jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zheng Yuansen

Zheng Yuansen (født 17. juli 1989 i Guangzhou) er en kinesisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. Han begynte å spille boccia i 2008.


== Karriere ==
Han fikk gull individuelt ved Asian Para Games 2010, der han slo Kim Sung-Kyu 8-1 i finalen.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han én sølvmedalje; han fikk sølv individuelt i klassen BC4. Han slo Stephen McGuire 12-0 i semifinalen, men tapte for Dirceu Pinto i finalen, på tie-break etter at stillingen var 3-3 etter fire runder i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos IPC
London 2012 - Yuansen Zheng
London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
L.A. Confidentiel

L.A. Confidentiel: Les secrets de Lance Armstrong (L. A. konfidensiell: Lance Armstrongs hemmeligheter) er en bok av journalistene Pierre Ballester og David Walsh fra 2004. I boka står det at Lance Armstrong dopet seg for å oppnå bedre sportslige resultater som proffsyklist. Boka er bare blitt utgitt på fransk. En tidligere massør for sykkellaget US Postal, Emma O'Reilly, sier i boka at hun utførte hemmelige ærender som hun mener dreide seg om å hente og levere dopingmidler. Flere av hendelsene og anklagene beskrevet i boka er siden blitt brukt i USADAs rapport om sykkellaget til US Postal Service.


== Referanser ==
Zheng Wanlong

Zheng Wanlong (født 1944 i fylket Aihui i provinsen Heilongjiang i Kina) er en kinesisk forfatter. 
I 1974 begynte Zheng sin forfatterkarriere, og publiserte romanene Xiangshuiwan og Tongling ren.  [Contemporaries]. Han gav i 1980-årene kjent for sine bidrag til den såkalte xungen-bevegelsen. Dette skyldes blant annet hans skildring av oroqenkulturen i sitt forfatterskap. 
Blant andre viktige verker regnes Mingtian xingdong, Shengming de tuteng og You ren qiaomen.
Gunnar Halvari

Gunnar Halvari (født 4. mai 1927, død 27. januar 2008) var den siste overlevende blant de norske forhenværende partisaner som hadde tjenestegjort for den Røde Armé.


== Referanser ==
Ingrid Merete Ødegård

Ingrid Merete Ødegård (født 23. mars 1962) er utdannet landskapsarkitekt i 1990. Hun er ansatt som førsteamanuensis i landskapsarkitektur ved Institutt for Landskapsarkitektur på Ås. Hennes fagområder er design, detaljformgiving, universell utforming og regn- og overvannshåndtering.Ødegård er leder av Programråd for landskapsarkitekturutdanningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Ingrid Merete Ødegård i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Espen Eriksen (1932–1998)

Se annet sted for jazzmusikeren og musikkjournalist Espen Eriksen (født 1974).Espen Eriksen (født 26. august 1932, død mellom 11. til 12. april 1998) var en norsk kulturjournalist og programleder i NRK Radio. Han kom fra Møhlenpris og var sønn av Johan H. Eriksen som var redaktør i Morgenavisen, der Espen startet sitt journalistvirke. For lokalradioen spilte han fra 1952 plater. Eriksen studerte ved Journalistakademiet. I 1957 gikk han over til VG der han også var i 1991 da han pensjonerte seg.
Hans første virke i VG var ansvaret for avisens platebarometer, som var landets første i sitt slag. Fra 1964 til 1987 ledet han det månedlige radioprogrammet i NRK, «Rundt og Rundt», der han i en og en halv time snurret ny popmusikk utgitt på LP, slik dem gjorde i Radio Luxembourg. Han satt i juryen for Spellemannprisen 1973. Eriksen ledet fra 1970 det nye Lørdags-VG, men meldte i 1974 overgang til Aftenposten der han fikk ansvaret for A-magasinet. Etter overgangen tilbake til VG i 1979 bygde Eriksen opp den såkalte rampelysredaksjonen for kjendisstoff. Han ble etterhvert også avisens korrespondent i London og gikk mer over til å skrive om reiseliv. Han var også første formann i Norske Reiselivsjournalisters Forening.


