jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jens Erichstrup

Jens Erichstrup (født 10. november 1775, død 18. august 1826) var en norsk embetsmann, eidsvollsmann og stortingsmann.
Erichstrup var fra Skien, der faren hans drev som glassmester. Han tok norsk juridisk eksamen i 1798. Fra 1801 til 1810 arbeidet han i rentekammeret, de to første årene som kopist, siden som fullmektig. I 1810 ble han fogd i Lister, fra 1818 tilsvarende stilling i Larvik. Amtmann i Stavanger amt i 1826.
I 1811 ble han enkemann etter en måneds giftemål. Han reiste tilbake til Lyngdal og måtte ta til takke med å leie det gamle fergestedet Faret. Huset ble revet en gang på 1800-tallet.
Erichstrup var utsending fra Lister amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han unionspartiet. Han foreslår stemmerett for skippere og fremmer forslag i finansdebatten 14. mai. 
I 1818 ble han valgt inn på Stortinget som representant for samme valgkrets. Han var da medlem av 19 komiteer, formann i tre. Blant annet var han medlem av budsjettkomiteen, av komiteen utredet Ålesunds handel med Danmark og Sverige, og av komiteen om handelspass på landsbygda. År 1821 var han representant for Larvik grevskap, og også på det overordentlige storting 1822. Han ble i 1821 formann i tre av de 17 komiteene han var med i. Både i 1821 og 1822 var han sekretær i Odelstinget og medlem av valgkomiteen. Da han i 1824 møtte på Stortinget, var han valgt for Larvik amt. Han var da sekretær i Stortinget, i valgkomiteen og i budsjettkomiteen. 
Erichstrup døde i Stavanger i 1826, samme året som han var kommet til byen. Der ble han hedret med Erichstrups gate på Bergeland i Storhaug bydel i 1882.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frans-Arne Stylegar: Jens Erichstrup og ferjestedet Faret i Lyngdal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 333-334. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, . B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 222
Biografisk informasjon om    Jens Erichstrup   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
STAVANGER BYLEKSIKON


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Erichstrup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jens Erichstrup hos Norsk senter for forskningsdata
Peter Blankenborg Prydz

Peter Blankenborg Prydz (født 21. september 1776, død 6. mars 1827) var en norsk offiser og eidsvollsmann.
Prydz ble født i på Abildsø i Østre Aker som sønn av offiseren Hans Prydz og sønnesønn av offiseren Peter Blankenborg Prydz. Han ble selv offiser i nordenfjeldske infanteriregiment i 1792. I 1809 ble han kaptein og sjef for skedsmoske kompani. I 1818 ble han overført til 2. akershusiske brigade, med majors grad fra 1825.
I 1814 var Prydz utsending fra regimentet sitt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte selvstendighetspartiet.Han bodde på gården Nitsund i Skedsmo fra 1811 og døde i Skedsmo i 1827.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Blankenborg Prydz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Peter Blankenborg Prydz hos Norsk senter for forskningsdata
Norske Industridesignere

Norske Industridesignere er en interesseorganisasjon for industridesignere. Foreningen «som oppgave å utbre kjennskap til god industridesign og fremme den kulturelle og næringsmessige betydningen av bruk av ny design både overfor det offentlige og allmennheten». Den ble etablert i 1955 under navnet ID Norsk Gruppe for Industriell Formgivning.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jens Stub

Jens Stub (født 3. mars 1764, død 24. oktober 1819) var en norsk prest og eidsvollsmann.
Stub ble født i Eid i Nordfjord, der faren hans var sorenskriver. Selv ble han student fra Bergens skole i 1782. Deretter var han huslærer på Sjælland i Danmark i to år. Han ble cand. theol. i 1788, og var så to år huslærer på Munkvoll. Fra 1791 var Stub sogneprest i Alta og Talvik. Fra 1801 var han sogneprest i Veøy prestegjeld i Romsdal. Han bodde på Veøy prestegård, som i dag er fredet av Riksantikvaren.
I 1814 ble Stub valgt til 2. utsending fra Romsdals amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814, etter at først prosten Peter Daniel Baade en annen prest hadde nektet å motta valg. Han sluttet seg der til unionspartiet.
Stub omkom høsten 1819 på Tresfjorden, på reise til annekskirken på Sylte i Tresfjord.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 844-845

(no) Jens Stub i Folketellingen 1801 fra Digitalarkivet. (Alta/Talvik prestegjeld)
Biografisk informasjon om    Jens Stub   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Jens Stub fra Eidsvoll 1814
Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 429 flg.
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», Heraldisk Tidsskrift, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med slektsvåpen på side 461


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Stub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jens Stub hos Norsk senter for forskningsdata
Richard Floer

