jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Erlend Vetleseter

Erlend Vetleseter (født 10. juni 1974) er en norsk skuespiller. Vetleseter kommer fra Bø i Vesterålen og tok skuespillerutdannelse ved East 15 i London. Han har jobbet som skuespiller i reklamefilmer, på teater og i noen filmer, f.eks. «Jeger 3» i den norske filmen Rovdyr. Han har også undervist i drama på Jessheim videregående skole i Ullensaker. Han spilte rollen som Roger Nyman i Hotel Cæsar fra januar 2011 til mai 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erlend Vetleseter på Internet Movie Database 
(no) Erlend Vetleseter hos Filmfront 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Ken André Olimb

Ken André Olimb (født 21. januar 1989 i Oslo) er en norsk ishockeyspiller som er senter for Linköping HC i SHL. Han spilte for den allsvenske klubben Leksands IF fra 2011 til 2013 og for DEG Metro Stars i Deutsche Eishockey Liga fra 2013 til 2016. Hans moderklubb er Manglerud Star og han har også spilt for Vålerenga, Frisk Asker Tigers. Olimb er også med i den norske landslagstroppen.
Ken André Olimb er lillebror til Mathis Olimb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ken André Olimb – Olympedia 
(en) Ken André Olimb – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ken André Olimb – Eurohockey.com 
(en) Ken André Olimb – Hockeydb.com 
(en) Ken André Olimb – Eliteprospects.com
Walter Mehring

Walter Mehring (født 29. april 1896, død 3. oktober 1981) var en tysk forfatter og en av de mest fremtredende satiriske tyske forfatterne i Weimar-republikken. 
Mehring var sønn av oversetter og forfatter Sigmar Mehring. Mehrings litterære karriere begynte tidlig på 1920-tallet da han begynte å gi ut lyrikk og satirisk prosa i ulike magasiner og aviser, for eksempel de berømte avisene Weltbühne og Tage-Buch. Mehring kjempet mot militarisme og antisemittisme og betraktet seg selv som en anarkist. Mehring ble forfulgt av nazistene på 1930-tallet, særlig av Joseph Goebbels og hans Gestapo, og dermed flyktet han fra Nazi-Tyskland. Den 10. mai 1933 ble mange av Mehrings bøker brent under den kjente bokbrenningen som ble arrangert av nazistene. Mehring emigrerte fra det tredje rike til Wien, hvor han blant annet møtte skuespiller og forfatter Hertha Pauli. Hun var Mehrings følgesvenn under deres flukt fra nazistene gjennom store deler av Frankrike. Mehring dedikerte sitt litterære verk "Briefe zur Mitternacht" til henne.
Mehring oppholdt seg i Frankrike frem til nazistene okkuperte landet da han for en kortere periode satt fengslet i en interneringsleir. Mehring klarte å rømme fra fengselet. Mehring emigrerte kort tid etter flukten fra nazistene til USA. Ved hjelp av European Film Fund fikk han ansettelse ved Metro-Goldwyn-Mayer. Mehrig skrev flere artikler og ble en naturalisert amerikansk statsborger, men han klarte aldri å slå seg ned i USA og han dro tilbake til Europa etter at krigen var over. Tilbake i Europa var Mehrig ikke i stand til å gjenskape hans tidligere litterære suksesser. I oktober 1981 døde han i Zürich, da var han 85 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Mehring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walter Mehring på Internet Movie Database 
(sv) Walter Mehring i Svensk Filmdatabas 
(en) Walter Mehring på Discogs 
(en) Walter Mehring på MusicBrainz
Gro Solemdal

Gro Solemdal (født 23. september 1956) er en norsk skuespillerinne. Solemdal har bl.a. spilt Silvias mor i Maja Steinansikt og Noerholms kokk i Hamsun, men er kanskje best kjent for sin rolle som «Solrun Jensen» i Hotel Cæsar.


