jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Augustin Pyramus de Candolle

Augustin Pyramus de Candolle (født 4. februar 1778 i Genève, død 9. september 1841) var en anerkjent botaniker fra Sveits. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Candolle sin familie nedstammet opprinnelig fra en av de gamle familiene som var bosatt i Provence i Frankrike, men som hadde flyttet til Genève på slutten av det 16. århundre for å unnslippe religiøs forfølgelse fra myndighetene og kirkens menn. I en alder av syv år fikk Candolle et alvorlig tilfelle av hydrocephalus, som i betydelig grad påvirket store deler av hans barndom. Han skal likevel hatt en stor evne til læring og han kunne meget lett ta til seg kunnskap. Candolle viste store egenskaper innenfor litteratur og han hadde en stor evne til å skrive fine dikt. 


=== Botanisk innsats ===
Candolle oppdaget at planter har en nær-24-timers syklus i konstant lys, noe som tilsier at en intern biologiske klokke eksisterer blant planter. I 1796 flyttet Candolle til Paris etter å ha mottatt invitasjon fra den franske geologen Déodat Gratet de Dolomieu. Candolles botaniske karriere begynte med hjelp fra René Louiche Desfontaines, som anbefalte Candolle for arbeide med herbariet til Charles Louis L'Héritier de Brutelle sommeren 1798. Den posisjonen forhøyet Candolle sitt omdømme for omverdenen. Candolle etablerte sitt første genus, Senebiera, i 1799. 
Candolles første arbeider var Plantarum Historia Succulentarum (fire bind, 1799) og Astragalogia fra 1802. I 1806 publiserte Candolle verket Synopsis Plantarum in flora Gallica descriptarum. Candolle tilbrakte deretter de neste seks somrene med å kartlegge store deler av landbruket i Frankrike etter anmodning fra den franske regjeringen, og verket fra dette omfattende arbeidet ble publisert i 1813. I 1807 ble Candolle utnevnt til professor i botanikk ved det medisinske fakultetet ved Universitetet i Montpellier. Candolle er kjent for å ha satt Charles Darwin på sporet av evolusjonsteorien, som Darwin senere ble verdenskjent for.
Candolle tilbrakte resten av sitt liv i et forsøk på å utdype og fullføre sitt naturlige system for botaniske klassifiseringer. Candolle publiserte de innledende arbeidene i Regni vegetabillis systema Naturale, men etter to bind innså han at han ikke kunne fullføre prosjektet i en så stor skala som først var planlagt. Derfor begynte Candolle å arbeide på det noe mindre omfattende verket Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis, som ble publisert i 1824. Candolle var imidlertid bare i stand til å fullføre omtrent to tredjedeler av hele det planlagte verket. Likevel var han i stand til å karakterisere over hundre familier av planter, og han kunne dermed bidra til å kartlegge det empiriske grunnlaget for generell botanikk. 
Augustin de Candolle døde den 9. september 1841 i Genève, etter å ha vært syk i mange år. Candolle var 63 år gammel da han døde.
DC. er den offisielle autorforkortelsen.


== Referanser ==
Emile Taddéoli

Emile Taddéoli (født 8. mars 1879 i Genève, Sveits, død 24. mai 1920 i Romanshorn) var en sveitsisk pionér innenfor luftfart. 
Taddéoli var blant annet aktiv som pilot, flyinstruktør, testpilot og han var trolig også den mest fremtredende pioner innenfor bruken av sjøfly i Sveits. Emile Taddéoli hadde stor lidenskap for motorer og elektronikk og han begynte som mekaniker allerede i svært ung alder. Han hadde noe suksess som syklist under Vélodrome i Varambé (GE) i 1893 og 1894 og som motorsyklist (som han designet en prototype for), mekaniker og bilfører mellom 1895 og 1909. Han ble så tiltrukket av luftfart, som allerede var svært populært i Sveits på begynnelsen av 1900-tallet. 
I juli 1919 ble Taddéoli utpekt til direktør for Avion Tourisme SA. Den 12. oktober 1919 begynte han som flyger av sjøfly ved Ad Astra Aero SA. Den 7. april 1920 gjennomførte Taddéoli en banebrytende prestasjon da han krysset de sveitsiske Alpene. Han fløy mellom byene Lugano og Genève på 85 minutter med én passasjer, Eric Debétaz, om bord. 
Taddéoli døde i mai 1920, i en alder av 41 år. I 1932 ble et monument reist ved hans grav i Genève. Et tog ble oppkalt til minne om Emile Taddéoli.


