jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tunisias kvinnelandslag i håndball

Tunisias kvinnelandslag i håndball er Tunisias offisielle landslag for kvinner innen håndball som representerer landet i internasjonale turneringer.


== Statistikk ==


=== Olympiske leker ===
1976: Deltok ikke
1980: Deltok ikke
1984: Deltok ikke
1988: Deltok ikke
1992: Deltok ikke
1996: Deltok ikke
2000: Deltok ikke
2004: Deltok ikke
2008: Deltok ikke
2012: Deltok ikke
2016: Deltok ikke
2020: Deltok ikke


=== Verdensmesterskap ===
1975: 12.-plass
2001: 19.-plass
2003: 18.-plass
2007: 15.-plass
2009: 14.-plass
2011: 18.-plass
2013: 17.-plass
2015: 21.-plass
2017: 24.-plass
2021: 27.-plass


=== Afrikamesterskapet ===
1974: 1 Gull
1976: 1 Gull
1981: 2 Sølv
2000: 3 Bronse
2002: 3 Bronse
2006: 2 Sølv
2010: 2 Sølv
2012: 2 Sølv
2014: 1 Gull
2016: 2 Sølv
2021: 3 Bronse


=== Panarabiske leker ===
Panarabiske leker 1985: 1 Gull
Panarabiske leker 1992: 2 Sølv
Panarabiske leker 1999: 2 Sølv
Panarabiske leker 2011: 2 Sølv


=== Troppe til Håndball-VM 2017 for kvinner ===


== Se også ==
Tunisias herrelandslag i håndball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hans Morgenthau

Hans Joachim Morgenthau (født 17. februar 1904 i Coburg i Bayern, død 19. juli 1980 i New York) var en tyskfødt amerikansk statsviter. Han var en av 1900-tallets ledende forskere i studiet av internasjonal politikk, og han gav viktige bidrag til teorier om mellomstatlige forhold og studiet av folkerett. Hans Morgenthau og E.H. Carr regnes som grunnleggerne av realismen som retning innen internasjonal politisk teori, og Morgenthau definerte også begrepet om nasjonale interesser.
Han ble født inn i en jødisk familie i Coburg i Tyskland. Etter avgangseksamen ved Casimirianum Coburg studerte han ved universitetene i Berlin, Frankfurt am Main og München, og avla sin endelige eksamen ved Institut de hautes études internationales et du développement (IHEID) i Genève. Deretter praktiserte og underviste han i rettsvitenskap i Frankfurt, før han emigrerte til USA i 1937, etter flere års opphold i Sveits og Spania. Morgenthau underviste i mange år ved University of Chicago, og i slutten av sin karrière underviste han ved The New School for Social Research og City University of New York.
Morgenthaus bok Politics Among Nations, første gang utgitt i 1948, kom i mange utgaver, og var det mest brukte verket på sitt felt ved amerikanske universiteter i flere tiår. Han skrev også om internasjonal politikk og amerikansk utenrikspolitikk for tidsskrifter som The New Leader, Commentary, Worldview og The New Republic. Han korresponderte med mange av de ledende skribentene og intellektuelle i sin samtid, slik som Reinhold Niebuhr, George F. Kennan og Hannah Arendt.
Han ble tildelt storkorset av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden.


== Bibliografi ==
1946 – Scientific Man versus Power Politics.
1948 – Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace.
1951 – In Defense of the National Interest.
1960 – The Purpose of American Politics.
1965 – Crossroad Papers: A Look Into the American Future. Redaktør.
1970 – Truth and Power: Essays of a Decade, 1960-70.
1983 – Essays on Lincoln's Faith and Politics. Redaktør sammen med David Hein.


== Referanser ==
Vannpolo under Asialekene 1974

Vannpolo under Asialekene 1974. Vannpolo var en av flere sporter under de sjuende Asialekene som ble arrangert i Teheran i Iran mellom 1. og 16. september 1974. Det var sjuende gangen vannpolo for menn var med i lekene. Sju lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Iran vant turneringen på bedre målforskjell. Iran vant fire kamper og spilte to uavgjort, samme som både Kina og Japan.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Página de los Juegos Asiáticos de 1974
Rune Berglund Steen

