jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Walking with Cavemen

Walking with Cavemen er et britisk dokumentar- og faktaprogram som ble produsert av BBC, og vist på samme kanal i 2003. Walking with Cavemen er laget av omtrent samme team som naturdokumentarene Dinosaurene kommer tilbake, Villdyra kommer og Monstrenes tid – Livet før dinosaurene og utgjør en del av Walking with...-serien, selv om serieskaper Tim Haines som har laget alle de andre programmene i rekken ikke var involvert.
Walking with Cavemen fokuserer på menneskenes evolusjon helt fra apemennesker som australopithecus afarensis til nåtidsmennesker (homo sapiens). Dokumentaren er framstilt som en helt vanlig naturdokumentar, med Robert Winston som drar tilbake i tid for å studere våre forfedre. Hver episode hopper et par millioner eller hundretusener år frem i tid for å se på utviklingen. Episodene følger ofte flere menneskeraser.


== Episoder ==


=== Episode 1: «First Ancestors» ===
Episode 1 framstiller 3,2 millioner år siden i Etiopia, og fokuserer på australopithecus afarensis. Episoden forteller historien om den berømte Lucy og hennes slektninger. På slutten av episoden dør Lucy, og hennes baby blir tatt vare på av Lucys eldre søster, og enda senere blir Lucys skjelett funnet.


=== Episode 2: «Blood Brothers» ===
Episode 2 framstiller 2 millioner år siden i Øst-Afrika, og fokuserer på paranthropus boisei, homo habilis og homo rudolfensis. Det vises at homo habilis hadde mer utviklet hjerne enn paranthropus boisei, fordi h. hablis er alteter og p. boisei er planteeter. Episoden viser også homo rudolfensis, som ligner på h. habilis. På slutten av episoden vises det at h. hablis utvikler seg til homo ergaster.


=== Episode 3: «Savage Family» ===
Episode 3 framstiller først 1,5 millioner år siden i Kenya, og fokuserer på homo ergaster. Det ble vist at h. ergaster begynte å knytte sosiale bånd, og at de etter hvert spredde seg til Asia, og utviklet seg til homo erectus, som ble framstilt 500 000 år siden i Kina. På slutten av episoden forklarer Robert Winston at disse menneskene utviklet større hjerne, og begynte å forestille seg ting som de kunne få bruk for, for eksempel ild.


=== Episode 4: «The Survivers» ===
Episode 4 framstiller først 400 000 år siden i Europa, og fokuserer på homo heidelbergensis. H. heidelbergensis vises å leve i Storbritannia, og vises også å være intelligent, men ikke intelligent nok til å se ting som annet enn «her og nå». Etter dette vises det hvordan neanderthalere levde og jaktet for 30 000 år siden, fortsatt i Europa, men nå i istiden. Neandertalere viser seg også å være intelligente, men de mangler å se for seg ting slik som moderne mennesker. Til slutt ser vi moderne mennesker i Afrika, representert som san, før den menneskelige utvandringen.


== Se også ==
Dinosaurene kommer tilbake
Villdyra kommer
Monstrenes tid – Livet før dinosaurene
Portalen


== Eksterne lenker ==
Walking with Cavemen hos BBC
Walking with Cavemen hos Internet Movie Database
Cæciliaforeningen (København)

Cæciliaforeningen var en dansk musikkforening opprettet i 1851 av komponisten Henrik Rung. Foreningen dyrket et repertoar som strakte seg fra renessansens store vokalverk og til Rungs egen tid. Cecilianismen var en romantisk reformbevegelse som i første halvdel av 1800-tallet virket for en kirkemusikk hvor inspirasjonen skulle søkes i renessansens vokalpolyfoni. I Danmark var den til særlig inspirasjon for Thomas Laub som vanket hjemme hos Rung.
Foreningens formenn:

1851–1871 – Henrik Rung, stifter
1871–1877 – Holger Simon Paulli
1877–1912 – Frederik Rung, sønn av H. Rung
1912–1934 – P.S. Rung-Keller, søstersønn av F. RungForeningen ble oppløst i 1934 og i 1945 mottok musikkavdelingen på Det Kongelige Bibliotek foreningens omfattende arkiv med materiale til ca. 470 verk med partiturer og ca. 30 000 stemmer.


