jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Høver

Johan Einar Høver (født Johansen 13. oktober 1889 i Kristiansand, tok navnet Høver i 1923, død 7. januar 1980 i Horten) var en norsk flykonstruktør og offiser, kjent for «Høverjageren» fra 1925.
Han vokste opp i Mandal der faren var toller. I 1916 kom han inn på Marinens Flyveskoles andre kull, sammen med blant andre Finn Lützow-Holm. Han fikk sin lisens i mai 1917.
Som premierløytnant ledet han Marinens flyvebaatfabrikk i Horten fra 1923,
der han konstruerte de siste fem modeller.  Hans siste flytur skjedde i 1939.  
I 1951 ble han intervjuet:

—  Har  De  noen  gang  styrtet  ned?
—  To  ganger.  En  gang  ved  en  flatspinnprøve. Jeg hadde ordre om å hoppe ut i fallskjerm hvis jeg ikke kom ut av spinnet.  Men  jeg  var  så  opptatt  med å  merke  meg  forholdene  under  spinnfasen  at  maskinen  gikk  rett  i  sjøen  før jeg  fikk  tenkt  på  fallskjerm. Den  andre  nedstyrtningen  skjedde ved  en  oppvisning  i  Horten  ... et vakkert  krasj  uten  skade  på  flyet.  En av  stortingsmennene  trodde  at  nedstyrtningen  var  et  ledd  i  oppvisningen!
—  Fint  arrangement,  sa  han.Høver uttalte i samme intervju at hans favorittfly var det britiske skoleflyet Avro 508 fra 1915. I 1949 var han oberst og i 1951 sjef for Luftforsvarets Tekniske Etat.  Han gikk av i 1954.
Så sent som i 1973 ga han foredrag, og i 1975 forfattet han en pamflett om Marinens Flyfabrikk.
Han fikk flere nasjonale og internasjonale medaljer.


== Fly ==
Marinens Flyfabrikk M.F.8, første tur 30. mai 1924, også kalt "Høver M.F.8"
Marinens Flyfabrikk M.F.9, første tur 4. juni 1925, den såkalte "Høverjageren", også kalt "Høver M.F.9"
Marinens Flyfabrikk M.F.10, første tur 7. juli 1929, også kalt "Høver M.F.10"
Marinens Flyfabrikk M.F.11, første tur 29. september 1932, også kalt "Høver M.F.11"
Marinens Flyfabrikk M.F.12, første tur 11. juli 1939 med Høver bak rattet.  Også kalt "Høver M.F.12"


== Utmerkelser ==
Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1926)
Deltagermedaljen


== Publikasjoner ==
Johan E. Høver (1975). «Marinens flyvebåtfabrikk : tilbakeblikk over virksomheten 1915 til 1965». Norsk Teknisk Museums årbok: 7-51. 


== Referanser ==
Østenfor sol og vestenfor måne

Østenfor sol og vestenfor måne er et undereventyr (eventyr med magiske eller overnaturlige innslag) som ble gjenfortalt av Peter Christen Asbjørnsen i Norske Folkeeventyr Anden Deel fra 1844, der det var sammenstilt av varianter nedtegnet av Jørgen Moe og Asbjørnsen selv etter reiser på Ringerike og i Telemark.


== Type og varianter ==
Østenfor sol og vestenfor måne tilhører samme type som Kvitebjørn kong Valemon, som er en variant av eventyret. Det er et av de mest populære eventyrene i Norge, og finnes i omkring 70 opptegnelser. Østenfor sol og vestenfor måne er kanskje det best kjente av alle eventyr i det eurasiske eventyrområdet, der det er kjent allerede fra 100-tallet. Internasjonalt blir det oftest kalt Amor og Psyke. Den svenske varianten kalles Prins Hatt under jorden.
Galleriet under viser illustrasjoner til Østenfor Sol og vestenfor Maane i Norske folke- og huldre-eventyr utgitt 1879.  Originalene er tegnet av Otto Sinding (1842–1909) og gravert av Hans Hansen (1855–1930).

