jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Førrevassdammen

Førrevassdammen er en betongdam med flomoverløp, og er en av 14 dammer som demmer opp den kunstige innsjøen Blåsjø. Den strekker seg over Førrejuvet, og regulerer Førreåna. Med et volum på om lag 255 000 m³ er det den største betongdammen i Norge. Den er om lag 1300 m lang. Dammen fikk i 1989 æresprisen Betongtavlen.
Det ble ikke brukt armeringsstål i konstruksjonen, og siden det ikke var sand tilgjengelig i nærheten, knuste man stein til bruk i betongen. Grensen mellom kommunene Suldal og Hjelmeland går i Førrejuvet og demningen ligger således i begge kommunene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://museumsordningen.wordpress.com/2018/07/16/forrevassdammen-norges-storste-betongdam/
Sivorgfjella

Sivorgfjella er det sentrale og største fjellpartiet i Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Det er skilt fra de andre delene av Heimefrontfjella av Kiberdalen i sør og KK-Dalen i nord. Fjellmassivet og nunatakene dekker et areal på 1800 km² og høyeste topp er Paalnibba (2711 moh.).Sverige opererer den eneste forskningsstasjonen i Sivorgfjella. Den sommerbemannede feltstasjonen Svea ble etablert sesongen 1987/88  ved Scharffenbergbotnen.
Fjellkjeden er oppkalt etter Sivorg, Hjemmefrontens sivile organiserte del under andre verdenskrig.


== Referanser ==
Don’t Forbid Me

«Don't Forbid Me» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Charles Singleton. En versjon med Pat Boone ble utgitt på singlen Dot 45-15521. Sangen ble også spilt inn på plate av The Million Dollar Quartet (med blant annet Elvis Presley) 4. desember 1956. En instrumentalversjon ble gjort av Bert Kaempfert.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «La meg få lov».


=== Innspilling ===
Arne Bendiksen med eget orkester. Utgitt på 78-platen Triola TN-107.


== Listeplassering ==
Boones versjon lå som nummer én på Billboard Hot 100-listen i 1957.


== Referanser ==
Philip Holyoak

Philip Holyoak (født 22. mai 1959) var en britisk tidligere fotballspiller, som begynte sin karriere i Tottenham i en alder av 15 år. I 1977 bestemte klubben seg for å gi Holyoak profesjonell kontrakt. Til tross for sine tre år i klubben, og til tross for at han var i A-lagstroppen på 30 spillere to av disse, skulle Holyoak aldri få sin A-lagsdebut.
Etter å ha figurert på Tottenhams reservelag i et år ble han sendt til Norge for å spille for Scunthorpe og få rutine. Uheldig nok klarte Holyoak å brekke kragebenet i sin aller første kamp for klubben, i en kamp mot Wimbledon 11. februar 1978. Han returnerte deretter til Tottenham, hvor kontrakten ble terminert i april 1978.
Etter dette fikk Holyoak tilbudet fra norske Moss FK. Den store midtstopperen hadde en sentral rolle i laget som i 1978 endte på 8.-plass i toppserien, og fikk også med seg 1-6-tapet mot Hamburg SV og landsmann Kevin Keegan. Men midtstopperen ville etter endt sesong hjem til De britiske øyer, og gikk til Leyton Orient på prøvespill. Fra desember 1978 til vårparten 1979 spilte han en del reservekamper for klubben, men det ble aldri noen kontrakt.
Etter dette endte Holyoak opp i non-leaguelaget Woodford Town, som også ble hans siste stoppested som fotballspiller. Hvor lenge han ble i klubben er uvisst.
Per Morten Haugen

Per Morten Haugen (født 21. november 1968) er en norsk tidligere fotballspiller for Moss FK, Strindheim og Fredrikstad FK. Haugens største meritt som spiller er da han hjalp Moss til sitt eneste seriegull i 1987. Etter endt fotballkarriere har Haugen hatt diverse jobber sportslig ledelse i begge klubbene. Per Morten Haugen jobber idag som avdelingsleder ved Gystadmarka Ungdomsskole på Jessheim.


