnan, sør for Changjiangs nedre løp. Til forskjell fra flertallet av kjente klassiske poeter tjente Jiang aldri som embedsmann, men levde av det lille som musikk og kalligrafi kunne gi, samt på rikere venner. Han har komponert og tonesatt mange dikt, både shi og ci, hvorav den i dag mest berømta torde være Yangzhoumannen, og i det minste ett stykke for guqin.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Shuen-fu Lin: The transformation of the Chinese lyrical tradition: Chiang K'uei and Southern Sung tz'u poetry. Princeton N.J.: Princeton University Press, 1978.
Shuen-fu Lin: A structural study of Chiang K'uei's songs. Ann Arbor, Mich: UMI, 1973.
Kinesisk perlekrem

Kinesiske perlekremer er hudkremer som har vært brukt i kinesisk naturmedisin i århundrer. Kremene fremstilles ved at ferskvannsperler knuses til fint støv for deretter å gjennomgå en kjemisk prosess kalt hydrolyse. Da spaltes proteiner i perlemassen opp i aminosyrer, herunder også essensielle aminosyrer som kroppen ikke selv produserer, og som huden trenger og kan nyttiggjøre seg. Den hydroliserte perlemassen danner basis for kremen og i tillegg tilsettes ulike andre stoffer med kjent positiv effekt på huden. Dette er ingredienser fra kinesisk natur- og urtemedisin, men også virkestoffer utviklet gjennom forskning i nyere tid. Eksempler på dette er hyaluronsyre, gullpartikler (Bio-gold), ginsengekstrakt, silkepeptider, ganoderma eller reishi (kjuke på norsk) og jojobaolje, for å nevne noen av de viktigste.Perlekremer er første gang omtalt i kinesisk medisinsk litteratur på 1500-tallet i hovedverket til Kinas medisinske «stamfar», Li Shizhen.På grunn av kostbar fremstilling var perlekremer lenge forbeholdt en elite av kvinner ved det keiserlige hoffet i ulike dynastier. I senere tid er kremene gjort tilgjengelig for et større marked og selges i perlefabrikker, på markeder og i butikker i Kina. Perlekremene har kommet til Vesten og oppnådd popularitet gjennom turister, forretningsfolk og andre tilreisende som har brakt med seg kremene hjem. Blant de første var president Nixons følge på hans historiske besøk i Kina i 1973.I dag selges perlekremer i flere vestlige land, også i Norge, og primært gjennom netthandel.
Vestlige kosmetikkprodusenter har også begynt å markedsføre sine egenutviklede perlekremer rettet mot et eksklusivt marked, og til helt andre priser enn de kinesiske originalene.


== Litteratur ==
Zhang Huijian: Li Shih-chen: Great Pharmacologist of Ancient China, Foreign Languages Press, Beijing 1960.
O-Town (andre betydninger)

O-Town kan vise til:

O-Town – et amerikansk pop-band
O-Town (album) – et album fra samme band
O-Town – en fiktiv by i tegneserien Rocko's Modern LifeO-Town brukes også som kallenavn på de amerikanske byene:

Oakland i California
Orlando i Florida
Leieboerforeningen i Norge

Leieboerforeningen i Norge er en landsomfattende organisasjon med sete i Bergen.


== Historie ==
Leieboere i Bergen organiserte seg alt i 1916 i forbindelse med bybrannen. Den 5 mai i 1919 ble foreningen stiftet og etablert. Det var den gang arbeiderbevegelsen som bidro til stiftelsen av foreningen.
Leieboerforeningen er den eldste i Norge og blant de eldste i Europa. I 1939 ble foreningen en del av Norges Leieboerforbund, som ble medlagt 31. desember 2006.


== Ledere ==
Johan Didriksen var leder fra 1986 til 1994, han gjorte et stort arbeid for leieboerne i Bergen. 
Etter Didriksen gikk bort overtok Kasper Larsen som ledet foreningen fra 1995 til 1997. I 1998 ledet Svein Storetvedt foreningen. 
Fra 1998 til 1999 ledet Aril Hosøy foreningen og da han ble huseier, sluttet han. 
Stig Høisæther ledet så foreningen fra 1999 fram til idag. 
Foreningen talte da 240 medlemmer og har siden vokst til 1758 betalende medlemmer. Stig Høisæther har ledet og bygget opp foreningen siden han overtok leder vervet og han har fungert som dagligleder i flere år i tillegg til ledervervet.
Høisæther ble medlem alt i 1985 og startet da en beboerforening i Krohnengaten og de begynte med 20 medlemmer som klaget på manglende rehabilitering. Etter to år vokste foreningen til alle 120 beboere som betalende medlemmer i beboerforeningen og i Leieboerforeningen. Han kom inn i styret i 1995 som sekretær og fungerte aktivt overfor leieboerne i byen fra da av. Han steg i gradene og ble nestleder før han overtok leder vervet.


== Landsdekkende ==
Leieboerforeningen Bergen ble i 2005 en landsdekkende forening for leieboere, da Norges Leieboerforbund ble nedlagt. I 2004 ble nettsiden Leieboerportalen opprettet og ble til en møteplass for leieboere og i dag er der ca. 250 000 besøkende i året på nettportalen. 80% av medlemmene kommer fra Bergen og vestlandet og de resterende kommer fra landet ellers hvor de ikke er leieboerorganisasjoner fra før.


== Se også ==
Leieboerforeningen
Norges Leieboerforbund (nedlagt 2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Leieboerportalen.no
Gullsnitt

Gullsnitt (tidligere Utsnitt) er en norsk pris som årlig deles ut til reklamefotografer. Gullsnitts formål er å belønne det fremste av norske reklame- og motefotografers arbeid. De deltagende fotografene konkurrerer i flere kategorier.
Prisen ble etablert i 1994 av Norske Reklamefotografer (NRF). Fram til dette hadde Gullblyanten hatt en egen kategori for foto, men da denne ble fjernet, opprettet NRF sin egen pris. Formålet er å synliggjøre reklamefotografiet i Norge.
Leder i 2010 var Anne Helene Gjelstad.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside med oversikt over vinnere
Antropogen

Antropogen er et adjektiv og kan referere til:

Det som er menneskeskapt og gir påvirkning av miljøet:
Menneskelige utslipp av klimagasser.
Antropogen klimaendring.
Antropocen en geologisk epoke der menneskelig påvirkning endrer jordens naturmiljø i vesentlig grad.
Menneskelig påvirkning av landskapet slik at for eksempel kulturlandskap oppstår.Det kan også vise til en bestemt betraktningsmåte kalt antroposentrisme, som betegner fokus på mennesket eller et menneskelig perspektiv.
Bleak House

Bleak House er en roman av Charles Dickens, først utgitt i tjue episoder i hefteform fra mars 1852 til november 1853. Den inneholder et svært omfattende og komplekst rollegalleri, samt en absurd satire over byråkratiseringen i det juridiske embetsverket. Et sentralt punkt i romanen er en enormt langvarig arverettstvist som har dype konsekvenser for alle berørte parter. 


== Handlingsreferat ==
Jarndyce and Jarndyce er en uendelig rettssak i Court of Chancery, som gjelder flere testamenter og mottakerne av arv. Men arven blir gradvis fortært på grunn av saksomkostninger. Sir Leicester Dedlock og hans kone Honoria bor på eiendommen hans i Chesney Wold. Lady Dedlock skal være begunstiget i en av testamentene. Når hun hører på opplesningen av en advokat, Tulkinghorn, kjenner hun igjen håndskriften på papiret. Dette påvirker henne så mye at hun nesten besvimer, noe som Tulkinghorn legger merke til. Han sporer mannen som lagde kopien, kjent som "Nemo" i London. Nemo har nylig dødd, og den eneste personen som identifiserer ham er en fattig hjemløs gutt ved navn Jo, som bor i en spesielt dyster og fattigdomsrammet del av byen kjent som Tom-All-Alone ("Nemo" er egentlig latin for "ingen")
Samtidig vokser Esther Summerson opp hos frøken Barbary. Men når frøken Barbary dør, blir John Jarndyce oppnevnt som verge for Ester. Han gir advokat Kenge ansvaret for Esthers fremtid. Esther flytter sammen med ham til eiendommen Bleak House. Jarndyce tar seg også av Richard Carstone og Ada Clare (som begge er hans fettere) og de er begunstigede i en av testamentene det dreier seg om i Jarndyce and Jarndyce. Deres verge er en begunstiget i et annen testamente, men de to testamentene står i konflikt. 
Richard og Ada blir snart forelsket. Richard forsøker en karriere innen medisin, og Esther møter Allan Woodcourt, en doktor, hjemme hos Richards veileder. Men Richard bestemmer seg snart for å endre karrieren til juss. Senere bytter han igjen, og skaffer seg en kommisjon som offiser i militæret. Esther blir forelsket i Woodcourt når han returnerer til England etter å ha overlevd et forlis. Esther har imidlertid allerede sagt ja til å gifte seg med hennes verge, den mye eldre John Jarndyce. Handlingen skildrer også resten av datidens samfunn i London, både rike og fattige.


== Rollefigurer i Bleak House ==


=== Hovedfigurer ===
Esther Summerson – en av bokens to fortellere.
Richard Carstone
Ada Clare


== Norsk utgave ==
Bleak House : Ødegården. Oversatt av Henrik Rytter. Nasjonalforlaget, 1962. 2 bind