jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Søren Lintrup

Søren Lintrup (født 1669 i Lintrup i Jylland, død 13. mars 1731 i København) var en dansk geistlig, pedagog og vitenskapsmann, sønn av presten Jacob Sørensen (d. 1678), og svigersønn til biskop i Bjørgvin Niels Randulf (1630—1711).
Den unge Lintrup la tidlig ypperlige evner for dagen og ble student fra Kolding Skole 1686. I København kom han snart i huset til hoffprest, Hector Gottfried Masius. Her bodde det også en hel del andre unge mennesker, og her både underviste han og var selv elev. Ved de daglige sammenkomstene behandlet de alle slags litterære spørsmål, og beboerne fikk god anledning til å øve seg i forskjellige språk som tysk, fransk så vel som latin.
I virksomhet og natur tilhørte Lintrup helt det «lærde tidsrom». Han satt inne med en stor kunnskapsfylde i teologi og filologi, som han fikk mulighet til å fremlegge i polemiske skrifter, disputaser og som utgiver av andres arbeider. Mot slutten av oppholdet hans ved Universitetet i København, tok han i mai 1696 magistergraden og var allerede utnevnt til professor i teologi, da han ble kalt til rektorstillingen ved Bergen katedralskole. I Bergen giftet han seg med biskopens datter Marie Randulf (d. 1754 i Roskilde) og arbeidet for å bringe Katedralskolen fremover. 
Elevene, med blant andre Ludvig Holberg, strømmet til skolen for å delta i latindisputereøvelser, dogmatiske emner ble innført, og historier om disse skoledisputaser ble registrert i det utsendte litterære tidsskriftet Nova litteraria maris Balthici fra Lübeck. Selv musikkøvelsene ble svært fremelsket ved skolen, og dramatiske konserter ble oppført av skolens elever i Domkirken, og disse vant i høy grad borgernes gunst. 
Da det den 19. mai 1702 raste en forferdelig bybrann i Bergen, der omtrent hele byen ble lagt i aske og med det Katedralskolen med alle Lintrups bøker og håndskrifter, vendte han tilbake til København. Her fikk han som Regensens prost samlet de flittigste og flinkeste unge rundt seg til et litterært selskap (Societas litteraria indagantium), hvor det ble oppleste, forsvart og kritisert skrifter om alskens ting. I 1716 kunne Lintrup endelig få legge sine kunnskaper for dagen fra den teologiske lærestol. 
I 1720 blev han kalt til biskop i Viborg, en virksomhet som på ingen måter tiltalte ham. Ved å stille seg imøtekommende overfor Frederik IVs ekteskap med Anna Sophie Reventlow lykkes det ham fire år senere å få stillingen som kongelig skriftefar, en stilling han igjen mistet til Johan Frauen ved Christian VIs tronebestigelse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lintrup, Søren i Christian Blangstrup, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1923)


== Eksterne lenker ==
«Lintrup, Søren - Dansk Biografisk Lexikon / X. Bind: 336-339.».
Ottoneum

Ottoneum i Kassel er den tidligst oppførte faste teaterbygning i Tyskland og blir idag benyttet som naturvitenskapelig museum. Bygningen brukes også som utstillingslokale under den femårlige utstilling av samtidskunst, documenta.
Ottoneum ble oppført 1603-1606 av landgreve Moritz av Hessen-Kassel og fikk navn etter hans yndlingssønn Otto. Bygningen finnes i Kassels indre by, i Sternweg, like ved Fredericianum og Staatstheater Kassel. Bygningen ble sterkt skadet under bombing 22. og 23. oktober 1943. 
Blant de viktigste objekter i den faste utstillingen er det fire hundre år gamle herbariet til Caspar Ratzenberger, som regnes som det eldste i Europa i sitt slag. Her finnes også verdens første Xylothek (trebibliotek), samlet av Carl Schildbach og den såkalte Goethe-elefanten, Tysklands eldste eksemplar av et utstoppet, stort pattedyr.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Ottoneum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fridericianum

Fridericianum også kalt Kunsthalle Fridercianum er et museumsbygg i Kassel. Bygningen ble fullført 1779 og regnes dermed som den første bygning oppført som museum. Forøvrig er museet også ett av de første offentlige museer på det europeiske kontinent. Museet inneholdt ved åpningen kunstsammlingen til den hessiske landgreven Friedrich II av Hessen-Kassel og det fyrstelige bibliotek. Fra 1955 har Fredericianum vært senter for den femårlige utstillingen for samtidskunst documenta. Bygningen finnes på Friedrichsplatz i Kassel, mellom den opprinnelige gamleby og bydelen Oberneustadt.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fridericianum (Kassel) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Senere Liang