== Administrasjonskarriere ==
Etter endt karriere som spiller var Per Morten Haugen sportslig leder i Fredrikstad FK før han tok over som hovedtrener for Moss i oktober 2008. Det skulle vise seg å bli en dårlig avtale for begge parter. Grunnet sportslig katastrofe og stort press fra supporterne, trakk han seg som hovedtrener på høstparten 2010 – og trådte inn i stillingen som sportslig leder. Haugen ansatte tidligere keepertrener Erik Holtan som hovedtrener ut sesongen, som endte med nedrykk til andredivisjon. Holtan annonserte at han ikke ble med laget ned i andredivisjon, og Per Morten Haugen brukte den siste tiden av sitt tid i Moss til å få Tor Thodesen som klubbens nye hovedtrener, før han avsluttet arbeidsforholdet med klubben 1. desember 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Morten Haugen – Transfermarkt 
(en) Per Morten Haugen – WorldFootball.net 
(no) Per Morten Haugen – Norges Fotballforbund
Romerhusene

Romerhusene, opprinnelig navn Kingohusene, er en klynge-/rekkehusbebyggelse i Helsingør i Danmark tegnet av arkitekt Jørn Utzon. Bebyggelsen ble bygget i årene 1957–61 og består av 60 vinkelbyggede hus med stort sett samme kvadratiske grunnplan hvor en del er speilvendte og enkelte har en annen romplassering på grunn av en alternativ anbringelse av garasje eller bilbås.
Grunntanken i huset er den indre atriumgården, en inspirasjon som Jørn Utzon fikk fra byhusene i Pompeii fra antikkens romerrike, derav tilnavnet og eneste lokalt brukte navn, Romerhusene. 
Romerhusene ble fredet 30. juni 1987.


== Litteratur ==
Jørgen Jørgensen, Glæden ved at bo – Jørn Utzon og Romerhusene, Rhodos, 2010. ISBN 9788772459813.


== Eksterne lenker ==
Ejerlauget Romerhusenes hjemmeside
Eline Kavli Nygård

Eline Kavli Nygård (født 1991) er en norsk volleyballspiller som spiller på Blindheim. Hun har spilt i posisjonen opplegger i 5 år, men begynte som diagonal sesongen 2010. Hun debuterte i eliteserien for kvinner i 2009.
Johann Anastasius Freylinghausen

Johann Anastasius Freylinghausen (født 2. desember 1670 i Gandersheim, død 12. februar 1739 i Halle (Saale)) var en av de mest innflytelsesrike teologene i den pietistike «Halleskolen», og som student og etterfølger etter August Hermann Francke, som også var hans svigerfar, var han den andre direktøren for Franckesche Stiftungen. 
Freylinghausen studerte teologi i Jena og ble der kjent med Joachim Justus Breithaupt. Han ble omvendt til pietismen av August Hermann Francke i Halle, og ble i 1695 hans assistent som predikant i St. Ulrich kirke i Halle. Han døde i 1739 i Halle, og var da sogneprest i St. Ulrich, og direktør for Vaisenhuset i byen.
I tillegg til hans administrative evner, var det innen salmediktning og hymnologi Freylinghausen gjorde store bidrag. Han diktet selv 44 salmer, og samlet flere store samlesamlinger. Hans Geistreiches Gesangbuch med 1500 eldre og nyere åndelige sanger ble vidt kjent under navnet Freylinghausensches Gesangbuch. Boken fikk i løpet av første del av 1704 flere opplag i rask rekkefølge, og ble formende for en hel generasjon av salmebøker. En av Freylinghausens salmer er tatt med i Norsk Salmebok.

Hans Grundlegung der Theologie ble mye lest, og hadde i 1744 kommet i fire opplag.
Han ble i 1715 gift med Franckes datter, sin egen guddatter, den 27 år yngre Johanne Sophie Anastasia. Sammen fikk de sønnen Gottlieb Anastasius Freylinghausen, som senere ble direktør for Vaisenhuset, og to døtre.


