jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
EM i friidrett 2010 – Tikamp menn

Herrenes tikamp under EM i friidrett fant sted den 28. og 29. juli 2010 på Estadi Olímpic Lluís Companys i Barcelona.


== Medaljer ==


== Rekorder ==


== Kalender ==


== Resultater ==


=== 100 meter ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Lengdehopp ===


=== Kulestøt ===


=== Høydehopp ===


=== 400 meter ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


==== Heat 4 ====


=== 110 meter hekk ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


==== Heat 3 ====


=== Diskoskast ===


=== Stavsprang ===


=== Spydkast ===


=== 1500 meter ===


==== Heat 1 ====


==== Heat 2 ====


=== Sammenlagt ===
Q = Kvalifisert via plassering, q = Kvalifisert via tid, DNF = Fullførte ikke, SB = Sesongbeste, DSQ = Diskvalifisert, PB = Personlig rekord


== Referanser ==
Deltakerliste
Resultater 100m
Resultater lengde
Resultater kulestøt
Resultater høydehopp
Resultater 400m
Resultater 110m hekk
Resultater diskos
Resultater stavsprang
Resultater spydkast
Resultater 1500m
Resultater sammenlagt
Norge Ski Club

Norge Ski Club er en skiklubb i Fox River Grove, nordvest for Chicago i Illinois, USA. Klubben ble stiftet 12. november 1905 av norske immigranter, og er en av flere amerikanske skiklubber som regner seg som landets eldste kontinuerlig drevne skiklubb.
Blant stifterne av skiklubben var Karl Hovelsen, som hadde kommet fra Norge samme år. Han fant området der klubbens hoppbakke skulle bygges, og konstruerte bakken. Cary Hill ble åpnet i 1907, og er den eldste hoppbakken i USA som har vært i kontinuerlig drift (med årlige renn). Den største bakken i Cary Hill har i dag størrelse K70.
I 1937 og 1954 bygde skiklubben en midlertidig hoppbakke på stadionet Soldier Field i Chicago (i dag hjemmebanen til amerikansk fotball-laget Chicago Bears), og arrangerte oppvisningshopprenn der. Bakken var bygd av tre, og skal ha hatt K-punkt 50 meter. Til underlag i bakken ble det brukt knust is.
Norge Ski Club inviterte i 1932 Johanne Kolstad og Hilda «Nusse» Braskerud til å komme til USA og delta i oppvisningsrenn. De to norske jentene, som da var 19 og 16 år gamle, hadde imponert i mange renn i 1931 og 1932 og blitt svært populære. Nusse Braskerud fikk ikke lov av foreldrene sine til å reise, men Johanne Kolstad dro til USA i januar 1933. Hun debuterte på amerikansk jord i Cary Hill, og hoppet siden i en mengde bakker over store deler av Nord-Amerika fram til 1938.
Norge Ski Club har arrangert USAs nasjonale mesterskap i skihopping seks ganger, i 1912, 1918, 1922, 1931, 1934 og 1962. Alle rennene har blitt avholdt i Cary Hill.


== Kjente medlemmer ==
Medlemmer av Norge Ski Club som har blitt tatt inn i U.S. National Ski and Snowboard Hall of Fame:

Karl Hovelsen
Laurence Maurin
Roy Mikkelsen
Ragnar Omtvedt
Eugene Pettersen


== Kilder ==
Norge Ski Club
Skisprungschanzen-Archiv: Fox River Grove IL
Skisprungschanzen-Archiv: Chicago IL
Karin Berg: Hopp, jenter, hopp!: Historien om Johanne Kolstad og Hilda Braskerud – et annerledes skieventyr. Schibsted, Oslo 1998. ISBN 82-516-1720-0, s. 42-47 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
U.S. Ski and Snowboard Hall of Fame
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980
Thomas Hunt Morgan

Thomas Hunt Morgan (født 25. september 1866 i Lexington, Kentucky, død 5. desember 1945 i Pasadena i Los Angeles County i California) var en amerikansk zoolog og genetiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1933 for sin oppdagelse av gener og deres plassering på kromosomer. Også noen av Morgans studenter ble tildelt Nobelprisen: George Wells Beadle (1958), Edward B. Lewis (1995) og Hermann Joseph Muller (1946). 
Morgan ble innvalgt som utenlandsk representant av Kungliga Vetenskapsakademien i 1927.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1933 hos Nobelprize.org
(en) Thomas Hunt Morgan hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1933
Cary Hill

Cary Hill er et skihoppanlegg i Fox River Grove, nordvest for Chicago i Illinois, USA. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K70, K44, K22, K10 og K5. Den første bakken ble åpnet i 1907, og anlegget er det eldste i USA som har vært i kontinuerlig drift (med årlige renn). Hoppanlegget er eid av Norge Ski Club.
De tre største bakkene har plastmatter til sommerbruk. Bakkerekorden i K70-bakken er 83 meter, satt av Davey Edlund og Kyle Kessler 17. januar 2004. Rekorder i de andre bakkene: K44 – 46 meter, Mike Glasder. K22 – 24 meter, Katie Lynn. K10 – 14 meter, Jimmy Schroeder. K5 – 7 meter, Kelly Prescott.


== Historie ==
Skiklubben ble stiftet av norske immigranter i 1905. En av stifterne, Karl Hovelsen, fant området der hoppbakken skulle bygges, og konstruerte den.
Cary Hill var i 1933 den første amerikanske bakken norske Johanne Kolstad hoppet i, etter at hun var blitt invitert til USA av Norge Ski Club for å delta i oppvisningsrenn. Hun hoppet siden i en mengde bakker over store deler av Nord-Amerika fram til 1938.
I 1937 og 1954 bygde skiklubben en midlertidig hoppbakke på stadionet Soldier Field i Chicago (i dag hjemmebanen til amerikansk fotball-laget Chicago Bears), og arrangerte oppvisningshopprenn der. Bakken var bygd av tre, og skal ha hatt K-punkt 50 meter. Til underlag i bakken ble det brukt knust is.
Den største bakken i Cary Hill ble i 2003 utbygd fra K60 til K70. K72-bakken Hidden Valley Ski Jump i Ely, Minnesota ble revet, og tårnet i bakken ble flyttet til Fox River Grove og satt opp der.
USAs nasjonale mesterskap i skihopping er blitt arrangert i Cary Hill seks ganger, i 1912, 1918, 1922, 1931, 1934 og 1962.


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Fox River Grove
Skisprungschanzen-Archiv: Chicago (Soldier Field)
Skisprungschanzen-Archiv: Recycling of an inrun tower (7. januar 2004)
Skisprungschanzen-Archiv: Ely
Norge Ski Club: How to build a better jump.....
Norge Ski Club: Who We Are
Karin Berg: Hopp, jenter, hopp!: Historien om Johanne Kolstad og Hilda Braskerud – et annerledes skieventyr. Schibsted, Oslo 1998. ISBN 82-516-1720-0, s. 42-47 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980
George Whipple

George Hoyt Whipple (1878–1976) var en amerikansk lege og patolog. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1934, sammen med landsmennene George Richards Minot og William Parry Murphy for deres oppdagelser vedrørende leverbehandling i tilfeller av anemi.
I 1924 fikk Murphy hunder til å blø for og gjøre dem anemiske, for  deretter å mate han dem med ulike stoffer og måle forbedringen. Han  oppdaget at inntak av store mengder lever syntes å kurrere sykdommen.  Minot og Whipple satte deretter i gang med å kjemisk isolere helbredende  stoff, og til slutt var de i stand til å isolere  vitaminB12 fra leveren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934 hos Nobelprize.org
(en) George Whipple hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934
München Hauptbahnhof

München Hauptbahnhof er Münchens sentralstasjon. Den er et av Tysklands viktigste jernbaneknutepunkter med daglig rundt 350 000 reisende. Den har like stor persontrafikk som Frankfurt Hauptbahnhof, bare Hamburg Hauptbahnhof har mer trafikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker(de) Offisielt nettsted ==
(en) München Hauptbahnhof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) München Hauptbahnhof – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
George Minot

George Richards Minot (født 2. desember 1885 i Boston i Massachusetts, død 25. februar 1950 samme sted) var en amerikansk lege. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1934, sammen med landsmennene George Whipple og William Parry Murphy for deres oppdagelser vedrørende leverbehandling i tilfeller av anemi.
Minot fullførte sin bachelor i 1908 og sin mastergrad i 1912 ved Harvard University. Mellom 1914 og 1915 ble George Minot utnevnt til assistent innen medisin ved Johns Hopkins University i Baltimore. Senere i 1915 ble han utnevnt til assistent innen medisin ved Harvard Medical School.
I 1924 fikk Murphy hunder til å blø for å gjøre dem anemiske, for deretter å mate dem med ulike stoffer og måle forbedringen. Han  oppdaget at inntak av store mengder lever syntes å kurere sykdommen.  Minot og Whipple satte deretter i gang med å kjemisk isolere helbredende  stoff, og til slutt var de i stand til å isolere  vitaminB12 fra leveren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934 hos Nobelprize.org
(en) George Minot hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934
William P. Murphy

William Parry Murphy (født 6. februar 1892 i Stoughton i Dane County i Wisconsin, død 9. oktober 1987 i Brookline i Norfolk County i Massachusetts) var en amerikansk lege. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1934, sammen med landsmennene George Richards Minot og George Whipple for deres oppdagelser vedrørende leverbehandling i tilfeller av anemi.
Murphy fikk sin utdannelse ved de offentlige skolene i Wisconsin og Oregon. Han fullførte en bachelor ved University of Oregon i 1914 og fikk sin mastergrad ved Harvard Medical School i 1922.
I 1924 fikk Murphy hunder til å blø for og gjøre dem anemiske, for deretter å mate han dem med ulike stoffer og måle forbedringen. Han oppdaget at inntak av store mengder lever syntes å kurrere sykdommen. Minot og Whipple satte deretter i gang med å kjemisk isolere helbredende stoff, og til slutt var de i stand til å isolere vitaminB12 fra leveren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934 hos Nobelprize.org
(en) William P. Murphy hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1934
Hans Spemann

Hans Spemann (født 27. juni 1869 i Stuttgart, død 9. september 1941 i Freiburg) var en tysk embryolog. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1935 for oppdagelsen av organisatoreffekten i embryonal utvikling.Under sine studier ved Universitetet i München vinteren 1893–1894 ble Spemann nærmere kjent med August Pauly – et kjennskap av stor betydning for Spemann. Etter studiene var ferdig våren 1894, og frem til slutten av 1908, arbeidet han ved det zoologiske instituttet i Würzburg. Underveis tok han eksamen i zoologi, botanikk og fysikk for å supplere sine anatomiske studier. Han jobbet også under Theodor Boveri, Julius Sachs og Wilhelm Röntgen, som alle hadde stor innflytelse på hans vitenskapelige utvikling.Spemann ble i 1898 kvalifisert som lektor i zoologi ved Universitetet i Würzburg og ti år senere ble han forespurt om å være professor i zoologi og komparativ anatomi ved Rostock. Ytterligere seks år senere ble han visedirektør ved Kaiser-Wilhelm-instituttet for biologi i Dahlem i Berlin. I 1919 ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Freiburg, en stilling han beholdt frem til han gikk av og ble professor emeritus i 1935.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1935 hos Nobelprize.org
(en) Hans Spemann hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1935
Yiji

En yiji (kinesisk: 艺妓) var en kurtisane av høy klasse i det gamle Kina. De fremførte gjerne musikk og deklamerte dikt, og var i det hele tatt godt egnet på å være stimulerende selskapsdamer for intellektuelle og besøkende dignitærer. Deres rolle kan til en viss grad minne om de japanske geishaers.
Fra og med Ming-dynastiets tid kom det gjerne inn et seksuelt element som for det meste hadde vært fraværende tidligere, skjønt det ikke alltid var med i forståelsen av en yijis oppgaver.


== Referanser ==
Betalt dansepartner

En betalt dansepartner eller taxi dancer (fra engelsk) har ofte virksomheten som hovedprofesjon. Uttrykket ble først brukt, på amerikansk engelsk, i 1927. På 1920-tallet og 1930-tallet, fantes unge kvinner og menn som lot seg engasjere som dansepartnere, mot betaling. De ble betalt for hvor mange danser, altså hvor lenge, de danset med sin klient – altså som det koster mer å kjøre taxi alt etter som hvor lang reisen er. Dette var selskapsdansens storhetstid, og danselokaler der det var vanlig å kunne engasjere taxidansere ble gjerne kalt taxi dance halls. Etter den annen verdenskrig tapte taxi dancing terreng, og den siste taxi dance hall i USA forsvant på 1960-tallet. Hostess-klubber hvor (danse-)ansatte mottar timebetaling for tiden med den enkelte kunde, finnes i Los Angeles. 
«Taxidanser» er en oversettelse til norsk av begrepet som ble benyttet av Aftenpostens nettsted i 2006.


== Annet ==
Før R.Valentino fikk spille i filmer, jobbet han som dansepartner mot betaling.


=== Innen popkultur ===
Shirley MacLaine spiller en taxi dancer i filmen Sweet Charity fra 1969. (Filmen er blitt vist på (daværende) Norges eneste fjernsynskanal.)


== Referanser ==
Wolfgang Schmidt

Wolfgang Schmidt (født 16. januar 1954 i Øst-Berlin) er en tidligere østtysk/tysk friidrettsutøver. I 1982 skapte han nyheter da han gjorde et mislykket fluktforsøk fra Øst-Tyskland. Han konkurrerte for DDR under Sommer-OL i 1976 og vant sølv i diskos. Schmidt har også vunnet to EM-medaljer i samme gren. I 1990 konkurrerte han for Vest-Tyskland under EM i Split og tok bronsemedalje. Schmidts moderklubb i DDR var SC Dynamo Berlin. Etter friidrettskarrieren flyttet han til USA for å bli børsmegler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Wolfgang Schmidt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wolfgang Schmidt – Olympics.com 
(en) Wolfgang Schmidt – Olympic.org 
(en) Wolfgang Schmidt – Olympedia 
(en) Wolfgang Schmidt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wolfgang Schmidt – World Athletics
Odd Skullerud

Odd Skullerud (født 19. juli 1943 i Kragerø) er en norsk kunstmaler. Da han var to år flyttet familien til Onsøy ved Fredrikstad der faren fikk lærerpost. Odd utdannet seg til konditor, men det var billedkunstner han ville være.  Han debuterte som kunstner i 1962, som 19-åring, i bibliotekets eventyrsal i Fredrikstad, i regi av Fredrikstad Kunstforening. Han studerte ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole 1964-67 og ved Statens kunstakademi 1967-71, der han studerte under Åge Storstein og Alf Jørgen Aas. Han fikk sterke impulser fra sarpingen Håkon Stenstadvold (1912–1977), rektor ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole. Skullerud er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd m. m. Han er først og fremst landskapsmaler.  I maleriene sine legger han stor vekt på abstrakte elementer, form og farge og liker kontraster. Odd er kjent for å male og gjengi variasjonene i Østfoldlandskapet. Hans kjærlighet til farsgården Busleth i Rakkestad har betydd mye for hans kunstneriske utvikling. I 2008 ble Odd Skulleruds produktive livsverk utgitt i boken ”Maleren som elsket Østfold”, skrevet av Tore Stubberud, utgitt på Valdisholm Forlag.
Odd Skullerud bor på Kallerød ved Manstad i Onsøy, her har han bygget opp et helt tun av gamle hus og stabbur, som blant annet fungerer som atelier.
Odd Skullerud er gift med  Anne L. Apaydinli Skullerud og er også billedkunstner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stubberud,Tore: Maleren som elsket Østfold. Om Odd Skullerud. Valdisholm Forlag. ISBN 97882-7412-069-3.


== Eksterne lenker ==
Nettgalleri ved Galleri Henrik Gerner
Utstilling i Kunstnerforbundet 2008
Liste over utstillingstilbud på gallerier, museer og lignende
Kulturnett Østfold. Artikkel 2003
Østfold kunstnersenter. CV 2009
Rakkestad Avis. Mars 2010
Fredrikstad Blad. August 2008
Per Harling

Per Harling (født 20. juni 1948 i Bromma ved Stockholm) er en svensk prest, forfatter, komponist og salmedikter. Harling har framfor alt arbeidet sentralt i Svenska kyrkan med gudstjenesteutvikling i flere perioder. Han var programleder for en serie TV-programmer: «På psalmens vingar», på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet samt for et titall dokumentarprogrammer på svensk TV-2-dokumentärprogram på begynnelsen av 2000-talet. Disse programmene gikk under fellesvignetten «Hela världen sjunger». Han hadde andakter i svensk radio i perioden  1999-2001.
Harling har redigert sangboken Hela världen sjunger med kristne sanger fra hele verden. Han var fra 1986 til 88 sekretær for arbeidsgruppen som arbeidet fram boken Psalmer i 90-talet, et tillegg til salmeboken som går under navnet 1986 års psalmbok. Han er forfatter av flere bøker, blant annet Ett ögonblick i sänder – Lina Sandell och hennes sånger (Libris, 2003) og Våra älskade psalmer (Libris 2007).
Han er representert i 1986 års psalmbok med ti originaltekster («Vila i din väntan», «Kom nu, helig Ande», «När du ser en droppe glittra», «Nu öppnar vi våra hjärtan», «Må din väg gå dig till mötes», «Han är inte här», «Vi ger dig denna nya dag», «Håll om mig», «Gud, i dina händer», «Vi är inte här förgäves»), melodier til tre verk («Han gick in i din kamp på jorden», «Brödet är ett, brutet för alla» og «Innan natten kommer») i tillegg til tekst og melodi til ti verk («Så länge solen värmer jorden», «Du är helig, du är hel», «I en värld full av kosmiska under», «Herre, låt mig få vila i Dig», «Morgon och afton», «Gud, när livet trasas sönder», «Jordens bön», «För livets skull», «Ge kyrkan kraft att höras» og «Du lilla barn»). I salmeboktillegget Psalmer i 2000-talet er han kreditert tilsammen 17 salmer som tekstforfatter, oversetter og komponist.
Flere notehefter med Harlings sanger har blitt utgitt. De seneste utgivne er Allt hör ihop – 50 sånger för gudstjänst och andakt (Libris 2007) og I varje pulsslag andas himlen – 48 sånger för gudstjänst och andakt (LINX Music/Libris 2002).
Harling er også representert med sine sanger og salmer i flere salme- og sangbøker rundt om i verden som i USA, Australia, New Zealand, Tyskland, Frankrike, Norge, Danmark, Finland, Taiwan og Russland. I Norge er han representert i Salmer 1997 med salmen «Du er hellig, du er hel» og med to salmer i Norsk salmebok 2013.
Fra september 2007 til 2012 var Harling kyrkoherde i Svenska kyrkan i Sveits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos hymnary.org
Vannedderkopp

Vannedderkopp (Argyroneta aquatica) er en edderkopp i gruppen (familien) ullspinnedderkopper. Den lever det meste av tiden i ferskvann, herav navnet.


== Utbredelse ==
Vannedderkopp er utbredt fra  De britiske øyer i vest til Japan i øst. I Norge er hovedutbredelsen rundt Oslofjorden og ned til Kristiansand, og en del funn i Trøndelag. Det er noen spredte funn ellers i landet, det nordligste er på Sandøya i Tromsø kommune.


== Utseende ==
Vannedderkopp er en stor edderkopp, voksne er mellom 15 og 20 mm (kroppslengde). De er brunsvart på farge. Den kan kjennes på at de to bakerste beinparene har lange, fine hår som brukes til å transportere luft fra overflaten. Under vann ser edderkoppen, særlig bakkroppen, sølvfarget ut på grunn av et tynt lag luft rundt kroppen.


== Levevis ==
Den lever som predator (rovdyr) på andre mindre vannlevende dyr i ferskvann, men ånder luft som alle andre edderkopper. Denne ganske store edderkoppen spinner en dykkerklokke av silke mellom vannplantene, under vannoverflaten, som den fyller med luft som den bærer med seg fra overflaten ved hjelp av hårene på bakbeina. Dykkerklokken kan faktisk virke som en lunge og utveksle O2 og CO2 med det omkringliggende vannet. Luften blir slik stadig byttet ut og eggene blir lagt inne i denne «luftboblen». Den svømmer godt og beveger seg også langs silketråder som den har strakt under vann. Vannedderkoppen jakter særlig på vannlevende insekter og små krepsdyr. Den kan ikke spise under vann, så byttet blir fraktet til dykkerklokken eller eventuelt til overflaten. Den er en stor og kraftig edderkopp og kan bite godt fra seg om den blir uforsiktig håndtert. Den er trolig den edderkopparten i den norske faunaen som har det mest smertefulle bittet, det er imidlertid ikke farlig. Et uvanlig trekk ved denne edderkoppen er at hannen er større enn hunnen, hos nesten alle andre edderkopper er det motsatt. Vannedderkopper, særlig unge individer, kan også krype rundt mellom vegetasjon i vannkanten, men blir de skremt dykker de straks under vann.


== Eksterne lenker ==
(en) vannedderkopp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) vannedderkopp i Encyclopedia of Life 
(en) vannedderkopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vannedderkopp hos Artsdatabanken 
(sv) vannedderkopp hos Dyntaxa 
(en) vannedderkopp hos Fauna Europaea 
(en) vannedderkopp hos ITIS 
(en) vannedderkopp hos NCBI 
(en) Kategori:Argyroneta aquatica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Argyroneta aquatica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Argyroneta aquatica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Glenn Halvor Morka: Edderkoppkroken. Nettside om norske edderkopper, med mange bilder
EM i friidrett 2006 – 100 meter menn

Øvelsen 100 meter menn ved EM i friidrett 2006 ble avholdt i Göteborg, Sverige med 45 deltagere og med kvalifisering 7. august og finale 8. august 2006.


== Rekorder ==
Gjeldende Europa- og mesterkskapsrekord før denne konkurransen:

Det ble satt ny mesterskapsrekord under konkurransen:


== Program ==


== Resultater ==


=== Runde 1 ===
Kvalifisering: Første 4 i hvert heat (Q) og ellers de 8 raskeste tidene (q) går videre til Runde 2.


=== Runde 2 ===
Kvalifisering: Første 4 i hvert heat (Q) går videre til semifinalene.


=== Semifinaler ===
De fire første i hver semifinale var direktekvalifisert (Q) for Finalen.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Resultater
Anna-Mari Kaskinen

Anna-Mari Kaskinen (født 15. oktober 1958 i Åbo) er en finsk forfatter, poet og salmedikter. Hun har arbeidet mye sammen med komponisten Pekka Simojoki. De mest kjente verkene hennes er Liekit og musikalen Hiljaisuuden messu.
Kaskinens literære produksjon er svært høy, og hun har alene eller sammen med andre skrevet mer enn 70 bøker. Hun er også redaktør for magasinet Lastenmaa. Bøkene spenner fra poesi og salmer til barnebøker og gavebøker.
I Norge er hun representert med en salme i Salmer 1997 og Norsk salmebok 2013.


== Eksterne lenker ==
(en) Anna-Mari Kaskinen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(finsk) Hennes offisielle nettside