== Referanser ==
Charles Samuel Bovy-Lysberg

Charles Samuel Bovy-Lysberg (født 1. mai 1821 i Genève i Sveits, død 14. februar 1873) var en sveitsisk pianist og komponist. Han er også kjent under navnet Charles Lysberg. 
Lysberg fikk sin første musikkopplæring ved forskjellige musikkskoler i Genève og i 1835 dro han til Paris, der han studerte under ledelse av anerkjente musikere som Frédéric Chopin og Franz Liszt. Lysberg giftet seg i 1848 og bosatte seg etter giftermålet i sin kones slott i Dardagny, som ligger i nærheten av Genève. Lysberg var bosatt der resten av livet, og holdt flere konserter i Genève og de​​ omkringliggende byene, i tillegg til å arrangere flere konserter med en rekke andre musikere. Han publiserte også sin egen musikk. 
Lysberg underviste også i musikk ved det anerkjente Conservatoire de Musique de Genève i 1848 og 1849 og igjen mellom 1870 og 1973. Lysberg komponerte mer enn 150 musikalske verk, de fleste av disse stykkene var korte verker som egnet seg best for piano. Stykkene var veldig populære i Genève på Lysbergs egen tid, men de fleste av dem er nesten helt glemt i dag. En gate i Genève ble oppkalt til minne om Lysberg og ble omdøpt til rue Bovy-Lysberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Bovy-Lysberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på Discogs 
(en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på MusicBrainz 
(en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på AllMusic
James Wolfe

James Wolfe (født 2. januar 1727 i Westerham, Kent, England, død 13. september 1759 i  Québec,  Ny-Frankrike) var en offiser (general) i den britisk hæren, kjent for opplæringsreformene sine, men mest kjent for seieren over franskmennene i Canada i Ny-Frankrike og opprettelsen av det britiske styret deretter. Han var sønn av en utmerket general og gikk inn i militærtjeneste i ung alder, og var tidlig i krig på kontinentet under den østerrikske arvefølgekrig. Han tjente i Flandern og Skottland, der han tok del i handlingene mot jakobineropprøret. Han gjorde det godt, men da freden kom i 1748 var han de neste åtte årene i garnisonstjeneste i Det skotske høylandet. 
Da sjuårskrigen brøt ut i 1756 ga det Wolfe nye muligheter for avansement. Han tok del i det mislykkede raidet mot Rochefort i 1757 ledet av William Pitt, som utpekte ham til nestkommanderende under erobringen av Louisbourg. Etter at denne operasjonen ble en suksess, ble han kommandant over en styrke som skulle seile opp St. Lawrence-elven for å ta  Québec. Etter ei lang beleiring slo Wolfe den fransk styrken under Montcalm og de britiske styrkene kunne ta byen. Wolfe ble drept i slaget av fransk geværild. 
Wolfe ble kjent etter han døde for erobringen av Quebec i 1759 og han ble et ikon for den britiske seieren i sjuårskrigen og områdene de tilegnet seg da. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joseph-Edmond Roy.,Histoire de la Seigneurie de Lauzon, volume 2, Mercier et Cie, 1997 .
Joy Carroll. Wolfe et Montcalm : la véritable histoire de deux chefs ennemis, Montréal : Éditions de l'Homme, 2006, 362 p. (ISBN 2-7619-2192-5)
Konfliktåret 1759

Konfliktåret 1759 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1759.


== Pågående kriger ==
Det korsikanske opprøret (Korsika) (1755-1769
Pommerske krigen (1757-1762)
Sverige på den ene siden
Preussen på den andre siden.


=== Sjuårskrigen ===
Sjuårskrigen (1756-1763)
Den nordamerikanske delen av syvårskrigen: den franske og indianske krig (1754-1763)
Storbritannia, Irokesarføderasjonen, De tretten koloniene på den ene siden
Frankrike, First Nation-allierte:  Algonquin, Lenape, Wyandot, Ojibwa, Ottawa, Shawnee på den andre siden.
Anglo-cherokee-krigen (1758-1761) del av den franske og indianske krig
Cherokee på den ene siden
Det britiske imperiet på den andre siden.


== Hendelser ==
Syvårskrigen: I slaget ved Kay seiret Russland over Preussen
Syvårskrigen: I slaget ved Minden seiret Hannover over Frankrike
Syvårskrigen: I slaget ved Kunersdorf mistet Fredrik II av Preussen det meste av sin hær
Syvårskrigen: I slaget ved Maxen måtte et prøyssisk korps på 13 000 mann overgi seg til østerrikerne
27. juni – General James Wolfe starter beleiringen av Québec i forbindelse med den nordamerikanske delen av syvårskrigen, den franske og indianske krig.
13. september: Slaget ved Abrahamslettene.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
13. september – James Wolfe, britisk general (født 1727)


== Referanser ==
Konfliktåret 1727

Konfliktåret 1727 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1727.


== Pågående kriger ==
Anglo-spanske krig (1727-1729)
Storbritannia på den ene siden
Spania på den andre siden


== Hendelser ==


== Fødsler ==
2. januar – James Wolfe, britisk general (død 1759)


== Dødsfall ==
Pappmasjé

Pappmasjé (fra fransk papier-maché (tygd papir) består av papir, iblant tekstiler samt en sammenbindende væskesubstans (for eksempel lim), og brukes til modellering. Pappmasjé ble patentert på 1700-tallet, men ble brukt i Kina lenge før dette, på 200-tallet f.Kr. 
Man kan lage pappmasjé selv av avispapir og for eksempel tapetklister eller en blanding av kokende vann og hvetemel.
På Wernersholm i Bergen ble det reist en kirke med plass til rundt 800 personer ved hjelp av pappmasjé.


== Referanser ==
Ole Wiggo Bang

Ole Wiggo Bang (født 17. desember 1951) er en norsk dirigent fra Hemnesberget, i dag teatersjef og orkestersjef for Värmlandsoperan i Karlstad.Fra 1994 var han sjef for Festspillene i Bergen før og etter Lorentz Reitan, men flyttet tilbake til Karlstad, og blant annet i 1987 bestilte Bjørn Kruse til operaversjonen av Selma Lagerlöf sin Nils Holgerssons forunderlige reise gjennom Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Wiggo Bang på MusicBrainz
Antoine-Jacques Roustan

Antoine-Jacques Roustan (født 23. oktober 1734 i Genève, død 15. juni 1808) var en sveitsisk pastor og filosof.
Roustan drev en omfattende korrespondanse med anerkjente filosofer, blant dem Jean-Jacques Rousseau, som Roustan hyllet som en ny Sokrates. I motsetning til Rousseau, mente Roustan at en kristen republikk var den aller mest praktiske løsningen for de fleste av verdens nasjoner og han hevdet ofte at den kristne religionen ikke var uforenlig med patriotisme eller republikanisme. Roustan ble valgt som medlem av den sveitsiske nasjonalforsamlingen i 1793. Roustan publiserte flere bøker om kristendommen og guddommelighet. 
Roustan var sønn av Jacques Roustan, en protestantisk skomaker og hans kone Marie Baile. Han studerte teologi i Genève og ble ordinert til prest i 1759. I 1761 giftet Roustan seg med Jeanne-Françoise, datter av Justus Saint-Andre, en frisør. Roustan arbeidet som lærer og prest i St. Evangile i Genève mellom 1761 og 1764, da han ble utnevnt til pastor for en annen sveitsisk kirke der han var ansatt fra 1764 til 1791. Året etter ble Roustan utnevnt til pastor i Genève, og 1797–1798 arbeidet han rektor for en kortere periode.


== Referanser ==
Saane

Saane (på tysk), eller Sarine (på fransk) er ei elv i Sveits. Den er ei sideelv til Aare, og er 128 kilometer lang, med et nedbørfelt på 1 892 km². Elva har sitt utspring ved foten av fjellet Sanetschhorn, i den vestlige delen av Berner Oberland. Den renner først nordover til Gstaad og Saanen, hvor den snur mot vest. Ved Montbovon snur elva igjen mot nord og renner gjennom kantonen Fribourg. Den passerer gjennom byene Gruyères og Fribourg, før den munner ut i Aare rundt 15 km vest for Bern.
Elva er tradisjonelt ansett som språkgrensa mellom den tyskspråklige og franskspråklige delen av Sveits.


