jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
New Zealand Football Championship

New Zealand Football Championship, også kjent som ASB Premiership fra 2011, er New Zealands nasjonale fotballiga. Ligaen styres av New Zealand Football.


== Vinnere ==

2004/05 – Auckland City
2005/06 – Auckland City
2006/07 – Waitakere United
2007/08 – Waitakere United
2008/09 – Waitakere United
2009/10 – Auckland City
2010/11 – Waitakere United
2011/12 – Auckland City
2012/13 – Waitakere United
2013/14 – Auckland City
2014/15 – Auckland City
2015/16 – Auckland City
2016/17 – Auckland City
2017/18 – Auckland City
2018/19 – Auckland City
2019/20 – Auckland City
2020/21 – Auckland City


== Nåværende klubber ==
Det er åtte fotballklubber i New Zealand Football Championship. Det eksisterer ikke noe system for å opprykk og nedrykk.


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Auckland City FC

Auckland City Football Club er en fotballklubb som holder til i Auckland, New Zealands største by. Klubben er ett av åtte lag som deltar i ASB Premiership, som er landets toppdivisjon.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisiell nettside
Jekk

Jekk er en innretning som brukes for tunge løft. Jekker er enten mekaniske eller hydrauliske. 
En jekk kan brukes for å løfte en bil opp ved hjulskift eller for å gi bedre klaring dersom man skal komme til under med et liggebrett.


== Se også ==
Jekketralle
Verkstedkran
Canterbury United

Canterbury United FC er et fotballag som holder til i Christchurch, New Zealand. Klubben er ett av åtte lag i New Zealand Football Championship, landets toppdivisjon.


== Eksterne lenker ==
Klubbens offisielle nettsider
Dendera

Dendera (arabisk: دندرة‎, Dandarah; koptisk: ⲛⲓⲧⲉⲛⲧⲱⲣⲓ), i oldtiden Iunet, Tentyris eller Tentyra, er en liten by og et tidligere bispesete i Egypt, beliggende på vestbredden av Nilen, omtrent 5 km sør for Qena på motsatt side av elven, og omtrent 60 km nord for Luxor. Det er fortsatt et latinsk-katolsk titulært bispesete. 
På stedet er Dendera tempelkompleks, et av de best bevarte tempelsteder fra oldtiden i Øvre Egypt. Byen har storslåtte ruiner fra tiden da Dendera var hovedstad i den 6. overegyptiske nomos, og midtpunkt for Hathorkulten. Fra 28. juli 2003 er Denderas ruiner, sammen med noen andre templer, satt opp på Egypts tentative verdensarvliste under navnet Faraonisk tempel i Øvre Egypt fra de ptolemeiske og romerske periodene.


== Historie ==
På et ganske isolert sted i utkanten av ørkenen, rundt 2,5 km sørvest for den moderne byen, ligger hva Dendera er mest kjent for, et hovedsakelig gresk-romersk tempelkompleks kjent på gammelegyptisk som Iunet eller Tantere. Den moderne arabiske byen er bygd på oldtidsstedet Ta-ynt-netert, som har betydningen «Hun av den guddommelige søyle». I gresk tid under det ptolemeiske kongedømme var byen kjent som Tentyra. Den var en gang en beskjeden hovedstad for 6. nome («distrikt») i Øvre Egypt, og ble også kalt for Nikentori eller Nitentori, som henviser til «piltreskog» eller «piltrejord». En annen forklaring at det er avledet fra fruktbarhetsgudinnen Hathor som ble særlig dyrket her. Den offisielle guddommen for byen var en krokodille, som også ble æret i mange andre egyptiske byer. Det ble et stridsemne, særlig med Kom Ombo.


== Dendera tempelkompleks ==
Dendera tempelkompleks, som inneholder tempelet for Hathor, er et av de best bevarte templer i hele Øvre Egypt. Hele komplekset dekker rundt 40 000 km2 og er omgitt av en stor og kraftig mur bygget av soltørket murstein. Tempelet for Hathor ble bygd i 54 f.Kr. av Ptolemaios XII Auletes over mange eldre byggverk fra det gamle rike til 30. dynasti, og ble fullført av den romerske keiser Tiberius. De eldste levningene fra tidligere bygninger strekker seg tilbake til minst farao Keops (Kufu), kjent som den store pyramidebyggeren og andre farao i 4. dynasti på rundt 2500-tallet f.Kr., men det var farao Pepi I Meryre som bygget tempelet.Stedet var en gang hjem for den berømte zodiaken, som i dag er stilt ut i Louvre i Paris. Det er også romerske og faraoisk mammisi («fødehus»), det vil si små kapeller knyttet til større templer, ruinene av en koptisk kirke, og et lite kapell dedikert til Isis fra ptolemeisk eller romersk tid. Området rundt komplekset har blitt omfattende dandert i moderne tid og har nå et besøkssenter, basarer og kafeteria med tanke på turister.


== Bildegalleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Dendera», Encyclopædia Britannica 1911
Finnmarksfakultetet

Finnmarksfakultetet er et fakultet ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet, etablert 1. august 2013 da Høgskolen i Finnmark ble slått sammen med universitetet. Fakultetet har virksomhet både i Troms og Finnmark, men ledes fra Alta.Fakultetet har i overkant av 60 faglig tilsatte og cirka 25 administrativt ansatte.Finnmarksfakultetet har tre institutter:

Institutt for sosialfag (studier i sosialt arbeid, barnevern og psykososialt arbeid med barn og unge)
Institutt for idrettsfag (studier i kroppsøving, idrett og arktisk friluftsliv)
Institutt for reiseliv og nordlige studier (studier i medieproduksjon, reiseliv, hotell- og vertskapsledelse og fag knyttet til nordområdene)Fakultetet ledes av en dekan i samarbeid med en fakultetsdirektør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside om Finnmarksfakultetet
Dendera tempelkompleks

Dendera tempelkompleks (demotisk: Iunet eller Tantere) er et av de best bevarte tempelkompleksene i Egypt, beliggende ca. 2,5 km sørøst for Dendera. Området ble regnet som det sjette nome i Øvre Egypt, sør for Abydos.


== Litteratur ==
Clagett, Marshall (1989). Ancient Egyptian Science: A Source Book. Diane. ISBN 0-87169-214-7. 
William Henry; Davenport Adams (1885). Egypt Past and Present: Described and Illustrated. T. Nelson and Sons. s. 218–226. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dendera Temple complex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
engelsk Dendera Temple complex. satellite-sightseer.com.
fransk Dendera
engelsk High-resolution Images of Dendera Temple Ceiling
Ibn Kathir

Ismail ibn Kathir (arabisk: ابن كثير‎, fullt navn Abu Al-Fida, 'Imad Ad-Din Isma'il bin 'Umar bin Kathir Al-Qurashi Al-Busrawi, født 1301 i Bosra i Syria, død februar 1373 i Damaskus) var en islamsk lærd kadi og berømt forfatter av kommentarer til Koranen. Han tilhørte rettsskolen Shafi'i.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Ibn Kathirs biografi
Borthen (slekt)

Borthen er to eller flere norske slekter som stammer fra det tidligere herred Flå (Sør-Trøndelag), i dag kommunen Melhus som ligger noen mil sør for Trondheim. Der fins to gårder:  Nedre og Øvre Bortn.


== Etterkommere ==
Ingrid Borthen (1913–2001), skuespiller,
Leif Borthen (1911–79), forfatter og journalist,
Per Arnfinn Robertson Borthen (1940), jazzmusiker og bandleder,
Martin Luther Borthen (1878–1964), kaptein og OL-mester i seiling 1920,
Lyder Must Borthen (1845–1924), øyelege og medisinprofessor,
Per Larsen Borten (1913–2005), gårdbruker og statsminister (SP),
Ola Borten Moe (1976), gårdbruker og statsråd (SP)
Per Borten (1978), musiker og plateprodusent.
Bjarte de Presno Borthen (1996),musiker m artistnavnet dePresno.