== Referanser ==
Ola Bettum

Ola Bettum (født 23. august 1952) er utdannet landskapsarkitekt fra NLH (1978) med tilleggsstudier fra AHO. Han har vært ansatt hos landskapsarkitektene Aasen Lønrusten og Gulbrandsen, vært engasjert i den europeiske bymiljøkampanjens norske sekretariat og vært ansatt i Miljøverndepartementet. Bettum er professor i landskapsarkitektur ved Institutt for Landskapsplanlegging på NMBU (Ås) siden 1998. Han har også drevet egen praksis i IN`BY as, (Oslo) siden 1987.


== Eksterne lenker ==
(en) Ola Bettum på Internet Movie Database 

(no) Publikasjoner av Ola Bettum i BIBSYS

(no) Publikasjoner av Ola Bettum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Ampelophaga

Ampelophaga er en slekt av sommerfugler som hører til familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Store (vingespenn 80-100 millimeter), brune svermere. Forvingenes ytterkant er nesten rett, ganske svakt innbuktet bak spissen. Forvingene er lyst brune med litt mørkere tverrbånd. Bakvingen er ensfarget brune. Kroppen har gjerne striper av hvite hår.
Larvene er grønne eller brunlige, med et kraftig horn på bakerste kroppsledd, dette er først langt og bakoverrettet, senere mer oppstående, krumt og kortere.


== Levevis ==
Diise artene lever mest i litt høyereliggende områder, både i skog og mer åpne habitater. Larvene lever mest på planter i vinfamilien (Vitaceae). De voksne sommerfuglene flyr om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Macroglossinae
Slektsgruppen Macroglossini Harris, 1839
Gruppen Macroglossina Harris, 1839
Slekten Ampelophaga Bremer & Grey, 1853
Ampelophaga dolichoides - (R. Felder, 1874)
Ampelophaga khasiana - Rothschild, 1895
Ampelophaga nikolae - Haxaire & Melichar, 2007
Ampelophaga rubiginosa - Bremer & Grey, 1853
Ampelophaga thomasi - Cadiou & Kitching, 1998


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 23.10. 2012.
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Ampelophaga rubiginosa [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ampelophaga i Encyclopedia of Life 
(en) Ampelophaga i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ampelophaga hos NCBI 
(en) Kategori:Ampelophaga – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ampelophaga – detaljert informasjon på Wikispecies
Madoryx

Madoryx er en slekt av svermere.


== Utseende ==
Middelsstore til store (vingespenn 65-120 millimeter), brune eller gråbrune svermere. Forvingens ytterkant er kraftig innbuktet bak spissen slik at vingen får en markert krok i spissen. Vingen har flere streker inkludert en buet tverrlinje rundt to tredjedeler ut i vingen, og én eller to små, sølvfargede flekker midt i vingen. Larven har falske øyeflekker på det fjerde kroppsleddet.


== Levevis ==
Larvene er funnet på planter i familien Bignoniaceae og kanskje også Onagraceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Amerika, fra Florida i nord til Brasil i sør, også på Cuba.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Ditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Macroglossinae
Slektsgruppen Dilophonotini
Slekten Madoryx Boisduval, 1875
Madoryx bubastus (Cramer, 1777)
Madoryx oiclus (Cramer, 1779)
Madoryx plutonius (Hübner, 1819)
Madoryx pseudothyreus (Grote, 1865)
		
		
		


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 2.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Madoryx i Encyclopedia of Life 
(en) Madoryx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Madoryx hos ITIS 
(en) Madoryx hos NCBI 
(en) Kategori:Madoryx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Madoryx – detaljert informasjon på Wikispecies 
Oehlke, B. (2011) Tribus Dilophonotini. Med bilder av de fleste av artene og biologisk informasjon [1]
Meganoton

Meganoton er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Store til meget store (vingespenn 85-150 millimeter), slanke, gråbrune svermere.