Rune Berglund Steen (født 27. juli  1974 i Porsgrunn) er en norsk forfatter og aktivist som var leder i Antirasistisk Senter fra 2013 til 2021.Han er cand.mag. med fagene idéhistorie og litteraturvitenskap og debuterte med diktsamlingen Pre-Schengensekvens. Ikke-kone-brevene på Forlaget Oktober i 2009. I 2011 utga han romanen Geriljaliv på samme forlag. Dagbladet skrev blant annet: «Allerede nå er det farlig fristende å utrope Rune Berglund Steens romandebut Geriljaliv til årets beste».
Steen er aktivist og debattant innen feltene asylpolitikk og antirasisme. Han arbeidet 1999–2007 for Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS). Fra 2010 arbeidet han som kommunikasjonsrådgiver ved Antirasistisk Senter, hvor han i 2013 overtok som leder etter Kari Helene Partapuoli. Høsten 2012 utga han en debattbok, Svartebok over norsk asylpolitikk, på Forlaget Manifest.
I 2011 mottok han Annette Thommessens minnepris som en av initiativtagerne til papirløskampanjen «Ingen mennesker er ulovlige», sammen med Jon Ole Martinsen i Selvhjelp for innvandrere og flyktninger (SEIF).


== Bibliografi ==
Pre-Schengensekvens. Ikke-kone-brevene – diktsamling (2009)
Geriljaliv – roman (2011)
Svartebok over norsk asylpolitikk – debattbok (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rune Berglund Steen Arkivert 16. september 2016 hos Wayback Machine. hos Forlaget Oktober
Maja Sokač

Maja Sokač (født Zebić, 31. mai 1982 i Split) er en kroatisk håndballspiller, som spiller for det kroatiske landslaget og for den makedonske klubben Vardar.5. juli 2014 giftet hun seg med fotballspilleren Željko Sokač som spiller for den kroatiske klubben NK Koprivnica.


== Karriere ==
Sokač startet å spille håndball for den lokale klubben, Sinj i Split-Dalmatia fylke. I 1996 gikk meldte hun overgang til fylkeshovedstadsklubben Split. Etter 8 år i klubben flyttet hun til hovedstaden Zagreb og klubben Lokomotiva Zagreb, men byttet samme sesongen klubb til Podravka Vegeta fra Koprivnica. 8. august 2011 signerte Sokač for den spanske klubben Itxako.Foruten å vinne mange kroatiske ligamesterskap og cuptroféer, spilte hun i Cupvinnercupfinalen i 2005 og EHF Cup-finalen i 2006. I Champions League spilte hun 44 kamper og scoret 131 mål.


== Meritter ==


=== Podravka Vegeta ===
Kroatisk seriemester: 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011
Kroatisk cupmester: 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011
Regional Liga:
Gull: 2009
Sølv: 2010, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maja Zebić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maja Zebić – Olympedia 
(en) Maja Zebić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maja Zebić – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Profil hos ŽRKVardar.mk
NM på skøyter, stafett

NM på skøyter, stafett var et norgesmesterskap på skøyter, som ble arrangert årlig i perioden 1987 – 1992.
Mesterskapet ble vedtatt innført på Skøytetinget under tingforhandlingene på Vettre Hotel, Asker 7.–9. juni 1985, etter forslag fra Seksjonsstyret hurtigløp (SSH) i Norges Skøyteforbund i forbindelse med innføring av NM-uke på skøyter med de 3 mesterskapene Allround-NM, Sprint-NM og Stafett-NM for både damer og herrer. Slik at seniorene og juniorene hadde hver sin NM-uke uavhengig av hverandre. Første mesterskap i Stafett-NM skulle arrangeres sesongen 1986/87.Under tingforhandlingene 1992 som fant sted på Rica Hotel, Stjørdal 12.–14. juni 1992, ble det vedtatt etter et forslag fra Grenstyret Hurtigløp (GSH) og stryke Stafett-NM som NM-øvelse.


== Medaljevinnere herrer ==


== Medaljevinnere damer ==


== NM i stafett på skøyter ==
* = flyttet fra Harstad som skulle arrangert Stafett-NM den 4. januar 1989. Herrenes mesterskap flyttet til Oslo og damenes flyttet til Sør-Fron.


== Medaljetabell ==


== Galleri ==


=== Arenaer ===

		
		


=== Løpere ===
Løpere som har vært med på vinnerlag.
Årstallene viser til årstall for bilde.