== Roller ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gro Solemdal på Internet Movie Database 
(no) Gro Solemdal hos Filmfront 
(da) Gro Solemdal på Filmdatabasen 
(en) Gro Solemdal hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Avenida Caracas

Avenida Caracas eller Carrera 14 er en viktig gjennomfartsvei i Colombias hovedstad Bogotá. Den er 28,1 km lang og går gjennom byen fra nord til sør. Den er også en av de mest tradisjonelle veiene i byene, og langs den ligger det en rekke viktige historiske og politiske bygninger. Bussystemet TransMilenios linje A og H har egne kjørefelt langs Avenida Caracas.
Bogotás metro

Bogotás metro er en foreslått undergrunnsbane i Colombias hovedstad Bogotá som er forventa å stå ferdig i 2019 eller 2021 [trenger oppdatering]. Den vil foreløpig bestå av éi linje på 24 km med 29 stasjoner, og er ment for å supplere bussystemet TransMilenio. Prosjektet blei vedtatt i august 2009, men kom på bordet allerede i 1950-åra, da trikkesystemet blei nedlagt.
«Feniks» (1628)

«Feniks» («Føniks») var en fløyt, et armert handelsskip som ble tatt i desember 1627 under den polsk-svenske krigen av orlogsfartøyet «Zolty Lew» som førte skipet til Weichselmünde skanse. Det ble tatt i bruk av de polske myndighetene som et armert handelsskip under det polske navnet «Feniks».
Under sin første ferd den 15. april 1628 seilte «Feniks» sammen med «Zolty Lew», «Panna Wodna» og «Czarny Kruk» til sjøs med kaptein Hans Meylckens ombord, og tok et engelsk hamdelsskip med kontrabande i lasten. Senere i dette året gikk «Feniks» på grunn i munningen av Wisla ikke langt fra Weichselmünde festning den 6. juli, og kom innenfor skuddvidde av den svenske hærens feltartilleriet. To krigsskip, «Tigern» og «Wodnik» kom til unnsettelse for det grunnstøtte fartøyet som ble berget og ført vekk i sikkerhet.
I januar 1629 ble den polske flåten sendt til den katolske ligaen i Wismar av kongen Sigismund. Der ble de polske krigsskipene trukket inn i en rekke sjøtrefninger med dansk-norske og svenske krigsskip. Etter Gustav II Adolf gikk på land i sommeren 1630 med en stor svensk hær, ble Wismar satt under beleiring fram til den 22. januar 1632. Etter kapitulasjonen ovenfor svenskene ble samtlige skip i havneområdet overtatt og innlemmet i den svenske flåten. I svensk tjeneste ble skipet kjent som «Fenix» uten at skjebnen er kjent.


== Kilder ==
Eugeniusz Koczorowski: Bitwa pod Oliwą Gdynia 1968
Kristin Storhaug

Kristin Storhaug (født 27. mars 1963) er en norsk tidligere fotballspiller som representerte BUL. Hun ble norgesmester i 1979 og 1980. Hun spilte landskamper for Norge i 1979, 1980 og 1981. Hun er tidenes yngste norgesmester og landslagsspiller på seniornivå i fotball. Hun ble proff i Hammarby i 1981.


== Referanser ==
Dagen (2002)

Dagen var en dansk avis som kom ut med 41 numre i perioden 22. oktober til 6. desember 2002. Bladet gikk konkurs 13. desember samme år.
Dagen var det første nystartetede dagbladet på nesten 50 år da det kom på markedet.
Avisprosjektet fikk et rettslig etterspill da stifteren Peter Linck i 2006 ble idømt seks måneders betinget fengsel for å ha utstedt delvis fiktive fakturaer for annonsering i avisen.


== Referanser ==
Marinens Flyvevæsen

Marinens Flyvevæsen var Danmarks sjømilitære flystyrke fra 1913 til oktober 1950 da Marinens Flyvevæsen ble assimilert av det selvstendige danske flyvåpen; Flyvevåbnet.
Den 17. juli 1910 krysset den danske flypioneren Robert Svendsen Øresund fra Kløvermarken til Limhamn. Fra å være et upålitelig leketøy viste flymaskinen seg å være interessant for militæret i Danmark og Sverige.
I november samme år anmodet Marineministeriet Det Aeronautiske Selskab om å utdanne sjøoffiserer til aeroplanførere. Den 14. desember 1911 begynte de første tre elevene på utdannelsen og i mars året etter mottok Marinen et Henry-Farman biplan, døpt Glenten. Medio januar 1913 ble 'Marinens Flyveskole' offisielt opprettet og i april mottok man to Donnet-Leveque-sjøfly.
Den første dødsulykken fant sted 2. oktober 1913 da Ulrik Birch omkom. Konsekvensen ble at utenlandske fabrikker skulle stå for flyverutdannelsen. Samtidig gikk Orlogsværftet i gang med å forbedre Donnet-Leveque-søflyet til en hel ny flytype kalt Maagen-3 med en fransk Gnome 80 hk-motor. Fra 1914-17 fremstillet Orlogsværftet åtte av disse sjøflyene.
I starten hørte flyene til Undervandsbaads- og flyvebaadsafdelingen men i 1923 ble Marinens Flyvevæsen en selvstendig enhet under Marinen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Marinens Flyvevæsen – hos Naval History
Københavns Brandvæsen

Københavns Brandvæsen er Københavns kommunale brannvesen, som i tillegg driver rednings- og ambulansetjenesten i 
København kommune. Københavns Brandvæsen ble stiftet som Københavns kongelige Brandvæsen 9. juli 1687. Siden 1870 har brannvesenet vært en kommunal institusjon.


