jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vito Cascio Ferro

Vito Cascio Ferro (født 22. januar 1862 i Palermo, død 1943), også kjent som Don Vito, var et fremtredende medlem av den sicilianske mafiaen. Han drev også en omfattende mafiavirksomhet i USA. 
Ferro ankom New York fra Sicilia med båt i september 1901. I over 20 år var han bosatt i New York der han arbeidet som importør av mat, hovedsakelig frukt og grønnsaker. Han bodde også en kortere periode i New Orleans, før han den 21. mai 1902 ble arrestert i forbindelse med en omfattende pengeforfalskningssak i New Jersey. Ferro anses å være hovedmannen bak drapet på politimannen Joseph Petrosino som ble skutt og drept den 12. mars 1909. 
Ferros liv er full av myter og mystikk. Han ble en levende legende og legendestatusen er delvis ansvarlig for å skape bildet av en galant gentleman og mafiaboss. Ferro ble arrestert cirka 70 ganger og ble alltid frikjent før han ble dømt til livsvarig fengsel, den 27. juni 1930 for mord. Han satt fengslet frem til han døde. Den nøyaktige dødsårsaken er fremdeles ukjent.  Den vanligste beretningen om hans død er at han døde av naturlige årsaker i 1945 som innsatt ved et fengsel i Palermo. En annen historie sier imidlertid at han døde under et alliert bombardement av et fengsel i 1942 eller 1943. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Giuseppe Carlo Marino:I Padrini, Rom 2001, Verlag Newton & Compton
Arrigo Petacco: Joe Petrosino. L'uomo che sfidò per primo la mafia. Mondadori 2001, ISBN 88-04-49390-9
Thora Hallager

Thora Hallager (født 3. februar 1821, død 16. juni 1884) var en dansk fotograf og en av de aller tidligste kvinnelige fotografer i Danmark.
Som med andre fotografer i fotografiets barndom er opplysningene om henne sparsomme. Hallager hadde tilegnet seg kunsten å fremkalle daguerreotypier, og hun lærte, såvidt man vet, daguerreotypi under et studieopphold i Paris i 1855. Hun har nok sannsynligvis lært metoden mye tidligere og ønsket kun å hente de nyeste erfaringene i den franske hovedstaden. I en ansøkning hun har sendt inn til Det Reiersenske Fond begrunner hun sitt ønske om økonomisk støtte til en studiereise til Paris med at hun ønsker å lære om den amerikanske daguerreotypi. Hun må ha virket en tid som fotograf i København før hun etablerte seg med atelier i 1857.
Hallager var losjivertinne for H.C. Andersen i to perioder: 1866–69, mens hun bodde og hadde atelier i Lille Kongensgade 1, i samme bygning som Café à Porta på Kongens Nytorv, og 1871–73, da hun var hans vertinne i Nyhavn 18. Den fotografibegeistrede dikteren ble ikke overraskende også fotografert av henne. Det er Thora Hallagers portrett fra 1869 av Andersen som ble gjengitt på jubileumsfrimerket fra 2005.


== Kilder ==
Tove Hansen: Kvinders fotografi: Kvindelige fotografer i Danmark før 1900, Fund og forskning, bind 29 (1990), s. 66. Online Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.
Om H.C. Andersen-frimerket 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thora Hallager – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Forhistoriske pelehus i Alpene

De forhistoriske pelehusene i Alpene representerer en byggeskikk og levemåte fra yngre steinalder og bronsealderen, som var utbredt i flere deler av Alpene, langs elver, sjøer og våtmarker. 
Et utvalg på 111 slike pelehus ble i 2011 oppført på UNESCOs verdensarvliste som ett samlet objekt, hvorav femtiseks ligger i Sveits. Forøvrig er husene å finne i Frankrike, Tyskland, Italia, Slovenia og Østerrike. Bare noen av lokalitetene er arkeologisk undersøkt. Ved oppføringen på verdensarvlisten ble det lagt vekt på at husene og byggeskikken representerer en interessant tilpasning til naturen, og at stedene representerer en viktig kilde til kunnskap om tidlige jordbrukssamfunn i regionen. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Prehistoric pile dwellings around the Alps World Heritage Site – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
unesco.org kart og liste over enhetene
Střekov (borg)