		
		
		
		


== Annet ==
En dramatisert versjon for barn skrevet av Sigrid Undset i 1927 ble utgitt posthumt i 1960.Eventyrnavnet forekommer ellers i flere boktitler og annet, deriblant i Jonas Lies Østenfor Sol, vestenfor Maane og bagom Babylons Taarn! fra 1905. Østenfor sol og vestenfor måne var også tittelen på ei bok med fortellinger skrevet av Nordahl Rolfsen og utgitt i 1922. Det var i tillegg blant annet navnet på en serie underholdningsromaner skrevet av M. M. Kaye og utgitt av Fredhøis forlag på 1980-tallet. Synnøve Eriksen har også skrevet en romanserie som hun har kalt Østenfor sol. Samme navn hadde ei norsk visejazzgruppe.


== Se også ==
Kvitebjørn kong Valemon, en variant av eventyret


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gunvald Hermundstad: Østenfor sol og vestenfor måne : psykoanalytiske tolkninger av nordiske og germanske eventyr, sagn og myter (Spartacus, 1995)
Roger Arntzen

Roger Arntzen (født 3. juni 1976 i Bodø) er en norsk jazzkontrabassist basert i Oslo, som spiller i band som In the Country, Solveig Slettahjell/Knut Reiersrud/In the Country], Ballrogg, Chrome Hill, One Small Step og John-Kåre Hansens Northern Concept. Han har også tidligere spilt i visejazzbandet Østenfor Sol og jazzkvintetten Subtonic. 


== Diskografi ==


=== Med Ballrogg ===
Rolling Ball (2020, Cleanfeed -  CF558CD/CF558LP)
Abaft the Beam (2017, Cleanfeed - CF403CD)
Cabin Music – (2012, Hubro, HUBROCD2515)
Insomnia (2010, Bolage - BLGCD010)
Ballrogg (2008, Bolage - BLGCD003)


=== Med In the Country + Solveig Slettahjell/Knut Reiersrud/In the Country ===
Trail of Souls (2015, ACT - ACT9548) med Solveig Slettahjell og Knut Reiersrud
Stranger Again (2015, Wildflower / Cleopatra Records, Inc.) - spiller på «From Grace» med Judy Collins og Thomas Dybdahl
Thomas Dybdahl & In the Country EP (2015 - Petroleum Records)
Skogenes sang (2014, Grappa Music - GRCD4472 ), med Frida Ånnevik
Jazz at The Berlin Philharmonic II: Norwegian Woods (2014, ACT - ACT9569) med Bugge Wesseltoft, Solveig Slettahjell og Knut Reiersrud
Sunset Sunrise (2013, ACT - ACT9593)
Sounds and Sights (2011, Rune Grammofon - RCD2113) – konsertalbum inkludert en DVD
abc (2010, In the Country - itc1), konsert-DVD med fem låter fra abc studio i Etne
Whiteout (2009, Rune Grammofon - RCD2086)
Losing Stones, Collecting Bones (2006, Rune Grammofon - RCD2059)
This Was the Pace of My Heartbeat (2004, Rune Grammofon - RCD2045)


=== Med Chrome Hill ===
The Explorer (2020, Clean Feed - CF557CD / CF557LP)
The Explorer (2018, Clean Feed - CF471CD / CF471LP)
Country of Lost Borders (2013, Bolage -  BLGCD020 / BLGLP020)
Earthlings (2008, Bolage - BLGCD007)
Hoatzin (2005, Aim Records - AIMCD110) (som Damp)
Mostly Harmless (Songs) (2003, Aim Records - AIMCD102) (som Damp)


=== Med Subtonic ===
In This House (2004, Aim Records - AIMCD106)


=== Med Østenfor Sol ===
Troillspel (2001, Major Studio - MSCD1150)


=== Med John-Kåre Hansen Northern Concept ===
January Insomnia (2017, Ponca Jazz Records -   PJRCD1027)
Days (2013, Ponca Jazz Records -  PJRCD1013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roger Arntzen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
In the Country
Chrome Hill
Ballrogg
One Small Step
(no) Publikasjoner av Roger Arntzen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Radio Tyslandsvika

Radio Tyslandsvika er et musikkalbum med The Hærmætti Tysland Band, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«Radio Tyslandsvika»
«Fest neri smia»
«Radio Tyslandsvika»
«Hærmætti Nykänen»
«Radio Tyslandsvika»
«Soria Moria»
«Radio Tyslandsvika»
«Tysland über alles»
«Radio Tyslandsvika»
«Lovløse Laila»
«Radio Tyslandsvika»
«Bånnski (det e missbruk tå øl)»
«Sjøfarsvisa»
«Mytji lys, BTK»
«Spor i snøen»
«Radio Tyslandsvika»
«Født foill»


== Eksterne lenker ==
(en) Radio Tyslandsvika på Spotify 
(no) Radio Tyslandsvika på Rockipedia
Ørli mornings

Ørli mornings er et musikkalbum med The Hærmætti Tysland Band, utgitt i 2006. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Rosali»
«Ørli mornings»
«Homo no igjæn»
«Ta laitern fræm»
«Et steinkast oinna ækte kjærlighet»
«Øl over heile mæ»
«Nassiblod på semskasko»
«Fessi foill»
«Ferjan på Tekstad»
«Siste dainsen»
Red Fox

Red Fox er et norsk danseband som ble dannet i Buvika i Trøndelag. De ble dannet på slutten av 1960-tallet under navnet «Child», men byttet i 1970 til navnet Red Fox.
Bandet gjorde det stort på både scenen og på hitlistene på 1970-tallet til bandet ble oppløst. Mange år senere ble bandet gjenforent, og ga i 2009 ut albumet Hallo igjen. Albumet gjorde stor suksess og bandet holder fortsatt på i dag. En av medlemmene er Leif Roar Øyås som er vokalist og spiller orgel.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hallo igjen

Hallo igjen er et musikkalbum med Red Fox, utgitt i februar 2009.


== Sporliste ==
«Hallo igjen»
«Sola kjæm»
«Lyden av lørdagskveld»
«Står her i kveld»
«Du er den fineste»
«Ta godt vare på hvert år»
«Du»
«Flyræpp»
«Lille venn»
«Vente på dæ»
«Førti»
«The Chief»
Songs for the Weekend

Songs for the Weekend er et musikkalbum med New Jordal Swingers, utgitt den 7. oktober 1988.


== Sporliste ==
«Lafayette» (Eigil Berg)
«Undercover Lover» (Eigil Berg)
«Settle Down» (Eigil Berg)
«Blues For Breakfast» (Eigil Berg)
«Don't Do It» (Pete Wingfield/Mike Vernon)
«Strong Wind» (Eigil Berg)
«Forever» (Eigil Berg)
«Toot Toot» (Sidney Simien)
«The Golden Dream» (Einar Mjåland/Mike Vernon)
«Saturday In Memphis» (Eigil Berg)
«I Got Your Number» (Al Anderson/John Hiatt/Fred Koller)
«Good Time» (Eigil Berg)
«Get Down and Boogie» (Eigil Berg)


== Medvirkende ==


=== New Jordal Swingers ===
Eigil Berg - sang, piano, orgel, gitar, låtskriver, kor
Ivar Hovden - sang, saksofon, gitar, orgel, kor
Bjørn Kristiansen - sang, gitarer, munnspill, kor
Einar Mjåland - bass, kor, låtskriver
John Kolloen - trommer, perkusjon, kor


=== Øvrige medvirkende ===
Mike Vernon - produsent, perkusjon, kor på Good Time
Geraint Watkins - trekkspill på Lafayette og Toot Toot
Frank Mead - saksofon på Undercover Lover, Settle Down, Toot Toot og Saturday In Memphis
Pete Wingfield - synth på Don't Do It, Strong Wind, Forever', orgel på Settle Down
Katherine, Miriam & Sara - kor på Get Down and Boogie
Mike Newbon - tekniker
Teo Miller - miksing


== Eksterne lenker ==
Songs For the Weekend
Indigo (album)

Indigo er et musikkalbum med New Jordal Swingers, utgitt i 2001. Albumet ble produsert av Nils Bjarne Kvam.


== Sporliste ==
«I Don't Wanna Lose You» (Eigil Berg)
«Apotekerens tango» (Eigil Berg)
«Fyrige damer» (Eigil Berg)
«Belfast Cowboy» (Eigil Berg)
«Janus Madame» (Eigil Berg)
«Speilet» (Eigil Berg)
«Salige sommer» (Eigil Berg)
«Trollmenn og vårherre» (Eigil Berg)
«Radio'n» (Eigil Berg)
«Mannen med den blå gitar» (Eigil Berg), (2001-Versjon)
«Lag på lag» (Eigil Berg)
«Min kjærlighet til deg» – To Make You Feel My Love (Bob Dylan/Erik Lie)


== Medvirkende ==


=== New Jordal Swingers ===
Eigil Berg - sang, piano, keyboard, låtskriver
Armand Torp - gitarer, kor
Ole Marius Melhuus - bass, cello, kor
John Kolloen - trommer, perkusjon, maracas


=== Øvrige medvirkende ===
Nils Bjarne Kvam - produsent
Stein Bull-Hansen - gitarer på Apotekerens tango, Janus Madame, Speilet og gitar & dobro på Salige sommer
Alfred Janson - trekkspill på Apotekerens tango og Janus Madame
Lasse Hafreager - orgel på I Don't Wanna Lose You, Fyrige damer, Belfast cowboy, Trollmenn og vårherre og Min kjærlighet til deg
Gudny Aspaas - kor på I Don't Wanna Lose You, Belfast Cowboy og Lag på lag
Per Øystein Sørensen - kor på I Don't Wanna Lose You, Belfast cowboy, Salige sommer og Lag på lag
Atle Sponberg - fiolin på Apotekerens tango og Speilet
André Orvik – fiolin på Speilet
Vegard Johnsen – fiolin på Speilet
Oslo-Filharmonien - div. instrumenter
Kringkastingsorkesteret - div. instrumenter
Gaute Storaas - strykearrangement på Speilet
Jens Petter Antonsen - trompet på Fyrige damer og Belfast cowboy
Morten Halle - saksofon på Fyrige damer og Belfast cowboy
Torbjørn Sunde - trombone på Fyrige damer og Belfast cowboy
Per Sveinson - tekniker
Morten Lund - mastering


== Eksterne lenker ==
Indigo
Sophie Axelsdatter Brahe

Sophie Axelsdatter Brahe (født 11. mai 1578 på Elvedgaard, død 21. desember 1646 i København) var en dansk adelsdame. Hun var datter av riksråd Axel Ottesen Brahe til Elvedgaard og hustru Mette Falksdatter Gøye. Astronomen Tycho Brahe var hennes farbror, og navnesøsteren Sophie Brahe var hennes faster. 


== Biografi ==
Sophie ble 13. juni 1598 gift med Holger Rosenkrantz til Rosenholm ved Randers. Bryllupet foregikk på Malmøhus, hvor hennes søstre Birgitte og Anne samtidig ble gift med henholdsvis Henrik Gøye og Eiler Qvitzow.
I forbindelse med Wallensteins besettelse av Jylland i årene 1625-29, forlot familien Rosenholm og tok opphold hos skånske slektninger. Siden vente de tilbake, og Rosenkrantz søkte avskjed som riksråd og oppga sin lensmannspost på Odensegård, hvilket påførte familien en del økonomiske bekymringer. 
Som mange andre hustruer til danske adelsmenn på 1600-tallet, var hun en myndig og selvstendig dame. På grunn av mannens forpliktelser som riksråd og hans teologiske studier, ble Sophie den som forvaltet familielivet og godsdriften. Rosenholm fungerte som en slags skole for over 50 adelige og borgerlige barn, som under Rosenkrantz utviklet seg til et åndelig kraftsenter. Sophie bidro blant annet som pleie- og matmor. 
Hun fødte i perioden 1600-17 ikke mindre enn 13 barn, hvorav åtte nådde voksen alder. Dertil kom fire nevøer i pleie etter Gøyes død i 1611, og seks nieser etter Birgittes død i 1619. 