== Verker ==
Grundlegung der Theologie. Mee innlesning av Matthias Paul. opptrykk av utgaven som ble utgitt i Halle på Vaisenhusets eget forlag i 1703. Hildesheim; Zürich; New York: Olms-Weidmann 2005. ISBN 3-487-12764-4
Geistreiches Gesangbuch Halle: Waisenhaus 1704 (Digitalisering av tredjeutgaven fra 1706)
Compendium oder Kurtzer Begriff der gantzen christlichen Lehre in 34 Articuln, nebst einer summarischen Vorstellung der göttlichen Ordnung des Heyls, in Fragen und Antwort einfältig und schriftmässig entworfen von Jo. Anastasio Freylinghausen. Halle: Waisenhaus 1766.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Freylinghausen, Johann Anastasius» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 120–121.
(de) Gustav Kramer: «Freylinghausen, Johann Anastasius». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 370 f.
Wolfgang Miersemann (Hrsg.): Johann Anastasius Freylinghausen: (1670 Gandersheim – 1739 Halle). Lebens-Lauf eines pietistischen Theologen und Gesangbuchherausgebers. Katalog zur Ausstellung der Franckeschen Stiftungen aus Anlass des Jubiläums „300 Jahre Freylinghausensches Gesangbuch“. Museum der Stadt Bad Gandersheim, 4. Juli bis 19. September 2004; Franckesche Stiftungen zu Halle, 29. September bis 12. Dezember 2004]. ISBN 3-931479-54-4
August Walter: Leben Johann Anastasius Freylinghausen’s, Pfarrers in Halle. Berlin: Wilhelm Schultze, 1864


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Anastasius Freylinghausen i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Tilslørte bondepiker (album)

Tilslørte bondepiker er et musikkalbum med Erling Bonde, utgitt i 1978.


== Sporliste ==
«Tilslørte bondepiker»
«Vårlig solskinn»
«Årsmøtet»
«Buffalo Bill»
«Ingen tjangs»
«Nok en gang»
«Rocke-Sjur Johan»
«Vakre Anette»
«God morgen»
«Dagens tanke»
«Sommer i Puerto Rico»
«Millionær»
Asbjørn Simonsen

Asbjørn Simonsen (født 1939) er en biolog og palynolog som tidligere arbeidet ved Stavanger museum og Arkeologisk museum i Stavanger. Han var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Han er kjent for sine kjent for sine undersøkelser av Breiavatnet i Stavanger og for sitt topologiske kart over Stavanger i middelalderen.


== Bibliografi ==
Nedenfor er et utvalg av hans publikasjoner: 

Et pre-borealt breframstøt på Hardangervidda og i området mellom Bergensbanen og Jotunheimen, utgitt av Universitetsforlaget, 1967.
Middelalder-vegetasjon på Skagen, Stavanger, Frá haug ok heiðni, nummer 2, Stavanger, 1969.
Palynologiske undersøkelser ved nasttuftene på Øyren, Hå, Stavanger Museums årbok 1969.
Breiavatnet og Stavangers eldste historie", Stavanger Museums årbok, 1971 – http://www.stavanger.museum.no/Resources/Filer/PDF/Årboka%201970-1979/1971%20Breiavatnet%20og%20Stavangers%20eldste%20historie.pdf.
Remarks on palynologica investigations on iron age sites, 22. Symposion der Arbeitsgemeinschaft für Sachsenforschung, 10.-12. Mai 1971.
Jens Esmark og istidsteorien, 1977.
Spor fra fortida i Riska, 1978.
Vertikale variasjoner i Holocen pollensedimentasjon i Ulvik, Hardanger, 1980.
Procedures for sampling, sorting and pretreatment of charcoal for 14C dating, Proceedings of the First International Symposium 14C and Archaeology, Groningen, 1981.
Kulturlandskapet veks fram, i Jærboka, bind 3, 1981.
Naturfaglige undersøkelsesmetoder på Husøy i Karmøy. Frá haug ok heiðni Nr. 3, side 279-280, 1981.
Forsand fra urtid til nåtid, Frá haug ok heidni, 1983.
Bjerkreim fra istid til nåtid, Frá haug ok heidni, 1985.
Principal components analysis of pollen, charcoal and soil phosphate data as a tool in prehistoric land-use investigation at Forsandmoen, southwest Norway, 1988.
Husøy : palaeoecology and prehistory of a small island on the SW coast of Norway, 1997.
The deforestation patterns and the establishment of the coastal heathland of southwestern Norway, 2000.
Økosystemer i endring : tidlig jordbrukspåvirkning innen kystlyngheibeltet i Sørvest-Norge, 2005.
Store Marøy i Stavanger : den lange veien fra gjengrodd til åpent kulturlandskap : praktisk veileder basert på syv års erfaring med rydding, sviing, beitesau og restaurering, 2008.