== Eksterne lenker ==
Cæciliaforeningen i Nordisk familjebok
Hos Det Kongelige Bibliotek
Henrik Rung

Henrik Rung (født 31. mars 1807, død 12. desember 1871) var en dansk komponist, sangpedagog og dirigent.
Rung ble født i København, men bodde i Næstved i oppveksten. I 1825 kom han tilbake til København hvor han blant annet fikk undervisning i musikkteori av C.E.F. Weyse. I 1828 ble han elev på kontrabass i Det Kongelige Kapel og i 1834 fikk han ansettelse som kongelig kapelmusikus. 
I 1837 mottok han et reiselegat til Italia, hvor han studerte italiensk vokalmusikk og skrev av en lang rekke ikke-utgitte verk fra den italienske renessaneemusikken. Da han kom tilbake til Danmark ble han i 1842 syngemester på Det Kongelige Teater og sanglærer.
I 1851 stiftet han kormusikkforeningen Cæciliaforeningen. 
Rung var en flittig komponist som skrev operaer, syngespill og flere hundre sanger og romanser. Mest kjent er nok I Danmark er jeg født, men han skrev også melodi til kjente salmer som Alt står i Guds Faderhånd og  Kirkeklokke, ej til hovedstæder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Rung – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Henrik Rung hos Sceneweb 
(en) Henrik Rung på Discogs 
(en) Henrik Rung på MusicBrainz 
(en) Henrik Rung på AllMusic 
(da) Biografi i DBL
(da) Sanger i Wikisource
Walter Schwabl

Walter Schwabl (født 12. august 1949 i Schwarzach im Pongau) er en østerriksk tidligere skihopper. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1966–1976, med 15.-plass i 1975/76 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 8.-plass i Innsbruck 4. januar 1976. Han ble nummer 9 i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1973.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Schwabl – FIS (skihopping)
Shi Yunsheng

Shi Yunsheng (kinesisk: 石云生; født 1940 i Fushun i provinsen Liaoning i Kina) er en general i Folkets frigjøringshær i Folkerepublikken Kina. Han var øverstkommanderende for Frigjøringshærens marine fra 1996 til 2003.
Han var tidligere øverstkommanderende for Sørhavsflåtens luftstyrker og ble forfremmet til nestkommandør for hele marinens flyvåpen i 1990. To år etter ble han nestkommandør for hele marinen. I november 1996 ble han øverstkommanderende for marinen, og forfremmet til full admiral i 2000. Han ble avsatt etter en ubåtulykke i mai 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shi Yunsheng hos China Vitae
Kloster Unser Lieben Frauen

Kloster Unser Lieben Frauen er et klosteranlegg i gamlebyen i Magdeburg, i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Bygningene regnes blant de mest betydningsfulle romanske anlegg i Tyskland og ligger i umiddelbar nærhet til Magdeburger Dom og byens sentrum.
Det opprinnelige klosteret ble grunnlagt en gang mellom 1015 og 1018 og bygningene ble sannsynligvis oppført i tre. Klosteret blir idag brukt som byens kunstmuseum og til konserter. 


== Eksterne lenker ==
(en) Monastery Unser Lieben Frauen Magdeburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hjemkomsten til Johanne

Hjemkomsten til Johanne er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i mai 2011.