Střekov (tsjekkisk Hrad Střekov, tysk Schreckenstein) ligger i České středohoří ved Ústí nad Labem i Tsjekkia. 
Borgen ligger på en fjellhylle direkte over Elben og utgjør et vartegn for Nord-Böhmen. Store deler av borgen er i behold eller gjenoppbygget, bl.a. det sentrale borgtårnet, palasset og borgmurene. 
Johan av Böhmen overdro i 1316 til en av Prahas borgere området hvor Střekov senere ble oppført. Borgen nevnes første gang i 1319. Den tilhørte flere adelsslekter til den i 1563 ble overdratt til Lobkowitz-slekten.  I 1948 ble borgen overtatt av staten og i 1953 ble borgen fredet. Etter 1990 ble familien Lobkowitz rehabilitert og eiendommen tilbakelevert familien.
Richard Wagner besøkte borgen i 1842 og hentet her inspirasjon til operaen Tannhäuser. Ludwig Richters Überfahrt am Schreckenstein (overfart ved Burg Strekov) finnes i Galerie Neue Meister i Dresden. Også malerne Caspar David Friedrich og Ernst Gustav Doerell har oppholdt seg og arbeidet ved borgen. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Střekov (castle) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
David Jenkins

David Jenkins er navnet til flere personer:

David Jenkins (kunstløper) (født 1936) – amerikansk kunstløper
David Jenkins (friidrettsutøver) (født 1952) – skotsk friidrettsutøver
UNISFA

United Nations Interim Security Force for Abyei (UNISFA) er en fredsbevarende FN-styrke opprettet 27. juni 2011 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 1990. Styrken skal overvåke situasjonen i regionen Abyei i Sudan på grensen til Sør-Sudan, der det ved overgangen til selvstendighet for Sør-Sudan brøt ut kamper med medfølgende fordrivelse av sivilbefolkningen. Regjeringene i Sudan og Sør-Sudan har inngått avtale om demilitarisering av området. UNMIS er autorisert til bruke makt i beskyttelse av sivilbefolkningen og hjelpearbeidere. Operasjonen etterfulgte UNMIS.
UNISFA var opprinnelig autorisert med en styrke på inntil 4 200 soldater og 50 politifolk. I tillegg kommer støtte fra sivile. Per februar 2018 hadde UNISFA en styrke på 4 758 soldater, politifolk, militærobservatører og sivile. Etiopia bidrar med hoveddelen av operasjonens militære personell. Norge deltok ved operasjonens start med fem stabsoffiserer og militærobservatører i UNISFA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNISFA – United Nations Interim Security Force for Abyei, UN Peacekeeping
UNMISS

United Nations Mission in the Republic of South Sudan (UNIMISS) er en fredsbevarende FN-styrke opprettet 8. juli 2011 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 1996. Styrken kom i virksomhet fra 9. juli 2011, Sør-Sudans uavhengighetsdag, og fikk i oppgave å bidra til konsolidering av fred og sikkerhet i landet og bidra til å styrke den sørsudanske regjeringens kapasitet til å utøve myndighet. Operasjonen etterfulgte UNMIS.


== Styrke ==
UNMISS fikk opprinnelig autorisasjon til en styrke på inntil 7 000 soldater og 900 politifolk med tillegg av sivile eksperter og administratorer. I forbindelse med opprør og kamper i desember 2013 vedtok Sikkerhetsrådet den 24. desember 2013 å styrke UNMISS med ytterligere 5 500 soldater og 440 politifolk. Per 28. februar 2017 hadde UNMISS 13 255 soldater, 178 militærobservatører og 1 505 politifolk. I tillegg kom en internasjonal, sivil stab på 824 personer støttet av 1 310 lokalt ansatte og 378 frivillige fra FNs fredskorps.Norge deltok med tolv stabsoffiserer og observatører det første året UNMISS var operativt. Bidraget ble økt til 18 offiserer i 2012 og 2013. I tillegg stilte Norge med inntil 20 politifolk. I mars 2013 var 15 norske polititjenestemenn i tjeneste for UNMISS.Etter at det i juli 2016 brøt ut kamper mellom den sørsudanske regjeringen ledet av president Salva Kiir og opprørere lojale mot visepresident Riek Machar, vedtok Den afrikanske union å sette inn en regional styrke i Sør-Sudan. Den 12. august 2016 vedtok Sikkerhetsrådet å forsterke den fredsbevarende innsatsen i og rundt Juba med denne regional styrken på 4 000 mann. Sør-Sudans regjering ønsket ikke dette. Samtidig ble FN-styrkens mandat skjerpet, for at UNMISS bedre kunne beskytte FNs personell og anlegg i landet.