Senere Liáng (tradisjonell kinesisk: 後凉; forenklet kinesisk: 后凉; hanyu pinyin: Hòuliáng) regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, grunnlagt av Lǚ-familien av dǐ-etnisiteten. Det eksisterte samtidig med  Jìn-dynastiet i Sør-Kina. Alle Hòuliángs herskere erklærte seg for Tiānwáng (天王), "Himmelsk konge."


== Hòuliángs herskere ==


== Litteratur ==
Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002
Sørlige Liang

Sørlige Liáng (hanzi: 南凉; hanyu pinyin: Nánliáng) regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, grunnlagt av Tūfǎ-familien av xianbeisk etnisitet, som var fjerne slektninger med Tuòbá-herskerfamilien i Det nordlige Weidynasti. Det eksisterte samtidig med  Jìn-dynastiet i Sør-Kina. Ifølge Jin Shu ble familienavnet endret fra Tuòbá til Tūfǎ siden en av deres forfedre ble født på et teppe, som på xianbeisk heter "tufa."
Alle Nánliángs herskere erklærte seg for Wáng (王), "Konge." Riket var en vasallstat under Senere Qin.


== Nánliángs herskere ==


== Litteratur ==
Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002
Vestlige Liang

Vestlige Liáng (hanzi: 西凉; hanyu pinyin: Xīliáng) regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, grunnlagt av den hànkinesiske Lǐ-familien. Det eksisterte samtidig med  Jìn-dynastiet i Sør-Kina. Tang-dynastiets grunnlegger Lǐ Yuān kunne føre slekta si tilbake til Vestlige Liángs herskere.
Alle Xīliángs herskere erklærte seg for Wáng (王), "Konge."


== Xīliángs herskere ==


== Litteratur ==
Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002
A Taste of Honey (sang fra 1960)

«A Taste of Honey» er en sang som ble skrevet av Bobby Scott og Ric Marlow. Scott ga ut albumet A Taste of Honey i 1960 som inneholdt «A Taste of Honey (First Act Theme», «A Taste of Honey (Refrain)» og «A Taste of Honey (Closing Theme)». Sangen ble opprinnelig skrevet for Broadway utgaven av A Taste of Honey i 1960. Opprinnelige var det et engelsk teaterstykke fra 1958.Lenny Welch var den første som ga ut en versjon med sangtekst. Hans singel ble utgitt 17. september 1962. På plateetiketten blir også Lee Morris kreditert sammen med Bobby Scott og Ric Marlow. Hvorvidt dette skyldes at han skrev teksten, er uklart siden andre artister kun har kreditert Scott og Marlow. Dette gjelder både de som har sangtekst med i versjonen og de som spiller sangen instrumentalt.


== The Beatles' versjon ==
Paul McCartney var den i The Beatles som var opptatt av såkalte standardlåter, og «A Taste of Honey» ble lagt til i gruppens repertoar i 1962 og 1963. I likhet med Welchs versjon, gikk versene i valsetakt, mens de la om takten i mellomversene.Dobbeltalbumet Live! at the Star-Club in Hamburg, Germany; 1962 (utgitt 1977) inneholder et opptak fra 31. desember 1962 hvor de spilte i Hamburg. Arrangementet ble beholdt da de spilte den inn 11. februar 1963 i Abbey Road Studios. Etter fem tagninger, ble det bestemt at McCartney skulle legge på sin stemme en gang til på mellomversene. Gruppens innspilling ble først utgitt 22. mars 1963 på deres britiske debutalbum Please Please Me. I USA ble den først utgitt 22. juli 1963 på albumet Introducing The Beatles.


=== Personell ===
Paul McCartney: bass, vokal
John Lennon: elektrisk gitar, kor
George Harrison: elektrisk gitar, kor
Ringo Starr: trommer


=== «A Taste of Honey» versjoner fremført av The Beatles i BBC Radio ===
Versjonen som ble innspilt 10. juli 1963 ble utgitt i 1994 på Live at the BBC.
 Versjon 2/3/4/7 har havnet på diverse bootlegs.


