jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ernst Holme

Ernst Holme (født 1927, død 1999) var en norsk filmfotograf, kjent fra NRK.
Etter svennebrev hos Fred Montclaire i Oslo (fikk mesterbrev 1955), dro han i 1952 til New Zealand som nyhetsreporter for engelske aviser, hvorfra han også illustrerte. Holme var en av tre som fikk dekke den jevngamle Elizabeth II av Storbritannias kroningstur til New Zealand i 1953-54. Ernst Holme jobbet med myndighetene på Seychellene for å opprette deres fjernsynsstasjon i 1980.  Han var bosatt i Røyken og virket som filmfotograf for NRK fjernsynet i mange år. Holme underviste også ved en journalist-utdanning i Fredrikstad.I 1989 trakk han seg tilbake etter en senskade forårsaket av en bilulykke han hadde ved et oppdrag på Finnmarksvidda i 1979.


== Filmografi ==
Trost i taklampa (Film, 1957). B-fotograf.
Elven og broen (NRK, 1963)
Nordmenn som har gjort svensker av seg (TV-serie, NRK, 1964). Ledet av Anders Buraas
Helene (Langspillfilm for NRK, 1967)
Stemningsbilder fra Lofotfisket (NRK). Med reporter Olav Aasmundtveit
Med Snehvit på skitur (NRK, 1965). Med Birgit Brænne og puddelen «Snehvit» i Kosekroken
Trubaduren frå Värmland (NRK, 1965). Med Birgit Gjernes på besøk hos Gunnar Turesson
En dag i november (NRK, 1967). Om Youngstorget. Med Bjørn Ryg og Jan Horne
Tusseladd og tusselåt (NRK, 1967). Om Per Storbekken.  Med Roald Øyen
Seychellene – et tropeparadis (NRK Opplysningsavdelingen, 1970). Holme hadde opplegg og regi
Modum blåfargeverk (1977). Med Arne Altern


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Holme på Internet Movie Database
Osaka internasjonale lufthavn

Osaka internasjonale lufthavn (大阪国際空港, Ōsaka Kokusai Kūkō) (IATA: ITM, ICAO: RJOO) eller Itami internasjonale lufthavn er hovedsakelig sett en flyplass for innenlandsflyvninger i Kansairegionen i Japan, inkludert storbyene Osaka, Kyoto og Kobe. Den er klassifisert som en førsteklasses flyplass (etter japansk gradering).


== Historie ==
Itami lufthavn åpnet som Nr. 2 Osaka lufthavn (第二大阪飛行場 Dai-ni Ōsaka Hikōjō?) i 1939. Før flyplassen åpnet, ble Osaka betjent med sjøfly som landet ved munningen av elva Kizu. I 1931 planla myndighetene å opprette en ny «No. 1 Osaka Airport flyplass» ved munningen av elva Yamato, men grunnet tåkeproblemer ble planene skrinlagt. En «Nr. 2-flyplass» skulle heller bygges med landbaserte rullebaner. I starten ble flyplassen kun brukt av Den Japanske Keisers Hær.


== Flyselskap og destinasjoner ==


== Eksterne lenker ==
(zh-Hant) Offisielt nettsted 
(en) Osaka International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Euconnus

Euconnus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet 6 arter i Norge.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.
Euconnus-artene finnes særlig mellom råtnende plantemateriale, der det bruker å være rikelig med midder.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
Slekten Euconnus Thomson, 1859
Euconnus claviger (Müller & Kunze, 1822)
Euconnus pragensis (Machulka, 1923)
Euconnus maklinii (Mannerheim, 1844)
Euconnus wetterhallii (Gyllenhal, 1813)
Euconnus hirticollis (Illiger, 1798)
Euconnus fimetarius (Chaudoir, 1845)


=== Liste over artene ===
Liste over arter i slekten ''Euconnus'' Thomson, 1859


== Kilder ==
Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Euconnus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Euconnus hos Artsdatabanken 
(sv) Euconnus hos Dyntaxa 
(en) Euconnus hos Fauna Europaea 
(en) Euconnus hos Fossilworks 
(en) Euconnus hos ITIS 
(en) Euconnus hos NCBI 
(en) Kategori:Euconnus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euconnus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Euconnus wetterhallii: [2]
Bilder av noen europeiske arter: [3]
Konfliktåret 1824

Konfliktåret 1824 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1824.


== Pågående kriger ==
Den greske selvstendighetskrigen (1821-1829)
Greske revolusjonære på ene siden
Det osmanske rike og Egypt på andre siden
Kaukasuskrigene (1817-1864)
Imamatet Kaukasus på ene siden
Russland på andre siden
De hispanoamerikanske uavhengighetskrigene (1808-1829)
Spania på den ene siden.
Stater i Sør-Amerika og Storbritannia og Irland på den andre siden.
Den chilenske uavhengighetskrigen (1810-1826), del av De hispanoamerikanske uavhengighetskrigene
Den peruanske uavhengighetskrigen (1811-1824), del av De hispanoamerikanske uavhengighetskrigene


== Hendelser ==
Juli: Massakren på Psará
29. august: Under slaget ved Gerontas i Den greske selvstendighetskrigen beseiret en gresk flåte en omanske armada.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
…
Atle Sperre Hermansen

Atle Sperre Hermansen (født 18. juli 1975 i Sandefjord) er en norsk forfatter.
Han har skrevet romanen Vikariatet (Aschehoug 2008), kortprosasamlingen Mann som ligner på sky som ligner på mann (Det stille forlaget 2011) og langdiktet Anrop vestenover (Det stille forlaget 2014) som et tilsvar til Erlend O. Nøtvedts Bergens beskrivelse (Aschehoug 2011). 
Skuespillet Hjem TM ble publisert i Samtidsdramatikk 2011 (Transit Forlag 2011) og uroppført på Dramatikkens hus i Oslo under Dramatikkfestivalen 2011. 
Hermansen ble i 2012 kreert som doktor i filosofi ved Universitetet i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aschehougs forfatterside
Forlagets omtale av Vikariatet
Forlagets omtale av Mann som ligner på sky som ligner på mann
Forlagets omtale av Anrop vestenover
Forfatterens hjemmeside
Artikkel om Hermansens doktoroppgave
Chalmers kårhus

Chalmers kårhus er en bygning på Chalmers tekniska högskola som er tegnet av Gert Wingårdh. Den ble ferdigstilt i  2001. Huset fikk Kasper Salin-prisen i 2001.I tillegg til studentkorets øvelseslokaler inneholder bygningen blant annet resepsjon, svømmebasseng og flere restauranter. Huset utgjør hovedinngangen til bygningskomplekset på Chalmers.


== Referanser ==
Malmö stadsbibliotek

Malmö stadsbibliotek er et kommunalt folkebibliotek i Malmö som åpnet 12. desember 1905. Biblioteket lå i Hotel Tunneln og hadde på dette tidspunkt 3 096 bind – bøker og tidsskrifter. I 1946 flyttet Stadsbiblioteket til en tidligere 
museumsbygning ved Regementsgatan. Slottet, som det har kommet til å bli kalt, ble opprinnelig reist for Malmö Museum og var tegnet av John Smedberg og Fredrik Sundbärg. Inspirasjonen kom fra danske og skånske renessanseslott.
Malmö stadsbibliotek består nå av tre bygninger; Slottet, Ljusets Kalender og Cylindern. Ljusets Kalender er tegnet av Henning Larsen Architects og ble innviet 31. mai 1997. Slottet ble restaurert og nyinnviet 24. september 1999. Disse to hovedbygningene forbindes med Cylindern. I Cylindern  finnes det blant annet informasjonsdisk og kafé.
Henning Larsen Architects og Ljusets Kalender mottok Kasper Salin-prisen i 1997.Biblioteket har cirka 550 000 forskjellige media, cirka 1 500 ulike tidsskrifter, cirka 10 000 DVD og 33 500 musikk-cd-er. I 2006 ble biblioteket Sveriges første som lånte ut videospill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stadsbiblioteket i Malmö
Saitama (Saitama)

Saitama (さいたま市; Saitama-shi) er en japansk storby og hovedstad i Saitama prefektur. Den ligger sørøst i prefekturet, og innlemmer de tidligere byene Urawa, Ōmiya, Yono og Iwatsuki. Byen er også en del av Stortokyo, og ligger knappe 2 mil fra sentrum av Tokyo. Mange av Saitamas innbyggere pendler til Tokyo.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt 1. mai 2001, og fikk den 1. april 2003 oppgradert status som «by oppnevnt av myndighetene» (政令指定都市; seirei shitei toshi).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Saitama, Saitama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) さいたま市 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kitakyūshū

Kitakyūshū (北九州市; Kitakyūshū-shi) er en japansk by som ligger i Fukuoka prefektur på øya Kyūshū. Den ligger midtveis mellom Tokyo og Shanghai.
Kitakyūshū har en befolkning på i underkant av en million. Sammen med byen Shimonoseki på Honshū utgjør byen «Kitakyūshū metropol» (北九州都市圏; kanmon-toshiken), også kalt «Kanmon metropol», med rundt regnet 1,5 millioner innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Kitakyushu, Fukuoka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 北九州市 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Chiba (prefektur)

Chiba (japansk: 千葉県 – Chiba-ken) er et prefektur i Japan som ligger på øya Honshū. Hovedstaden heter også Chiba.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Chiba prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chiba prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Regnbueslangen

Regnbueslangen er en dyreskikkelse i australsk mytologi. Aboriginerne, som er Australias urbefolkning, fortalte myter hvor regnbueslangen skapte fjell, elver og sjøer. Regnbueslangen lever i vannhull, og kontrollerer vannforsyningen.
Myter om regnbueslangen finnes over hele Australia, og særlig i Arnhem Land i Nordterritoriet. Slangen er kjent under flere ulike navn i de forskjellige aboriginspråkene, som Wagyl, Almudj og Ngalyod.Tradisjonelle avbildninger av regnbueslangen finnes på hulevegger og på stykker av bark. De eldste hulemaleriene er ca 8 000 år gamle. I noen seremonier ærer man slangen ved å male sitt eget håndavtrykk på slangen.
Man tror at historiene om regnbueslangen oppsto ved slutten av siste istid. Stigende havnivå tvang menneskene til å trekke lenger innover i landet. Regnbueslangen ble et symbol for både skapelse og destruksjon, og for fred og samhold.


== Fortellingen om regnbueslangen ==
I Drømmetiden hjalp regnbueslangen menneskene med å finne vann. I tidenes morgen våknet regnbueslangen fra søvnen sin, og kjempet seg opp gjennom jordskorpen. Mens den beveget seg frem gjennom det øde landskapet etterlot den dype spor. Regnbueslangen kalte froskene frem fra under jorden; den kilte froskene og når de lo strømmet vannet ut av froskenes munner. Vannet fylte sporene etter slangen, og dannet elver og sjøer. 
Sakte begynte gresset å vokse. Så våknet alle dyrene i Australia – fugler, øgler, slanger, kenguruer, koalaer og dingoer – og fant sin plass på jorden.


== Referanser ==
Haba Haba (Stella Mwangi-sang)

«Haba Haba» (norsk: steg for steg) er en norsk popsang som vant Melodi Grand Prix 2011, og som var Norges bidrag i Eurovision Song Contest samme år. Sangen er komponert av Beyond51 og Big City, mens Stella Mwangi har skrevet teksten og framfører den. Sangteksten er på engelsk, med enkelte partier på swahili.


== Melodi Grand Prix ==
Sangen var én av 21 som ble plukket ut til å delta i NRKs Melodi Grand Prix 2011. «Haba Haba» var det sjette og nest siste bidraget ut på scenen i Skien fritidspark lørdag 29. januar. Der vant den og kvalifiserte seg til finalen i Oslo Spektrum lørdag 12. februar 2011.
I finalen var «Haba Haba» det sjette bidraget ut på scenen og avanserte til gullfinalen. Der vant sangen en suveren seier med over 280 000 stemmer og ble dermed Norges bidrag til Eurovision Song Contest i Düsseldorf i mai.


== Eurovision Song Contest ==
Norge var trukket til å delta i den første semifinalen i Esprit Arena i Düsseldorf tirsdag 10. mai. Der var «Haba Haba» det andre bidraget ut på scenen – etter Polen, og før Albania. Tross at Stella Mwangi var blant forhåndsfavorittene, ble hun bare nummer 17 av 19 i semifinalen. Dermed kvalifiserte hun seg ikke til finalen lørdag 14. mai. Dette var første gang siden 2007 at Norge ikke var med i en Eurovision-finale.


== Om sangen ==
Tittelen er swahili og betyr steg for steg. Teksten er en optimistisk oppmuntring til publikum om at du kan klare alt, bare du jobber for det.Sangen har klare elementer av afrikanske rytmer og melodier. Det afrikanske lydbildet i vinnersangen fikk flere seere til å reagere, og enkelte mente det var feil at en afrikanskfødt artist med en afrikansk-inspirert låt skulle representere Norge i Eurovision Song Contest. Mest oppmerksomhet skapte varaordfører i Aure, Rita Ormbostad, som postet følgende kommentar på Faceook rett etter finalen: «Gi mæ sama, isbjørna å moskusa! Æ syns d e d vi ska sæll, å itj at vi har åpne asylmottak!!!! Ska kvæss mæ et spyd å handel bongotrommå t dusseldorf». Ormbostad beklaget kommentaren og kom med en uforbeholden unnskyldning kort tid etterpå. Også i Tyskland ble den norske vinnerlåten møtt med overraskelse. Tysklands svar på Per Sundnes, Stefan Raab, kalte låten for «bongo-bongo-musikk». Oppstyret sparket i gang en viss rasismedebatt i Norge, men Stella Mwangi selv ønsket ikke å kommentere rasismedebatten da hun var gjest på Skavlan helga etter finalen.


== Listeplasseringer ==
«Haba Haba» ble en stor hit i Norge, og vinnerlåten lå 13 uker på VG-lista, hvorav fire strake uker på førsteplass. Målt opp mot VG-lista er dette en av de mest suksessrike Melodi Grand Prix-vinnere gjennom tidene.


== Referanser ==
Hamamatsu

Hamamatsu (浜松市; Hamamatsu-shi) er en japansk by som ligger vest i Shizuoka prefektur. Den 1. juli 2005, ble byen slått sammen med 11 nabobyer. Den ble oppgradert til «by oppnevnt av myndighetene» (政令指定都市; seirei shitei toshi) den 1. april 2007.


== Industri ==


=== Selskaper med hovedkontor i Hamamatsu ===
 Hamamatsu Photonics KK
 Kawai Musical Instruments Mfg
Roland Corporation
Suzuki
ToKai Gakki (også kjent som Tokai gitarer Company Ltd)
Yamaha


=== Selskaper stiftet i Hamamatsu ===
Honda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(pt) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(tl) Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted 
(vi) Offisielt nettsted 
(en) Hamamatsu, Shizuoka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shizuoka (prefektur)

Shizuoka (japansk: 静岡県 – Shizuoka-ken) er et prefektur i Japan. Hovedstaden er Shizuoka. Prefekturet ligger på hovedøya Honshū, sørvest for Tōkyō.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Shizuoka prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shizuoka prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nevraphes

Neuraphes er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet fem arter i Norge.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er litt tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med en tydelig midtfure. Et godt kjennetegn på slekten er at pronotum har markerte, rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er noe kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Nevraphes-artene kan finnes mellom løvstrø, i mose, i humusrik jord eller i maurtuer.
Noen lever også i hule trær.


== Systematisk inndeling / norske arter ==
Slektsnavnet blir ofte stavet Nevraphes.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
Slekten Neuraphes Thomson, 1859 - i Norge:
Neuraphes angulatus (Müller & Kunze, 1822)
Neuraphes coronatus J.Sahlberg, 1881
Neuraphes elongatulus (Müller & Kunze, 1822)
Neuraphes plicicollis Reiiter, 1879
Neuraphes ruthenus Machulka, 1926


=== Liste over øvrige arter ===


== Kilder ==
Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Nevraphes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Nevraphes hos Artsdatabanken 
(en) Nevraphes hos Fauna Europaea 
(en) Nevraphes hos Fossilworks 
(en) Nevraphes hos NCBI 
Bilder av europeiske arter: [2]
Google person finder

Google person finder er et internettprogram med fri kildekode som oppretter en elektronisk database med meldinger og beskjeder for overlevende, familie, venner og andre pårørende under og etter en naturkatastrofe der opplysninger om oppholdsted, skadeomfang og andre beskjeder kan legges inn og gjøres søkbart for mange.
Programmet ble skrevet og gjort tilgjengelig av frivillige Google programmerere etter jordskjelvet i Haiti 12. januar 2010. Databasen og grensesnittet mellom databasen og programmet baserer seg på «PFIF» (People finder interchange format) som ble utviklet under et prosjekt for å finne personer etter orkanen Katrina i 2005.Programmet er utformet i samarbeide med USAs innenriksdepartement (United States Department of State). som hadde bedt om bistand fra de private teknologiselskapene like etter jordskjelvet. Da ble det av IT-samfunnet opprettet mange hjemmesider som benyttet flere forskjellige databaser.Det var frykt for at forskjellige lister og registre over savnede personer, opprettet av forskjellige organisasjoner, myndigheter, nyhetsmedia og andre ikke kommuniserte med hverandre og hver ga begrenset verdi. Deltagere i to FN konferanser, CrisisCamp Haiti og "Random Hacks of Kindness", uttrykte ønske om at informasjon om savnede burde utveksles mellom de forskjellige listene og databasene og de arbeidet for å restrukturere informasjonen fra listene til å passe i PFIF slik at det også kunne benyttes i Googles personsøkeprogram. Websider som benytter PFIF på samme database kommuniserer med hverandre slik at brukerne av de forskjellige websidene utveksler informasjon om savnede, slik at informasjonen er tilgjengelig for alle. Andre websider kan leses av frivillige som legger informasjonen inn i databasen med PFIF format.
Programdelene som brukes for å legge inn opplysninger har to valg"knapper": «Jeg har opplysning om noen» og «Jeg leter etter noen». Disse valgene kan legges inn på andre websider.18. januar 2010 hadde registeret for Haiti 27 500 navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Cristoforo Solari

Cristoforo Solari (født ca. 1468, død 1527), også kjent som il Gobbo (den pukkelryggede), var en italiensk billedhugger og arkitekt. Han var bror til maleren Andrea Solari.
Blant hans verk, er et av de mest kjente gravstedet til hertug Ludovico il Moro og Beatrice d'Este i Certosa di Pavia, utskåret mellom 1497 og 1499.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cristoforo Solari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Cristofoto Solari hos Artcyclopedia
En samling av bilder fra Ludovicos grav
Mosebacke vanntårn

Mosebacke vanntårn  (Mosebacke vattentorn) ligger ved Mosebacke torg i Stockholm. Bygningen ble tegnet av arkitekt Ferdinand Boberg og oppført i 1895-1897. Den er utført i tegl med åttekantet tårn etter inspirasjon fra middelalderen. Overdelen av tårnet har lange, smale innskårne nisjer og hjørnesplinter i granitt. 
Boberg videreutviklet senere det samme tårntemaet på Centralposthuset. 
Tårnet ble bygget om til boligformål i 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mosebacke vattentorn på Stockholmskällan
Etne Sparebank

Etne Sparebank er en sparebank som er hjemmehørende i Etne kommune i Hordaland. Banken har en lang historie. Planen for Etne Sparebank ble stadfestet ved kongelig resolusjon 18. april 1860. Banken feiret 150-årsjubileum i 2010.
I 1860 ble det valgt inn bønder fra de ulike sognene i Etne til styret. En skolelærer/klokker ble ansatt som kasserer. Etter hvert fikk banken være med på å gjøre det lettere for næringslivet og dermed skape framgang i bygda. Banken har vært en viktig del av historien til Etne på svært mange måter.
Etne Sparebank har alltid vært en selvstendig bank. I strategiplanen til banken står det: «Etne Sparebank skal være en solid, stabil og konkurransedyktig medspiller i lokalsamfunnet». Et av formålene til banken er å gi almennyttige gaver. Først og fremst gjennom direkte kronebidrag til ulike lag og foreninger i kommunen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Imagining Emanuel

Imagining Emanuel er en norsk dokumentarfilm fra 2011.
Filmen handler om Emanuel, afrikaner, analfabet, og papirløs asylsøker i Norge. Han har oppholdt seg her i landet siden 2003, men ønsker ikke lenger å leve som illegal, og de siste to årene har han forsøkt å få returnere til sitt hjemland, uten hell.
Han hevder selv at han flyktet fra borgerkrigen i Liberia, og at han ønsker å dra tilbake til hjemlandet. Norske myndigheter derimot tror at Emanuel kommer fra Ghana, og har tvangssendt ham dit to ganger. Hver gang har Ghana returnert ham til Norge. Emanuel er dermed dømt til et liv i limbo, uten oppholdstillatelse, men også uten utreisemulighet.
Ved å bruke ulike dokumentarsjangre lager regissør Thomas Østbye en rekke portretter av mannen, portretter som hele tiden endrer vår oppfatning både av saken, og av individet. Hvem er Emanuel? Hvem besitter sannheten? Hvilket blikk og hvilken dokumentarsjanger klarer å nærme seg ham best? Publikums egne holdninger blir utfordret gjennom hele filmen.
Filmen ble første gang vist på NRK 2 26. januar 2011, under tittelen Emanuel - ureturnerbar.
Kinoversjonen av filmen hadde premiere under Eurodok-festivalen i Oslo, 16. mars 2011.


== Eksterne lenker ==
(en) Imagining Emanuel på Internet Movie Database
Sjonafestivalen

Sjonafestivalen er en musikkfestival som arrangeres i Sørsjona i Rana kommune i Nordland. Festivalen ble arrangert første gang i juli 2008. Området, som ligger i landlige omgivelser på et jorde ved oppstigningen til Sjonfjellet, ble tidligere brukt av Sjonstock-festivalen og Sjona Rockefestival.


== Program ==


=== Program 2011 ===


=== Program 2010 ===


=== Program 2009 ===


=== Program 2008 ===


== Eksterne lenker ==
sjonafestivalen.no
Facebook-side
Andrea Solari

Andrea Solari (også Solario; født 1460 i Milano, død 1524) var en italiensk renessansemaler. Han ble opprinnelig kalt Andre del Gobbo, men enda mer forvirrende Andrea del Bartolo

et navn delt med to andre italienske malere, Andrea di Bartolo fra 1300-tallets Siena, og Andrea di Bartolo fra 1400-tallets Firenze.


== Verk ==
Han var en var de viktigste etterfølgerne av Leonardo da Vinci, og bror til Cristoforo Solari, som var den første som underviste ham. Hans malerier kan sees i Venezia, Milano, Louvre og Château de Gaillon (Normandie, Frankrike). Et av hans mer kjente malerier er Jomfru med grønn pute (ca. 1507) i Louvre (illustrasjon her).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrea Solario – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrea Solario – galleri av bilder, video eller lyd på Commons