Richard Floer (født 11. april 1767, død 28. august 1822) var en norsk bergmann og eidsvollsmann. Floer ble født på Kvikne i Trøndelag hvor faren var stiger ved kobberverket. Selv ble han revisor ved Røros kobberverk i 1785, hytteskriver fra 1813. Han var ellers kaptein i Røros frivillige jegerkorps, og deltok med en styrke under angrepet på Herjedalen i 1808. For dette mottok han Dannebrogordenen.
I 1814 var Floer utsending fra dette Røraasiske Bergjægercorps til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Det er ikke kjent hvordan han stemte under forhandlingene.  I debatten om stemmerettsparagrafen gikk han riktignok mot Falsen som mente at størrelsen på gården måtte få betydning. Han brukte Røros som eksempel og påviste at skyldsettingen var tilfeldig. Dette gjorde at Theis Lundegaard kraftig støttet konstitusjonskomiteens forslag om at størrelsen på jorda ikke skulle avgjøre stemmeretten, og komiteens forslag ble vedtatt.
Røros møtte også med sersjant Ole Ditlevsen, men fullmaktskomiteen godtok ikke at den lille militære avdelingen i bergstaden skulle få to representanter. Ditlevsen måtte derfor returnere til Røros.
Floer døde på Røros i 1822. Hans bolig fra 1800 til hans død var «Vaanegaard No. 102», senere med adresse Kjerkgata 42, på hjørnet mot Åsveta. Huset ble revet i 1909 og ble erstattet med et annet hus, som går under navnet «Fargergården».


== Referanser ==


== Kilder ==
Svein Henrik Pedersen; Richard Floer og Kjerkgata 42 på Røros, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 439-441. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», Heraldisk Tidsskrift, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl på side 455
Biografisk informasjon om    Richard Floer   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Floer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Richard Floer hos Norsk senter for forskningsdata
Christen Mølbach

Christen Mølbach (født 8. november 1766, død 7. juli 1834 i Egersund) var en kjøpmann, eidsvollsmann og stortingsmann.
Mølbach ble født i Kristiansand, der faren var kjøpmann. Selv var han en tid sorenskriverfullmektig, men tok så til som kjøpmann i Egersund.
I 1814 var han delegat fra Stavanger amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han sluttet seg der til unionspartiet. Ti år senere var han stortingsrepresentant fra samme amt. Han var da medlem av Lagtinget, og blant annet av justiskomiteen.
Han giftet seg til den sorenskrivergården Nesgård i Egersund. Etter jernbaneutbygging ble først hovedbygningen brukt for stasjon og så ble den revet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 618
Hans Eyvind Næss: Christen Mølbach og Nesgård i Egersund, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 359-360. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Biografisk informasjon om    Christen Mølbach   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(en) Christen Mølbach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Christen Mølbach hos Norsk senter for forskningsdata
Peder Johnsen

Peder Johnsen (født 1783, døpt 30. november, død 10. juni 1836) var en skipper og eidsvollsmann født i Dypvåg i Aust-Agder.
Johnsen var underoffiser i sjøforsvaret. En stund var han regnskapsfører ved Kristiansands verft, før han ble skipper. I 1814 var Johnsen representant fra sjødefensjonen (sjøforsvaret) til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte selvstendighetspartiet. Han leverte sammen med matros Even Thorsen et forslag på vegne av mannskapene på kanonbåtene og orlogsfartøyene, om at matrosene skulle bli fritatt for verneplikt etter ett eller to år.
I Kristiansand overtok han sannsynlig Skippergata 43 da han giftet seg i 1810. Familien fikk etter hvert ni barn, og huset ble påbygget med en andre etasje i 1827. Dette huset er ett av de få hus i Kristiansand sentrum fra slutten av 1700-tallet etter mange bybranner. Huset ble restaurert i forbindelse med Grunnlovsjubileet 1814-2014 og ble fredet av Riksantikvaren 1. august 2014 med stor folkefest i gaten. Huset har i dag konditori og kafe.
Johnsen døde i Kristiansand i 1836.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mari Olafson Lunde: Peder Johnsen og Skippergata 43 i Kristiansand, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 335-336. ISBN 978-92-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 457
Biografisk informasjon om    Peder Johnsen   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Johnsen hos Norsk senter for forskningsdata
Daniel Frederik Petersen