== Eksterne lenker ==
(en) Saane/Sarine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Landvikvannet

Landvikvannet er en innsjø i Landvik i Grimstad kommune, med både ferskvanns- og saltvannsfisk.
Landvikvannet har vært tilknyttet havet (Skagerrak) via Reddalskanalen siden 1877. Vannet har maks dybde på 25 meter, og har ikke oksygeninnhold under fire-fem meters dybde. Ned til to meters dybde er vannet ferskvann, men under dette øker saltinnholdet, og på 20 meters dyp er det mer enn 20 promille salt i vannet.
De vanligste fiskesortene i Landvikvannet er sild, sørv og  ørret, men det er også funnet sik, abbor, flyndre og krabbe. Det er ikke påvist sild i noe annet ferskvann i Norge. Forskere vet ikke hvor silda i Landvikvannet gyter, om de gjør det i vannet eller om de reiser ut i havet og kommer tilbake. Genprøver viser at silda skiller seg ut ifra Nordsjøsild.Vannet har også forekomster av ferskvannsreke (Palaemonetes varians).


== Referanser ==
Smart Wings

Smart Wings er et lavprisflyselskap med base i Praha, hovedstaden i Tsjekkia. Det flyr til en rekke feriedestinasjoner hovedsakelig i Europa slik som Khaniá, Korfu og Burgas.


== Historie ==
Selskapet ble opprettet og startet flyvninger i 2004. Per dags dato eies det av Travel Service, som i sin tur delvis eies av Icelandair Group.


== Kilder ==
informasjonsside om flyselskapet SmartWings på norsk Arkivert 1. juli 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Smartwings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arnold Koller

Arnold Koller (født 29. august 1933) er en sveitsisk politiker og medlem av Forbundsrådet mellom 1986 og 1999. 
Koller ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 10. desember 1986 som medlem av Det kristendemokratiske folkepartiet. Koller representerte kantonen Appenzell Innerrhoden. Koller forlot denne posisjonen den 30. april 1999, etter tretten år som medlem av Forbundsrådet. I Kollers tid som medlem av Forbundsrådet hadde han ansvaret for politi- og justisdepartementet og forsvarsdepartementet. Koller satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i to om ganger, først i 1990 og for andre gang i 1997. 
Koller er styreleder i Forum for Federations, en internasjonal organisasjon som skal hjelpe og utvikle bedre praksis for det føderale styresettet i land over hele verden.


== Referanser ==
Keiser Renzong av Song

Keiser Rénzōng av Sòng (kinesisk: 宋仁宗; hanyu pinyin: Sòng Rénzōng; født 30. mai 1010, død 30. april 1063), født Zhào Zhēn (趙禎), var den fjerde keiser av det kinesiske Nordlige Song-dynastiet fra 1022 til 1063. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var en av sønnene til den tidligere keiseren, Zhenzong. Til tross for sin lange regjeringsperiode på over 40 år, er ikke Rénzōng særlig kjent som en Kinas keisere. 


=== Virke ===
Rénzōngs tid markerte høydepunktet for Sòngs innflytelse og makt, men også begynnelsen på dynastiets langvarige tilbakegang, som kom til å vare de neste 150 årene. 
En mulig årsak til Sòngs tilbakegang er tolkningen av sin egen utenrikspolitikk. Sòng-dynastiets offisielle politikk på denne tiden var pasifistisk, som førte til at militæret ble svekket. Xixia-riket brukte svekkelsen til sin fordel og utkjempet en begrenset krig mot Sòng nær grenseområdene i nordvest. 
Da Rénzōng kom til makten utstedte han dekreter om å styrke militæret, og han brukte også mye ressurser på bestikkelser til Liao-dynastiets regjering, siden landet var en fiende av Xixia som han håpet kunne sikre sikkerheten til Sòng-Kina. 
Denne politikken kom til å koste Sòng mye. Skattene ble økt og bøndene levde i en varig fattigdom. Dette førte til organiserte opprør over store deler av landet, og dermed til at regjeringen mistet mye makt. 
Rénzōng døde av sykdom i 1063, femtito år gammel, og hadde ingen arvtager. Hans tempelnavn (Rénzōng), betyr "Humane forfader."