		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Medaljevinnere i norske mesterskap på skøyter – Kvinner Senior, Stafett
Medaljevinnere i norske mesterskap på skøyter – Menn Senior, Stafett Arkivert 11. september 2014 hos Wayback Machine.
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Stafett». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 99. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 11. januar 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Stafett». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 69. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 11. januar 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
From All of Us to All of You

From All of Us to All of You er en amerikansk animert TV-spesial lagd av Walt Disney Productions i forbindelse med julehøytiden. Den ble første gang vist på amerikansk TV i 1958. Produksjonen er opplagt som en kavalkade der det vises klipp av både klassiske Disney-filmer, samt ferske produksjoner. Den inneholder også et par klassiske julerelaterte kortfilmer med Donald Duck og Mikke Mus (Donald's Snow Fight, fra 1942 og Pluto's Christmas Tree, fra 1952). Programmet har utviklet seg til å bli en juletradisjon i flere land, deriblant Norge.
Programmet har en lengde på ca. 60 min og avsluttes alltid med sangen «When You Wish Upon a Star».


== Juletradisjon ==
NorgeProgrammet ble første gang vist på NRK julaften 1979 og har (med noen opphold) blitt vist nesten hver julaften siden. Fra 1989 til 1996 ble den også vist på TV3. Den har gått på NRK under tittelen Donald Duck og vennene hans, eller Donald Duck og vennene hans ønsker god jul.
SverigeDen har også blitt en juletradisjon i Sverige, der den ble sendt første gang allerede i 1960. Der har den gått under tittelen Kalle Anka och hans vänner önskar god jul (tidligere titler har vært God jul önskar Kalle Anka, Musse Pigg, Piff och Puff og God jul önskar Kalle Anka och hans vänner).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) From All of Us to All of You på Internet Movie Database 
(en) From All of Us to All of You på AllMovie
Kom bort og slå deg ned

Kom bort og slå deg ned er et musikkalbum med Stine Nilsen. Albumet ble gitt ut 16. januar 2012, og er hennes første album som soloartist.


== Sporliste ==
«Kom bort og slå deg ned»
«Skjøre strenger»
«Når du er med meg»
«Supermann»
«No er det helg»
«Heimsøkt hjerte»
«Stjerneklart»
«To som er eitt»
«Ikkje spør»
«Slå lyset på»


== Medvirkende ==
Stine Nilsen – sang og kor
Ørjan Liavåg – gitar, bass, perkusjon, kor, tangenter
Dag Wolf – steelgitar
Kristian Blø Olsen – gitar, banjo
Asbjørn brubakk – kor
Bjørnar Myhr – piano
Kåre Skare Lystad – trommer, programmering, tangenter


=== Andre medvirkende ===
Geir Rønning – duett, «Heimsøkt hjerte»
Steinar Engelbrektson – duett, «Slå lyset på»
Maron Sandvik – trommer, spor 10
Eirik Molnes Husabø – piano, gitar og kor, spor 10
Alf Rune Melby – steelgitar, spor 10
Kåre Skare Lystad – innspilling og miks
Ørjan Liavåg – miks og mastering


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Maksofon
Qiaoyuan kullkraftverk

Qiaoyuan kullkraftverk er et varmekraftverk under bygging i provinsen Guangdong, i det sørlige Kina. Det får en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW, fordelt på 2 x 600 MW kull-fyrte enheter.
Maoming kullkraftverk

Maoming kullkraftverk er et kullkraftverk i Maoming i provinsen Guangdong, i det sørlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.100 MW, fordelt på tre ulike dimensjonerte enheter som er kullfyrte.
Operatør er Guangdong Yudean Group Co.


== Eksterne lenker ==
Oversiktskart med selskapets kraftverk - Guangdong Yudean Group.
All Chinese Utility Plants – McIlvaines (kalles her Guangdong Maoming Power Plant).
Marviksveien

Marviksveien (1-127, 2-154) er en vei i bydelen Lund i Kristiansand. Veinavnet ble vedtatt i formannskapsmøte 29. oktober 1929. I dag er 119 eiendommer matrikulert til Marviksveien.
Den har sitt løp over 1 800 meter fra Østerveien ved Lund torg over Valhallatoppen til Marviksbukta i Topdalsfjorden. En rekke av bygningene på det tidligere militære området i Marvika er matrikulert til Marviksveien.
I første del av veien finnes en del forretninger, kaféer og servicefunksjoner. Her ligger Lund kirke og Valhalla omsorgssenter, mens veien i hovedsak er kranset av boliger, så vel frittliggende eneboliger som rekkehus og blokker. Wilds Minne skole er matrikulert til Marviksveien 90.
Deler av veien er sammenfallende med Fylkesveiene 23, 25 og 471.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==
Ginásio do Ibirapuera