Johan Daniel Frederik Petersen (født 21. desember 1757, død 24. september 1816 i Christiania) var en norsk offiser og eidsvollsmann.
Petersen ble født i Christiania, der faren var zahlkasserer. Han ble offiser i 1783, og var deretter i tjeneste for Preussen. Deretter gikk han i tjeneste for Danmark-Norge, ble premierløytnant i det slesvigske infanteriregiment i 1783. Han steg i gradene til kaptein ved det norske jegerkorps i 1788, og ble major i 2. akershusiske infanteriregiment i 1801. I 1807 ble han utnevnt til oberstløytnant. Han ble oberst og kommandant for Søndenfjeldske gevorbne regiment, sjef i 1810, med standplass i Frederikshald. Under krigen med Sverige sommeren 1814 deltok han som generalmajor og visekommandant i forsvaret av Fredriksten festning. Samme år tok han avskjed fra tjenesten. I 1814 bodde han sannsynligvis på festningen. Hans faste bopel var imidlertid Nedre Vollgate 20 i Christiania.Petersen var våren 1814 valgt fra Søndenfjeldske infanteriregiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Han var medlem av konstitusjonskomiteen og hørte til selvstendighetspartiet.Petersen er begravet ved Krist kirkegård. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(no) Daniel Frederik Petersen hos Norsk senter for forskningsdata
Kjølberg MS

Kjølberg MS (grunnlagt 27. mai 1925) er en speidergruppe med tilholdsted i Petrikirken på Kjølberg utenfor Fredrikstad. Gruppen er tilknyttet Fredrikstad krets, Metodistkirkens speiderkorps og Norges speiderforbund.
Speidergruppen ble første gang stiftet i 1913/1914, men ble lagt ned igjen i 1917. Speidergruppa ble opprettet igjen i 1925. Speiding for ble startet i 1927, men ble avsluttet i 1929. Under og rett før krigen lå speiderarbeidet på Kjølberg nede, inntil et kontaktmøte 24.mai 1945 som resulterte i oppretelsen av Jentetroppen 30.juni 1945.
Kjølberg MS er i dag en av de største i landet og den største speidergruppen i Fredrikstad krets og i Metodistkirkens speiderkorps.
Speidergruppa har egen hytte (Ingerhaug) ved Børtevann i Sarpsborg kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Metodistkirkens speiderkorps
Norges speiderforbund
Fredrikstad krets
Ole Svendsen Iglerød

Ole Svendsen Iglerød, også skrevet Ole Svensson Iglerød, Ole Iglerød Svendsen og Ole Svendsen Illerød (født 1. november 1784 i Aremark, død samme sted 1. november 1872) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann fra Aremark i Østfold.
Iglerød var sønn av en gårdbruker i Aremark. I ungdomstiden gikk han på skole i Fredrikshald. Fra 1808 til 1814 var han musketer i Søndenfjeldske infanteriregiment på Fredriksten festning. I 1814 var han med i kampene mot Sverige. Han ble såret i hånden under felttoget og fikk i 1868 en pensjon på 100 spd. fra Stortinget.. 
Etter at han var dimittert i 1814, reiste Iglerød hjem og overtok samme året farsgården Iglerød i Aremark. Denne drev han til en sønn overtok den. Selv kjøpte han seg en annen gård i hjembygda.
Iglerød var med i Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 som representant fra Søndenfjeldske infanteriregiment. Han tilhørte selvstendighetspartiet.

Iglerød deltok også under sommerkrigen i 1814, og ble såret i hånden. Han var en av fire eidsvollsmenn som i 1864 deltok i femtiårsfesten for Grunnloven. Der skal han sammen med de tre andre ha blitt båret opp på gullstol i Rikssalen. Iglerød arbeidet gjennom årene iherdig for å få i gang nye veianlegg. 
Han døde i Aremark på 88-årsdagen 1871.
17. mai 1908 ble det avduket en bauta over Iglerød på kirkegården ved Aremark kirke.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914, digital utgave side 853-854
Trond Svandal: Ole Svendsen og gården Iglerød i Aremark, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 136-137. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Svendsen Illerød – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ole Svendsen Iglerød hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Aremarking Ole Svendsen Illerød, eidsvollsmann
Gullik Madsen Røed

Gullik Madssen Rød (født 17. februar 1786, død 9. august 1857) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann.
Rød ble født i Botne, der faren var gårdbruker. Omkring 1812 tok han over gården Bø i Sande i Vestfold etter svigerfaren sin. Han var ellers kommandersersjant i sandeske kompani av telemarkske regiment.
I 1814 var Rød utsending fra telemarkske regiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der sluttet han seg til selvstendighetspartiet. Han «beundret Christian August og saa i Christian Fredrik samlingstegnet for vor nationale selvstændighet». 17. mai 1814 var han med i deputasjonen som møtte den nyvalgte kongen, Christian Fredrik.
Rød ble valgt til å representere Jarlsberg og Larviks amt på Stortinget i 1836. Han møtte også på det overordentlige stortinget 1836-37. Blant annet var han medlem av militærkomiteen.
Rød drev gården sin i Sande i lang tid. I alle år var han mye brukt som rådgiver, var både prestens medhjelper og forlikskommissær. Han døde i Sande i 1857. Gården eksisterer fortsatt, men alle husene fra Røeds tid er borte.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Anne Merete Knudsen: Gullik Røed og gården Nordre Bø i Sande, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 264-265. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Gullik Madsen Røed – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Gullik Madsen Røed hos Norsk senter for forskningsdata
Jacob Hersleb Darre