=== Æranavn ===
Hans lange herskerperiode ble inndelt i hele ni æranavn:

1023-1032 : Tiansheng (天聖)
1032-1033 : Mingdao (明道)
1034-1038 : Jingyou (景祐)
1038-1040 : Baoyuan (寶元)
1040-1041 : Kangding (康定)
1041-1048 : Qingli (慶曆)
1049-1054 : Huangyou (皇祐)
1054-1056 : Zhihe (至和)
1056-1063 : Jiayou (嘉祐)Hans mausoleum er i gravkomplekset for det nordlige Song i Gongyi.


== Legende ==
1300-tallsverket Fortellinger fra myrlandet, et eventyrlig røverepos med en rekke tråder til virkeligheten ble de første 23 år av Renzongs styre kjent som «de tre overflods era». Men den ble etterfulgt av en stor pestilens omkring år 1048 som desimerte folketallet kraftig. Det var bare bønnene til taoistenes «Guddommelige Læremester» som fikk pesten til å slippe taket til slutt. Den keiserlige emissar som var blitt sendt til «den guddommelige læremesters» kloster trådte skjødesløst inn i «Undertrykkelse av Demonene-hallen», i den tro at historiene om demoner var en bløff for å narre godtroende mennesker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emperor Renzong of Song – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Øystein Robberstad

Øystein Robberstad (født 10. februar 1990) er en norsk vektløfter fra Gjøvik, og løfter for Gjøvik Atletklubb. Han innehar de norske- og nordiske- ungdomsrekordene i 94-kilosklassen, i rykk og sammenlagt. Disse lyder på 126 kg i rykk og 281 kg sammenlagt (inkludert 155 kg i støt), disse ble satt i 2007. Han er også innehaver av de norske- juniorrekordene i 105-kilosklassen, på henholdsvis 146 kg i rykk, 173 kg i støt og 319 kg sammenlagt. Disse satte han i 2009 i en alder av 19 år. 
I 2010 fikk Robberstad en SLAP- skade i høyere skulder, noe som resulterete i en skulderoperasjon.
Robberstad er også Norsk mester i fire forskjellige grener tilknyttet Norges Idrettsforbund, og innenfor tre forskjellige særforbund.


== Meritter ==
2005

Norsk mester i 5-kamp, kategori 15-16 år.2006

Norsk mester i vektløfting for ungdom, kategori 85 kg.
Norsk mester i 5-kamp, kategori 15-16år.
Nordisk mester for ungdom i vektløfting, kategori 85 kg.2007

Norsk mester i vektløfting for ungdom, kategori 94 kg.
Norsk mester i vektløfting for juniorer, kategori 94 kg.
Nordisk mester i vektløfting for ungdom, kategori 94 kg.
Norsk juniormester i stillelengde, friidrett.2008

Norsk mester i vektløfting for juniorer, kategori 105 kg.
Norsk ungdomsmester i styrkeløft, kategori 110 kg.
Norsk juniormester i stille lengde, friidrett.2009

Norsk mester i vektløfting for juniorer, kategori 105 kg.
Nordisk mester i vektløfting for juniorer, kategori 105 kg.
Norsk mester for lag, juniorer, Gjøvik Atletklubb.2010

Norsk mester i vektløfting for juniorer, kategori 105 kg.
Valravn

Valravn er ifølge dansk folketro en mann som er blitt forvandlet til en ravn. Han kan bare befris fra trolldommen ved å drikke menneskeblod, selv om Anders Sørensen Vedel i folkevisen om Germand Gladensvend lar ordet beskrive et ondsinnet overnaturlig vesen i fugleham.Førsteleddet val- er trolig beslektet med gammelhøytysk walah (som i Valland, vallak og Wales) og norrønt valr (= falk, egentlig «vælsk (dvs. fremmed, utenlandsk) fugl»). Derimot er det neppe en forvanskning eller omskrivning av førsteleddet i «varulv» og «varbjørn», der var- betyr «mann».
Fortellingene om valravnen er blant annet kjent fra to danske middelalderballader om riddere som blir omskapt til «den vilde ravn». Forestillingene er nært beslektet med den sør-skandinaviske troen på varulver. I andre fortellinger blir valravnen beskrevet som et fabeldyr som er halvt fugl (ofte en ravn) og halvt vilt dyr, som jakter etter spedbarnsblod på øde steder. I heraldikken er valravnen nettopp halvt ulv, halvt ørn. Den danske adelsslekten Ulfeldt brukte en rød valravn på hvit bunn i sitt slektsvåpen.