Ginásio do Ibirapuera eller Ginásio Estadual Geraldo José de Almeida er en innendørs idrettsarena i byen São Paulo i Brasil. Arenaen ble åpnet 25. januar 1957, og har en publikumskapasitet på 10 200.I 2011 ble hallen gjenåpnet etter en større renovering. Renoveringen ga nye seter og belysning på 3 000 lux som ville tillate sendinger i HD.Ginásio do Ibirapuera var hovedarena under Håndball-VM 2011 for kvinner, hvor kampene i Brasils gruppe C og nesten alle sluttspillskampene ble spilt, unntatt seks åttendedelsfinaler og to President's Cup-kamper.


== Mesterskap ==
Panamerikanske leker 1963
Basketball-VM for kvinner 1971, 1983, 2006
Volleyball-VM for kvinner 1994
FIVB World League-finaler 1993
Interkontinentalcupen i basketball
Håndball-VM for kvinner 2011
ATP Challenger Tour-finaler 2011
Judo-VM 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ginásio do Ibirapuera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (portugisisk)
Taishan kjernekraftverk

Taishan kjernekraftverk er et kjernekraftverk bygd mellom 2009 og 2018, i Chixi i fylket Taishan i Jiangmen byprefektur, provinsen Guangdong i Kina. Ifølge planene i 2009 skulle installert effekt bli 4 320 MW fordelt på fire reaktorer. Kraftverket ble satt i kommersiell drift 13. desember 2018, og ble dermed det første atomkraftverket bygd etter EPR-malen. I 2019 produserte kraftverket 3 320 MW fordelt på to reaktorer.
Da byggingen startet i desember 2009 var dette et av de største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie. 
Det har deltakelse i joint venture fra Electricité de France, som har 30 prosents eierinteresse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Taishan nuclear power plant to be one of world's largest – Folkets dagblad engelsk utgave, 22. desember 2009.
6 dager 7 netter

6 dager 7 netter (originaltittel: Six Days Seven Nights) er en amerikansk romantisk komedie og eventyrfilm fra 1998 med Harrison Ford og Anne Heche i hovedrollene. Regi er ved Ivan Reitman.
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, men ble en forholdsvis stor publikumssuksess.


== Handling ==
Frank (David Schwimmer) tar med seg journalist-kjæresten Robin (Anne Heche) på en drømmeferie til den lille øya Makatea i Stillehavet. Alt ligger an til en romantisk uke helt til hun får en telefon fra sjefen der hun må ordne et fotooppdrag på Tahiti på kort varsel. Hun får den garvede Quinn Harris (Harrison Ford) til å fly henne til Tahiti, men på veien kommer de inn i et uvær, og blir tvunget til å nødlande på en ubebodd øy. Der får de strabasiøs tilværelse med å holde seg i live med mat og vann. Etterhvert finner de ut at det er mennesker i nærheten av øya, men disse viser seg å være moderne pirater og de må derfor søke inn i jungelen for å unnslippe. Til tross for at de er meget forskjellig begynner det å utvikle seg en romanse mellom de to.


== Om filmen ==
AnmelderneFilmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 36% på Rotten Tomatoes (2011) og 51% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner.Anmelderen på nettsiden CINERAMA gav den terningkast fire i 1999 og skrev: «Manuset følger en kjent og kjær mal - uten noe særlig originalitet men helt greit. Fotografi i et tropeparadis som dette må være rene drømmen, og filmen har masser av herlige, frodige bilder - men ikke noe veldig spennende filmatisk. Klipping er helt streit, dialogen er god, morsom og akkurat som forventet. Six Days Seven Nights er en action/drama-film som på mange måter passer like bra for begge kjønn, og selv om det aller meste av det som skjer i filmen er lett å forutse er det likevel god underholdning».
PublikumFilmen innbrakte $164,8 millioner på verdensbasis, hvorav $73,4 millioner i USA alene. Den havnet på en 25.-plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 1998 og på en 27.-plass i USA. Produksjonskostnadene er estimert til $70 millioner.
PriserFilmen vant en BMI Film Music Award (til Randy Edelman) og en Blockbuster Entertainment Award (til Harrison Ford).