== Styrke ==
Hovedbrannstasjonen ligger bak København rådhus og i tillegg finnes seks brannstasjoner i kommunen. Etaten har rundt 800 ansatte.


== Grader ==
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Firefighting in Copenhagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Gernhardt

Robert Gernhardt (født 13. desember 1937 i Tallinn i Estland, død 30. juni 2006 i Frankfurt am Main, Hessen i Tyskland) var en tysk forfatter, maler, karikaturtegner og poet. 
Robert Gernhardt studerte maleri og tysk språk ved universitetene i Stuttgart og Berlin. Gerhardt var en av de faste bidragsyterne til det kjente satiriske magasinet Pardon, hvor han hadde ansvaret seksjonen Welt im Spiegel (Verden i speil) sammen med F. K. Waechter og F. W. Bernstein. I denne perioden brukte han pseudonymet Lützel Jeman. Gernhardt var medgrunnlegger det satiriske magasinet Titanic i 1979. Gernhardt bruker en satirisk stil ofte kombinert med samfunnskritikk. 
Gernhardts mange dikt og prosa, som ofte presenterte sine komiske effekter gjennom en lek med språket og som gjerne siterer den litterære tradisjonen, har blitt en del av folks bevissthet i Tyskland. Gerhardt publiserte i 1998 verket Lobreden auf den poetischen Satz sammen med Anne Duden og Peter Waterhouse. Gjennom store deler av 1970-og 1980-tallet, skrev Gerhardt materiale til Otto Waalkes, en av Tysklands mest populære komikere på denne tiden. Gerhardt døde i juni 2006, da han var 68 år gammel etter lang tids kreftsykdom. Gerhardt ble tildelt utmerkelsen Deutscher Jugendliteraturpreis i 1983, og i 2004 ble han tildelt Heinrich-Heine-Preis, og i 2006 Wilhelm Busch Prize.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Gernhardt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Gernhardt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Gernhardt på Internet Movie Database 
(da) Robert Gernhardt på Filmdatabasen 
(fr) Robert Gernhardt på Allociné 
(en) Robert Gernhardt på AllMovie 
(en) Robert Gernhardt hos The Movie Database 
(en) Robert Gernhardt på Discogs 
(en) Robert Gernhardt på Discogs 
(en) Robert Gernhardt på MusicBrainz
Martin Ebbertz

Martin Ebbertz (født i 1962 i Aachen, Tyskland) var en tysk forfatter av barnebøker. 
Ebbetzs første barnebok dukket opp i 1992. Han er best kjent for sitt arbeid med karakteren Der kleine Herr Jaromir. Martin Ebbertz studerte filosofi og historie ved universitetet i Freiburg som ligger i Munster og Frankfurt. Ebbetz var bosatt og arbeidet som free-lance skribent først i Frankfurt og deretter i fem år i byen Thessaloniki i Hellas. Siden våren 2000 har Martin Ebbertz bodd sammen med sin kone og to barn i byen Boppard ved Rhinen. I tillegg til å være forfatter, er Ebbetz også en loppemarked-forhandler og han eier sin egen lille bokhandel.


== Referanser ==
Wilhelm Genazino

Wilhelm Genazino (født 22. januar 1943 i Mannheim, Tyskland, død 12. desember 2018) var en tysk journalist og forfatter.
I 1960 begynte Genazino å studere tysk, filosofi og sosiologi ved Johann Wolfgang Goethe-universitetet som ligger i Frankfurt am Main. Genazino begynte deretter å arbeide som journalist frem til 1965, blant annet for det satiriske magasinet Pardon og han var med-redaktør for magasinet Lesezeichen. Siden 1970 har Genazino arbeidet som forfatter på freelance basis. I 1977 oppnådde Genazino et gjennombrudd som en seriøs forfatter med trilogien Abschaffel som ble svært populær i hjemlandet. 
I 1990 ble Genazino valgt til medlem av det tyske akademiet for språk og litteratur som ligger i Darmstadt. Etter å ha bodd i Heidelberg over en lengre periode flyttet Genazino til Frankfurt am Main i 2004. Samme år ble han tildelt utmerkelsen Georg Büchner-prisen. I 2004 ble han tildelt Hans Falladas litteraturpris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilhelm Genazino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wilhelm Genazino på Internet Movie Database 
(en) Wilhelm Genazino på Discogs 
(en) Wilhelm Genazino på MusicBrainz
Mississippikompaniet