== Håndskrifter ==
Etterlatte håndskrifter, forfattet av Sophie, inngikk siden i Anne Gøyes samlinger som senere dannet kjernen i Karen Brahes bibliotek, nå i Roskilde. Det store familiearkivet fra Rosenholm brant i 1826. En stor samling avskrifter av især Rosenkrantz' vitenskapelige korrespondanse er dog bevart. Sophies regnskapsbok, som i dag finnes på Det Kongelige Bibliotek, gir god innsikt i en dansk adelsfamilies liv i 1600-tallets første halvdel. 
Paret ligger begravet i familiegravkapellet i Hornslet kirke i Jylland. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kvinfo om Sophie Brahe
Havålfamilien

Havålfamilien er en gruppe ålefisker som lever i saltvann.
Den har hovedutbredelsen i Stillehavet, men noen arter lever også i Atlanterhavet og Det indiske hav. 
De fleste artene er tropiske, men noen lever også i tempererte strøk.
Havålfamilien omfatter over 180 arter fordelt på 32 slekter.


== Kjennetegn ==
Alle havålartene mangler skjell, er utstyrte med kraftige kjever og har tverrtapper på oversiden av ryggvirvlene. Som regel har de brystfinner.
De fleste havålene er nattaktive rovfisk som lever av fisk og krepsdyr. De finnes helst på dypt vann, bortsett fra de få tempererte artene.
Artene i underfamilien Heterocongrinae lever i kolonier i sandbunn, og kommer opp for å ete plankton om natten.


== Arter (utvalg) ==
Havål (Conger conger)


== Eksterne lenker ==
(en) Havålfamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Havålfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Havålfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Havålfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Havålfamilien hos Dyntaxa 
(en) Havålfamilien hos Fossilworks 
(en) Havålfamilien hos ITIS 
(en) Havålfamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Congridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Congridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Family Congridae - Conger and garden eels - FishBase
H.P. Mollerup

Hans Peter Martin Mollerup (17. juni 1866 i Ljørslev på Mors, død 15. august 1929) var en dansk prest som i 1912 grunnla den danske hjelpeorganisasjonen Kirkens Korshær sammen med Kirsten Prip, og var medstifter av Blå Kors i Danmark.
Mollerup gikk ut fra Odense Latinskole i 1885 og uteksaminert i teologi fra Københavns Universitet i 1892. Som nyutdannet ble han medhjelper i Sankt Jakobs Kirke på Østerbro. Han var fra 1896 til 1900 sjømannsprest i Kingston upon Hull i England, hvor han stiftet bekjentskap med organisasjonen Church Army, som er det engelske motstykket til Kirkens Korshær.
Tilbake i Danmark ble han i 1900 kapellan og fra 1905 sogneprest i Frihavnskirken på Østerbro. Han var i 1895 medstifter av Blå Kors, og inspirert av Church Army i England stiftet han i 1912 Kirkens Korshær. Han var engasjert i omsorgsarbeidet i Indre Mission, som hjalp mennesker som slet med fattigdom, hjemløshet og alkoholisme og han var i styret av Sømandsmissionen, Ruslandsmissionen og Københavns Kirkefond.
Han gav ut sangboken Hjemlandstoner i 1895, en bok der han hadde oversatt sanger fra engelsk. Etter hans død ble en samling av hans egne sanger utgitt i 1929 under tittelen H.P.Mollerups Sange. I Norsk Salmebok er han representert med en salme han har oversatt, og i Norsk salmebok 2013 med en egenskrevet tekst.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 95.


== Eksterne lenker ==
Kirkens Korshærs historie
Grosssiedlung Siemensstadt

Grosssiedlung Siemensstadt (norsk: boligområdet Siemensbyen), også kalt Ringsiedlung (Ringområdet eller Ringbyen), er et boligområde i ortsteilen Charlottenburg-Nord i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin. Det ble i 2008 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv sammen med fem andre boligområder i Berlin, under overskriften Modernistiske boligområder i Berlin.
Området ble utbygget mellom 1929 og 1931 som en utvidelse mot øst av Siemensstadt i Spandau. Boligrådmann (Stadtbaurat) Martin Wagner hadde ledelsen av utbyggingen, mens Hans Scharoun var ansvarlig for byplanleggingen. Bygningene ble oppført i stilen kalt Neue Sachlichkeit eller Neuen Bauens. Kjente arkitekter fra Weimarrepublikken som Walter Gropius, Otto Bartning, Hugo Häring, Fred Forbat og Paul Rudolf Henning deltok i planleggingen. Friområdene ble tegnet av Leberecht Migge. 
Arkitektforeningen Ringen som besto av tyske og østerrikske arkitekter og som målbar stilen Neue Sachlichkeit var opphavet til tilnavnet Ringsiedlung.