== Referanser ==
Johan Friderichsøn

Johan Friderichsøn (født 1603, død 1641) var en dansk forfatter, salmedikter, rektor og ledsager for unge adelsmenn. Han var kjent for sine dikt, og fikk et diktervåpen i gave av keiser Ferdinand II. Han gav blant annet ut diktsamlingen Varii hymni Latino-Danici i 1629 og en av hans salmer er tatt med i Norsk Salmebok.


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 47
Lindstrøm & Prins Thomas (album)

Lindstrøm & Prins Thomas er et musikkalbum med Lindstrøm & Prins Thomas, utgitt i 2005. Dette er duoens første plate.


== Sporliste ==
«Foreløpig bit»
«Suppegjøk»
«Boney M Down»
«Turkish Delight»
«Feel Am»
«Don O Van Budd»
«Sykkelsesong»
«En dag i mai»
«Naa er druene paa sitt beste»
«Horseback»
«Claudja»
«Plukk og pirk»


== Eksterne lenker ==
(en) Lindstrøm & Prins Thomas på Discogs 
(en) Lindstrøm & Prins Thomas på MusicBrainz 
(en) Lindstrøm & Prins Thomas på Spotify
Ludvig Daae Zwilgmeyer

Ludvig Daae Zwilgmeyer (født 9. mars 1886 i Sandnes, død 3. mai 1969 i Oslo) var en norsk prest, forfatter og salmedikter. Han var biskop i Skien da NS nybesatte Statskirkens øverste embeder etter at de rettelige biskoper hadde nedlagt embedene. 


== Prest og NS-biskop ==
Ludvig Daae Zwilgmeyer var sønn av sogneprest og stortingspolitiker Ludvig Daae Zwilgmeyer (1855-1910) og Annie Salvesen (1862-1936).
Han ble sogneprest i Porsgrunn fra midten av 1930-årene og beholdt denne stillingen videre også etter at Norge ble okkupert, men da de fleste norske prestene la ned sine embeder i protest mot nazistene, var Zwilgmeyer tyskvennlig og stod videre i embedet i den da NS-styrte kirken.
Etter de rettelige biskoper nedla sine embeder i februar 1942, besatte NS stillingene som var blitt ledige. Dette skulle være personer som ikke ville utgjøre noen opposisjon internt.  I juli 1942 ble han vigslet til biskop i det nyopprettede Skien bispedømme av Einar Lothe, med blant annet Vidkun Quisling tilstede.
Zwilgmeyer gav ut en rekke bøker; romaner, diktsamlinger og salmesamlinger, og er representert med en salme i Norsk Salmebok.
Han var eldre bror til Dagfinn Zwilgmeyer  som og var prest og salmedikter, og som også en tid var biskop i nazikirken under krigen. Barnebokforfatteren Dikken Zwilgmeyer var hans tante.


== Bibliografi ==
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1934). Tidehverv: salmer og religiøse dikte. Oslo: Lutherstiftelsen. 
Den nye dag: salmer og religiøse dikt II 1935
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1936). Vår Gud har talt. Oslo: Lutherstiftelsen. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1941). Under livets tre: salmer og dikt : fjerde samling. Oslo: Stenersen. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1942). Hvor fjellvinden suser: roman fra en norsk fjellbygd. Oslo: Stenersen. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1936). Vår Gud har talt. Oslo: Lutherstiftelsen. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1944). I fjellgudens vold. Oslo: Stenersen. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1959). Novisen og den fredløse: roman. Oslo: Ansgar. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1965). Veien går videre. Oslo: Ansgar. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1966). Langs livets stier: noveller. [Oslo]: Ansgar. 
Zwilgmeyer, Ludvig Daae (1967). På fremmed jord: roman fra århundreskiftet. Oslo: Ansgar. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 123


== Eksterne lenker ==
Profil på Telemarksportalen – Litteraturportal for Telemark
II (album)

II er et musikkalbum med Lindstrøm & Prins Thomas, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«Cisco»
«Rothaus»
«For ett slikk og ingenting»
«Rett på»
«Skal vi prøve nå?»
«Gudene vet + snutt»
«Note i Love You + 100»
«Flue på veggen»
Reinterpretations

Reinterpretations er et musikkalbum med Lindstrøm & Prins Thomas, utgitt i 2007.


== Sporliste ==
«Turkish Delight» (12" versjon)
«Claudio»
«Mighty Girl»
«Vrang og vanskelig»
«Feel PM»
«Boney M Down» (alternative versjon)
«Tempo tempo»
«Nummer fire en»
«Nummer fire to»
Beauty Came to Us in Stone

Beauty Came to Us in Stone er et musikkalbum med Mungolian Jet Set, utgitt i 2006. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Close Encounters of the Mung Kind»
«Inexpired Pyro: What Took You So Long?»
«Slaptops»
«Navigator»
«The Ghost of Cauldron M-I Cannot Live in Sin»
«Jet Setter»
«The Ancient and the Innocent»
«Technon Thai»
«When You're in Need (Is a Constant Thing in Change)»


== Eksterne lenker ==
(en) Beauty Came to Us in Stone på Discogs
Carl Oscar Herman von Tangen Thrap-Meyer

Carl Oscar Herman von Tangen Thrap-Meyer (født 10. januar 1903 i Oslo, død 7. juni 1981) var en norsk ingeniør og næringslivsleder. 
Thrap-Meyer tok examen artium i 1920 og hadde praksis ved Thunes og Akers mekaniske verksteder i 1920/21. Fra 1922 studerte han ved Universitetet i Glasgow, der han i 1925 ble uteksaminert som Bachelor of Science in naval architecture. Etter studieopphold i Frankrike i 1926, ble han i 1928 ansatt som ingeniør ved Götaverken. I 1939 ble han ansatt som overingeniør ved Framnes mek. verksted i Sandefjord. Han avanserte til underdirektør i 1945 og i 1948 kom han til Nylands Verksted som adm. direktør. Han var administrerende direktør ved Kaldnes Mekaniske Verksted og datterbedriftene Tønsberg Harpunfabrikk og Jarlsø Verft fra 1958 til 1973.
Thrap-Meyer hadde flere tillitsverv og var styremedlem i ulike organisasjoner knyttet opp mot skipsbygging/-verft.
Han ble i 1955 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for fortjenester av norsk industri.


== Kilder ==
Steenstrup, Bjørn (red.): Hvem er Hvem? 1979
Trond Hugo Haugen

Trond Hugo Haugen (født 12. mars 1975 i Kristiansand) er en norsk kunstner bosatt i Oslo, oppvokst i Stavanger.
Haugen er utdannet ved Kunstskolen i Rogaland og Kunstakademiet i Trondheim, hvor han uteksaminerte i 2002. Debuterte på Høstutstillingen i 1998. Han har etter utdannelsen bodd i Malmö. Han bor og arbeider nå i Oslo. 
Haugen har hatt flere separat- og gruppeutstillinger, mottatt statlige arbeidsstipend både i Norge (Statens treårig arbeidsstipend for yngre kunstnere, 2003) og Sverige (Konstnärsnämnden Arbetsstipendium, 2006), samt flere andre stipender som blant annet Aase och Richard Björklunds Fond, Malmö Konstmuseum i 2006.
Haugen startet i 2005 initiativet Stavanger2018, som blant annet inneholdt kampanjen KA DÅ ITTEPÅ. Utgav i 2008, i samarbeid med Folken, boken Ekte kjærlighet, med tekstbidrag fra blant annet Johan Harstad, Øyvind Rimbereid, Kjell Gjerseth med flere. Han har vært involvert i flere kunstnerstyrte visningsrom i Trondheim og Malmö, samt driver eget kunstbokforlag noCUBE. Styreleder Rogaland kunstsenter fra 2008-2014. I 2014 aktuell med fotografiet Et riksportrett (etter Eidsvold 1814) med innslag på NRK Nasjonalgalleriet (TV-program) samt vist på utstillingen 1814 REVISITED - The part is still present som del av [[Grunnlovsjubileet]] og på fasaden av Oslo S i regi av KORO.Under sin oppvekst i Stavanger drev Haugen flere rockeklubber og arbeidet blant annet på Café Sting.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Stavanger2018
noCUBE
Et riksportrett
Svarttrastvegen

Svarttrastvegen er ei gate i Molde kommune. Gata er en del av bydelen Norbyen, og ble anlagt sent i 1980 – årene. Gata består av rundt 100 hus.
Veien har både lekeplass, en nærliggende kunstgressbane, en dagligvarebutikk,KIWI og samt sjukehjem.
Ka då ittepå

Ka då ittepå var navnet på en kampanje holdt i 2007-2008 som del av kunstprosjektet Stavanger2018.
Ka då ittepå er dialektord fra Stavanger som kan oversettes med Hva da etterpå. Uttrykket ble etablert av kunstner Trond Hugo Haugen som et begrep med referanse til tidsperioden etter at Stavanger/Sandnes-regionen var europeisk kulturhovedstad i 2008.
Ka då ittepå har fått stor spreding og er blant annet brukt i større offisielle taler, som overskift i oljeindustrien og som sjekkereplikk. Ordene er også gjengitt i omslagene til Darlah og Bsider, begge Johan Harstad.


== Eksterne lenker ==
Stavanger2018, hjemmeside
Palaus herrelandslag i fotball

Palaus herrelandslag i fotball representerer Palau i fotball på herresiden. Laget er underlagt landets fotballorganisasjon, Palau Football Association.
De er ikke tilknyttet FIFA, men er assosiert medlem av OFC, og har signalisert at de ønsker å bli medlem av EAFF.
De har begrenset med erfaringer fra turneringer, men deltok i Micronesia Games i 1998 på hjemmebane, der de vant to kamper og tapte to, og dermed endte på 3.-plass.


== Noen landskamper ==


== Turneringsresultater ==
Micronesia Games

1998 – Tredjeplass
2001 – Deltok ikkeOceania Club Championship 

1987 Runde 1


== Eksterne lenker ==
Fedefutbol.net Arkivert 20. juli 2011 hos Wayback Machine.
Gunnar Eskeland

Gunnar Sæthern Eskeland (født 27. desember 1959) er professor i økonomi ved Norges Handelshøyskole i Bergen. 
Eskeland arbeider særlig med klimaspørsmål. Han har en doktorgrad fra samme høyskole. Han har jobbet i Verdensbanken, med særlig fokus på utviklingsland, og har tidligere virket ved CICERO Senter for klimaforskning.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Gunnar Eskeland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Gunnar Eskeland i BIBSYS
MS «Dyvi Swan»

MS «Dyvi Swan» er et tungløft- og tankskip  på 30 000 dødvekttonn.
Skipet ble bygget i 1981 og søsterskip av MS «Dyvi Tern» (1982). Begge skipene ble bygget ved Kaldnes Mekaniske Verksted i Tønsberg for rederiet Dyvi.
MS «Dyvi Swan» hadde byggenr. 217 og MS «Dyvi Tern» nr. 218.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8001000 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Dyvi Swan» – DNVs skipsregister 
(en) MS «Dyvi Swan» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Petri skole

Petri skole er en nedlagt skole som lå ved Nytorget i Stavanger fra 1856 til 1935.
Skolens mest kjente lærere var stortingsrepresentantene Johan Gjøstein og Rasmus Tveteraas.
Skolen ble anlagt der Møbelmagasinet lå tidligere, og ble kjøpt i 1856. En ny bygning ble oppført i 1877. Politiet flyttet også inn i bygget etter brannen i Politikammeret i Hospitalgata 14. mars 1929. Etter et bystyrevedtak 2. juni 1935 ble skolen nedlagt, og politiet overtok bygningene. 
Fra 2010 bruker ungdomshuset Metropolis eiendommen.


== Kilder ==
Rasmus Tveteraas: Udsigt over Stavangers historie, 1909, side 42.
Rasmus Tveteraas: Et skolejubilæum, udatert avisutklipp.
Stavangeren: Nedleggelse av Petri skole, 2. juni 1935.
Tycko Torgersen: Noen små minner fra gamle Petri skole, avisa Stavangeren, 23. februar 1935.
Digermulen

For fjellet i Finnmark, se Digermulen (Finnmark).
Digermulen er bygdesenter i Austre Vågan i Lofoten. Stedet ligger sør i Raftsundet, lengst sørvest på Hinnøya. Digermulen har blant annet barne- og ungdomsskole, barnehage og dagligvareforretning.
Digermulen kirke er ei åttekantet, hvitmalt kirke i betong, innviet i 1951.
Digermulen har vei- og bussforbindelse via fylkesvei 868 langs østsiden av Raftsundet til europavei 10 Raftsundbrua nord i sundet, og derfra med E10 til kommunesenteret Svolvær. En arm av fylkesveien går som kort fergestrekning (15 minutter) fra Digermulen til Finnvik på nordsiden av øya Stormolla. Før Raftsundbrua og veien langs vestsiden av Stormolla ble åpnet, henholdsvis i 1998 og 2001, hadde Digermulen fergeforbindelse til Svolvær via Ulvåg og Brettesnes på Stormolla.
I sør går det vei til Årstein, i øst til Holand og Storfjell.
Den tyske keiser Vilhelm II besøkte Digermulen første gang 21. juli 1889. De neste årene besøkte han stedet flere ganger, og besteg blant annet fjellet Digermulkollen. Øverst på fjellet, 384 moh., reiste keiserfølget en varde, Keiservarden. I juli hvert år arrangeres turmarsjen Keisermarsjen med utgangspunkt i Digermulen, en fjellmarsj med løyper på 10 og 20 km.
En viktig bedrift i området er Pundslett Laks AS, et oppdrettsselskap på Pundslett på Årstein.
Forfatteren Sigurd Sivertsen, fra Raftstranda lengre nord i Raftsundet, bodde i mange år i Digermulen.


== Eksterne lenker ==
Digermulen.de (uoffisielt nettsted, norsk, tysk)
Vågan kommune: Digermulen skole (sist oppdatert 4. april 2008)
Lofoten.com: Keiser Wilhelm i Digermulen – Starten på masseturismen til Nord-Norge
Geir Svendsen: Digermulen – merkevaren i Lofoten Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. (Lofotboka -03, s. 51-56)
Kirken i Vågan: Digermulen kirke
GodTur.no: Keiservarden 384 moh.-Digermulen. Ti på topp Vågan
Lofoten.com: Austre Vågan