== Annet ==
Både Adam Oehlenschläger og Henrik Hertz har skrevet dikt med tittelen «Valravnen».
«Valravn» er også navn på et rockeband fra København. Det platedebuterte i 2007 og henter inspirasjon fra nordisk natur og musikktradisjon. Gruppa spiller også middelaldermusikk uten moderne instrumenter og elektronikk. Da kaller den seg Virelai.


== Referanser ==


== Se også ==
Ravnefanen
Hugin og Munin
Griff, fabeldyr som krysning mellom ørn og løve
Svelvik Idrettsforening

Svelvik Idrettsforening (stiftet 2. mai 1913) er et idrettslag fra Svelvik i Drammen kommune. A-laget i fotball spiller i 2017 i 4. divisjon.
De har satset på breddeidrett og ønsker å gi barn ett fritidstilbud med organiserte rammer. Svelvik har også de siste årene satset på unge spillere og gitt disse muligheten på A-laget i fotball.
De jobber også med å bli en kvalitetsklubb. Her er målet å stimulere til god klubbutvikling som vil forsterke helheten. En godt strukturert klubb som tiltrekker seg frivillige og gir grobunn for sunn barne- og ungdomsidrett.


== Tabell ==


== Divisjonsutvikling ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Solbakken Stadion - Nordic Stadiums
Gryr i Norden

Gryr i Norden er en norsk film fra 1939 som ble regissert av  Olav Dalgard. Gryr i Norden er den siste i en «arbeider-trilogi». De to andre er Lenkene brytes (1938) og Det drønner gjennom dalen (1937). 
Gryr i Norden handler om den første store kvinnestreiken i Norge, fyrstikkarbeiderstreiken i Kristiania i 1889. Om morgenen den 23. oktober 1889 gikk fyrstikkarbeiderskene ved Bryn og Grønvold Tændstikfabriker i Oslo til streik. Arbeidsforholdene var elendige, og de fleste av de unge kvinnene endte som helsemessige vrak etter kort tid med det farlige arbeidet.
NFI


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gryr i Norden på Internet Movie Database 
(no) Gryr i Norden i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Gryr i Norden hos Filmfront 
(no)  Gryr i Norden hos Filmweb
(no) (no) Gryr i Norden hos Medietilsynet
(no) (no) Gryr i Norden hos Medietilsynet
Lysimakhiasjøen

Lysimakhiasjøen (gresk: Λυσιμαχία) er en innsjø sør for Agrinio i det greske prefekturet Etoloakarnania. Elven Akheloos rant tidligere ut i innsjøen, men via et kunstig løp renner den nå vest for innsjøen. Lysmakhiasjøen har et areal på 32,2 km², er 17 km lang og har en dybde på om lag ni meter. Øst for innsjøen, på Den store aetoliske sletten, ligger en større innsjø, Trikhonidasjøen, med et artsrikt økosystem. I eldre tider var disse to innsjøene en innsjø. Nærmeste innsjø i forhold til disse er Ozerossjøen i nordvest.
Tilløp til Lysimakhiasjøen er den lille elven Ermitsa og en kunstig kanal fra Trikhonidasjøen. Vannet renner ut i Akheloos via elven Dimikos. 


== Nærmeste byer ==
Papadatos, sørvest
Konspina, vest
Katouna, nordvest
Stanos, nord
Rudolf Minger

Rudolf Minger (født 13. november 1881, død 23. august 1955) var en politiker fra Sveits og medlem av den sveitsiske Forbundsrådet mellom 1929 og 1940. 
Minger arbeidet også store deler av livet som en bonde og han ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet den 12. desember 1929 og han forlot denne posisjonen 31. desember 1940, etter elleve år i embetet. Minger var den første politiske rådgiveren for det politiske partiet Bauern-, Gewerbe- und Bürgerpartei/Parti des paysans, artisans et indépendants (BGB/PAI) som senere skiftet navn til det sveitsiske folkepartiet. Under Minger sin periode som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet hadde han også ledelsen over den militære avdelingen og han satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i 1935.


== Referanser ==