== Ledelse ==
Operasjonens politiske leder er spesialrepresentant for FNs generalsekretær. Politiske leder fra juni 2011 til juli 2014 var Hilde Frafjord Johnson. Hun ble etterfulgt av Ellen Margrethe Løj fra Danmark.Militær befalhavende var først generalmajor Moses Bisong Obi fra Nigeria, deretter Delali Johnson Sakyi fra Ghana. I juni 2014 ble generalløytnant Yohannes Gebremeskel Tesfamariam fra Etiopia utnevnt til styrkesjef.


== Tap ==
Den 9. april 2013 ble fem indiske FN-soldater og to lokalt ansatte drept i et bakholdsangrep på en FN-kolonne i Jonglei. Fem arbeidere og ni andre ble også drept. Under et angrep på en av styrkens baser i Akobo i delstaten Jonglei i desember 2013 ble to indiske FN-soldater drept.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) United Nations Mission in South Sudan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UNMISS – United Nations Mission in the Republic of South Sudan, UN Peacekeeping
Ingrid Marie Breidlid og Jon Harald Sande Lie: Challenges to Protection of Civilians in South Sudan. A Warning from Jonglei State, NUPI-rapport, 2011
Jerzy Kukuczka

Józef Jerzy Kukuczka (1948–1989) var en polsk høyfjellsklatrer.
Kukuczka var den andre i verden som besteg alle fjorten åttetusenmetrene. Dersom man aksepterer den relativt selvstendige Broad Peak Central som en selvstendig topp, er han den eneste som har gått alle femten åttetusenmetre.


== Liv ==
Kukuczka drev vektløfting i skoletiden, men etter legeråd gav han opp denne sporten og kastet seg i stedet over fjellklatring. I året 1965 ble han medlem av den polske Tatra-klubben.
Mellom 1979 og 1987 besteg Kukuczka som den andre etter Reinhold Messner alle fjorten åttetusenmetrene, tidvis med flaskeoksygen på Mount Everest, i motsetning til Messner som klatret alle uten kunstig oksygentilførsel. Kukuczka åpnet ni nye ruter, inkludert en solobestigning av Makalu (8 462 moh), verdens femte høyeste fjell, gjennomførte fem bestigninger i alpin stil og foretok fem førstebestigninger vinterstid.Under Vinter-OL 1988 i Calgary ble Kukuczka og Messner beæret med hver sin ekstraordinære sølvmedalje. Men mens Messner nektet å motta medaljen fordi han så klatring som en form for kreativitiet, og at han ved å motta medaljen ville akseptere at fjellklatring var en form for konkurranse, valgte Kukuczka å ta i mot fordi han så på klatring som en arena hvor utøveren fikk utløp både for kreativitet og sportslig rivalisering, og uten denne kombinasjonen ville han kanskje aldri ha begynt å klatre.Kukuczka omkom under et forsøk på å førsteklatre Lhotses sørvegg. Tauet røk og han falt 2 000 meter fra 8 200 meters høyde. Han ble bisatt i en bresprekk i nærheten av fallstedet. Det er satt opp minneplaketter i landsbyen Chukhung i Khumbu nær Lhotses sydvegg og på den symbolske æresgravplassen for mennesker som har forulykket i fjellet (Symbolický cintorín pri Popradskom plese) i Zlomisková dolina i Høye Tatra.


== Bestigninger ==


== Litteratur ==
Na szczytach świata (Krajowa Agencja Wydawnicza, Katowice 1990), ISBN 83-03-03166-X, (wyd.2 Kraków, 1996), ISBN 83-86219-28-9
Mój pionowy świat czyli 14 x 8000 metrów (1995), ISBN 1-899397-09-4
Ostatnia ściana (Agencja Reklamowa KOMPLET, Katowice 1999), ISBN 83-912268-0-8.
Kukuczka, Jerzy (1992). My Vertical World: Climbing the 8000-Metre Peaks. Mountaineers Books, 189pp. ISBN 0-89886-344-9.