== Beskrivelse ==
Boligområdet ble oppført i bydelen Charlottenburg-Nord omkring Goebelplatz. Deler av området langs Jungfernheideweg hører til Spandau.
Scharoun virkeliggjorde i samsvar med progressive ideer fra 1920-årene, et område omgitt av friområder og grønne områder og som skulle bli retningsgivende for boligbyggingen etter den andre verdenskrigen.
Blokkene er i det vesentlige i fem etasjer og ligger på linje i nord-sørlig retning. Innenfor denne formen har de ulike arkitektene gitt de enkelte bygningene et ulikt formspråk. Karakteristisk er Scharouns skipsliknende bygning kalt Panzerkreuzer (panserkrysseren).
Gater, plasser og selve boligområdet ble oppkalt etter teknikere, oppfinnere og fysikere som hadde gjort en særlig fortjeneste i firmaet Siemens.


== Litteratur ==
Jörg Haspel und Annemarie Jaeggi (Utgivere): Siedlungen der Berliner Moderne. DKV-Edition 2007, ISBN 978-3-422-02091-7


== Eksterne lenker ==
(en) Großsiedlung Siemensstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Berlin Senat forvaltningsetat for byutvikling: Berliner Siedlungen der 1920er Jahre
Großsiedlung Siemensstadt
Tambu

Tambu er det niende studioalbumet fra det amerikanske rockebandet Toto, utgitt i mai 1995. Dette er det første studioalbumet der bandets nye trommeslager Simon Phillips medvirker, etter at Jeff Porcaro døde i 1992. Steve Lukather er hovedvokalist på dette albumet.


== Sporliste ==
«Gift of Faith» (Steve Lukather/Stan Lynch/David Paich) – 7:23
«I Will Remember» (Lukather/Lynch) – 6:06
«Slipped Away» (Lukather/Lynch/Paich/Simon Phillips/Steve Porcaro/Mike Porcaro) – 5:16
«If You Belong to Me» (Lukather/Lynch/Paich) – 5:03
«Baby He's Your Man» (S. Garrett/Lukather/Paich) – 5:40
«The Other End of Time» (Randy Goodrum/Lukather) – 5:04
«The Turning Point» (Lukather/Lynch/Paich/Phillips/M. Porcaro) – 5:25
«Time Is the Enemy» (Lukather/Paich/Waybill/Waybill) – 5:40
«Just Can't Get to You» (Glen Ballard/Lukather/Paich) – 5:03
«Drag Him to the Roof» (Lukather/Lynch/Paich) – 6:10
«Dave's Gone Skiing» (Lukather/Phillips/M. Porcaro) – 4:59
«The Road Goes On» (Ballard/Lukather/Paich) – 4:26
«Blackeye» – 3:52 (kun på utgivelser i Canada og Japan)


== Personell ==
Steve Lukather: gitarer, vokal, bass, mandolin, synthesizer, piano
David Paich: synthesizer, piano, keyboards, Hammondorgel, Fender Rhodes, strykerarrangementer, hovedvokalist på «The Turning Point» og «Drag Him to the Roof»
Mike Porcaro: bass, keyboard
Steve Porcaro: trommemaskin-programmering
Simon Phillips: trommer, keyboard


=== Øvrige medvirkende ===
Jenny Douglas-McRae: bakgrunnsvokal, hovedvokalist på «Baby He's Your Man» og «The Turning Point»
John James: bakgrunnsvokal, hovedvokalist på «Drag Him to the Roof»
Philip Ingram: bakgrunnsvokal
Rick Nelson: bakgrunnsvokal
Lenny Castro: perkusjon
Paulinho Da Costa: perkusjon
Michael Fisher: perkusjon


== Eksterne lenker ==
(en) Tambu på Discogs 
(en) Tambu på MusicBrainz
Karlstad Musikkorps

Karlstad Musikkorps er et brassband som holder til i den lille bygda Karlstad, i Målselv kommune i Troms. Korpset har litt over 30 aktive medlemmer.