== Levevis ==
Larvene lever på trær i familiene Annonaceae, Bignoniaceae, Magnoliaceae og Verbenaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Sphinginae
Gruppen Sphingini
Slekten Meganoton Boisduval, 1875
Meganoton analis (R. Felder, 1874)
Meganoton hyloicoides Rothschild, 1910
Meganoton loeffleri Eitschberger, 2003
Meganoton nyctiphanes (Walker, 1856)
Meganoton rubescens Butler, 1876
Meganoton yunnanfuana Clark, 1925
		
		


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 24.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Meganoton i Encyclopedia of Life 
(en) Meganoton i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Meganoton hos NCBI 
(en) Kategori:Meganoton – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Meganoton – detaljert informasjon på Wikispecies 
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Meganoton nyctiphanes [1]
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Meganoton analis [2] og [3]
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Meganoton rubescens [4]
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Meganoton yunnanfuana [5]
Bergen Brannkorps Begravelseskasse

Bergen Brannkorps Begravelseskasse eller Bergens faste Brandkorps' dødelade ble stiftet i januar 1896. Formålet var, ifølge Begravelseskassens lover, «ved dødsfald at sikre dens medlemmers afdødes familje et bidrag saa stort som ladens love bestemmer.»
Enhver fast ansatt «brandfunktionær» kunne bli medlem, samt deres koner, såfremt de ikke var over 45 år. I tillegg kunne også deres ektefødte barn under 18 år være medlemmer. Medlemskontingenten var for alle gifte medlemmer med barn under 18 år på 70 øre, men for alle de som ikke hadde bidragsberettigede barn var kontingenten på 50 øre. Kontingenten ble trukket av medlemmenes lønninger av Overbrannmesteren. Laden ble etter hvert en del av Bergens Brandkorps Forening, stiftet rundt 1919.
Arkivet etter begravelseskassen oppbevares ved Bergen Byarkiv, BBA A-3917. Arkivet inneholder for det meste opplysninger om regnskap i tiden ca 1896—1952. I tillegg inneholder det selve «Dødeladen», som er den fysiske kassen materialet var oppbevart i.


== Eksterne lenker ==
Bergen Brannkorps Begravelseskasse - oppslagsverket oVe, artikkel av  Kristine Tvedt Brekke, Bergen Byarkiv.
Poliana

Poliana er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 45-80 millimeter), gråbrunt spraglete svermere. Noen store arter som før ble ført til denne slekten blir nå plassert i slekten Macropoliana.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Sphinginae
Gruppen Sphingini
Slekten Poliana (Rothschild & Jordan, 1903)
Poliana albescens Inoue, 1996
Poliana buchholzi (Plötz, 1880)
Poliana leucomelas Rothschild & Jordan, 1915
Poliana micra Rothschild & Jordan, 1903
Poliana wintgensi  (Strand, 1910)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 18.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Poliana i Encyclopedia of Life 
(en) Poliana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Poliana hos NCBI 
(en) Kategori:Poliana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Poliana – detaljert informasjon på Wikispecies 
African Moths - Sphinginae. Med bilder av noen av artene [1]
The Sphingidae of Southeast Asia - Poliana leucomelas [2]
Pillars of Eternity

Pillars of Eternity er et rollespill utviklet av Obsidian Entertainment og utgitt av Paradox Interactive. Det kom for Microsoft Windows, OS X, og Linux 26. mars 2015. Spillet er en åndelig oppfølger til Baldur's Gate, og Obsidian startet utviklingen ved crowdfunding i september 2012. De fikk inn over 4 millioner US dollar via PayPal og Kickstarter, som da var rekord for videospill.


== Spillet ==
Spillet foregår i fantasiverdenen Eora, i hovedsak i nasjonen Dyrwood. Flere nyfødte i Dyrwood viser seg å være «hollowborn», som betyr at de mangler sjel. Spillet begynner med at hovedpersonen, en utlendig på reise, gjennom en ødeleggende overnaturlig hendelse, blir en «Watcher» som kan se forbi menneskers liv og kommunisere direkte med deres sjel. Spillets mål er å finne ut hva som har ført til denne oppvåkningen og å løse problemet med de nyfødte uten sjel.
Pillars of Eternity har en isometrisk fremstilling av verdenen, og har sanntids-kamper som kan pauses for å gi ordrer.
Først bestemmer spilleren rollefiguren sin. Det finnes seks forskjellige raser, samt en rekke yrker og bakgrunner. Rollefiguren, som er protagonisten i spillet, gis egenskaper (attributter) og ferdigheter ut fra hvordan man ønsker personen skal være. Mye minner om klassene og mekanikken i Dungeons & Dragons, men spillet har sine egne regler og løsninger.
I likhet med forgjengeren «Baldur's Gate» er verden delt inn i regioner der hovedpersonen beveger seg fritt innen hver region og der kartet kommer frem etter hvert som man utforsker. Spillet har en hovedhistorie og mange forskjellige sideoppdrag. Spillet gir ikke XP for å drepe, bare for å løse oppdrag, så å snike seg eller å finne en fredlig løsning er ofte gode alternativer.


== Mottagelse ==
Spillet ble godt mottatt, og var listet på Metacritic med 89/100 i mai 2017. Pillars of Eternity vant flere priser, blant annet beste RPG i 2015.
«Spillet legemliggjør nesten alt som er bra med old-school RPG erfaringer» skrev IGN. «Å spille gjennom Pillars of Eternity er litt som å spille et sanntidsstrategispill der jeg stopper hvert femte minutt for å lese en fantasyroman», skrev Jens Erik Vaaler på Gamer.no.


=== Priser ===


== Utvidelser og oppfølgere ==
Spillet fikk en to-dels utvidelse Pillars of Eternity: The White March der del 1 kom i august 2015 og del 2 i februar 2016.Pillars of Eternity II: Deadfire har samlet inn 4.4 millioner dollar i crowdfunding og er forventet å komme i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Project Eternity på Steam 
(en) Project Eternity på GOG.com 
(en) Project Eternity hos MobyGames 
(en) Project Eternity hos MobyGames 
(en) Project Eternity hos MobyGames 
(en) Project Eternity på Metacritic 
(en) Project Eternity på OpenCritic 
(en) Project Eternity på Internet Movie Database 
(en) Project Eternity på Behind The Voice Actors 
(en) Project Eternity hos Giant Bomb
Gynoeryx

Gynoeryx er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 50 millimeter), lyst gråbrune svermere. Kroppsformen er ikke like spoleformet som hos mange andre svermere. Forvingen kan være litt sigdformet, og har ofte et mørkere felt ved ytterkanten og mer eller mindre tydelige, brunlige streker. Bakvingen er gulaktig i midten, ofte med en svart øyeflekk nær bakhjørnet.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Smerinthinae
Slektsgruppen Smerinthini
Slekten Gynoeryx Carcasson, 1968
Gynoeryx bilineatus - (Griveaud 1959)
Gynoeryx brevis (Oberthür, 1909)
Gynoeryx integer (Viette, 1956)
Gynoeryx meander (Boisduval, 1875)
Gynoeryx paulianii (Viette, 1956)
Gynoeryx teteforti (Griveaud, 1964)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 24.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Gynoeryx i Encyclopedia of Life 
(en) Gynoeryx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gynoeryx hos NCBI 
(en) Kategori:Gynoeryx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gynoeryx – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av artene
Lokalhistorisk Arkiv i Bergen

Lokalhistorisk Arkiv i Bergen (LAB) er en stiftelse opprettet i 1987, som et samarbeidsorgan mellom organisasjons- og næringslivet i Bergen og Bergen kommune. Formålet var å ta ansvar for den delen av kulturarven som arkivmateriale fra bedrifter, organisasjoner og privatpersoner representerer. 
Stiftelsen hjelper bedrifter, organisasjoner og privatpersoner i Bergen med å oppbevare og formidle sine historiske arkiver. LAB har kontor- og depotfellesskap med Bergen byarkiv og Interkommunalt Arkiv i Hordaland på Kalfaret, i Hansa Bryggerier sine tidligere produksjonslokaler.