== Referanser ==
Entasis (arkitektfirma)

Entasis er et dansk arkitektfirma stiftet av Christian og Signe Cold i 1996.  
Firmaet har tegnet flere markante bygninger og mottatt mange priser.
Deres første store prosjekt var ny hovedinngang til København Zoo. Anlegget består av tre bygninger, den ene danner portal til haven. I tillegg finnes et auditorium og en undervisningsavdeling. Det sto ferdig i 1998. Andre prosjekter de har stått bak er blant annet Emaljehaven i København; i samarbeid med CREO, og Svanemøllens kaserne. Boligbebyggelsen Emaljehaven fikk Betonelement-Prisen i 2009.I 2006 ble Christian og Signe Cold tildelt Eckersbergmedaljen for blant annet 
hovedinngangen til Zoo, utbyggingen av Kildeskovhallen, en daginstitusjon på Vesterbro og Svanemøllens kaserne.Arkitektene vant en åpen arkitektkonkurranse om utviklingen av Carlsberg Byen i 2007.
 To år senere vant planen førstepris innen sin kategori under World Architecture Festival.
I tillegg til ovennevnte utmerkelser mottok Entasis Nykredits Arkitekturpris i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Qatada ibn al-Nu’man

Qatada ibn al-Nu'man (قتدة بن النعمان) var en av sahabaene til Profeten Muhammad en Ansar. Han hadde et barnebarn kalt Asim ibn Umar ibn Qatada ibn al-Nu`man al-Ansari's (d. 120 eller 129).


== Referanser ==
Bedekrans

En bedekrans er et perlekjede eller lignende, som benyttes som hukommelsesverktøy ved bønn.I den romersk-katolske kirken benyttes en rosenkrans, det er en bønnesnor med 59 kuler av tre, glass eller et mere kostbart materiale samt et kors.  Den er for mange katolikker et uunværlig instrument, et hellig tegn på bønnen, når de tar den i hånden og lar den gli mellom fingrene.
I den ortodokse kirke benyttes en bedesnor kalt komboskini, som er en snor med 100 knuter, og hvor det også er flettet et kors. Snoren kan være enkel eller dekorert på forskjellig vis. Jesusbønnen lyder «Herre Jesus Kristus Guds Sønn, forbarm deg over meg synder» og gjentas mange ganger, dog imellom avbrutt av «Ære være Faderen og Sønnen og den Hellige ånd» og av «Fadervår».
I Islam benyttes på lignende vis en perlekjede med 99 perler, som brukes til å framsi shahadah, den islamske trosbekjennelsen.
I buddhismen og hinduismen benyttes en mala med 108 perler for å telle mantraer eller bønner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prayer beads – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marcel Griaule

Marcel Griaule (født 1898 i Aisy-sur-Armançon, død 1956) var en fransk antropolog kjent for sine studier av Dogonfolket i Mali i Vest-Afrika, og for sitt pionerarbeid innen etnografiske feltstudier i Frankrike.


== Utvalgte verk ==
Marcel Griaule:  Burners of men: Modern Ethiopia. Lippincott, 1935
Marcel Griaule: Abyssinian Journey.  1935
Marcel Griaule: Masques dogons, Institut d'Ethnologie, 1938
Marcel Griaule: Jeux dogons, Institut d'Ethnologie, 1938
Marcel Griaule: Folk art of black Africa, 1950.
Marcel Griaule: Conversations with Ogotemmeli: An Introduction to Dogon Religious Ideas. 1965. ISBN 0-19-519821-2, opprinnelig utgitt i 1948 som Dieu d'Eau.
Marcel Griaule og Germaine Dieterlen: The Pale Fox, opprinnelgi utgitt som Le Renard Pâle, Institut d'Ethnologie, 1965.
Walter E. A. van Beek: «Dogon Restudied: A Field Evaluation of the Work of Marcel Griaule.» Current Anthropology, 32 (1991): 139-167.
Marcel Griaule: Methode de l'Etnographie, Presses Universitaires de France, Paris, 1957, Buenos Aires, 1969.


== Bibliografi ==
Isabelle Fiemeyer, Marcel Griaule, citoyen dogon, Actes Sud 2004
Laird Scranton, "Revisiting Griaule's Dogon Cosmology." Anthropology News, Vol. 48, No 4 (April 2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tracking the Pale Fox
Sverige og hele Norden bispedømme

Sverige og hele Norden greskortodokse bispedømme er det gresk-ortodokse bispedømmet som er ansvarlig for Danmark, Island, Norge og Sverige. Det har sitt sete i Stockholm og er underlagt den økumeniske patriark i Konstantinopel. Den nåværende Biskopen er Kleopas Strongylis (siden 2014) og bærer tittelen metropolitt av Stockholm og hele Norden, eksark av Nord-Europa. Bispedømmet har én menighet i Danmark (København), ingen menigheter på Island, én menighet i Norge (Oslo) og fire menigheter i Sverige (Göteborg, Malmö, Stockholm og Uppsala). Finland er ikke en del av bispedømmet, siden Finland historisk sett har sognet til Moskva-patriarkatet og i dag til den finsk-ortodokse kirke. Bispedømmet ble grunnlagt i 1969. Frem til da hadde Island, Norge og Sverige sognet til Thyateira og Storbritannia erkebispedømme, mens Danmark fra 1963 til 1969 hadde hørt til Tyskland og Sentral-Europa erkebispedømme.


== Eksterne lenker ==
Den gresk-ortodokse kirke i Norge
Thyateira og Storbritannia erkebispedømme

Thyateira og Storbritannia erkebispedømme er et gresk-ortodokst erkebispedømme underlagt den økumeniske patriark i Konstantinopel. Erkebispedømmet er ansvarlig for alle gresk-ortodokse troende i Storbritannia og Irland, og har sitt sete i London. I tillegg er det ansvarlig for tilhengere av andre ortodokse kirker som ikke er representert med egne bispedømmer på De britiske øyer. Det omfatter dermed totalt 94 menigheter i Storbritannia og én i Irland.
Erkebispedømmet bærer navn etter det historiske bispesetet Thyateira i Lilleasia (dagens Akhisar). Det ble grunnlagt i 1922 som Thyateira og Europa bispedømme og ble opphøya til erkebispedømme i 1954. Frem til 1962 omfatta erkebispedømmet hele det vestlige Europa. 1963 ble tre nye bispedømmer skilt ut: Frankrike bispedømme (inkl. Andorra; opprinnelig også Belgia, Luxembourg, Portugal og Spania), Tyskland bispedømme (opprinnelig med Danmark og Nederland) og Østerrike bispedømme (inkl. Ungarn; opprinnelig også Italia, Liechtenstein og Sveits). 1969 ble Island, Norge og Sverige skilt ut som Sverige og hele Norden bispedømme. Malta var frem til 2005 del av Thyateira erkebispedømme, da øya ble overført til det nygrunnlagte Italia og Malta erkebispedømme.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Greek Orthodox Archdiocese of Thyateira and Great Britain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frankrike, Vest- og Syd-Europa antiokensk-ortodokse erkebispedømme

Frankrike, Vest- og Syd-Europa antiokensk-ortodokse erkebispedømme er et erkebispedømme tilhørende den ortodokse kirke i Antiokia, som hovedsakelig omfatter kirkas menigheter i Frankrike. Setet ligger i Paris.
Grunnlagt som vikariat for Vest- og Mellom-Europa i 1980, ble det i 2000 opphøyd til Vest- og Mellom-Europa erkebispedømme. På grunn av økende aktiviteter i Norden ble navnet i 2010 endra til Europa erkebispedømme. Tre år senere ble tre enheter skilt ut:

Storbritannia og Irland erkebispedømme
Tyskland og Sentral-Europa erkebispedømme
Vikariatet for Sverige og Nord-EuropaSamtidig fikk (resten av) erkebispedømmet sitt nåværende navn.
Ved opprettelsen av vikariatet ble Gabriel Saliby utpekt som den ortodokse kirke i Antiokias første biskop i Europa. Han flytta til Paris to år senere og var vikar fra 1982 til 2000 og erkebiskop for Europa fra 2000 til sin død i 2007. Youhanna Yazigi ble i 2008 utnevnt som Gabriels etterfølger. Youhanna ble i 2012 valgt til kirkas nye patriark. Året etter ble Ignace Alhochi innsatt som erkebiskop av Frankrike.


== Lenker ==
Informasjon om erkebispedømmet på patriarkatets hjemmeside (engelsk)
Erkebispedømmets Facebook-side (fransk)
Aleppo gresk-ortodokse erkebispedømme

Aleppo erkebispedømme er et av sju bispedømmer som den gresk-ortodokse kirke i Antiokia har i Syria og utgjør samtidig et av de ni kristne bispedømmer med sete i Aleppo. Erkebispedømmet omfatter de syriske guvernementene Aleppo, Idlib og ar-Raqqah samt den tyrkiske provinsen Hatay. I den sistnevnte ligger to betydningsfulle byer, Antakya og Iskenderun. Den førstnevnte var, som antikkens Antiokia, det opprinnelige setet for kirkens patriark. Ortodoks kristendom er en betydelig minoritet blant arabere i hele området. I den tyrkiske landsbyen Tokaçli er praktisk talt hele befolkningen ortodoks.
Erkebispedømmets historiske navn er Beroea og Alexandretta erkebispedømme, der Beroea er det antikke greske navnet på Aleppo og Alexandretta på Iskenderun. Fremdeles omtales bispedømmet til dels under dette navnet, eller som Aleppo, Beroea og Alexandretta erkebispedømme.
Erkebispedømmets metropolitt, Boulos [Paul] Yazigi (innsatt 2000), ble bortført under borgerkrigen i Syria i 2013, sammen med sin syrisk-ortodokse kollega. Det har ikke vært noe livstegn i etterkant, og i 2020 konkluderte en undersøkelse med at biskopene antagelig hadde blitt drept i 2016.


== Referanser ==


== Lenker ==
Informasjon om bispedømmet på patriarkatets hjemmeside (engelsk og arabisk)
Bispedømmets arkiverte hjemmeside
Shingrwa

Shingrwa er et eritreisk TV-program på Eri-TV som bygger på det populære britiske underholdningskonseptet Pop Idol. Hovedinnholdet i konseptet er en talentkonkurranse innen musikk for unge amatørsangere. Programmet ble første gang sendt i 2008. Shingrwa betyr morgendagens stjerne på Bilen, et språk i Eritrea.
Robert K.G. Temple

Robert K.G. Temple (født 1945) er en amerikansk forfatter best kjent for sin kontroversielle bok The Sirius Mystery fra 1976. Boken fremmer en idé om at dogonfolket innehar tradisjoner med kontakt med intelligent utenomjordiske vesen fra stjernesystemet Sirius. Tekstene om dogonfolket er basert på en tolkning av arbeidene til antropologen og etnografen Marcel Griaule og Germaine Dieterlen.


== Referanser ==
Bakeribygget (Moholmen)

Bakeribygget er en bygning i den eldste bydelen Moholmen i Mo i Rana i Nordland fylke. Bygningen ble oppført i 1909 av den lokale handelsmannen Lars Aagaard Meyer (1831–1909). Det huset et bakeri i 1. etasje og en møbelforretning i andre etasje, og hadde en grunnflate på 360 m2.
I årenes løp har bygget huset sportsbutikk, bokhandel, møbelsnekkeri, skiltmaleri og atelier. I 1980-årene ble det overtatt av Rana kommune og restaurert utvendig. Sommeren 2006 vedtok Rana kommunestyre å la det romme den kommunale psykiatritjenestens arbeids- og aktivitetstilbud, og det ble restaurert. Den 10. oktober 2008 ble bakeribygget offisielt åpnet som et være-, lære- og arbeidssted for psykisk helse.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Bakery building on Moholmen – kategori av bilder, video eller lyd på CommonsHjemmeside Arkivert 18. august 2013 hos Wayback Machine.
Bagsecg

Bagsecg (Bægsecg eller Bagsec) (død 8. januar 871) var en av lederne under de danske eller nordiske vikingenes invasjon i England på 860-tallet. Han ble i samtidige kilder omtalt som «kong» Bagsecg og kan muligens ha vært dansk konge etter kong Horik II (Hårek, Erik II eller Erik Barnet) som antas å ha dødd engang etter 864. I 873 dukker andre danske konger (Halvdan) opp i kildene.. Bagsecg antas å ha kommet til England og sluttet seg til Ragnarssønnene (sønnene til Ragnar Lodbrok) og vikinghæren som i engelske kilder betegnes som «The Great Heathen Army» (Den store hedenske hær) i 870 eller 871 og som hadde invadert store deler av Midt-England. Bagsecg er kjent fra omtale i engelske/saksiske kilder, men er ikke omtalt i kjente nordiske kilder.
Sammen med Halvdan Ragnarsson ledet Bagsecg invasjonen i kongedømmet Wessex, men ble drept i slaget ved Ashdown i januar 871 mot den vest-saksiske hæren ledet av Alfred den store, bror til kong Ethelred av Wessex. Alfreds seier i dette slaget og i slaget ved Edington i 878 førte til opprettelsen og formaliseringen av Danelagen, det begrensede danske vikingriket i England.


== Slaget ved Ashdown ==
Lite er kjent fra Bagsecgs liv, men sannsynligvis var han konge i Danmark etter Horik II og fram til sin død i 871. Han ankom England i 870 eller 871 som leder av «Den store sommerhæren» («The Great Summer Army»). Denne styrken slo seg sammen med Halvdan Ragnarssons «hedenske hær», sannsynligvis høsten 870. De okkuperte byen Reading i Berkshire og slo leir i byen. Den 4. januar 871 angrep en engelsk styrke under ledelse av Alfred den store (som enda ikke var blitt konge), Bagsecg vant dette slaget ved Reading, og Alfred trakk seg tilbake.
Fire dager senere, den 8. januar, møttes styrkene igjen i North Wessex Downs i Berkshire. Vikinghæren var under kommando av Bagsecg, Halvdan og fem andre danske jarler – sannsynligvis var noen av Halvdans brødre blant disse. Vest-Saksernes hær var overlegen i antall og var under kommando av Alfred. Ifølge kildene skal Alfreds bror, kong Ethelred, ha vært opptatt med å be og deltok ikke i slaget. Bagsecg og de fem jarlene ble drept, mens Halvdan flyktet med resten av hæren tilbake til Reading.
Ifølge tradisjonen ble Bagsecg begravet i gravstedet Waylands Smithy, mens jarlene ble gravlagt i The Seven Barrows. Senere forskning har vist at dette er gravsteder fra Neolittisk tid, 3000-tallet f.Kr., og at det sannsynligvis ikke er riktig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wayland Smithy Legends
Informasjon om slaget ved Ashdown
Avhandling om astrologi fra Kaiyuanperioden

Den store avhandling fra Tang om astrologi under Kaiyuanperioden (kinesisk: 開元占經, pinyin: Kāiyuán Zhānjīng), også bare kalt Avhandling om astrologi under Kaiyuanperioden eller Kaiyuan stjerneobservasjoner, er et kinesisk astrologisk leksikon som ble samlet av redaktøren Gautama Siddha og flere andre lærde fra 714 e.Kr. til 724 e.Kr. under Kaiyuanperioden i Tang-dynastiet. Leksikonet ble tillagt Gautama Siddha i år 729 e.Kr.Kaiyuanperioden (713–741) er en del av keiser Xuanzongs regjeringstid, og en epoke som regnes som Tang-dynastiets høydepunkt.
Verket består av 120 bind med omkring 600 000 ord. Det er basert på mange tidligere verker om astrologi og spådomskunst, og muligens et tilsvarende klassisk verk, kjent som Yisizhan, samlet av Li Chunfeng omkring år 645 e.Kr. Det inneholder mange fragmentariske tekster, deriblant stjernekatalogene til Shi Shen og Gan De,og fragmenter av en oversatt versjon av den indiske kalenderen Navagraha. Verket inneholder også de astronomiske tabeller med sinuser av den indiske matematikeren og astronomen Aryabhata.Siden 900-tallet hadde kopier av manuskriptet begynt å falme, men fikk en fornyet oppmerksomhet av den lærde Cheng Mingshan i 1616. Verket ble på 1700-tallet inkludert i boksamlingen Siku Quanshu. 


== Referanser ==
Kees Rijvers

Cornelius Bernardus «Kees» Rijvers (født 27. mai 1926 i Breda) er en nederlandsk tidligere fotballspiller og -trener. Han var del av «Het Gouden Binnentrio», den gyldne innertrio, på det nederlandske landslaget.
Rijvers hadde rollen som playmaker og offensiv midtbanespiller. Han begynte i Groen-Wit Breda, før han gikk videre til NAC, der han debuterte som seniorspiller. I 1946 debuterte han på Nederlands landslag. Han ble i klubben til 1950, da han fikk kontrakt med den franske klubben AS Saint-Étienne. Han spilte i Saint-Étienne i fram til 1962, med avbrudd i 1954–1955 i Stade Français og 1957–1960 i Feyenoord Rotterdam. I 1962–1963 spilte han i moderklubben NAC Breda før han la opp.
Rijvers var også trener for det nederlandske landslaget fra 1981 til 1984, og lyktes ikke å få Nederland kvalifisert til verken EM eller VM.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kees Rijvers – Olympedia 
(en) Kees Rijvers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kees Rijvers – FIFA 
(en) Kees Rijvers – Transfermarkt 
(en) Kees Rijvers – national-football-teams.com 
(en) Kees Rijvers – WorldFootball.net 
(en) Kees Rijvers – EU-Football.info 
Kees Rijvers - Goals in International Matches - rsssf.com