jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
KV30

Gravstedet KV30 befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt.
Det ble oppdaget av Giovanni Belzoni i 1817, som arbeidet på oppdrag (provisjon) for Lord Belmore - Somerset Lowry-Corry. Som følge av dette er den også kjent som Lord Belmores grav.
Det ligger omkring førti meter nord for graven KV32. Den består av et inngangsparti og en korridor som fører til et stort hovedgravkammer og fire tilsluttede kammer. Den uvanlige utformingen av graven med sine mange rom er lik KV5 (men i mindre skala), og likner også på KV12 og KV27. Den første delen av gravstedet er fremdeles fylt med skrot. Berget som omhyller graven er i god stand, men er grovt tilhugget.
Ingenting er kjent om hvem som opprinnelige er begravd her. 


== Litteratur ==
Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London.
Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.


== Eksterne lenker ==
Theben kartprosjekt: KV30 - Innbefatter beskrivelse (engelsk)
St George’s Concert Hall

St George's Concert Hall er et konsertlokale i Bradford, West Yorkshire. Hovedsalen kan i dag tilby sitteplass til et publikum på om lag 1500.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bradford-theatres.co.uk Offisiell nettside
Jevgenij Levkin

Jevgenij Levkin (født 14. oktober 1992) er en kasakhstansk skihopper som konkurrerer innen Almaty Ski Club. Levkins beste plassering i Continental Cup er en tjueandreplass. Han har også konkurrert i flere forskjellige verdensmesterskap, tre ulike ganger. Han har også forsøkt å kvalifisere seg til deltakelse i verdensmesterskap, syv andre ganger. I 2011 deltok han i de 11. asiatiske vinterlekene i Almaty.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevgenij Levkin – FIS (kombinert) 
(en) Jevgenij Levkin – FIS (skihopping)
Radik Zjaparov

Radik Zjaparov (kasakhisk: Радик Жапаров; født 29. februar 1984) er en tidligere skihopper fra Kasakhstan som konkurrerte på profesjonelt nivå fra 2001 til 2016. Hans bror Marat Zjaparov er fremdeles skihopper.
Radik debuterte i VM i Lahtis i laghopp i 2001. Under OL i 2006 i Torino kom han på tolvteplass i laghopp og han havnet på 26.-plass i den individuelle normalbakkekonkurransen. I storbakken endte han på en 31.-plass. Under Det internasjonale skiforbundet sine ski-VM, har Zjaparov havnet på 10.-plass en gang i laghopp. Dette skjedde under Ski-VM 2011 i Holmenkollens lagkonkurranse i stor bakke i 2011. Han havnet på 24.-plass i den individuelle normalbakke-konkurransen i Sapporo VM i 2007. Zjaparovs beste individuelle plassering i et verdenscuprenn er en 11.-plass i storbakken i Kupio i Finland i 2007. Hans eneste seier i en FIS-konkurranse kom 19. januar 2013 i FIS-cupen i Rasnov i Romania. Zjaparov var for siste gang med i verdenscupen 17. mars 2016 i Planica hvor han endte på en 57.-plass etter dette la han opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Radik Zjaparov – Olympics.com 
(en) Radik Zjaparov – Olympic.org 
(en) Radik Zjaparov – Olympedia 
(en) Radik Zjaparov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Radik Zjaparov – FIS (skihopping)
Paul Ola Kjerkreit

Paul Ola Kjerkreit (født 5. mars 1946 i Beitstad i Nord-Trøndelag) er en tidligere, norsk pressemann.
Han gikk Oslo lærerskole og arbeidet først som lærer i Tromsø, så i Steinkjer.I 1978 ble han ansatt som journalist i Trønder-Avisa i Steinkjer. Han avgikk med pensjon i 2013.Kjerkreit var den ene av de to siste partipolitisk ansatte redaktørene i Trønder-Avisa. Han representerte Venstre som redaktør fra 1986 til 1996; den andre var Johannes Brandtzæg for Senterpartiet.


== Referanser ==
Ontholestes

Ontholestes er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 17 arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Store, kraftige kortvinger med store, sigdformede kjever. Hele kroppen er dekket med bestøving og helt matt, bestøvingen er avvekslende gulgrå og svart, slik at hele billen får et sjakkbrettmønster. Hodet er stort og bredt med markerte, rettvinklede bakhjørner. Pronotum har skarpt vinklede forhjørner.


== Levevis ==
Som de fleste andre kortvinger er Ontholestes-artene rovdyr. De kan ofte finnes ved åtsler, der de trolig livnærer seg av andre insekter som spiser der.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Staphylinini Latreille, 1802
Gruppen Staphylinina Latreille, 1802
Slekten Ontholestes Ganglbauer, 1895
Arter i Norge:
Ontholestes tessellatus (Geoffroy, 1785)
Ontholestes murinus (Linnaeus, 1758)
Øvrige arter:
Ontholestes asiaticus Smetana, 1959
Ontholestes aurosparsus Fauvel, 1895
Ontholestes callistus Hochhuth, 2012
Ontholestes cingulatus (Gravenhorst, 1802)
Ontholestes gracilis Sharp, 1874
Ontholestes hairaerensis Li & Chen,/1993
Ontholestes haroldi (Eppelsheim, 1884)
Ontholestes hayashii Li, 1992
Ontholestes inauratus Mannerheim, 1830
Ontholestes marginalis (Gené, 1836)
Ontholestes napoensis Zhuo Yang, Hong-Zhang Zhou, 2012
Ontholestes oculatus Sharp, 1874
Ontholestes orientalis Bernhauer, 1906
Ontholestes paramurinus Li & Chen, 1993
Ontholestes proximus Kirshenblat, 1936
Ontholestes rosti Bernhauer, ms
Ontholestes simulator Kirshenblat, 1936
Ontholestes tenuicornis Kraatz, 1859
Ontholestes xinqiaoensis Zhuo Yang, Hong-Zhang Zhou, 2012


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 – utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Ontholestes i Encyclopedia of Life 
(en) Ontholestes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ontholestes hos Artsdatabanken 
(sv) Ontholestes hos Dyntaxa 
(en) Ontholestes hos Fauna Europaea 
(en) Ontholestes hos Fossilworks 
(en) Ontholestes hos NCBI 
(en) Kategori:Ontholestes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ontholestes – detaljert informasjon på Wikispecies
Vidar Andersen

Vidar Andersen (født 23. februar 1952) er en norsk lokalpolitiker (FrP) og varaordfører i Sandefjord. Andersen var 1. vararepresentant fra Vestfold til Stortinget i perioden 2001 til 2005, og møtte totalt 69 dager.


== Eksterne lenker ==
(no) Vidar Andersen hos Stortinget 
(no) Vidar Andersen hos Norsk senter for forskningsdata
Hochschule für Musik und Theater Leipzig

Hochschule für Musik und Theater «Felix Mendelssohn Bartholdy» Leipzig (forkortet HMT Leipzig) er en statlig høgskole i Leipzig. Den ble grunnlagt i 1843 av pianisten, komponisten og kapellmester ved Gewandhausorkesteret, Felix Mendelssohn Bartholdy under navnet Conservatorium der Musik, og er den eldste musikkhøgskolen i Tyskland. Den utviklet seg raskt til å bli en av de mest velrenommerte i Europa.


== Høgskolens navn ==
Høyskolen har hatt flere navn

1843–1876: Conservatorium der Musik
1876–1924: Königliches Konservatorium der Musik zu Leipzig
1924–1941: Landeskonservatorium der Musik zu Leipzig
1941–1944: Staatliche Hochschule für Musik, Musikerziehung und darstellende Kunst
1946–1972: Staatliche Hochschule für Musik – Mendelssohn-Akademie
1972–1992: Hochschule für Musik „Felix Mendelssohn Bartholdy“
fra 1992: Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig


== Kjente studenter ==
Et utvalg kjente studenter ved skolen:
Johan Svendsen (1840-1911), norsk komponist og dirigent
Sir Arthur Sullivan (1842–1900), engelsk komponist
Edvard Grieg (1843–1907), norsk komponist
Hugo Riemann (1849–1919), musikkteoretiker, musikkhistoriker, musikkpedagog og musikkleksikograf
Leoš Janáček (1854–1928), tsjekkisk komponist
Julius Röntgen (1855–1932), nederlandsk komponist, pianist og dirigent
Christian Sinding (1856–1941), norsk komponist
Richard Franck (1858–1938), komponist, pianist og dirigent
Ethel Smyth (1858–1944), engelsk komponist
Isaac Albéniz (1860–1909), spansk komponist og pianist
Frederick Delius (1862–1934), engelsk komponist
Felix von Weingartner (1863–1942), østerriksk dirigent, komponist, pianist og forfatter
Sigfrid Karg–Elert (1877–1933), komponist
Sir Adrian Boult (1889–1983), engelsk dirigent
Hugo Distler (1907–1942), komponist og kirkemusiker
Geirr Tveitt (1908–1981), norsk komponist og pianist
Finn Audun Oftedal (1914–2005), norsk orkesterleder og pianist
Kurt Masur (født 1927–2015), tysk dirigent
Nadja Uhl (født 1972), skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Grå substans

Grå substans betegner områder i hjernen og ryggmargen som hovedsakelig består av nerveceller. Substansen er en viktig del av sentralnervesystemet. Den består av nevronale cellekropper, neuropil (dendritter, myeliniserte og umyleiniserte aksoner), gliaceller (astroglia og oligodendrocytter) og kapillarblodårer. Fargen til grå substans i levende vev er gråbrun, og skyldes kapillærblodårer og nevronale cellekropper.
Grå substans finner man på overflaten av de to hjernehalvdelene, overflaten av lillehjernen og dypt i storehjernen.


== Se også ==
Hvit substans (nervetråder og gliaceller)


== Referanser ==
Capsula interna

Capsula interna består av en bred streng av nervtrådar (hvit substans) som går mellom nucleus lentiformis og nucleus caudatus fra cortex ned til talamus.
Subtalamus

Subtalamus er en del av hjernen, nærmere bestemt diencephalon. Den viktigste delen er den subtalamiske kjernen. Funksjonelt er også globus pallidus en del av subtalamus selv om den topografisk er en del av telencephalon.


== Anatomi ==
Under forsterutvikling er subtalamus en del av hypotalamus, men skilles av hvit substans fibre fra capsula interna. Postnatalt ligger subtalamus under talamus, derav 'sub' (betyr under). Den ligger dorsolateralt til hypotalamus.
Hvit substans

Hvit substans er en av de to komponentene av sentralnervesystemet (den andre er grå substans) og består for det meste av myeliniserte aksoner og dendritter (nervefibre). I levende vev vil hvit substans være rosahvitt til det nakne øyet siden myelin for det meste består av lipidvev og kapillarblodårer. Hvitfargen som har gitt vevet sitt navn kommer etter oppbevaring av hjerner i formaldehyd.
Hvit substans virker noen ganger mørkere enn grå substans i mikroskop, avhengig av hvilken metode som har blitt brukt for å farge vevsprøven.


== Referanser ==
Creophilus maxillosus

Creophilus maxillosus er en art av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Denne umiskjennelige arten er knyttet til mennesker i Norge.


== Utseende ==
Dette er en umiskjennelig, stor (12-22 millimeter) og kraftig kortvinge. Kjevene (mandiblene) er sigdformede og påfallende store. Kroppsformen er ganske bred. Hele dyret er blankt svart, bortsett fra et lysgrått tverrbånd på dekkvingene og grå bestøving på mesteparten av bakkroppen.


== Levevis ==
Creophilus maxillosus  finnes ofte i nærheten av mennesker, for eksempel i fjøs der den gjerne spiser fluelarver. Den kan også finnes mellom oppskylt tare i fjæra, og er vanlig ved åtsler der den trolig spiser både av åtslene og av andre insekter som kommer dit. I varmere strøk er den også vanlig i skog.
Arten blir normalt regnet som et nyttedyr fordi den spiser blant annet fluelarver, men av og til kan den opptre i store mengder innendørs og skape noe ubehag, blant annet fordi den forsvarer seg ved å sprøyte ut illeluktende stoffer. I likhet med Staphylinus-artene bøyer den opp bakkroppen og gaper med de lange kjevene for å avskrekke angripere. Arten er spredt med mennesker over mye av jorda.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Staphylinini Latreille, 1802
Gruppen Staphylinina Latreille, 1802
Slekten Creophilus Samouelle, 1819
Creophilus maxillosus (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 – utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Creophilus maxillosus i Encyclopedia of Life 
(en) Creophilus maxillosus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Creophilus maxillosus hos Artsdatabanken 
(sv) Creophilus maxillosus hos Dyntaxa 
(en) Creophilus maxillosus hos Fauna Europaea 
(en) Creophilus maxillosus hos ITIS 
(en) Creophilus maxillosus hos NCBI 
(en) Kategori:Creophilus maxillosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Creophilus maxillosus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Creophilus maxillosus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Kart og Plan

Kart og Plan er et norsk vitenskapelig tidsskrift som eies av Tekna Samfunnsutviklerne. Tidsskriftet utgis av Universitetsforlaget.


== Innhold ==
Artiklene i tidsskriftet omhandler fagområdene geomatikk, landmåling, geodesi, fotogrammetri, kartografi, hydrografi, geografiske informasjonssystemer, satellittkartlegging, arealplanlegging, eiendomsfag, privat eiendoms- og arealforvaltning, jordskifte og verdsetting av fast eiendom.


== Historikk ==
Tidsskriftet har skiftet navn to ganger. I 1908 var navnet Tidsskrift for Det norske Utskiftningsvæsen, og i 1952 byttet det navn til Norsk tidsskrift for Jordskifte og Landmåling. Siden 1970 har det hatt navnet Kart og Plan.


== Redaksjon ==
Ansvarlige redaktør er Ane Margrethe Lyng (fra 2018-). Redaksjonsrådet ledes av Arve Leiknes, og de øvrige medlemmene er Per Kåre Sky, Leiv Bjarte Mjøs, Tanja Skovsgaard, Øystein Jakob Bjerva, Sølve Bærug, Akkelies van Nes, Knut Bjørn Stokke, Terje Midtbø, Trond Nordvik, Sjur Dyrkolbotn, Eivind Junker, Ingrid Wang Larsen og Anne Rogstad.


== Eksterne lenker ==
Kart og Plan er elektronisk tilgjengelig på Idunn – Universitetsforlagets digitale plattform for fag- og forskningstidsskrifter og open access bøker (abonnementstjeneste)
Erling Kroner

Erling Kroner (født 16. april 1943, død 2. mars 2011 København) var en dansk trombonist og orkesterleder.
Kroner var utdannet på Berklee College of Music i Boston i 1969–1970 og 1973–1974, men spilte allikevel profesjonelt allerede fra 1961, blant annet i Tyskland med Dixieland Stompers. Han spilte deretter også avantgarde-musikk, blant annet med John Tchicai, samt rock med Melvis & His Gentlemen.
Fra 1967 spilte han dessuten med sin egen gruppe, som han har holdt i drift siden, og som fortrinnsvis har hatt kvintett- eller tentet-form.
Kroner var i 1973-1986 også medlem av DR Big Band og spilte i 1970-årene dessuten med NDRs Big Band i Hamburg, Leif Johanssons orkester og med svenske Lasse Beijboms gruppe, White Orange.
Fra midten av 1990-tallet var han leder for et stort orkester sammen med Lasse Beijbom, Beijbom-Kroner Big Band.
I 2004 dannet han sammen med den amerikanske barytonsaksofonist Ed Epstein gruppen «Bari-Bone Connection», som spilte inn CD-enBari my heart i 2007.
Kroner har som frilanser spilt med og dirigert en rekke store europeiske jazzensembler, især med musikk av Charles Mingus eller i egne komposisjoner, som bærer preg av hans store og tidlige interesse for og innsikt i argentinsk musikk og spesielt tango. I Argentina har han dessuten arbeidet med lokale musikere og skrevet musikk til tekster av Jorge Luis Borges. I 2005 startet han sitt eget storband EKNMO (Erling Kroner New Music Orchestra), som er tilegnet å spille hans og samarbeidspartneren Niels Gerhards egne komposisjoner.
Kroner døde i sitt hjem omgitt av familien etter lengre tids sykdom.


== Diskografi ==
The Forgotten Art ( 1977 )
Erling Kroner Tentet – Entre Dos Cielos ( 1982 )
Erling Kroner en Buernos Aires ( 1991 )
Erling Kroner Dark Side Orchestra ( 1992 )
Beijbom / Kroner Big Band – Opposites Attract ( 1997 )
Erling Kroner Dream Quintet – Ahi va el negro ( 1998 )
Erling Kroner Dream Quintet – Trombomissimo ( 1999 )
Beijbom / Kroner Big Band – Tango for Bad People ( 2004 )
Erling Kroner New Music Orchestra – Tango Jalousie and all that Jazz ( 2005 )
Erling Kroner New Music Orchestra – The Mariposa Project – Live on Jazzhouse ( 2007 )
Erling Kroner New Music Orchestra – EKNMO B3 – ( 2008 )
The Epstein – Kroner Bari Bone Connection – Bari My Heart ( 2008 )


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Kroner på Discogs 
(en) Erling Kroner på MusicBrainz 
(en) Erling Kroner på AllMusic
Alexis Bœuf

Alexis Bœuf (født 4. mars 1986 i Chambéry i Frankrike) er en fransk skiskytter og langrennsløper. Han kom for første gang på seierspallen under et verdenscuprenn da han ble nummer tre på 20 km normaldistanse som ble holdt i Antholz i Italia den 21. januar 2010. Senere tok Bœuf sin første verdenscupseier da han vant 12,5 km jaktstart som ble holdt i Lake Placid i USA den 6. februar 2011. Til sammen har Bœuf fire pallplasser i verdenscupen i skiskyting, hvorav en førsteplass, en andreplass og to tredjeplasser.
Under Ski-VM 2011 hadde han startnummer ni under sprinten for menn som ble avholdt den 24. februar 2011 i Holmenkollen i Oslo, og han gikk til slutt over målstreken på en 35.-plass med tiden 3.05,09.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexis Bœuf – Olympics.com 
(en) Alexis Bœuf – Olympic.org 
(en) Alexis Bœuf – Olympedia 
(en) Alexis Bœuf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Alexis Bœuf – Frankrikes olympiske komité 
(en) Alexis Bœuf – FIS (langrenn) 
(en) Alexis Bœuf – IBU 
Profil på biathlonworld.com (International Biathlon Union)
Roman Trofimov

Roman Sergejevitsj Trofimov (russisk: Роман Сергеевич Трофимов; født 19. november 1989 i Leninogorsk, Tatarstan, Russland) er en russisk skihopper som konkurrerer for den russiske klubben Moskva WVSM i tillegg til å være med på det russiske landslaget. Hans første konkurranse under et verdensmesterskap fant sted i Willingen, Tyskland i 2010 selv om han tidligere hadde konkurrert i flere tidligere kvalifiseringsrunder uten å bli akseptert til videre kvalifisering. Han ble nummer 48 i hans konkurranse som profesjonell skihopper i Willingen, Tyskland.
Han begynte på sin karriere i Bischofshofen i 2007. Kort tid etterpå avanserte han til å delta i kontinentalcupen. Hans beste plassering i kontinentalcupen var en 2. plass fra Liberec som han fikk i 2008. I vintersesongen 2008–2009 deltok Trofimov i enkelte kvalifikasjoner til VM, og han også under Sommer Grand Prix (blir også kalt Sommer World Cup) der nummer 39 ble hans beste plassering.
I 2009–2010-sesongen ble Trofimov tatt opp på det russiske VM-laget og han deltok under flere konkurranser både i Willingen og i Klingenthal. Han endte opp som nummer 38 i den individuelle konkurransen og hans russiske lag endte opp på en 9. plass i lag-konkurransen. Trofimov havnet på en 44. plass under herrenes kvalifiseringrunde til skihopp i normalbakke under Ski-VM 2011 som ble avholdt den 25. februar 2011 i Holmenkollen i Oslo. De 40 beste utøverne av de 56 deltagerne under kvalifisering klarte å kvalifisere seg til selve hopprennet som skulle finne sted dagen etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roman Trofimov – Olympedia 
(en) Roman Trofimov – FIS (skihopping) 
(pl) Roman Trofimov – skijumping.pl
Vadvetjåkka nasjonalpark

Vadvetjåkka nasjonalpark (fra nordsamisk Vádvečohkka) er en nasjonalpark i Kiruna kommune i landskapet Lappland i Sverige. Den ligger nordvest for Torneträsk ved riksgrensen mot Norge. Nasjonalparkens areal er 26,3 kvadratkilometer, fordelt på fjellbjørkeskog, isbreer, myr, innsjøer og snaufjell.
Vadvetjåkka er Sveriges nordligste nasjonalpark og ble opprettet i 1920. Hensikten var å bevare et høynordisk fjellandskap i sin naturlige tilstand. 
På nyere kart staves nasjonalparkens navn med nordsamisk ortografi: Vádvečohkka.


== Geografi ==
Vadvetjåkka nasjonalpark er oppkalt etter fjellryggen som dominerer topografien i området. På begge sider av denna fjellryggen går det dalfører i retning nord-sør. Nasjonalparken omfatter fjellryggen, dalene og elvedeltaet som ligger nedenfor fjellets sørhelling.
Vadvetjåkka er vanskelig tilgjengelig. Nasjonalparken kan nås via en sti fra Pålnoviken ved Torneträsk, dit det går regulære båtturer fra Björkliden eller Abisko. Enklest er dog å gå ut fra E 10 ved Låktatjåkka stasjon, hvor det går en 12 kilometer lang tursti fram til nasjonalparken.
Vadvetjåkkas fjellgrunn består for det meste av lettforvitret kalkstein, som viser seg som store strenger langs fjellryggens sider. I kalksteinsstrengene finnes noen av Sveriges største karstgrotter, blant annet den dypeste på 155 meter.


== Klima ==
Nasjonalparkens klima er påvirket av den geografiske beliggenheten nær Atlanterhavet. Himmelen er oftest skyet og nedbørsmengdene er meget store. Mange snøfelt smelter heller ikke bort i løpet av sommeren, hvilket har gjort Vadvetjåkka til landets laveste fjell med isbreer på fjellsidene. Vanligvis påtreffes isbreer i de svenske fjellene på høyder over 1600 meter over havet, men på grunn av det havsnære klimaet har de kunnet vokse på Vadvetjåkka som bare er 1248 meter høyt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vadvetjåkka National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norrbottensfjällens webbplats: Vadvetjåkka nationalpark
Gyrohypnus

Gyrohypnus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 15 arter, fire av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Middelsstore, lange og slanke, kortbeinte, blankt svarte eller mørkebrune kortvinger. Hodet er lengre enn bredt, omtrent firkantet, men med litt avrundede bakhjørner, kraftig punktert. Antennene er forholdsvis korte. Pronotum er rektangulært, lengre enn bredt, gjerne med to litt ujevne rekker av grove punktgroper. Dekkvingene er nokså korte og har buet innerkant.


== Levevis ==
Som den slanke, kortbeinte kroppsformen kunne tyde på, er Gyrohypnus-artene gravende og tilbringer mye av tiden under jorda. De finnes ofte i kompost og mellom råtnende plantedeler. De kan også finnes under steiner. Som vanlig for kortvinger er de rovdyr som lever av ulike slags smådyr.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Xantholinini
Slekten Gyrohypnus Leach, 1819
Gyrohypnus angustatus Stephens, 1833
Gyrohypnus atratus (Heer, 1839)
Gyrohypnus campbelli Smetana, 1982
Gyrohypnus ebneri (Scheerpeltz, 1925)
Gyrohypnus fracticornis (Müller, 1776)
Gyrohypnus fuscipes (Linné, 1758)
Gyrohypnus libanoticus Bordoni, 1984
Gyrohypnus liebei Scheerpeltz, 1926
Gyrohypnus marginalis (Wollaston, 1862)
Gyrohypnus ochripennis (Eppelsheim, 1892)
Gyrohypnus peyerimhoffi Coiffait, 1956
Gyrohypnus scoticus (Joy, 1913)
Gyrohypnus sichuanensis Zheng, 1995
Gyrohypnus silvanus (Peyerimhoff, 1917)
Gyrohypnus wagneri (Scheerpeltz, 1926)
Gyrohypnus wutaishanensis Bordoni, 2000


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 – utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Gyrohypnus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gyrohypnus hos Artsdatabanken 
(sv) Gyrohypnus hos Dyntaxa 
(en) Gyrohypnus hos Fossilworks 
(en) Gyrohypnus hos NCBI 
(en) Kategori:Gyrohypnus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gyrohypnus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over europeiske arter