== Historie ==
Korpset ble stifta 19. november 1971 av Valter Hole. I 2011 hadde korpset 40-årsjubileum, der Forsvarets Musikkorps Nord-Norge medvirka på jubileumskonserten til korpset.


== Priser ==
Korpset fikk 2.-plass i kategorien sin og publikumspris under Nord-Norsk Mesterskap (NNM) 2009 for korps, som ble holdt i Tromsø 31. oktober 2009.
Korpset ble uoffesielt norgesmester under bakkeløpet som ble holdt på korpsstevnet Rytmix i Tromsø, 20. juni 2010.


== Eksterne lenker ==
Coop-pris til Karlstad Musikkorps Arkivert 23. september 2005 hos Wayback Machine.
Resultater NNM 2009
Målselv kommune
For full musikk i 40 år Arkivert 30. juli 2012 hos Wayback Machine.
Best Ballads

Best Ballads er et samlealbum fra det amerikanske rockebandet Toto, utgitt i november 1996. Albumet inneholder bandets mest kjente ballader.


== Sporliste ==
«A Secret Love» (Steve Porcaro, David Paich, Bobby Kimball) – 3:07
«I'll Be over You» (Steve Lukather, Randy Goodrum) – 3:49
«Africa» (David Paich, Jeff Porcaro) – 	4:54
«99» (David Paich) – 5:13
«Mama» (David Paich, Bobby Kimball) – 5:13
«Somewhere Tonight» (Steve Lukather, David Paich, Jeff Porcaro) – 	3:42
«Takin' It Back» (Steve Porcaro) – 3:45
«I Won't Hold You Back» (Steve Lukather) – 4:56
«Anna» (Steve Lukather, Randy Goodrum) – 4:54
«Georgy Porgy» (David Paich) – 4:09
«Lea» (Steve Porcaro) – 4:30
«It's a Feeling» (Steve Porcaro) – 3:04
«Rosanna» (David Paich) – 5:30
«Angela» (David Paich) – 4:43
«Only You» (Toto) – 4:22
«Out of Love» (Jean-Michel Byron, Steve Lukather) – 5:54
«2 Hearts» (Steve Lukather) – 5:02


== Personell ==
Bobby Kimball: vokal
Joseph Williams: vokal
Jean-Michel Byron: vokal
Steve Lukather: gitarer, vokal
David Paich: keyboard, vokal
Steve Porcaro: keyboard, bakgrunnsvokal
Mike Porcaro: bass, cello
David Hungate: bass, bakgrunnsvokal
Jeff Porcaro: trommer


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Best Ballads på Discogs 
(en) Best Ballads på MusicBrainz 
(en) Best Ballads på Spotify 
(en) Best Ballads på AllMusic
Jan Olav Beitmyren

Jan Olav Beitmyren (født 15. februar 1965) er en norsk terrengsyklist og Norgesmester i rundbane 1996.


== Meritter ==


== Referanser ==
Espen Brouwer

Espen Femmo Brouwer (født 17. juli 1964) er en norsk terrengsyklist og Norgesmester i rundbane.


== Meritter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Espen Brouwer – Cycling Archives
Frode Michaelsen

Frode Michaelsen er en norsk terrengsyklist og Norgesmester i rundbane 2001.


== Meritter ==
Martin Bratland

Martin Bratland (født 23. mai 1980 på Årnes, død 20. november 2010 i Oslo) var en norsk profesjonell terrengsyklist. Han ble norgesmester i rundbane i 2005 og maraton i 2008. 
Bratland deltok flere ganger i lag-etapperittet Cape Epic. I 2008 endte han og lagkamerat Kristian Torgersen på 8.-plass sammenlagt, i konkurranse med flere av verdens fremste maraton-ryttere. 
Han syklet for semi-profflaget Team United Bakeries. 
Martin Bratland døde av kreft etter noen måneders sykeleie.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Bratland – Cycling Archives
Pernilla Egedius

Pernilla Christine Egedius (født 8. februar 1973) er en norsk terrengsyklist og Norgesmester i rundbane.


== Meritter ==
Norgesmester rundbane (2002, 2003)


== Referanser ==