Mississippikompaniet (På fransk Compagnie du Mississippi, på engelsk The Mississippi Company) er betegnelsen på et fransk handelsselskap for utvikling av de franske koloniene i Nord-Amerika, som ble kjent for sin tilknytning til en finansboble. Det opprinnelige kompaniet, etablert i 1684, ble i 1717 overtatt av Banque Générale Privée og ble basis for en spekulasjonsbølge som kulminerte høsten 1720, hvor investorene fikk store tap.


== Bakgrunn ==
Frankrike etablerte i løpet av 1600-tallet kolonier i den sørlige delen av hva som i dag er USA. En vanlig fremgangsmåte for å bygge ut europeiske koloniers økonomi var å etablere handelsselskaper, som engelskmennene gjorde med Østindia kompaniet. I 1684 etablerte Frankrike derfor Mississippikompaniet for å utvikle økonomien til de franske bosetningene langs og ved munningen av elven Mississippi.


== Banque Royale ==
I mai 1716 etablerte den skotske økonomen John Law banken Banque Générale Privée med støtte fra den franske regenten, banken var en pioner i utstedelsen av papirpenger og ble i realiteten raskt Frankrikes nasjonalbank. Banken var formelt privat, men tre fjerdedeler av kapitalen besto av statlige verdipapirer. I august 1717 kjøpte banken, under Laws ledelse opp Mississippikompaniet for å hjelpe Fransk Louisiana hvis økonomi ikke var god. Selskapet ble gitt monopol på handelen med de franske koloniene, til gjengjeld overtok banken den franske statens gjeld i selskapet.
I 1718 endret banken navn til Banque Royale (den kongelige banken) hvilket betød at bankens sedler ble garantert av den franske kongen, Ludvig XV. Mississippikompaniet tok etterhvert over flere tilsvarende franske handelsselskapet (Compagnie des Indes Orientales, Compagnie de Chine og andre konkurrenter) og endret den 23. mai 1719 navn til Compagnie Perpetuelle des Indes med monopol på handel på alle hav. Banken begynte samtidig å utstede mer sedler enn hva den hadde dekning for, det førte etterhvert til en bankpanikk når verdien av papirpengene ble halvert.


== Finansboblen ==

John Law overdrev de franske kolonienes rikdom i en effektiv markedsføringskampanje, det ledet i løpet av 1719 til stor spekulasjon i aksjene i selskapet. Etterspørselen etter selskapets aksjer førte til at Banque Royale trykket flere sedler og når aksjene gav avkastning ble den utbetalt med disse. I 1720 ble Banque Royale og Mississippikompaniet slått sammen og Law fikk en ledende stilling for å tiltrekke ytterligere kapital. 
Spekulasjonsbølgen falt sammen da den franske staten ble tvunget til å innrømme at sedlene Banque Royale utstedte ikke hadde dekning i realverdier. Boblen brast mot slutten av 1720 da mengder av investorer forsøkte å veksle sedler mot mynt, John Law ble oppsagt og flyktet til Belgia.


== Se også ==
South Sea Company
Tulipankrakket


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Mississippikompaniet (engelsk)
Jane Goodall