== Herb Alperts versjon ==
Herb Alpert ga ut sin instrumentale versjon av «A Taste of Honey» som både A-side singel og på albumet Whipped Cream and Other Delights i 1965. Singlen nådde 7.-plass på Billboard Hot 100.


== Barbra Streisands versjon ==
Barbra Streisand sang låten i et kabaretnummer i 1962, og spilte den inn for debutalbumet The Barbra Streisand Album i 1963. Platen vant en Grammy Award for årets album.


== Referanser ==
Høybyveien

Høybyveien (1–69, 12–74) er en vei på Veienmoen i tidligere Norderhov kommune. Veien starter ved krysset mot Ringveien og strekker seg over Veienmoen mot Riperbakken og Helgeshaugen. Høybyveien har villabebyggelser langs begge sider og i hele sin utstrekning. Fra Høybyveien er det i tillegg adkomst til veiene Veienmoen, Vestliveien, Jordbruveien, Furulundveien, Johnsebakken og Vinteroveien.
En del av Høybyveien var i historisk tid en kort strekning på stamveien mellom Hønefoss og Drammen.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Se også ==
Ringveien
Vinteroveien
Riperbakken


== Referanser ==
Liste over Balikpapans bydeler

Balikpapan fikk dagens inndeling i 27 bydeler fra og med 1. januar 2004. 


== Bydelene i dag ==
Listen nedenfor angir navn, folketall (per 1. januar 2012), areal og bydelsnummer for de enkelte bydelene. Balikpapan hadde 639 031 innbyggere per denne datoen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Balikpapan kommune, Utviklings- og kompetanseetaten.
Vinteroveien

Vinteroveien er en vei i tidligere Norderhov kommune. Veien begynner med jernbaneundergangen under Hønefoss stasjon, i krysset mot Soknedalsveien, og strekker seg opp mot Høybyveien på Veienmoen. Første del av veien preges naturlig nok av jernbanen, mens veistrekningen opp mot Veienmoen preges av eldre villabebyggelser. Jernbaneundergangen er lysregulert, fordi den bare har ei kjørefil.
Fraksjoner av veien henger ikke naturlig sammen med strekningen som er beskrevet, men har kun adkomst fra Høybyveien. Dette gjelder husnummer fra nr. 40 og oppover.


== Se også ==
Soknedalsveien
Høybyveien
Johnsebakken

Johnsebakken (tidligere også kalt Barbroen og Barbrobakken) er en kort bakke som strekker seg fra Ringveien og opp til Høybyveien på Veienmoen. Bakken er ikke lenger farbar for motoriserte kjøretøy.I tidligere tider var Johnsebakken en del av stamveien mellom Hønefoss og Drammen. Den var farbar med bil til langt ut på 1960-tallet. Før Ringveien ble anlagt var den en del primærveien opp til Veienmoen fra sør, via Myrveien.


== Se også ==
Ringveien
Høybyveien
Myrveien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wikimapia - Johnsebakken
Myrveien

Myrveien (2–32, 5–29) er en vei i tidligere Norderhov herredskommune som er oppkalt etter området den ligger i, Myrene eller Myra. Myrene tilhørte opprinnelig Kvernbergsunds-Ødegaarden, i likhet med Helgesbråten og de østre og sørlige delene av Veienmoen. Området ligger mellom Randsfjordbanen og Veienmoen og det er tilkomst dit fra Ringveien via Askveien.
Veien er i dag en blindvei. Tidligere var det mulig å ta seg til og fra Hvelven over en planovergang på Randsfjordbanen. Veien var opprinnelig forbundet med Veienmoen via Johnsebakken (som imidlertid ble kalt «Barbroen» av folk som bodde der), som lenge var farbar med både hest og kjerre og bil. Denne bakken er imidlertid nå kun en sti. Imidlertid var det tidligere en hovedvei inn til byen fra Hvelven og Tolpinrud, via den beryktede Riperbakken, der den endte opp i Stabells gate ved hotellet vi i dag kjenner som Grand Hotel, men som tidligere het Jernbanehotellet. Denne muligheten er imidlertid nå stengt for all ferdsel.
En liten avstikker midt på veistrekningen stikker opp mot krysset mellom Johnsebakken og Ringveien. Strekningen mellom Johnsebakken og Askveien var i tidligere tider en del av stamveien mellom Hønefoss og Drammen.


== Se også ==
Ringveien
Johnsebakken
Askveien


== Referanser ==
Furulundveien

Furulundveien (1–13, 4–14) er en kort blindvei i tidligere Norderhov kommune. Veien ligger på Veienmoen og strekker seg i en bue vestover og nordover fra Høybyveien. Den ender opp i en snuplass på høyden over Storskjæringa og Bergensbanen. Veien er preget av eldre villabebyggelse på begge sider. Eiendommene i øst og nord har utsikt over Hønefoss stasjon og de nordlige områdene av Hønefoss. Eiendommene i vest har utsikt mot de vestlige områdene av Veienmarka og det sørlige Heradsbygda.


== Se også ==
Høybyveien


== Referanser ==
Theodor Gebre Selassie

Theodor Gebre Selassie (født 24. desember 1986 i Třebíč i Tsjekkoslovakia) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for Slovan Liberec.Han ble hentet fra tsjekkiske Slovan Liberec til Werder Bremen i juni 2012.
Hans far er av etiopisk herkomst og kom til Tsjekkia på den tiden da både Etiopia og Tsjekkia var under kommunistisk styre, hans mor er tsjekkisk. Hans søster Anna spiller for Tsjekkia på landslaget i håndball.


== Landslaget ==
Gebre Selassie ble i mai 2011 med på det tsjekkiske landslaget i fotball og deltar under EM i fotball 2012. Han debuterte for Tsjekkia den 4. juni 2011 mot Peru. Kampen endte 0–0. Theodor Gebre Selassie var den første med afrikansk opprinnelse som spilte på det tsjekkiske landslaget.
Han ble tatt ut i Tsjekkias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Theodor Gebre Selassie – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Theodor Gebre Selassie – FIFA 
(en) Theodor Gebre Selassie – UEFA 
(en) Theodor Gebre Selassie – Transfermarkt 
(en) Theodor Gebre Selassie – national-football-teams.com 
(en) Theodor Gebre Selassie – WorldFootball.net 
(en) Theodor Gebre Selassie – FootballDatabase.eu 
(de) Theodor Gebre Selassie – fussballdaten.de 
(en) Theodor Gebre Selassie – Soccerway 
(en) Theodor Gebre Selassie – EU-Football.info 
(cs) Theodor Gebre Selassie på FAČRs offisielle hjemmeside
Theodor Gebre Sellasie stats and photos på Slavia Prahas hjemmeside
Theodor Gebre Sellasie stats and photos på Vyscosinas hjemmeside
Statistikk
Mathieu Debuchy

Mathieu Debuchy (født 28. juli 1985) er en fransk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.
Han spiller også på det franske landslaget. Hans posisjon høyreback.


== Klubbkarriere ==
Han begynte sin karriere i den franske klubben Union Sportive Frétin, som tilhører hans hjemby. Etter dette begynte han for laget Lille OSC i en alder av åtte år. Etter å ha spilt i lagets ungdomsdivisjon i ti år ble han oppgradert til seniorlaget for 2003/2004-sesongen. Debuchy fikk nummeret 33 og hans profesjonelle karriere begynte den 31. januar 2004 når han spilte sin første kamp mot FC Metz, hvor Lille vant 1-0. Debuchy spilte totalt fem andre kamper den sesongen.Neste sesong byttet han til draktnummer to, og denne sesongen økte hans aktivitet i klubben. Han deltok også dette året i Mesterligaen. Debuchy skadet kneet sitt i en kamp mot RC Strasbourg den 26. mars 2006. Skaden var så alvorlig at han ikke spilte fotball de neste seks månedene. Debuchy returnerte til fotballen og spilte frem til 30. desember 2012 for Lille. 
Den 30. desember 2012 ble overgangen til Newcastle United FC så å si klar. Han ble presentert som spiller for Newcastle med en gang overgangvinduet åpnet i januar 2013.17. juli 2014 signerte Debuchy for Arsenal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathieu Debuchy – FIFA 
(en) Mathieu Debuchy – UEFA 
(fr) Mathieu Debuchy – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Mathieu Debuchy – LÉquipe 
(en) Mathieu Debuchy – Transfermarkt 
(en) Mathieu Debuchy – national-football-teams.com 
(en) Mathieu Debuchy – Soccerbase.com 
(en) Mathieu Debuchy – FootballDatabase.eu 
(en) Mathieu Debuchy – Soccerway 
(en) Mathieu Debuchy – EU-Football.info 
LFP profil Arkivert 26. juni 2010 hos Wayback Machine.
Sports Illustrated Profil
Lille OSC Profil
Jores Okore

Tetchi Jores Charlemagne Ulrich Okore (født 11. august 1992) er en ivorianskfødt dansk fotballspiller som spiller for den kinesiske klubben Changchun Yatai FC.
Han har tidligere spilt for blant annet FC Nordsjælland. Han var også en del av Danmarks tropp under EM i fotball 2012.


== Klubbkarriere ==
Okore begynte sin fotballkarriere hos Boldklubben af 1893 (B93) i 2000. Han meldte deretter overgang til FC Nordsjælland i 2007, hvor han ble kaptein for klubbens juniorlag. Okore fikk sin seriedebut for FCN den 3. april 2011 i kampen mot AC Horsens, hvor han kom inn som innbytter for Michael Parkhurst. Han fortsatte å få spilletid til fordel for nevnte Parkhurst, og endte opp med elleve seriekamper ved slutten av 2010/2011-sesongen.
I juni 2011 skrev han under på en fireårskontrakt med klubben, og ble offisielt tatt opp som en del av førstelaget i forkant av 2011/2012-sesongen.
Signerte for Aston Villa sommeren 2013, beløpet er ukjent. Okore fikk sin Premier league debut mot Chelsea 21.08.2013


== Landslagskarriere ==
Okore fikk sin landslagsdebut for det danske herrelandslaget i en vennskapskamp mot Sverige den 11. november 2011, hvor han kom inn som innbytter for lagkameraten Andreas Bjelland i andre omgang. Han ble siden tatt ut i den danske troppen til EM i fotball 2012 i Polen og Ukraina av landslagstrener Morten Olsen.


== Meritter ==
FC NordsjællandSuperligaen (1): 2011/2012
Landspokalturneringen (1): 2010/2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jores Okore – UEFA 
(en) Jores Okore – Transfermarkt 
(en) Jores Okore – national-football-teams.com 
(en) Jores Okore – WorldFootball.net 
(en) Jores Okore – Soccerbase.com 
(en) Jores Okore – FootballDatabase.eu 
(en) Jores Okore – Soccerway 
(en) Jores Okore – EU-Football.info 
(da) Jores Okore – Dansk Boldspil-Union 
(en) Jores Okore – FBref
Tonje Anderson Olsen

Tonje Anderson Olsen (født 30. desember 1969) er en norsk lokalpolitiker fra Høyre. Hun var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 2011 til 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Tonje Anderson Olsen hos Stortinget 
(no) Tonje Anderson Olsen hos Norsk senter for forskningsdata
George Saitoti

George Saitoti (født 3. august 1945, død 10. juni 2012) var en kenyansk politiker, forretningsmann, matematiker og økonom med utdannelse fra Storbritannia. I løpet av sin politiske karriere hadde han flere viktige poster i den kenyansk regjeringen, og var blant annet landets Kenyas visepresident fra 1989 til 2002 (med et avbrekk fra 1997 til 1999), Kenyas finansminister fra 1983 til 1988, Kenyas utdanningsminister fra 2003 til 2008 og Kenyas sikkerhetsminister fra 2008 til han døde i 2012. Han var også formann for Party of National Unity (PNU) fra 2008 til sin død i 2012.
Som økonom var han styremedlem i Verdensbanken og Det internasjonale pengefondet i 1990–1991, og var også president for ACP-gruppa i 1999–2000 under forhandlingene for Cotonou-avtalen, som erstatta Lomé-konvensjonen, og gjelder handel mellom ACP-landene og Den europeiske union. Saitoti forlot KANU og blei en av hovedfigurene i forhandlingene som førte fram til «NARC-revolusjonen» i 2002. Som sikkerhetsminister og fungerende utenriksminister hadde Saitoti oppsyn med Kenyas intervensjon i Somalia for å bekjempe Al-Shabaab-styrkene som del av Den afrikanske unions innsats for å stabilisere Somalia.Saitoti planla også å stille som presidentkandidat i valget i 2013.Saitoti døde 66 år gammel den 10. juni 2012 kl. 09.00 lokal tid, da helikopteret han og visesikkerhetsminister Joshua Orwa Ojode satt i eksploderte og styrtet i Kibiku-området i Ngong i Nairobi.


== Referanser ==
Bjørn Holum

Bjørn Holum (født 1957) er en norsk kulturarbeider og (bass)sanger. Han er kanskje mest kjent fra Det Norske Kammerkor og SKRUK. Holum har siden tidlig på 1980-tallet jobbet med flere kor og vokalgrupper og utviklet sin egen vokalbass som er et slags kjennemerke. Han var blant annet leder for vokalgruppen Blåtur som ga ut albumet Blåtur med Jan Eggum med tittelen Alle gjør det.
Holum har vært delaktig i Herøyspelet Kongens Ring siden starten i 1992, både som tilrettelegger og utøver.
Lasse Schöne

Lasse Schøne (født 27. mai 1986) er en dansk fotballspiller som spiller for den nederlandske klubben NEC Nijmegen.Han har tidligere spilt for Lyngby Boldklub, SC Heerenveen og NEC Nijmegen, og var også en del av Danmarks tropp under EM i fotball 2012.


== Klubbkarriere ==
Schøne begynte sin fotballkarriere som ungdomsspiller hos Lyngby Boldklub, men dro i 2002 til Nederland for å spille ungdomsfotball for SC Heerenveen. Her tilbragte han fire år uten å få spille noen seriekamper i Eredivisie for førstelaget.


=== De Graafschap ===
I 2006 dro han derfor videre til De Graafschap i Eerste Divisie. I hans første sesong for klubben hjalp han De Graafschap med å vinne opprykk til Eredivisie, og på sine to sesonger for klubben scoret han totalt 12 mål på 70 kamper.


=== NEC Nijmegen ===
Sommeren 2008 signerte han under på en kontrakt med NEC Nijmegen. Han scoret blant annet det avgjørende målet i gruppespillkampen mot FK Spartak Moskva under UEFA-cupen 2008/09 i desember 2008, som bidro til at NEC kvalifiserte seg til første utslagsrunde. Totalt fikk han over 120 seriekamper og over 20 seriemål for NEC frem til 2012.


=== Ajax Amsterdam ===
I april 2012 ble det klart at Schøne hadde signert under på en treårskontrakt med den nederlandske storklubben Ajax Amsterdam på en fri overgang. Han ble dermed den 21 danske som har akslet den hvite og røde Ajax-drakten gjennom tidene.


== Landslagskarriere ==
Schøne fikk sin landslagsdebut for det danske herrelandslaget i en vennskapskamp mot Chile den 12. august 2009 (1–2), hvor han kom inn som innbytter og scoret Danmarks eneste mål under ett minutt etter at han kom inn på banen. Han ble siden tatt ut i den danske troppen til EM i fotball 2012 i Polen og Ukraina av landslagstrener Morten Olsen.Han ble tatt ut i Danmarks tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Den 12. august 2021 ga han seg på landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lasse Schöne – FIFA 
(en) Lasse Schöne – UEFA 
(fr) Lasse Schöne – LÉquipe 
(en) Lasse Schöne – Transfermarkt 
(en) Lasse Schöne – national-football-teams.com 
(en) Lasse Schöne – WorldFootball.net 
(en) Lasse Schöne – Soccerbase.com 
(en) Lasse Schöne – FootballDatabase.eu 
(en) Lasse Schöne – Soccerway 
(en) Lasse Schöne – EU-Football.info
Jordbruveien

Jordbruveien(1–5, 4) er en kort blindvei i tidligere Norderhov kommune. Veien ligger på Veienmoen og strekker seg nordover fra krysset Høybyveien/Vestliveien. Den ender opp på høyden over Storskjæringa og Bergensbanen. Veien har noen få eldre villaer på begge sider.


== Se også ==
Høybyveien


== Referanser ==
Vestliveien

Vestliveien er en kort blindvei i tidligere Norderhov kommune. Veien ligger på Veienmoen og strekker seg ned mot et lite platå under Veienmoen, fra krysset Høybyveien/Jordbruveien. Den ender opp ved Storskjæringa og Bergensbanen. Veien har eldre villabebyggelser på begge sider.


== Se også ==
Høybyveien
Veienmoen (Ringerike)

Veienmoen er en kort blindvei i tidligere Norderhov kommune. Veien starter fra Høybyveien og ligger på Veienmoen. Det er en intern vei på et byggefelt (Veienmofeltet), som for det meste består av 4-mannsboliger over to plan som ble bygget på 1970-tallet. Deler av byggefeltet gikk i tidligere tider under tilnavnet Tatermoen. Dette har sammenheng med at reisende i gamle dager ofte kamperte på ei lita slette i skogen (den såkalte Ringenskogen), som sto der før byggefeltet ble anlagt. Veien ligger cirka 135 meter over havet.


== Se også ==
Høybyveien


== Referanser ==