== Referanser ==
Grimstadkoret

Grimstadkoret, som ble startet som mannskvartetten «Storm» i 1942, begynte med en kameratflokk som alle het Grimstad til etternavn. 
Under krigen og i årene etter kom det flere til, fortsatt med etternavnet Grimstad som fellesnevner. Koret ble tidlig kjent som et godt mannskor, og etterhvert ble flere av medlemmene dyktige solister, noen av dem tok også utdanning innen sang og musikk. Koret var flere ganger i NRK-radio, og i 1961 hadde de et 30 minutt langt direktesendt TV-program. De har også gitt ut grammofonplater og en CD. Grimstadkoret er fortsatt i aktivitet, og tre av de som skipet «Storm» i 1942, er fremdeles med. I 2007 gav koret ut boka I songens sitt rike. Storm – Grimstadkoret 1942 – 2007.


== Eksterne lenker ==
Kulturminneatlas Møre og Romsdal: Grimstadkoret
Kvernbekken

Kvernbekken eller Stampedalsbekken på Lierfoss i Aurskog-Høland i Viken er ei elv i Haldenvassdraget som strekker seg fra Langvannet i sør til Lierelva i nord. Den passerer blant annet Kompveien. Starten på Kvernbekken er dammen ved utløpet av Langvannet.


== Referanser ==
Sudeshna Bhattacharya

Sudeshna Bhattacharya er en indisk musiker fra tradisjonen nord-indisk klassisk musikk. Hennes instrument er sarod.Sudeshna Bhattacharya begynte å spille sarod allerede som fireåring og holdt konserter i en alder av syv. Hennes guru er sarod-mesteren Ustad Amjad Ali Khan. Hun var asnsatt ved Norges musikkhøgskole som universitetslektor fra 2015 til 2018.


== Diskografi ==
2002 – Maya... An Illusion
2005 – Calcutta Chandra
2010 – Sudeshna – Sarod Recital
2013 – In the mood of meditation


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Salvatore Maranzano

Salvatore Maranzano (født 31. juli 1886 på Sicilia, død 10. september 1931) var medlem av Cosa Nostra på Sicilia og drev omfattende organisert kriminalitet i USA. Han ble myrdet i september 1931, i en alder av 45 år.
Maranzano emigrerte til USA i 1925 og slo seg ned i Brooklyn. Mens han bygde opp en legitim virksomhet som eiendomsmegler, opprettholdt han også ulovlig produksjon og salg av brennevin. Maranzano var lenge den mektigste gangsteren i New York. Han var utspekulert, men dårlig likt på grunn av hans arrogante behandling av sine underordnede. Han sammenlignet ofte sin mafia-virksomhet til Romerriket, og forsøkte å modellere sin kriminelle organisasjon etter Cæsars militære kommandokjede.


== Referanser ==
Flåteskjær

Flåteskjær er en liten øy i Tjøme-skjærgården i Færder kommune. Øya befinner seg rett sør for Veierland, øst for Nattholmen og vest for Hui. Øya er ca. 550 lang fra nord til sør, og 190 meter i øst-vest-retning.


== Referanser ==
Frank Nitti

Frank Raffaele Nitti (født 27. januar 1886 i Campania, Italia, død 19. mars 1943 i Nord Riverside i Illinois) var en italiensk-amerikansk gangster. Han var en av de øverste håndlangere for Al Capone.


== Liv og virke ==
Nitti emigrerte til USA som barn sammen med familien og bosatte seg i Brooklyn i New York City. Francesco begynte på offentlig skole og tok forskjellige strøjobber etter skolen for å forsørge familien. Hans 15-årige søster giftet seg med en 24 år gammel mann og hans mor fødte Nittis halvbror Raphael i 1894, og et annet barn, Gennaro, i 1896. Nitti sluttet på skolen etter syvende klasse, og jobbet deretter som fabrikkarbeider og barber. 
Nitti flyttet til Chicago i 1913, jobber som frisør og ble kjent med lovbryterne Alex Louis Greenberg og Dean O'Banion. Han giftet seg med Rose Levitt i Dallas, Texas, den 18. oktober 1917. Frank og Rose Nitti tok ut skilsmisse i 1928, og kort tid senere giftet han seg med Anna Ronga Nitti. Paret adopterte en sønn, Joe. I 1931 ble Frank Nitti og Al Capone dømt for skatteunndragelse og sendt i fengsel, men Nitti fikk bare 18 måneder mot Al Capone sine 11 år. 
Frank Nitti døde på en jernbanestasjon i Nord Riverside i Illinois den 19. mars 1943 i en alder av 57 år, ved selvmord med en pistol. 
Nitti ble gravlagt på Mount Carmel Cemetery i Hillside, Illinois. På denne kirkegården ligger også en rekke andre kjente lovbrytere og mafia-medlemmer som f.eks. Al Capone.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Nitti på Internet Movie Database
Joseph Barboza