Jane Goodall (født 3. april 1934 i London i England) er en britisk  antropolog og primatolog.
Goodall regnes for å være verdens fremste ekspert på sjimpanser og er mest kjent for hennes 45-år lange studie av sosiale interaksjoner innenfor de forskjellige familiene til ville sjimpanser som bor i en nasjonalpark i Tanzania. Goodall er grunnleggeren av Jane Goodall Institute og har jobbet mye med bevaring og velferd til ville dyr. I 1977 etablerte Goodall Jane Goodall Institute (JGI), som driver med forskning, og hun er en global leder i arbeidet med å beskytte sjimpanser og deres naturlige leveområder. Med nitten kontorer rundt om i verden, er JGI anerkjent for deres innovative bevaringsmetoder og utviklingsprogrammer flere steder i Afrika. Organisasjonen har nå over 10 000 grupper i over 100 forskjellige land.
Goodall har vært gift to ganger. Den 28. mars 1964 giftet hun seg med den nederlandske adelsmannen og naturfotografen Baron Hugo van Lawick. Bryllupet fant sted på Chelsea Old Church i London. Paret fikk en sønn, Hugo Eric Louis, som ble født i 1967. Paret ble skilt i 1974. I 1975 giftet Goddall seg for andre gang med Derek Bryceson (medlem av parlamentet i Tanzania og direktør for alle landets nasjonalparker). Bryceson døde av kreft i oktober 1980. Goodall er en hengiven vegetarianer og talsmann for vegetarisme av etiske, miljømessige og helsemessige årsaker. Goodall er også medlem av det rådgivende styret i BBC Wildlife Magazine. Hun har mottatt mange hyllester, æresbevisninger og utmerkelser fra lokale myndigheter, skoler, institusjoner, og veldedige organisasjoner verden rundt. 
Goodall har mottatt mange utmerkelser for hennes mangeårige miljø- og humanitære arbeid. Hun ble utnevnt til Order of the British Empire i en seremoni som ble avholdt i Buckingham Palace i 2004. Hennes mange andre æresbevisninger inkluderer blant annet en Tyler Prize for Environmental Achievement, den franske Æreslegionen, Medal of Tanzania, Japans prestisjefylte utmerkelse Kyoto Prize og i 2003 mottok hun utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Jane Goodall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jane Goodall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jane Goodall på Internet Movie Database 
(sv) Jane Goodall i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jane Goodall på Allociné 
(en) Jane Goodall på AllMovie 
(en) Jane Goodall hos The Movie Database 
(en) Jane Goodall på Discogs 
(en) Jane Goodall på MusicBrainz 
(en) Jane Goodall på Twitter 
(en) Jane Goodall på Facebook 
Jane Goodall på Reddit
Manuel Ballester

Manuel Ballester (født 27. juni 1919 i Barcelona, død 5. april 2005) var en kjemiker fra Spania.
Ballester fikk sin kjemiske utdannelse ved universitetet i Barcelona og han studerte til en doktorgrad ved universitetet i Madrid, og han avsluttet sin utdannelse ved Harvard University i USA. Ballester sine mange arbeider har i stor grad vært innenfor temaer som kinetikk og organisk kjemi.I 1982 mottok Ballester den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.


== Referanser ==
MIA (nett-konsept)

MIA er navnet på et konsept NRK Super har kjørt på sine nettsider, og til dels på TV. Serien  er satt sammen av de tre venninnene Marie, Iben og Alexandra (MIA) sin blogg, der de skriver innlegg og poster webcam-videoer om det de har på hjertet, og videoer om hva som ellers foregår i livene deres.
Serien startet 1. februar 2010 og femte og siste sesong ble avsluttet i juni 2012). Da serien startet var jentene i ferd med å starte andre halvår i sjette klasse på en ny skole, og serien har senere fulgt dem videre gjennom alt de opplever i livene sine. Ved slutten av femte og siste sesong er de nesten ferdige med åttende klasse. Serien foregikk i normal tid, det vil si at dersom en video for eksempel foregikk på nyttårsaften, ble den postet på nyttårsaften, og foregikk en video mens jentene er på skolen, ville den som oftest bli postet mellom ca. klokka 09.00 og 14.00 på en hverdag. Serien "modnet" også samtidig som jentene, og etterhvert som de ble eldre ble nye, mer alderstilpassede temaer tatt opp i serien.
MIA-jentene gikk i samme klasse som guttene i konseptet BIFF. Det foregikk på samme måte som, og parallelt med MIA-konseptet, men var guttene Pelle, Daniel og Adils vinkling av historien. BIFF-serien ble avsluttet etter andre sesong i desember 2010 da serien aldri helt slo ann hos målgruppen. På ungdomsskolen gikk ikke MIA-jentene lenger i samme klasse som BIFF-guttene, men i parallellklassen deres.
NRK Super lagde det aller første nettkonseptet for norske barn, «Sara», som ble avsluttet høsten 2009, som da senere ble overtatt av MIA. Sara fulgte hovedpersonen med samme navn gjennom de siste årene på barneskolen, og serien endte da hun sluttet i syvende klasse. Karakteren Sara kom tilbake for en kort stund da hun hadde en gjesterolle i MIA i sesong 3. MIA-jentene har reist litt rundt i landet for å være med på filmpremierer der alle kunne komme og møte jentene.
Serien MIA er nå avsluttet, og har nå blitt fulgt opp av en ny serie, "Jenter", som følger en sjetteklassing som heter Maya og de tre bestevennene hennes, Tora, Shirin og Emilie. "Jenter" foregår på samme måte som MIA, som vil si at denne også hovedsakelig er en nettserie som også av og til sendes på TV. Som forgjengerne foregår også "Jenter" i normal tid.