Jacob Hersleb Darre (født 20. november 1757, død 15. desember 1841) var en prest og eidsvollsmann.
Darre ble født i Overhalla, der faren hans var sogneprest. Selv ble han student i 1776 og cand. theol. i 1784. Han startet som personalkapellan hos sin far i Overhalla, i 1792 ble han residerende kapellan i Orkdal. I den lange perioden 1797-1833 var han sogneprest i Klæbu.
I 1814 var Darre representant fra Søndre Trondhjems amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. 17. mai 1814 var han medlem av deputasjonen som møtte Christian Frederik. På Eidsvoll gikk han kraftig inn for at prestene måtte beholde Det beneficerede gods. Darre regnes ellers som opphavsmannen til at Domkirken i Trondheim skulle bli kroningskirke.
Dagboken hans fra Eidsvoll ble senere trykt i Historisk Tidsskrift.
Darre var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Sønnen Hans Jørgen Darre var også teolog og ble biskop i Nidaros bispedømme.
Jacob Hersleb Darre døde i Klæbu i 1841. Hans bolig i 1814 var Klæbu prestegård. Et stabbur og et størhus står igjen fra Darres tid. Prestegården er fredet av Riksantikvaren.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914,  B. 1 D. 1 : Biografier A-K  side 189, digital utgave
Svein Henrik Pedersen: Jacob Hersleb Darre og Klæbu prestegård, Jørn Holme (red.). De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 .s 435-438. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Biografisk informasjon om    Jacob Hersleb Darre   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Hersleb Darre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jacob Hersleb Darre hos Norsk senter for forskningsdata
Sivert Bratberg

Sivert Pålssønn Bratberg (født 1780, død 27. juni 1816) var lærer, gårdbruker og eidsvollsmann fra Solberg sogn i Beitstad i Nord-Trøndelag.Bratberg var i yngre år omgangsskolelærer i Solberg. Deretter var han bonde på gården Ner-Velle i hjembygda. I 1814 var han representant fra Nordre Trondhjems amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Her tilhørte han antagelig selvstendighetspartiet.Han døde på gården sin sommeren 1816, etter å ha blitt sparket av en hest. Et minnesmerke over ham og en annen eidsvollsmann, underoffiseren Daniel Larsen Schevig, ble reist på Solberg gamle kirkegård i 1914.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sivert Bratberg hos Norsk senter for forskningsdata
Daniel Larsen Schevig

Daniel Larsen Schevig eller Daniel Larsen Skevik (født 1786 i Beitstad, død 6. oktober 1833) var en gårdbruker og eidsvollsmann fra Beitstad i Nord-Trøndelag.Skjevik ble født i Solberg sogn i Beitstad, der faren hans var bonde. Selv tok han underoffisereksamen og ble sersjant etter tapper krigsinnsats i slaget ved Duved skanse, før han tok over farsgården.
I 1814 var Skjevik representant fra Første trondhjemske infanteriregiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han selvstendighetspartiet.
Han døde på gården sin i Solberg i 1833. Han mottok Dannebrogsmændenes Hæderstegn i 1808. Et minnesmerke over ham og en annen eidsvollsmann, bonden Sivert Bratberg, ble reist på Solberg gamle kirkegård i 1914.Schevig overtok halvparten av farsgården Skjevik i Steinkjer i 1811 og tok over hele gården i 1817. I dag er det ingen bygninger igjen fra eidsvollsmannens tid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Larsen Schevig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Daniel Larsen Schevig hos Norsk senter for forskningsdata
Jacob Erik Lange

Jacob Erik Lange (døpt 3. april 1767, død 5. april 1825) var en offiser og eidsvollsmann.
Lange ble født i Bergen, som sønn av en prokurator. Han ble offiser i 1789, premierløytnant i 1798. I 1808 ble han kaptein i 2. trondhjemske infanteriregiment, ti år senere kompanisjef for trondhjemske gevorbne musketerkorps.
I 1814 var Lange representant fra regimentet sitt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han gjorde lite av seg i forhandlingene, og er en av de få som historikerne ikke vet hvilken side han stod på i unionsspørsmålet.
Langes bolig i Trondheim i 1814 var Munkhaugveita 8. Huset brant ned i 1827, og tomten som fortsatt er ubebygd, brukes som parkeringsplass.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
T.V. Bratberg: Jacob Lange og Munkhaugveita 8 i Trondheim, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 448-450. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Erik Lange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jacob Erik Lange hos Norsk senter for forskningsdata