== Sporliste ==
«Hjemkomsten til Johanne»
«Vinger av fred»
«Lindas restaurant»
«Ingen er som deg Thaiti»
«Eg hadde engang en båt»
«Posten skal frem»
«Sangen til bygda»
«Jambalaya»
«Skylden må vi dele begge to»
«De nære ting»
«Kun en gylden ring»
«Siste mohikaner»
Reza Hoda Saber

Reza Hoda Saber (persisk: رضا هدی صابر‎; født 1959, død 2011) var en iransk journalist og aktivist mot det muslimske regimet i Iran.
Saber var tidligere blitt arrestert to ganger for opposisjonsaktivitet mot det iranske regimet og han ble arrestert for tredje gang den 2. august 2009. Saber døde av et hjerteinfarkt mens han var innsatt i et iransk fengsel uten rettferdig rettergang og dom. Journalist-kollegaer sendte ut en erklæring etter Sabers dødsfall der de anklaget den islamske republikkens regjering for å forårsake dødsfallet, blant annet fordi de forsømmet Sabers medisinske behov og fordi han ikke fikk nok mat og vann.


== Referanser ==
John Broman

John Broman (født ca. 1958) er en amerikansk tidligere skihopper fra Duluth, Minnesota. Han deltok i verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1979-1983, og var den første amerikaner som vant et verdenscuprenn. Hans eneste verdenscupseier kom i storbakken i Thunder Bay 22. februar 1981. Sammenlagt i verdenscupen var 18.-plass i 1980/81 hans beste plassering. I Hoppuka fikk han ingen toppresultater, og hadde 61.-plass i 1980/81 som beste sammenlagtplassering.
I VM i Oslo i 1982 ble han nummer 16 i storbakken, 43 (av 59 deltakere) i normalbakken, og var på det amerikanske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen. Han ble nummer 37 (av 47 deltakere) i VM i skiflyging i Planica i 1979 og nummer 28 (av 38 deltakere) i Oberstdorf i 1981.
John Broman ble nasjonal mester i 1976.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
New York Times: Big Leap Forward (2. mars 1981, besøkt 13. juni 2011)
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 (besøkt 13. juni 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) John Broman – FIS (skihopping)
Bernard Moullier

Bernard Moullier (født 27. september 1957) er en fransk tidligere skihopper. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1978-1980, og ble nummer 25 sammenlagt i verdenscupen den første sesongen, 1979/80. Han var tre ganger blant de 10 beste i enkeltrenn i verdenscupen – best var 2.-plass i normalbakken i Thunder Bay 19. januar 1980. I Hoppuka fikk han ingen toppresultater, og hadde 67.-plass i 1979/80 som beste sammenlagtplassering. I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 24 i normalbakken og nummer 37 i storbakken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Bernard Moullier Arkivert 20. august 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 13. juni 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Moullier – Olympedia 
(en) Bernard Moullier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bernard Moullier – FIS (skihopping)
Sunaina Jassal

Sunaina Jassal fra Skjetten debuterte som skuespiller i filmen Venner for livet da hun var 12 år.I filmen spiller Jassal rollen «Nila», klatrer i fjell, kaster seg utfor avgrunner og temmer en okse på 1100 kilo (spilt av NRF-oksen 5739 Aalstad) fra Stange gård).
«Nila» er en indisk flyktningejente som sammen med oksen Samson treffer bygutten Petter (Magnus Solhaug), hunden Leo og sammen løser de bygdas mysterium.
BA gengir handlingen i filmen kort slik:  «Et møte med en hund som skambankes av den lokale bensinstasjoneieren (Thorbjørn Harr), en indisk jente fra det nærliggende asylmottaket (Sunaina Jassal) som har temmet Norges desidert største okse og et raid av biltyverier gir likevel mer spenning enn godt er for Petter.»
Jassal var 13 år da filmen hadde norgespremiere 18.02.2005.
Aldersgrense for filmen var 7 år.
26. mai 2005 hadde filmen solgt 175 031 billetter.Sammen med den andre tobente hovedrolleinnehaveren (Magnus Solhaug) ble hun omtalt som «filmens store beholdning», fikk kritikk for å spille godt og naturlig
Romsdals Budstikke skrev at Solhaug og Jassal gjorde en god jobb og karakteriserte "Venner for livet" som både spennende og engasjerende sett fra barnas perspektiv.
Mediehuset Nettavisen beskrev «Magnus Solhaug og Sunaina Jassal som lysende debuterer - så naturlig at de voksne skuespillerne til tider virker tilgjorte», mens iTromsø mente at de voksne i filmen ble temmelig karrikerte i sine roller.
VG ga også Jassal gode kritikker for sin rolle og imponerte og betok med hvordan hun håndterte oksen Samson.
VG mente også at de voksne spilte stivt og teatralsk umedgjørlig, men at barna og dyrene spilte «[l]ett og ledig, intenst og spennende, så naturlig at man fryder seg.»
Romerikes blad skrev at Jassal spilte som om hun aldri hadde gjort annet.I november 2005 ble hun for rollen i Venner for livet kåret til «Beste unge skuespiller» på Barne- og ungdomsfilmfestivalen i Sotsji i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sunaina Jassal på Internet Movie Database 
(en) Sunaina Jassal hos The Movie Database
Rune Markhus

Rune Markhus (født 17. april 1972) er en norsk illustratør. Han har blant annet arbeidet med reklame, plateomslag og bøker,  deriblant Nicolai Houms bildebok Når alle sover (2011). Han utformet også Qvistens animasjonsinnslag i spillefilmen  i Fatso (2008).
Motivene er gjerne humoristiske med enkle, ofte tegneserieinspirerte figurer. Tegningene er oftest utført med tusj eller blyant i sikker, presis og elegant strek og effektfullt forklart og dekorert med grafiske fargeflater.
På prisutdelingen Årets vakreste bøker i 2012 mottok Rune Markhus gull i kategorien Fakta og oppslag/Barne- og ungdomslitteratur, for boka Dataspill av Maren Agdestein og Bår Stenvik.


== Illustrasjoner i andres bøker ==
2011: Nicolai Houm: Når alle sover
2011: Maren Agdestein og Bår Stenvik: Dataspill
2012: Siv Wyller: Hockeysveis fører til dårlige rim
2013: Charlotte Bråten: FrøetPlateillustrasjonerdeLillos: Lykkelig fyr/Tapetser meg i gangen før du går (2012)
deLillos: Vi er på vei, vi kanke snu (2012)


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Rune Markhus i BIBSYS
Nettpresentasjon
Årets vakreste bøker 2012 (Aftenposten.no 29.03.12)
Sigmund Tjelle

Sigmund Tjelle (født 1955) er en norsk journalist og redaktør fra Tjelle i Romsdal.
Han er redaktør i avisa Fylket i Molde 1996-99. Redaktør og daglig leder i avisa Driva på Sunndalsøra fra 1. mars 2010.
CONCACAF Gold Cup for menn 2011

CONCACAF Gold Cup for menn 2011 var den ellevte utgaven av det nord-, mellomamerikanske og karibiske fotballmesterskapet CONCACAF Gold Cup for menn. Mesterskapet blei avholdt fra 5. til 25. juni i USA. Den regjerende mesteren Mexico vant turneringa etter å ha slått USA 4–2 i finalen, som blei spilt på Rose Bowl i Pasadena i California. De kvalifiserte seg dermed også til FIFAs konføderasjonscup 2013. Turneringas toppskårer blei Mexicos Javier Hernández med sju mål.


== Deltakernasjoner ==


== Arenaer ==
Alle kampene på hver kampdag spilles på samme arena, og hver arena brukes bare én dag. Arenaene er de samme som under mesterskapet i 2009.


== Gruppespill ==
De to beste fra hver gruppe, pluss de to beste treerne, går videre til kvartfinalene.


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Rangering av treerne ===
De to beste av laga som havner på tredjeplass i sin gruppe, går videre til kvartfinale.


== Sluttspill ==
Finalen mellom Mexico og USA spilles lørdag 25. juni kl. 18.00 lokal tid (UTC–7).

*Honduras vant 2–4 på straffespark.**Panama vant 5–3 på straffespark.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2011 CONCACAF Gold Cup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Encyclopedia of Life

Encyclopedia of Life (EOL) er en gratis og åpen encyklopedi ment å dokumentere alle 1,9 millioner kjente levende biologiske arter. Nettsiden er et samarbeidsprosjekt sammensatt av en rekke eksisterende databaser, og fra eksperter og andre interesserte i hele verden. Målet er å bygge opp en «uendelig utvidbar» side for hver art, som skal inkludere video, lyd, bilder og grafikk, i tillegg til tekst. I tillegg skal encyklopedien inkludere Biodiversity Heritage Library, som vil bestå av digitaliserte kopier av alle verdens dominerende naturhistoriske biblioteker. Prosjektet er støttet med 50 millioner Amerikanske dollar, ledet av MacArthur Foundation og Sloan Foundation.
EOL åpnet den 26. februar 2008 med 30 000 oppføringer. Nettsiden ble svært populær og ble overkjørt med 11 millioner treff.Prosjektetes styringsgruppe har representanter fra Biodiversity Heritage Library consortium, Field Museum, Harvard University, MacArthur Foundation, Marine Biological Laboratory, Missouri Botanical Garden, Sloan Foundation, og Smithsonian Institution.


== Formål ==
Informasjon om en mange biologiske arter finnes allerede i en rekke ulike kildeverkt, og spesielt informasjon innen megafauna. En samling av tilgjengelig data på alle 1,9 million kjente arter er forventet å ta rundt 10 år. Per oktober 2009 hadde EOL 1 500 000 sider, hvorav nær 200 000 har tekst eller bilder fra etablerte kunnskapskilder. Sentralt i prosjektet er kartleggeing og indeksføring av informasjon samlet i andre verker, inkludert ITIS, Catalogue of Life, Fishbase og samlingen fra prosjektet Assembling Tree of Life av NSF, AmphibiaWeb, Mushroom explorer, micro*scope, og så videre. Fokus i første fase vil være eksisterende arter, men siden vil også utdødde arter bli inkludert. Ettersom oppdagelsen av nye arter er forventet å fortsette (nåværende frekvens er ca 20 000 per år), vil EOL vokse kontinuerlig. Gjennom systematisk biologi og molekylærbiologi kan nye veier mot idetifisering finne sted, og frekvensen i oppdagelsen av nye arter vil kunne stige. Spesielt er dette ventet innen mikrobiologi, og da bakterier, arkebakterier og virus. 
EOL ønsker å være et verktøy for studenter, forskere og publikum for øvrig, og målet er at sidene skal bli flerspråklige.


== Ressurser og partnere ==
EOL har inngått avtaler med en rekke kilder for informasjon, inkludert Wikipedia, Flickr og (fra september 2012) også den norske Artsdatabanken.


== Se også ==
Wikispecies


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) PediaPress - Encyclopedia of Life – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«A Leap for All Life: World’s Leading Scientists Announce Creation of “Encyclopedia of Life”». Encyclopedia of Life. 9. mai 2007. 
The Encyclopedia of Life - Introductory video from May 2007
Janne Väätäinen

Janne Henrik Väätäinen (født 6. mars 1975 i Kuopio) er en finsk tidligere skihopper som representerte Puijon Hiihtoseura.