== Eksterne lenker ==
MIA på NRK Super
BIFF på NRK Super
Sara på NRK Super
Jenter på NRK Super
Jens Klok

Jens Christian Jensen Klok (født 25. januar 1889 i Vinderslev, død 16. juni 1974 i Varde) var en dansk arkitekt. Som ansatt ved Søværnets Bygningsvæsen og fra 1935 leder av Marinens arkitekturseksjon har han preget Søværnets bygningsmasse med en rekke bygninger i funkis.  
Klok har tegnet Luftmarinestasjonen i Avnsø (1937) og på Holmen i København var han arkitekt for Luftmarinestasjonen (1939, senere utvidet av Holger Sørensen), Søværnets Officersskole og kontorbygningen for bygningstjenesten (1940, sammen med Holger Sørensen) og motortorpedoverkstedet (1953, også det sammen med Sørensen). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Jens Klok på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Olaf Schmidth

Olaf Schmidth (født 18. juni 1857 i Odense, død 20. mai 1927 i København) var en dansk arkitekt. Han var Holmens og Nyboders arkitekt i perioden 1899–1921. Han etterfulgte C.T. Andersen i denne stillingen. 
Som byggmester og senere bygningsinspektør ved Orlogsværftets Bygningsvæsen var Schmidth den egentlige lederen av denne institusjonens arbeide fra 1878 og 30-40 år fremover.
Schmidth var dessuten korrespondent for Société francaise des habitations à bon marché samt medlem av det permanente internasjonale utvalg for bolighygiene.
På en tid hvor det å forme arbeiderboliger arkitektonisk ble betraktet som et kildent Punkt ble Schmidth den første som tok denne oppgaven konsekvent opp i Danmark.  Han deltok i internasjonale kongresser, holdt foredrag og skrev artikler i tidsskrifter, bl.a. Den tekniske Forenings Tidsskrift, XIV, 1890-91, 1891, 83-94. 
Sammen med Gotfred Tvede bygget han Frederiksberg Gasværksarbejderes Byggeforenings hus, kjent som Den hvide by på Frederiksberg ved Peter Bangsvej 27-45, Jyllandsvej 23-25, 24-38, Kronprinsensvej 53-61, 48-54, Folkets Alle 1-43, 2-42, Frihedsvej 1-7, 2-4, Lighedsvej 1-13, 2-8 og Broderskabsvej 1-31, 2-18 (1900). Det arkitektoniske preget er her oppnådd ved å bygge alle husene som dobbelthus for å gi dem en viss fylde, dessuten er de benyttede motivene  preget av tidens palestil. 


== Verk ==


=== Ved Orlogsværftets Bygningstjeneste ===
Nye (eller Grå) Stokke i Nyboder: Haregade, Gernersgade, Rævegade, Sankt Pauls Gade og Olfert Fischers Gade 1886–1893, sammen med Rasmus Rue, fredet i 2006
Søminevæsenets kontorbygning, Nyholm (1888)
Radiostasjonen OXA på Frederiksholm 1908-09, utvidet 1915, flyttet til Nyholm
Nytt maskinverksted, Philip de Langes Allé på Frederiksholm, nå Kunstakademiets Arkitektskoles Bibliotek, 1916-18, sammen med ingeniørene Christiani & Nielsen
Brovægtsbod på Frederiksholm 1919, revet


=== Øvrige verk ===
Hornbæk sanatorium, 1897
Frederiksberg Gasværks Arbejderboliger/Frederiksberg Arbejderes Byggeforening (Den hvide by på Frederiksberg): Peter Bangsvej 27-45/Jyllandsvej 23-25, 24-38/Kronprinsensvej 53-61, 48-54/Folkets Allé 1-43, 2-42/Frihedsvej 1-7, 2-4/Lighedsvej 1-13, 2-8/Broderskabsvej 1-31, 2-18, 1899-1900, sammen med Gotfred Tvede
Arbeiderboliger ved Rørdal sementfabrikk, 1899-1901 sammen med Gotfred Tvede, revet
Utvidelse av Prinsesse Maries Hjem for gamle sømænd og sømandsenker, Christianshavn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Olaf Schmidth på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon