Carl Ditters von Dittersdorf

Johann Carl Ditters von Dittersdorf (1739–1799) var en østerriksk wienerklassisistisk komponist, fiolinvirtuos og forstmester.
August Carl Ditters var en svært produktiv komponist som blant annet skrev langt over 100 symfonier. Han komponerte også 32 operaer og syngespill som han til dels selv skrev libretti til. Selv om han i dag stort sett er glemt, spilles fortsatt enkelte instrumentale verk og ikke minst syngespillet Doktor und Apotheker.


== Liv og virke ==

Ditters musikalske løpebane startet som fiolinist i Wiener Hofopernorchester samtidig som han var kammertjener hos prins Joseph von Sachsen-Hildburghausen i Wien. I 1763 ble Ditters med  Christoph Willibald Gluck på en reise til  Italia og gjorde der stor suksess som fiolinvirtuos.
I 1765 ble Ditters kapellmester hos biskop Adam Patachich von Großwardein i Transilvania, en post som Joseph Haydns bror Michael hadde hatt i årene 1760–1762. Orkesteret og teateret ble i 1769 oppløst på befaling av den jansenittisk innstilte dronning Maria Teresia av Østerrike, men året etter ble Ditters igjen kapellmester, denne gangen hos fyrstbiskopen av Breslau, Philipp Gotthard von Schaffgotsch og var i tillegg biskopens forstmester.
Ditters ble i 1773 adlet av keiseren og kunne heretter legge von Dittersdorf til navnet. Rundt 1790 ble Ditters kapellmester i hofforkesteret til hertug Carl Christian Erdmann von Württemberg-Oels (1716–1792) i Oels.
Alderdommen tilbrakte den fattige og giktbrudne Ditters som gjest hos Ignaz von Stillfried (1734–1805) på Rothlhotta. Selvbiografien kom ut i Leipzig 1801, kort tid etter at Ditters døde.
I 1913 fikk Dittersdorfgasse i Wien-Hernals sitt navn etter ham.


== Musikkstil og berømmelse ==
Ditters' tidlige verk er holdt i en stil inspirert av italiensk musikk med vekt på melodisk utvikling fri for den utstrakte bruken av ornamentikk som karakteriserte le style français. Etter noen tidlige italienske opera buffas komponerte han flere tyske syngespill. I 1786 fikk han en stor suksess med Doktor und Apotheker som ble spilt over hele Europa.
Stilistisk kan Ditters musikk sies å høre til både mannheimerskolen og wienerklassisismen.


== Verk i utvalg ==


== Litteratur ==
(de) Jacob Achilles Mähly: «Ditters von Dittersdorf, Carl». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 5, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 262–266.
(de) Günter Birkner: «Ditters v. Dittersdorf, Carl.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, ISBN 3-428-00185-0, s. 1 f. (digitalisering).
Ludger Udolph (red.): Karl von Dittersdorfs Lebensbeschreibungen. Seinem Sohne in die Feder diktiert, München 1999, ISBN 3-7844-2730-8 (utvalg, ikke komplett ettertrykk).
Norbert Miller (red.): Karl Ditters von Dittersdorf Lebensbeschreibung. Seinem Sohne in die Feder diktiert, München 1967, Kösel-Verlag (fullstendig med et omfattende etterord).
Hubert Unverricht (red.) Carl Ditters von Dittersdorf 1739–1799. Mozarts Rivale in der Oper, Würzburg 1989, ISBN 3-87057-152-7 (informativ katalog til en utstilling med samme navn i Würzburg og i Eichstätt).
Klaus Stübler, Christine Wolf: Harenberg Komponistenlexikon. MAYERS Lexikonverlag, Mannheim 2004, ISBN 3-411-76117-2, s. 258,259.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Carl Ditters von Dittersdorf i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Carl Ditters von Dittersdorf i Deutsche Digitale Bibliothek
(en) Fritt tilgjengelige noter av Carl Ditters von Dittersdorf i International Music Score Library Project
Operaverk og manuskripter av Carl Ditters von Dittersdorf i DFG-Opernprojekt
Verkfortegnelse, klassika.info