== Rollebesetning ==
Harrison Ford – Quinn Harris
Anne Heche – Robin Monroe
David Schwimmer – Frank Martin
Jacqueline Obradors – Angelica
Temuera Morrison – Jager
Allison Janney – Marjorie, Robins sjef
Douglas Weston – Philippe Sinclair, Resort Manager
Cliff Curtis – Kip
Danny Trejo – Pierce
Ben Bodé – Tom Marlowe, Helikopter pilot
Derek Basco – Ricky, Helikopter bemanning
Amy Sedaris – Robins sekretær


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Six Days Seven Nights på Internet Movie Database 
(no) Six Days Seven Nights hos Filmfront 
(sv) Six Days Seven Nights i Svensk Filmdatabas 
(da) Six Days Seven Nights i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Six Days Seven Nights på Allociné 
(nl) Six Days Seven Nights på MovieMeter 
(en) Six Days Seven Nights på AllMovie 
(en) Six Days Seven Nights på Turner Classic Movies 
(en) Six Days Seven Nights på Rotten Tomatoes 
(en) Six Days Seven Nights på Metacritic
Slaget om Megiddo

Slaget ved Megiddo var et slag ved Megiddo i osmansk Palestina (i grensetraktene av nåværende Israel og Syria) mellom 19. september og 1. oktober 1918. Det er noen ganger kjent som slaget om Nablussletta. Slaget og det påfølgende gjennombruddet markerte slutten på kampene i Sinai og Palestina under første verdenskrig.
De allierte styrkene var ledet av Edmund Allenby og besto hovedsakelig av britiske, indiske, australske og newzealandske styrker. Det var også en liten kontingent med franske og armenske styrker, samt en arabisk opprørsbevegelse som skapte store problemer i de osmanske kommunikasjonslinjene. På motsatt side var den osmanske armegruppen Yildirim (Tordenbrak) samt en tysk kontingent.
Slaget ved Megiddo var preget av mobil krigføring, i motsetning til de statiske slagene på vestfronten. De allierte lykkes i å ødelegge en hel osmansk armegruppe for relativt små egne tap. Bakgrunnen til suksessen er at Allenby klarte å bruke den arabiske opprørsbevegelsen til sin fordel, på tross av at denne hadde svært sprikene politiske mål. Dessuten gjorde han god bruk av fly og kavaleri.
PH-hjelmen

P-hjelmen, PH-hjelmen og PHG-hjelmen var blant de første typen gassmasker i bruk i den britiske hæren under første verdenskrig. Maskene skulle beskytte soldatene mot klor-, fosgen- og tåregass. Snarere enn å ha et separat filter som filtrerte ut kjemikalene var PH-hjelmen en hette som var satt inn med kjemikaler som nøytraliserte gassen.
P-hjelmen (offisielt Tube Helmet) dukket opp i juli 1915 og erstattet den enklere Hypo-hjelmen.
PH-hjelmen erstattet P-hjelmen i oktober 1915 og var satt inn med heksamin som gav bedre vern mot fosgene gasser. Det ble laget rundt 14 millioner masker og de var i bruk frem til slutten av krigen blant støttetroppene.

PHG-hjelmen kom i januar 1916 og liknet på PH-hjelmen, men hadde en ekstra munnstykke laget av gummisvamp som beskyttet bedre mot tåregass. Rundt en og en halv million masker av denne typen ble produsert i 1916-1917.
Machine Gun Corps

Machine Gun Corps (MGC) var et korps i den britiske hæren under første verdenskrig. Korpset ble etablert i oktober 1915 for å utnytte maskingeværene på vestfronten mer effektivt. De britiske stridsvognene var først del av MGCs Heavy Branch før de ble skilt ut i et eget stridsvognskorps (Royal Tank Regiment). MGC ble oppløst i 1922.