Joseph Barboza (født 20. september 1932, død 11. februar 1976) var en portugisisk-amerikansk mafia-medlem og en av de mest fryktede leiemorderne i løpet av 1960-tallet.
Barboza var sønn av portugisisk-amerikanske emigranter fra Lisboa, Portugal som bosatte seg i New Bedford, Massachusetts. Faren hans var bokser og moren hans var en syerske. Josephs far var en konstant skjørtejeger som til slutt forlot sin kone og fire barn da Joe var tolv år gammel. Barboza er kjent for å ha drept minst 26 mennesker i hans levetid, men ingen av disse mordene ble noen gang bevist. Joseph begynte som profesjonell tungvektsbokser og var medlem av USA Boxing Association for en kortere periode før hans første boksekamp, som ble gjennomført den 18. april 1949 mot Rocky Lucero i El Paso, Texas og hans siste boksekamp ble avholdt 23. september 1961 mot Don Bale i Boston, Massachusetts. Han kjempet med en ortodoks holdning under sine boksekamper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Barboza – BoxRec
Jim Maki

James Clifford «Jim» Maki (født 7. juli 1950 i Grand Rapids, Michigan) er en amerikansk tidligere skihopper som representerte Duluth XC Ski Club.
Han deltok i VM i skiflyging i 1975, 1977 og 1981, med 27.-plass (av 40 deltakere) i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975 som beste plassering. I OL i Innsbruck i 1976 ble han nummer 36 i storbakken, i Lake Placid i 1980 nummer 26 i normalbakken. Han ble nummer 44 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1976/77. I verdenscupen 1980/81 ble han nummer 52 sammenlagt, med 8.-plass i Ironwood (Copper Peak) som beste plassering i enkeltrenn.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Jim Maki Arkivert 7. februar 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 15. juli 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Maki – Olympedia 
(en) Jim Maki – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jim Maki – FIS (skihopping) 
(en) Jim Maki – TheSports.org
Gult er kult

Gult er kult (orig. engelsk Hatching Pete) er en film fra 2009, med Jason Dolley og Mitchel Musso i de viktigste hovedpersonene.


== Handlingsreferat ==
Pete Ivey er en sjenert tenåring som er fullstendig introvert. Hans beste venn, Cleatus Poole (spilt av Mitchel Musso) fungerer som maskot for skolen de studerer ved - Brewster High. Pete er hemmelig forelsket i Cammie Poole. Men Cammie er allerede i et forhold med Dill, kapteinen på skolens basketball-lag. Faren hans forteller Pete at for å få Cammies oppmerksomhet, må han finne på noe som Cammie kommer til å legge merke til.
Underveis til en basketball-kamp med skolen, ​​ber Cleatus ham om en tjeneste. Cleatus har et stort problem med å være skolens maskot: En allergi mot drakten, som får ham til å nyse voldsomt hver gang han forsøker å ta på seg drakten. Han ber Pete om å gå med kylling-drakten, i stedet for Cleatus. Pete klarer å få Cammies oppmerksomhet når han går med drakten. Men dagen etter gratuleres Cleatus med hans prestasjon som maskot, fordi alle de andre studentene tror at det var Cleatus som var inni drakten. Cleatus ønsker derfor at Pete skal fortsette som kylling-maskoten.
Pete møter også cheerleader Angela Morrisey, og begynner å bli forelsket i henne. De blir etter hvert venner. I løpet av en festival i byen, blir kylling-maskoten enda mer populær. Men under et danse-nummer blir Cleatus (i forkledning) ved et uhell oppdaget, og innbyggerne i byen forstår at det egentlig ikke er ham som er kyllingen. Pete forsøker deretter å stikke av, og tyvlåner lensmannens bil for å komme seg unna.


