jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Einar Aaraas

Einar Aaraas (født 25. februar 1943 i Oslo) er en tidligere norsk pressemann.
Han ble født i Oslo, men etter farens tidlige død flyttet han med moren til Telemark, senere til Nøtterøy. Der har han også bosatt seg som pensjonist. I sin ungdom var han formann i Nøtterøy Unge Høyre, og i 1980-årene bydelspolitiker for Høyre i Oslo, men meldte seg senere ut av partiet. Dette gjorde han som en reaksjon mot Oslo Høyres behandling av hans venner Albert Nordengen og Jan P. Syse. Etter hjemkomsten til Vestfold har Aaraas igjen gått inn i Høyre. Etter realeksamen var han journalist i Tønsbergs Blad 1963–1967 (lærling 1963–1965), stortingsjournalist i Aftenposten 1967–1970, journalist ved Adresseavisens Oslo-redaksjon 1970–1992 (redaktør 1978–1992), norsk redaktør i "Nordisk Kontakt" (Nordisk råd) 1986–1996, samt politisk redaktør i Drammens Tidende 1992–2005. Han fikk Høyres Pressebyrås Pris 1982. Aaraas var sekretær i Stortingets Presselosje 1969-1970, formann i Den Konservative Presses Forening 1994–1998, og sekretær/redaktør i samarbeidsorganet for Presseveteran-klubbene i Norge 2005-2006. Han var nestleder i Den sentrale beredskapsnemnd for Regjeringens pressetjeneste i krig og oppnevnt av Statsministeren som sjef for Regjeringens krigs-pressesenter 1990 - 2000. Første halvår 1999 gjennomgikk han hovedkurset ved Forsvarets høgskole. 2001-2002 var han president i Drammen Syd Rotary Klubb. Etter stortingsvalget 2005 fikk Einar Aaraas sine tilmålte "Fifteen Minutes of Fame": Han hadde veddet på at Senterpartiet i Buskerud ikke ville bli representert på Stortinget, tapte veddemålet, og måtte i all offentlighet fortære stortingsrepresentant Per Olaf Lundteigens velbrukte fjøslue.


== Referanser ==
Rudolf Bahro

Rudolf Bahro (født 18. november 1935 i Bad Flinsberg i Tyskland, død 5. desember 1997 i Berlin) var en tysk filosof og politiker. Han var en av de mest kjente dissidentene i DDR på grunn av sin bok Die Alternative (1977).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rudolf Bahro var den eldste av tre barn av kveglandbruksrådgiveren Max Bahro og hans hustru Irmgard, født Conrad. Familien bodde til 1945 i Niederschlesien, først i  Bad Flinsberg, så i nabolandsbyen Gerlachsheim (Landkreis Lauban), der Rudolf gikk på landsbyskolen. Mot slutten av annen verdenskrig ble faren innkalt til militærtjeneste, og havnet i polsk krigsfangenskap. Da østfronten rykket nærmere, ble familien evakuert. Under flukten kom Rudolf bort fra moren og sine søsken, og de døde kort etter av tyfus.Bahro tilbrakte så noen måneder med tanter først i Østerrike og så i Hessen. Han fant til slutt sammen med faren, som drev en enkes gård i Rießen (Landkreis Guben). 
I 1951 giftet Max Bahro seg med en annen enke, Frieda Reiter, i Fürstenberg, som tok med seg sønnen Gerhard med seg inn i ekteskapet.


=== Medlem av kommunistpartiet i DDR ===
Bahro ble medlem i Sozialistische Einheitspartei Deutschlands i 1954 og studerte filosofi ved Humboldt-universitetet i Berlin fra 1954 til 1959. 
Frem til 1956 var han en sterk beundrer  av Lenin og Stalin, men avsløringene om stalinismen rystet verdensbildet hans. Etter studietida arbeidet han som SED-partifunksjonær i en landsby nord for Frankfurt (Oder) og senere ved Universitetet i Greifswald. Fra 1967 til 1977 jobbet han i administrasjonen til forskjellige bedrifter. 
Nedslåingen av Prahavåren og hans erfaring med DDRs økonomi førte ham til den konklusjon at store forandringer var nødvendige i DDR. I 1972 begynte han å forfatte en doktoravhandling (Über die Entfaltungsbedingungen der Hoch- und Fachschulkader in volkseigenen Betrieben der DDR). Samtidig skrev han på et manuskript som ble grunnlaget for boka Die Alternative. DDRs ministerium for statsikkerhet hindret arbeidet hans. Bahro ble klar over at boka ikke kunne publiseres som planlagt i DDR, men fant en mulighet til å offentliggjøre den i Vest-Tyskland i 1977.