== Karriere som skihopper ==
Han var på det finske laget som ble verdensmestere i lagkonkurransen i junior-VM i Vuokatti i 1992, og var også på det finske laget som tok sølvmedaljer i lagkonkurransen i junior-VM i Reit im Winkl i 1991. Han debuterte i verdenscupen med 44.-plass (av 60 deltakere) i Lahtis 29. februar 1992. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 18.-plass i 1993/94. Samme sesong ble han nummer 9 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Kuopio 28. februar 1996.
Väätäinen ble nummer 30 i normalbakken i OL på Lillehammer i 1994, og var på det finske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Planica samme år ble han nummer 14. Hans siste verdenscuprenn var i Kuopio i desember 2000.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Karriere som trener ==
Han ble trener for det finske B-landslaget i 2002. I 2004 ble han trener for A-landslaget, og overtok som hovedtrener etter Tommi Nikunen i 2008. Han sluttet i 2010, og ble trener i Japan.


== Referanser ==


== Kilder ==

(en) Janne Väätäinen – Profil og OL-resultater på sports-reference.com.  (besøkt 13. juni 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
YLE: Janne Väätäinen: Japani kiinnostaa (finsk, 21. mars 2010, oppdatert 22. mars 2010, besøkt 13. juni 2011)
Skijumping-news.com: Janne Väätäinen stays in Japan (16. april 2011, besøkt 13. juni 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Janne Väätäinen – Olympedia 
(en) Janne Väätäinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Janne Väätäinen – FIS (skihopping)
Belo Monte vannkraftverk

Belo Monte vannkraftverk er et planlagt kompleks av demninger, kanaler og tilhørende kraftverk i elva Xingu i delstaten Pará, plassert i det nordlige Brasil. Planlagt installert kapasitet blir 4 571 – 11 233 MW, og dermed blir dette det nest største vannkraftverket i Brasil ved eventuell ferdigstillelse. Det er betydelig hjemlig og internasjonal motstand mot prosjektet, begrunnet i effektene for omkringboende urfolk og vassdragets økologi. Etter tidlige forstudier utført av Eletrobras i 1975 ble prosjektet skrinlagt til 1990-tallet, hvor nye design ble utredet med konsekvensanalyse i 2002 og 2008, og byggesøknad med kontraktsinngåelse 26. august 2010. Endelig byggeløyve ble innvilget 1. juni 2011.
Det planlegges tre demninger med kraftverk i Xingu-elven på dette stedet, hvor Belo Monte og Bela Vista skal demme opp et reservoar, og Pimental et annet:

Don Canais-reservoaret – areal 108 km², volum 1.889.000.000 m³
Belo Monte – høyde 90 m, damlengde 3 545 m, effekt 11.000 MW
Bela Vista – høyde 33 m, damlengde 351 m
Calha do Xingu-reservoaret – areal 333 km², volum 2.069.000.000 m³
Pimental – høyde 36 m, damlengde 6 248 m, effekt 233 MWTurbinene skal leveres av Andritz AG og Alstom. Konsortiet som bygger anlegget eies 49,98% av Eletrobras, og 50,02% av en rekke andre investorer.
Det er anslått at kapasitetsutnyttelsen vil være bare ca 39% (dvs 4 571 MW) i snitt gjennom året, på grunn av spesielt lav utnyttelse i juli-oktober (11%).
Denne delen av Xingu-vassdraget kalles «Volta Grande» (Den store svingen), og tilhører urbefolkningen. Om lag 20 000 mennesker vil måtte flytte, beboere i kommunene Altamira og Vitória do Xingu. Det antas at utbygging vil redusere vannføringen, fiskebestanden, og vegetasjonen nedenfor anlegget. Blant aktivistene som har protestert mot byggingen er blant andre artisten Sting og filmskaperen James Cameron.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Belo Monte Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
AHE Belo Monte hos Eletrobras
Belo Monte campaign hos International Rivers
Belo Monte Dam hos Amazon Watch
Movimento Xingu Vivo para Sempre page (portugisisk)
Summary and History of the Belo Monte Dam hos Rainforest Foundation
Protestbrev fra 140 miljøorganisasjoner til Brasils president, 10. mars 2010.
Tug-of-War over Belo Monte Dam - Latin Business Chronicle, 28. februar 2011.