== Rolleliste ==

Jason Dolley – Pete Ivey
Mitchel Musso – Cleatus Poole
Crawford Wilson – Dill
Edward Herrman – Sjefen
Brian Stepanek – Lærer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gult er kult på Internet Movie Database 
(fr) Gult er kult på Allociné
Jerry Martin

Jerry Kenneth Martin (født 18. august 1950 i Minneapolis, Minnesota) er en amerikansk tidligere skihopper.
Han deltok fire ganger i den tysk-østerrikske hoppuka i perioden 1967-1976, med 28.-plass i 1973/74 som beste sammenlagtplassering og 13.-plass i Oberstdorf 30. desember 1973 som beste plassering i enkeltrenn. Han var med i VM i 1970 og 1974, med 39.-plass i normalbakken i Falun i 1974 som beste plassering. Han deltok i OL i 1972 og 1976, der 27.-plass i normalbakken i Seefeld (Innsbruck) i 1976 var hans beste resultat.
I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975 ble han nummer 18. Han vant skiflygingsrennet i Ironwood (Copper Peak) i 1973 og 1975, og ble nasjonal mester i skihopping i 1971, 1973 og 1975.
Jerry Martin fikk ødelagt det høyre øyet i en ulykke i september 1971, men fortsatte likevel som skihopper. Jerry Martin er yngre bror av skihopperen Jay Martin, som også ble nasjonal mester og deltok i OL


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Jerry Martin Arkivert 7. februar 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 15. juli 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Copper Peak – Winners and Records (besøkt 15. juli 2011)
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 (besøkt 15. juli 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Jerry Martin – Olympics.com 
(en) Jerry Martin – Olympic.org 
(en) Jerry Martin – Olympedia 
(en) Jerry Martin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jerry Martin – FIS (skihopping) 
(en) Jerry Martin – TheSports.org
Beat Street

Beat Street er en dramafilm fra 1984 om hiphopkultur i New York på 1980-tallet; breakdance, turntablism og graffiti.


== Handling ==
Filmen følger livene til to brødre og deres venner, alle tilknyttet forskjellige elementer av tidlig hiphopkultur. Kenny Kirkland (Guy Davis) er en DJ og rapper, og hans yngre bror Lee (Robert Taylor) er en b-boy som danser med Rock Steady Crew og New York City Breakers. Kennys beste venner er Ramon (Jon Chardiet), en graffiti artist kjent som «Ramo», og Chollie (Leon W. Grant), hans manager.
Når Kenny møter jazzartisten Tracy Carlson (Rae Down Chong), planlegger han å rømme fra ghettoen, men Ramon dør i en togulykke, og Kenny må velge mellom å satse på DJ-ingen eller å tilby dem som minnesmerker.


== Medvirkende ==
Rae Dawn Chong – Tracy Carlson
Guy Davis – Kenny "Double K" Kirkland
Jon Chardiet – Ramon "Ramo"
Leon W. Grant – Chollie
Saundra Santiago – Carmen Carraro
Robert Taylor – Lee Kirkland
Mary Alice – Cora Kirkland
Shawn Elliot – Domingo
Jim Borelli – Monte
Dean Elliot – Henri
Franc Reyes – Luis
Tonya Pinkins – Angela
Lee Chamberlain – Alicia
Duane Jones – Robert
Afrik Bambaataa & the Soul Sonic Force – demselv
Jazzy Jay – seg selv
Doug E. Fresh – seg selv
New York City Breakers – demselv
Rock Steady Crew – demselv
Clive "Kool Herc" Campbell – seg selv
Treacherous Three – demselv
Grandmaster Melle Mel & the Furious Five – demselv


== Soundtrack ==


=== Volum 1 (Atlantic Records 80154) ===
Beat Street Breakdown – Grandmaster Melle Mel
Baptize the Beat – The System
Strangers in a Strange World – Jenny Burton & Patrick Jude
Frantic Situation – Afrika Bambaataa & the Soulsonic Force
Beat Street Strut – Juicy
Us Girls – Sha Rock, Lisa Lee, Debbie D
This Could be the Night – Cindy Mizelle
Breaker's Revenge – Arthur Baker
Tu Carino/Carmen's Theme – Rubén Blades


=== Volum 2 (Atlantic Records 80158) ===
Son of Beat Street – Jazzy Jay
Give Me All – Juicy
Nothin's Gonna Come Easy – Tina B
Santas' Rap – The Treacherous Three
It's All Right by Me – Jenny Burton
Battle Cry – Rocker's Revenge
Phony 4 MCs – Ralph Rolle
Into the Night – La La


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Beat Street på Internet Movie Database 
(no) Beat Street hos Filmfront 
(sv) Beat Street i Svensk Filmdatabas 
(da) Beat Street i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Beat Street på Allociné 
(en) Beat Street på AllMovie 
(en) Beat Street på Turner Classic Movies 
(en) Beat Street på Rotten Tomatoes 
(en) Beat Street på Metacritic 
(en) Beat Street på Box Office Mojo