jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
It Is No Secret

«It Is No Secret» er en Southern Gospel-sang med melodi og tekst av Stuart Hamblen. Den ble skrevet i 1950-årene. 


== Elvis Presleys versjon ==
Presley spilte inn sin versjon i Radio Recorders Studio 1, Hollywood, 19. januar 1957. Den ble utgitt på LP-platen Elvis Christmas Album (RCA Victor LOC 1035) i november 1957. Produsent var Steve Sholes


== Legende sirkulert via e-mail ==
Da Hamblen sluttet å drikke alkohol, takket være Billy Graham, begynte han å miste Hollywoods gunst. Han ble avskjediget på radiostasjonen der han arbeidet, fordi han nektet å ha en ølfabrikant som sponsor. I hans kamp tok John Wayne ham til side og fortalte at alle hans problemer startet da han ble religiøs og spurte om det var verdt alt sammen. Hamblen svarte enkelt: «Ja». Så sa Wayne: «Du likte din fyll så godt. Savner du det ikke noensinne?» Og svaret var: «Nei». Wayne sa så: «Jeg forstår ikke hvordan du kunne gi det opp så lett». Og Hamblens svar var: «Det er ingen stor hemmelighet. Alle ting er mulige for Gud». Til dette sa Wayne: «Det var et fengende uttrykk. Du burde skrive en sang om det».Visse detaljer i ovennevnte historie, innbefattet feilstavingen av Hamblens navn, er bestridt.


== Norsk versjon ==
Einar Wærmø har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Det er ingen hemmelighet».


=== Innspillinger ===
Arvid Gundersen og Oddbjørn Lønskog m. orgel, piano, git. Utgitt på singlen Odeon ND 7388 i 1960 og på EP-platen Odeon GEON 51.
Anne Lofthus, m. NGK Studio Ensemble. Tekstforfatter er ikke angitt. Innspilt 15. juni 1965. Utgitt på EP-platen Harmoni HEP 246.


== Referanser ==
National Baptist Convention of America

National Baptist Convention of America (Eller NBCA) er en afroamerikansk baptist-organisasjon som ble grunnlagt i 1915 som følge av en kamp for å holde det nasjonale Baptist Publishing-styret i Nashville uavhengige. 
Kampen rundt Baptist Publishing-styret førte også til at organisasjonen National Missionary Baptist Convention of America ble grunnlagt i 1988. I 1995 hadde NBCA om lag 1 700 000 medlemmer fordelt på 6716 forskjellige kirker over det meste av USA. NBCA sitt hovedkontor ligger i Shreveport, Louisiana.
Hejing

Hejing (kinesisk: 和静县; pinyin: Héjìng Xiàn; uigur: خېجىڭ ناھىيىسى / Hecing Nahiyisi) er et fylke i det autonome prefektur Bayin'gholin i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 168 888 innbyggere i 1999.Hejing ligger nordvest i det autonome prefekturet Bayingolin, nærmere bestemt sør i den sentrale delen av Tian Shanfjellene i Xinjiang. Blant de femten fylkene og byene som grenser til Hejing ligger storbyen Ürümqi 190 kilometer i luftlinje nord for fylket, mens prefekturets hovedstad – byfylket Korla – ligger 80 kilometer sør for Heijing. I fylket er 29 forskjellige etniske grupper bosatt, blant disse mongoler, Han, uighurer og Hui. 


== Kulturminner ==
Chawuhugravene (Chawuhu gumuqun 察吾乎古墓群) fra overgangstiden mellom bronse- og jernalderen (mange eksperter omtaler den som Chawuhukulturen) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Hejing (和静镇), fylkessete; Balgantai (巴仑台镇); Barun Har Modon (巴润哈尔莫墩镇); Bayanbulak (巴音布鲁克镇); Har Modon (哈尔莫墩镇);Kommuner:

Algu (阿拉沟乡); Bayan Gol (巴音郭愣乡); Elzet Ul (额勒再特乌鲁乡); Hirgut (克尔古提乡); Künesgol (巩乃斯沟乡); Naiman Modon (乃门莫墩乡); Xelmir Buh (协比乃尔布呼乡).Dessuten fem gårdsfarmer.


== Samferdsel ==
Hejing ligger på den sørlige Xinjuang-jernbanen.


== Litteratur ==
Chen Ge (1988) `Xinjiang Hejing Xian Chawuhu Goukou Yihao Mudi (Number One Cemetery at Charwighul Pass of Hotunsunbul in Xinjiang).’ Kaogu Xuebao, 1: 75±99
Zhou, Jingling (1998) "The Chawuhu Culture in Xinjiang." Circle of Inner Asian Art Newsletter 7. April 1998: 3-6.


== Referanser ==
Amadeus (album)

Amadeus er et musikkalbum med Gustav Lorentzen.
Albumet ble utgitt i 1997, og ble Lorentzens siste studioalbum.


== Sporliste ==
«Gå Gibbon» (Gustav Lorentzen) 3:21
«Amadeus» (Gustav Lorentzen) 2:51
«Opp med halen» (Strømøy/Lorentzen) 2:56
«Mjau mjau mjau» (Gustav Lorentzen) 2:51
«En mamma er en mamma» (Gustav Lorentzen) 2:46
«Amadeus turner i trusa» (Gustav Lorentzen) 3:06
«Ørn, ørn, ørn» (Gustav Lorentzen) 2:38
«Hengebuksvin fra landet» (Gustav Lorentzen) 3:03
«Kyss en elefant før du dør» (Gustav Lorentzen) 1:40
«Jeg er ikke her» (Gustav Lorentzen) 3:51
«Nidelven» (Christensen/Lorentzen/Hoddø) 1:23
«Ingen skulle være syk» (Gustav Lorentzen) 3:09
«Apekatt» (Cooke/Lorentzen) 2:59


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Gustav Lorentzen - sang, gitarer, låtskriver
Frode Alnæs - gitarer, kor
Frode Fjellheim - tangenter
Stein Inge Brækhus - trommer
Magnus Forsberg - trommer
Mattis Kleppen - bass
Sven Ohrvik - piano
Marthe Werring - kor
Harald Johnsen - bass


=== Andre medvirkende ===
Tore Strømøy - forteller, låtskriver
Roger Valstad - produsent
Oskar Hoddø - låtskriver


== Eksterne lenker ==
Amadeus
Mine beste for barn

Mine beste for barn er en samleplate utgitt av Gustav Lorentzen i 2004.


== Sporliste ==
«Vi danser i senga» (Kanskje kommer kongen)
«Mjau mjau mjau» (Amadeus)
«Kua» (Ludvigsens Hostesaft)
«En mamma er en mamma» (Amadeus)
«Ingen skulle være syk» (Amadeus)
«Ikke slå» (Bli blid!)
«Opp med halen» (Amadeus)
«Det er sommeren som teller» (Bli blid!)
«Du er hva du har spist» (Ludvigsens Hostesaft)
«Skinnsalong» (Ludvigsens Hostesaft)
«Barn har rett» (Bli blid!)
«Ørn ørn ørn» (Amadeus)
«Ingen er glad i meg» (Bli blid!)
«1. klasse» (1. klasse)
«Meg om 100 år» (Ludvigsens Hostesaft)
«Amadeus turner i trusa» (Amadeus)
«Forrest i køen» (Ludvigsens Hostesaft)
«Dame som viser frem rompen sin» (Bli blid!)
«Kyss en elefant før du dør» (Amadeus)
«Ha det på badet» (Ludvigsens Hostesaft)


== Eksterne lenker ==
(en) Mine beste for barn på Discogs
Paranormal activity

Paranormal Activity er en skrekkfilm produsert i 2007, og sluppet ut på film i 2009 av Paramount Pictures.  I Norge ble den godt mottatt av publikum og fikk terningkast 5 av flere seriøse og store aviser, blant annet VG og Dagbladets anmeldere.
Senere kom følgende oppfølgerfilmer inkludert spin-off-filmen Paranormal Activity: The Marked Ones:

Paranormal Activity 2 (2010)
Paranormal Activity 3 (2011)
Paranormal Activity 4 (2012)
Paranormal Activity: The Marked Ones (2014)
Paranormal Activity: The Ghost Dimension (2015)


== Handling ==
I 2006 flytter Katie og Micah, et ungt par, til et nytt hus i San Diego. Katie hevder at en ond tilstedeværelse har hjemsøkt henne siden hun var barn, så Micah setter opp et overvåkningskamera på soverommet for å registrere enhver overnaturlig aktivitet som oppstår når de sover. Kameraet filmer mange merkelige hendelser, som i begynnelsen er små, for eksempel lyder, flimrende lys og en dør som beveger seg på egenhånd. Alt materialet fra kameraet gir en grøssende Blair Witch-aktig effekt som fikk avisen LA Weekly til å omtale filmen som «årets mest skremmende». 
En berømt klarsynt, Dr. Fredrichs, avslører at Katie blir hjemsøkt av en demon som får næring fra negativ energi. Han råder dem til ikke å kommunisere med demonen, og om nødvendig ta kontakt med demon-ekspert Dr. Johann Averies. Imidlertid plager og håner Micah demonen, noe som forverrer situasjonen. I løpet av natten høres det nøkler som klirrer. Den trettende natten skriker demon ondt, det høres et kraftig slag, og døren smeller igjen. 
Utstyr for stemme-opptak blir gjennomført og avslører demonisk grynting når Micah spør om demonen ønsker å bruke et Ouija-brett. En kveld drysser Micah et pulver i gangen og utenfor soverommet. Den natten blir de vekket av merkelige lyder, og oppdager ikke-menneskelige fotspor som fører til et loft hvor Micah oppdager et fotografi av en ung Katie. Alle hendelsene som har skjedd skremmer Katie, noe som styrker demonens makt.


== Om filmen ==
Spilletid: 1 time og 22 minutter
Aldersgrense: 15 år


== Skuespillere ==
Katie Featherston som Katie
Micah Sloat som Micah
Mark Fredrichs som Dr. Fredrichs
Amber Armstrong som Amber
Ashley Palmer som Diane
Spencer Marks som Dr. Johann Averies


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Paranormal activity på Internet Movie Database 
(no) Paranormal activity hos Filmfront 
(sv) Paranormal activity i Svensk Filmdatabas 
(da) Paranormal activity i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Paranormal activity på Allociné 
(nl) Paranormal activity på MovieMeter 
(en) Paranormal activity på AllMovie 
(en) Paranormal activity på Turner Classic Movies 
(en) Paranormal activity på Rotten Tomatoes 
(en) Paranormal activity på Metacritic
Furupraktbille

Furupraktbille (Chalcophora mariana) er en stor bille som tilhører familien praktbiller (Buprestidae). Den er den største praktbillen som forekommer i Norge.


== Utseende ==
En stor (21–32 mm), litt flat, svart praktbille, kroppen med en bronseaktig glans. Antennene er tynne og litt lenger enn hodet er bredt. Hodet har en fure i pannen. Pronotum og dekkvingene har litt uregelmessige, blanke lengderibber, mellom disse er de kraftig skulpturert. Pronotum har en dyp midtfure. Dekkvingene har to par lysere flekker som bryter opp lengderibbene. Undersiden er mørkbrun.
Larven er opptil 7 centimeter lang, ganske slank, hvit og benløs, de tre fremste kroppsleddene (thorax) mye bredere enn de bakenfor.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i gamle stammer og stubber av furu, på tørre, varme steder. Hunnen legger egg i barksprekker, mest på hogststubber, og larven gnager ganger inne i veden. Utviklingstiden er fra tre til seks år. På grunn av billens flate kroppsform er klekkehullene den etterlater seg ovale, omtrent 5 mm høye og 10 mm brede. Arten er stort sett regnet som uskadelig, men kan enkelte ganger skade furumaterialer (for eksempel stolper) som er kontakt med jord. De voksne billene er aktive fra mai til juli, og sitter gjerne på furustubber i solskinn.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa og i Sibir, østover til Bajkalsjøen.
I Norge er den svært sjelden, og den er listet som Kritisk truet (CR) i Norsk rødliste for arter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Elateriformia
Overfamilien Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien praktbiller, Buprestinae
furupraktbille Chalcophora mariana (Linnaeus, 1758)


== Referanser ==


== Kilder ==
Om furupraktbille på forestpests.org, med bilder


== Eksterne lenker ==
Victor Hanssen (1966). Biller 23. Smældere og pragtbiller (dansk). 74 (1 utg.). København: G. E. C. Gads forlag.  [Bestemmelsesnøkler til danske arter]
(en) furupraktbille i Encyclopedia of Life 
(en) furupraktbille i Global Biodiversity Information Facility 
(no) furupraktbille hos Artsdatabanken 
(sv) furupraktbille hos Dyntaxa 
(en) furupraktbille hos NCBI 
(en) Kategori:Chalcophora mariana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chalcophora mariana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chalcophora mariana – detaljert informasjon på Wikispecies
Metallpraktbille

Metallpraktbille (Buprestis rustica) er en nokså stor bille som tilhører familien praktbiller (Buprestidae). Arten er forholdsvis vanlig på Østlandet i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (13–19 mm), litt flat, bronsefarget til blålig metallisk praktbille, dekkvingene med regelmessige punktrekker. Antennene er omtrent så lange som hodet og thorax til sammen. Pronotum er trapesformet, overflaten jevn, middels grovt og ganske tett punktert og blank. Dekkvingene har regelmessige, ganske dype punktrader, overflaten virker litt bølgende. Beina er mørke.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg på døende trær og stubber av gran og edelgran. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene er aktive fra juni til september og flyr gjerne i solskinn. Arten er ikke regnet som skadelig på noen måte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i hele Europa bortsett fra Island og Portugal, og også i Nord-Asia. I Norge finnes den på Østlandet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Elateriformia
Overfamilien Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien praktbiller, Buprestinae
metallpraktbille Buprestis rustica Linnaeus, 1758


== Referanser ==


== Kilder ==
[1]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
Victor Hanssen (1966). Biller 23. Smældere og pragtbiller (dansk). 74 (1 utg.). København: G. E. C. Gads forlag.  [Bestemmelsesnøkler til danske arter]
(en) metallpraktbille i Encyclopedia of Life 
(en) metallpraktbille i Global Biodiversity Information Facility 
(no) metallpraktbille hos Artsdatabanken 
(sv) metallpraktbille hos Dyntaxa 
(en) metallpraktbille hos NCBI 
(en) Kategori:Buprestis rustica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Buprestis rustica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Buprestis rustica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Foto av arten, Josef Hlasek
Giftkjeks

Giftkjeks (Conium maculatum), også kalt skarntyde, hører til skjermplantefamilien (Apiaceae). Giftkjeks kan bli 120 -180 cm høy og blomstrer med hvite blomster i juni og juli. Stammen er glatt med en blåaktig glød og røde flekker nederst (derav navnet maculatum = flekket). Planten er lett å kjenne igjen da ingen andre planter fra denne familien har disse røde flekkene.
Bladene er 3- eller 4-dobbelt fjærkuttdelte. Anlegget er toårig og danner det første året en rosett av blader. Året etter vokser det blomsterbærende skudd frem. Planten finnes flere steder rundt om i Norge. Den liker fuktig og næringsrik jord som regelmessig forstyrres: ved boliger, i grøfter, på strandvoller og lignende.I skjermplantefamilien har alle vekstene hvite blomster som sitter tett og danner en skjerm/paraply/parasoll, derav navnet. Skal man benytte disse til mat og medisin, må man være helt sikker på at man ikke plukker de giftige. Giftkjeks er enkel å velge bort, på grunn av de røde flekkene og at planten dufter tilnærmet kattepiss og derfor virker lite fristende.
Skjermplantefamilien har både spiselige planter og planter som er meget giftige. De giftige er: hundepersille (Aethusa cynapium), selsnepe (Circuta viriosa), bjørnekjeks og giftkjeks. Selsnepe er blant de farligste giftplantene i Norge, både fordi den er ekstremt giftig og fordi den søte lukten og smaken kan virke fristende. Den kan forveksles med kvann eller sløke. Selsnepe kjennes enklest igjen på rotstokken.
De plantene som ikke er giftige og som kan brukes som mat og medisin er blant annet: sanikkel (Sanicula europaea), hundekjeks (Anthriscus sylvestris), spansk kjørvel (Myrrhis odorata), gjeldkarve (Pimpinella saxifraga), skvallerkål (Aegopodium podagraria), karve (Carrum carvi), strandkjeks (Ligusticum scoticum), kvann (Angelica archangelica), mesterrot (Peucedanum ostruthium) og sløke (Angelica sylvestris).
Carl von Linné gav planten slektsnavnet Conium, etter det greske ordet «koneion» – giftdrikken av skarntydesaft som de gamle atenerne brukte til å utføre dødsdommer. Filosofen Sokrates ble for eksempel (ifølge Platon) dømt til å begå selvmord med skarntydesaft. Dens dødelige egenskaper skyldes i hovedsak de to alkaloidene koniin og gamma konicein.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giftkjeks – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Giftkjeks i Encyclopedia of Life 
(en) Giftkjeks i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Giftkjeks hos Artsdatabanken 
(sv) Giftkjeks hos Dyntaxa 
(en) Giftkjeks hos ITIS 
(en) Giftkjeks hos NCBI 
(en) Giftkjeks hos The International Plant Names Index 
(en) Giftkjeks hos Tropicos 
(en) Kategori:Conium maculatum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Conium maculatum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Status er: «giftig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Liège–Bastogne–Liège 2010

Liège–Bastogne–Liège 2010 er den 96. utgaven av Liège–Bastogne–Liège. Rittet ble arrangert 25. april 2010.


== Lag ==
26 lag ble invitert til rittet, 17 av de 18 ProTour-lagene og 9 profesjonelle kontinentallag.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Våletjern (Drangedal)

Våletjern (også skrevet Våletjenna) er et vann i Kjosen, øst i Drangedal kommune i Telemark. Hovedtilløpet kommer fra Singusdalen, via Storelva. Utløpet går via Åkreelva til Åkrevatnet. Vassdraget drenerer øverste del av det nordøstlige Drangedal.


== Referanser ==
Norsk studentorganisasjon

Norsk studentorganisasjon (NSO) er en norsk interesseorganisasjon for studenter i Norge, og representerer om lag 250 000 studenter ved norske universiteter og høyskoler. Organisasjonens administrasjon holder til i Holbergs gate i Oslo.
Det er studentdemokratiene ved lærestedene som er tilknyttet NSO som medlem, mens studenter som har betalt semesteravgift utøver innflytelse gjennom valg til studenttingene og valg av delegater til studentorganisasjonens landsting. NSO finansieres gjennom en andel av semesteravgiften, og gjennom tilskudd fra Kunnskapsdepartementet.
NSO ble opprettet ved sammenslåingen av Studentenes Landsforbund og Norsk Studentunion den 1. juli 2010, og er representert i De europeiske studenters union.
På landsmøtet i april 2022 ble Maika Marie Godal Dam valgt som ny leder av NSO og vil tre på som leder fra og med juli.


== Tidligere ledere ==
2010/11 Anne Karine Nymoen
2011/12 Kim Kantardjiev
2012/13 Øyvind Berdal
2013/14 Ola Magnussen Rydje
2014/15 Anders Kvernmo Langset
2015/16 Therese Eia Lerøen
2016/17 Marianne Andenæs
2017/18 Mats Johansen Beldo
2018/19 Håkon Randgaard Mikalsen
2019/20 Marte Øien
2020/21 Andreas Trohjell
2021/22 Tuva Todnem Lund
2022/23 Maika Marie Godal Dam


== Medlemslag ==
Pr. 1. april 2022 hadde NSO medlemslag ved følgende utdanningsinstitusjoner: 

Ansgar Høyskole
Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo
Bergen Arkitekthøgskole
Handelshøyskolen BI
Dronning Mauds Minne Høgskole
Fjellhaug Internasjonale Høgskole
Forsvarets Høgskole
Høgskolen i Innlandet
Høgskolen i Molde
Høgskolen i Østfold
Høgskulen i Volda
Høgskulen på Vestlandet
Høyskolen Kristiania
Kunsthøgskolen i Oslo
Lovisenberg diakonale høgskole
MF vitenskapelig høyskole for teologi, religion og samfunn
NLA Høgskolen
Nord universitet
Norges Handelshøyskole
Norges idrettshøgskole
Norges miljø- og biovitenskapelige universitet
Norges musikkhøgskole
Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
OsloMet – Storbyuniversitetet
Politihøgskolen
Universitetet i Agder
Universitetet i Bergen
Universitetet i Oslo
Universitetet i Stavanger
Universitetet i Sørøst-Norge
UiT – Norges arktiske universitet
VID vitenskapelige høgskole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk studentorganisasjon
Niflekkpraktbille

Niflekkpraktbille (Buprestis novemmaculata) er en nokså stor bille som tilhører familien praktbiller (Buprestidae). Arten finnes i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (12–18 mm), mørk praktbille med litt matt metallglans. Antennene er omtrent så lange som hode og thorax til sammen. Pannen er hovedsakelig gul med noen små, svarte flekker. Pronotum er ganske grovt og tett punktert, gjerne litt mattere enn hos de andre Buprestis-artene, gult foran på sidene. Dekkvingene har regelmessige, dypr punktstriper og fire par uregelmessige, gule flekker. De er forholdsvis grovt punktert mellom punktstripene og ikke særlig blanke. Undersiden av bakkroppen har varierende gule flekker.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i døde eller sterkt stressede bartrær, både furu, gran og lerk. Hunnene legger også egg på nyfelt tømmer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i hele Europa bortsett fra Island, De britiske øyer og Be-Ne-Lux-landene. Den finnes også i Nord-Afrika, i det nordlige Asia og i Nord-Amerika.
I tillegg er arten innført til Australia og Chile der den lever på bartrær i plantasjer.
I Norge er den ganske sjelden, og den er listen som Sterkt truet (EN) i Norsk rødliste for arter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Elateriformia
Overfamilien Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien praktbiller, Buprestinae
Buprestis novemmaculata Linnaeus, 1767


== Referanser ==


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
Victor Hanssen (1966). Biller 23. Smældere og pragtbiller (dansk). 74 (1 utg.). København: G. E. C. Gads forlag.  [Bestemmelsesnøkler til danske arter]
(en) niflekkpraktbille i Global Biodiversity Information Facility 
(no) niflekkpraktbille hos Artsdatabanken 
(sv) niflekkpraktbille hos Dyntaxa 
(en) niflekkpraktbille hos NCBI 
(en) Kategori:Buprestis novemmaculata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Buprestis novemmaculata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Buprestis novemmaculata – detaljert informasjon på Wikispecies
Åtteflekkpraktbille

Åtteflekkpraktbille (Buprestis octoguttata) er en nokså stor bille som tilhører familien praktbiller (Buprestidae). Arten finnes i Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (9–18 mm) praktbille, svart med markert blå metallisk glans. Pronotum er trapesformet, blankt og fint punktert, på sidene nokså bredt gult. Dekkvingene har fire par ganske store og regelmessige, gule flekker. De kan ligne på niflekkpraktbille men er tydelig blankere, og dekkvingenes gule flekker er større og mer regelmessige i formen. Undersiden har gule flekker spredt over det hele.


== Levevis ==
Arten lever i tørr, gjerne sandete, furuskog og larvene utvikler seg i død ved av furu. Arten er regnet som sjelden.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste delene. Den finnes også i Norge.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Elateriformia
Overfamilien Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien Praktbiller, Buprestinae
åtteflekkpraktbille, Buprestis octoguttata Linnaeus, 1758


== Referanser ==


== Kilder ==
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
Victor Hanssen (1966). Biller 23. Smældere og pragtbiller (dansk). 74 (1 utg.). København: G. E. C. Gads forlag.  [Bestemmelsesnøkler til danske arter]
(en) åtteflekkpraktbille i Encyclopedia of Life 
(en) åtteflekkpraktbille i Global Biodiversity Information Facility 
(no) åtteflekkpraktbille hos Artsdatabanken 
(sv) åtteflekkpraktbille hos Dyntaxa 
(en) åtteflekkpraktbille hos Fauna Europaea 
(en) åtteflekkpraktbille hos NCBI 
(en) Kategori:Buprestis octoguttata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Buprestis octoguttata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Buprestis octoguttata – detaljert informasjon på Wikispecies
Glitsjøen

Glitsjøen (også kalt Glisjevannet) er et vann i Kjosen, øst i Drangedal kommune i Telemark. Hovedtilløpet kommer fra Nakksjøelva, utløpet går til Nos- og Tveitvatnet. Glitsjøen tilhører Kragerøvassdraget.


== Referanser ==