== Historikk ==
Ved krigsutbruddet i august 1914 var den britiske overkommandoen helt overbevist om det taktiske potensialet for maskingeværer. BEF hadde derfor bare en maskingeværtropp med to maskingeværer i hver infanteribataljon eller kavaleriregiment. I november 1914 ble Motor Machine Gun Service opprettet som en del av Royal Artillery og besto av maskingeværbatterier oppsatt på motorsykkel. Dessuten ble det satt opp en maskingeværskole i Frankrike.
Etterhvert ble det klart at maskingeværene var mest effektive som del av større enheter og bemannet av mannskaper med spesiell trening i bruk av maskingeværene. Derfor ble Machine Gun Corps dannet i oktober 1915.
Infanteridelen av MGC var den helt klart største og besto av maskingeværavdelingene som ble overført fra infanteribataljonene. Disse ble gruppert i maskingeværkompanier med tre kompanier i hver divisjon. I 1917 fikk divisjonene et fjerde maskingeværkompani. I februar/mars 1918 ble disse kompaniene organisert inn i maskingeværbataljoner.
Rundt 170 500 soldater og offiserer tjenestegjorde i MGC og av dem ble 62 049 såret, inklusive 12 498 drept. Dette gav korpset tilnavnet «the Suicide Club» («selvmordsklubben»).
Etter krigen ble MGC omorganisert i mindre enheter samtidig som hæren ble redusert i størrelse. Korpset var i aktiv tjeneste i flere av de påfølgende krigene, slik som den russiske borgerkrigen, den Tredje anglo-afghanske krig og i trefninger i Den nordvestlige grenseprovinsen i Britisk India.
Estadio Xalapeño

Estadio Xalapeño er et stadion i den meksikanske byen Xalapa. Det befinner seg like sør for byens sentrum. Det blei innvia 5. mai 1922. I 1925 blei tribunene bygd ut. Stadionet brukes mest til fotball og friidrett.


== Eksterne lenker ==
(en) Estadio Xalapeño – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Francisco Javier Clavijero botaniske hage

Francisco Javier Clavijero botaniske hage (spansk: Jardín Botánico Francisco Javier Clavijero) er en botanisk hage i utkanten av den meksikanske byen Xalapa. Den befinner seg nær Cofre de Perote, 2,5 km fra den gamle motorveien til Coatepec. Den dekker et areal på 38 hektar, hvorav 30 er beskytta skog på en tidligere kaffeplantasje, og 8 er botaniske utstillingsområder. Den blei åpna i 1975.


== Se også ==
Francisco Javier Clavijero


== Eksterne lenker ==
Francisco Javier Clavijero botaniske hage hos Botanic Gardens Conservation International
Bartekopp

Bartekopp eller mustasjekopp, er en kopp med en liten innsatt plate som skal hindre barten å komme i berøring med drikken. Bartekopper er utviklet i England i andre halvdel av 1800-tallet og er senere produsert i mange land. Bartekopper er helst laget i porselen. De er gjerne rikt dekorert, er oftest litt større enn vanlige kaffekopper og har nok vært populære gavegjenstander, særlig til menn med knebelsbart. Fra Porsgrunds Porselænsfabrik finner vi første gang bartekopper i priskuranten fra 1908, men dekornummeret på en bevart kopp tyder på at den er produsert allerede i 1902.


== Litteratur ==
Halvorsen, Josef og Larsen, Kjell Egil (1997): "Gammelt Porsgrund" Klenodier verd å eie. Porsgrunn. ISBN 82-992998-2-9.
Tunander, Britt (1986): Illustrerat Antiklexikon. Stockholm. ISBN 91-27-01633-1
Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Bartekopper i DigitaltMuseum
«Moustache cup». Europeana. Besøkt 21. august 2012. 


== Noter ==
Buljongkopp

Buljongkopp er en kopp til å drikke eller spise buljong eller suppe av. Buljongkopper er gjerne lave og vide, og de har to hanker og skål. Buljongkopper er laget av keramikk og rommer gjerne fra 0,2 til 0,4 liter.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Buljongkopp fra Porsgrunds Porselænsfabrik i DigitaltMuseum
Tarnobrzeg

Tarnobrzeg er en by ved Wisłas høyre bredd i Subkarpatiske voivodskap i Polen. 
I Tarnobrzeg finnes distriktsadministrasjon og domstol. Dominikanerklosteret er fra 1672. Byen tilhørte Galicia under Østerrike-Ungarn. Stedet hadde i 1900 3332 polske innbyggere, for det meste jøder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tarnobrzeg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tarnobrzeg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tanganyika (andre betydninger)

Tanganyika var et land i Øst-Afrika, og utgjør i dag fastlandsdelen av Tanzania.
Tanganyika kan også referere til:

Tanganyikasjøen
Tanganyikaterritoriet, britisk territorium i Øst-Afrika
Tanganyika, provins i Den demokratiske republikken Kongo
Tanganyika, amerikansk film fra 1954