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen Lokalhistorisk Arkiv i Bergen
Alfred R. Henriksen

Alfred Roscher Henriksen (født 4. desember 1873 i Christiania, død 14. september 1951 i Hølen) var en norsk forretningsmann og politiker (H). Han var ordfører i Hølen fra 1920 til 1924 og fra 1928 til høsten 1941.
Henriksen var i 1891 en av stifterne av Oslo Skiklub (som ikke må forveksles med Christiania Skiklub), og var klubbens første formann. I årene 1899-1912 bodde han i Alger, der han var ansatt i den norske trelastforretningen A/S Granvik. Ifølge skihistoriker Jakob Vaage var Henriksen blant de første som gikk på ski i Afrika, og han vant verdensdelens første hopprenn, som ble arrangert i 1906. Etter at han flyttet hjem til Norge, var han styremedlem i A/S Granvik.
Han ble avsatt som ordfører i Hølen høsten 1941. Fra 1. juli 1943 ble Hølen innlemmet i Vestby kommune, et vedtak som Henriksen etter frigjøringen i 1945 protesterte kraftig mot, fordi han mente det var ugyldig og rettsstridig, i og med at det var fattet av NS-regjeringen. Men vedtaket om sammenslåing ble opprettholdt, og stadfestet som egen lov i 1946.


== Kilder ==
Sigurd Meldal (slektsgranskningsside) (besøkt 24. oktober 2012)
Jakob Vaage: Norske ski erobrer verden. Gyldendal, Oslo 1952 (s. 203-206, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
E. Hoffstad: Hvem er hvem i næringslivet? - Merkantilt biografisk leksikon. Oslo 1939 (s. 364, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Thor M. Andersen (red.): Norges ordførere 1929-1931. A.M. Hanches Forlag, Oslo 1931, s. 45 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Vestby Nytt: "Da Quisling utraderte småbyen Hølen" (s. 31, nr. 1 2009)
Qian Zhongshu

Qian Zhongshu (forenklet kinesisk: 钱锺书, tradisjonell kinesisk: 錢鍾書, pinyin: Qián Zhōngshū, Wade-Giles: Ch'ien Chung-shu; født 21. november 1910 i Wuxi i provinsen Jiangsu i Kina, død 19. desember 1998 i Beijing) var en kinesisk forfatter og akademiker. Han er kjent for humor og vidd, dyp lærdom i klassisk kinesisk litteratur og lærde sammenligninger mellom de kinesiske og  vesterlandske kulturer.
Hans mest kjende verk, den satiriske romanen 圍城，围城 (1949), oversatt til engelsk som Fortress Besieged, er en av de mest velkjente romanene innen moderne kinesisk litteratur. Den ble grunnlag for en TV-serie i 1990-årene. Qian Zhongshus prosa anses å høre til den vakreste som er blitt skrevet på kinesisk. 
Han var gift med forfatteren og oversetteren Yang Jiang.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christoph Anderl (utg.): Studies in Chinese language and culture. Oslo: Hermes Academic 2006.
Yang Jiang: We Three (我們仨 Women san). Hong Kong: Oxford UP 2003
Hong Yu: Prinzip - Kritik - Methode. Studien zu Qian Zhongshus Guan zhui bian. München : Univ.Diss. 2002.
Monika Motsch: Mit Bambusrohr und Ahle. Von Qian Zhongshus Guanzhuibian zu einer Neubetrachtung Du Fus. Frankfurt am Main : Lang 1994.
Michael Friedrich: Guanzhui Bian. i: Kindlers Neues Literaturlexikon, Bd. 13 (1991), s. 779 f.
Stephan von Minden: Weicheng. i: Kindlers Neues Literaturlexikon, Bd. 13 (1991), s. 780 f.
Monika Motsch: Nachwort zur deutschen Übersetzung von "Die umzingelte Festung" (1988), s. 421-441
Yang Jiang: Weicheng yanjiu. Taipei : Chengwen 1980.
Yang Jiang: 記錢鍾書與《圍城》， 记钱锺书与《围城 1985. i: Yang Jiang's Selected Prose (杨绛散文). Hangzhou : Zhejiang Literary Press 1994.
Yang Jiang: Ganxiao liu ji Beijing : Sanlian 1981. Six Chapters from My Life "Downunder" oversatt av Howard Goldblatt. Seattle: Univ. of Washington. Hong Kong : Chinese UP 1984.
Monika Motsch: Kurze Bibliographie. Wichtigste Werke von Qian Zhongshu. i: "Die umzingelte Festung" (1988), s. 448 f.
Theodore D. Huters: Qian Zhongshu. Boston : Twayne 1982.
Theodore D. Huters: Traditional innovation: Qian Zhong-shu and modern Chinese letters. Ann Arbor, Mich. : UMI 1977.
Hsia Chih-tsing: A history of modern Chinese fiction, Bloomington: Indiana University Press. 1999. ISBN 0-253-21311-8


== Eksterne lenker ==
Cultural China
SAO 158687

SAO 158687 er en stjerne med tilsynelatende størrelsesklasse på 8,8 i stjernetegnet Vekten. Stjernen var sentral i oppdagelsen av Uranus' ringer den 10. mars 1977, ettersom ringene forårsaket en formørkelse av stjernen.
Lego Batman 2: DC Super Heroes

Lego Batman 2: DC Super Heroes er et Legovideospill utviklet av Traveller's Tales, for  PlayStation 3, PlayStation Vita, Nintendo 3DS, Wii, Nintendo DS, Xbox 360 og Microsoft Windows. Spillet er oppfølgeren til Lego Batman: The Videogame. Spillet ble første gang gitt ut i Nord-Amerika 19. juni 2012.


== Handlingsreferat ==
En stor sammenkomst arrangeres i Gotham City, med hele byens elite til stede. Lex Luthor ender med å ikke bli tildelt en utmerkelse, som i steden blir gitt til Bruce Wayne. Men resten av seremonien blir avbrutt av en gruppe skurker ledet av Joker. Jokeren forsøker deretter å komme seg unna med en motorbåt, men han blir til slutt beseiret. Skurkene blir deretter fengslet ved Arkham Asylum. Men Lex Luthor bryter Jokeren ut av Arkham Asylum ved hjelp av "Deconstuctor" et kryptonitt-drevet våpen. Jokeren bruker dette våpenet for å løslate enda flere innsatte, før han og Lex Luthor flykter.
Batman og Robin svarer på kommissær Gordons nød-anrop og arresterer flere av Jokerens medsammensvorne. Etter et innbrudd ved en kjemisk fabrikk, Ace Chemicals, innser Batman og Robin at det var Jokeren som stod bak dette, og de forsøker å finne ledetråder om hva Jokeren egentlig planlegger. Men hele fabrikken blir ødelagt av en serie eksplosive kjemiske reaksjoner forårsaket av Jokeren. De reddes av Superman, som slukker brannen, men Batman avviser hans hjelp til å håndtere problemene i byen.
Lex Luthor og Joker følger etter Batman og Robin, ødelegger BatCave, og kommer seg unna med Batmans forsyning av ekte kryptonitt. Robin forsøker å berge det som er igjen av Batmans utstyr, samtidig som Barman og Superman reiser til Metropolis, hvor de infiltrerer LexCorp og oppdager en gigantisk Joker-lignende robot som blir kontrollert av Luthor og Joker. Skurkene bruker robotens våpen i forsøk på å drepe Superman og Batman. De får også hjelp fra Wonder Woman og Green Lantern i forsøk på beskytte Gotham.


== Se også ==
Liste over Legovideospill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lego Batman 2: DC Super Heroes på Internet Movie Database 
(en) Lego Batman 2: DC Super Heroes på Metacritic 
(en) Lego Batman 2: DC Super Heroes på Metacritic 
(en) Lego Batman 2: DC Super Heroes på Metacritic 
(en) Lego Batman 2: DC Super Heroes på Metacritic 
Lego Batman 2: DC Super Heroes hos Lego.com Arkivert 10. juli 2012 hos Wayback Machine.
LEGO Batman 2: DC Super Heroes hos Feral Interactive