=== Fengslet, benådet, flukt til Vest-Tyskland ===
Bahro ble arrestert og dømt under falske anklager til åtte års fengsel. I 1979 ble han benådet i anledning av DDRs tredveårsdag. Han så ikke noen mulighet til å fortsette arbeidet sitt i DDR og flyttet til Vest-Tyskland. 
I Vest-Tyskland ble han medlem i partiet Die Grünen og forlot partiet igjen i 1985. Etter murens fall flyttet han tilbake til Øst-Berlin og ble der juridisk fullstendig rehabilitert. Han gikk inn for å bevare DDRs autonomi og forsvarte politikkens primat over økonomien.I sine siste år ble han interessert i åndelige spørsmål og forsøkte å forene spiritualitet og politikk. 
I 1994 ble det konstatert at han hadde blodkreft. Han døde i Berlin 5. desember 1997.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi til Rudolf Bahro på tysk
Liste over Sør-Sudans visepresidenter

Dette er en liste over Sør-Sudans visepresidenter.
Christa Luft

Christa Luft (født Christa Hecht, 22. februar 1938 in Krakow am See i Mecklenburg-Vorpommern, Tyskland) er en tysk statsviter og politiker. Hun var DDRs visestatsminister (Stellvertretende Vorsitzende des Ministerrates) og næringsminister i regjeringen Modrow fra 18. november 1989 til 12. april 1990. Fra mars 1990 til oktober 1990 var hun medlem i Folkekammeret og fra 1994 til 2000 i Forbundsdagen for partiet PDS.


== Referanser ==
David Klöcker Ehrenstrahl

David Klöcker Ehrenstrahl (født 25. april 1628 i Hamburg, død 23. oktober 1698 i Stockholm) var en svensk hoffmaler. Han var onkel til David von Krafft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Klöcker Ehrenstrahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
David Klöcker Ehrenstrahl hos Konstnärslexikonet Amanda
Najib Razak

Najib Razak (født 23. juli 1953 i Kuala Lipis i Pahang), er en malaysisk politiker. Han var Malaysias statsminister fra 2009 til 2018.
Den 3. juli 2018 Najib ble arrestert, mistenkt for korrupsjon. Politiet knytter Najib til saken hvor 10,6 millioner dollar forsvant fra statskassen fire år tidligere.Den 28. juli 2020 ble han dømt til tolv års fengsel og en bot på 210 millioner ringgit (rundt 450 millioner norske kroner) for korrupsjon, hvitvasking og maktmisbruk av en domstol i Kuala Lumpur. Han anket dommen.


== 1MDB-skandale ==
 
 
Den 28. juli 2020 ble Najib funnet skyldig i samtlige tiltalepunkter og dømt til tolv års fengsel for korrupsjon.Han sto anklaget for å ha medvirket til at det statlige utviklingsfondet 1MDB ble tappet for store summer og ble funnet skyldig i korrupsjon, maktmisbruk og hvitvasking i den første av fem rettssaker knyttet til skandalen.Fondet opparbeidet seg etterhvert milliarder i gjeld, og amerikanske etterforskere mener at minst 4,5 milliarder dollar ble stjålet og hvitvasket av Najibs hjelpere, slik at de kunne brukes til å finansiere Hollywood-filmer og oppkjøp av hoteller, en luksusyacht, kunst, smykker og andre luksusvarer. Over 700 millioner dollar – tilsvarende over seks milliarder kroner – skal ha blitt overført direkte til Najib bankkontoer.I tillegg til dommen på tolv års fengsel ble han ilagt en bot på 450 millioner kroner. Hvis han ikke kan betale, må han sone ytterligere fem år i fengsel. Ifølge malaysiske medier vil dommen styrke påtalemyndighetens sak i de øvrige rettssakene som er varslet mot Najib. Tilsammen er han tiltalt for 42 lovbrudd.


== Referanser ==
Lars Anderssen Humlekjær

Lars Anderssen Humlekjær (født 18. mai 1810, død 28. desember 1903) var en norsk gårdbruker, ordfører og stortingsmann fra Torsnes i Østfold.
Faren forpaktet gårdsbruket Humlekjær. I sin tid var han selv bruker på gården, men kjøpte senere gården Husvik i samme herred og drev denne. 
Han var i årevis medlem av herredsstyret i Borge og Torsnes, ordfører 1842-59, 1862-69 og 1884-85. Humlekjær var stortingsmann fra Smaalenenes amt 1854–60. Han var medlem av militærkomiteen i 1854, 1857, 1858 og 1859-60.
Humlekjær bodde de senere årene på gården Skjelin i Borge, dit datteren var gift. Han døde der i 1903.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(no) Lars Andersen Humlekjær hos Norsk senter for forskningsdata
Aage Schavland

Aage Schavland (født 6. november 1806 i Strand i Ryfylke, død 20. mars 1876 i Trondhjem) var en norsk prest og stortingsmann. Han var sønn av Ole Schavland (1759-1839, prest i Strand i Ryfylke) og Siri Tostensdatter Høle (død 1829). Schavland var gift med Gerhardine Pauline Bergh (1817-1884). Familienavnet kommer fra gården Skavlan i Snåsa og Schavlands etterkommere gikk over til denne stavemåten.Schavland hadde studentereksamen fra Kristiansands skole fra 1825 og teologisk embedseksamen 19. juni 1829. Han var så personalkapellan i Strand til han i 1834 ble sogneprest i Stranda prestegjeld på Sunnmøre (som den gangen også omfattet Stordal). Fra 1840 var han prost for Nordre Sunnmøre, 1844–1861 var han sogneprest i Herøy på Sunnmøre. Schavland overtok som sogneprest i Herøy etter Hans Conrad Thoresen, Thoresen var onkel til Ludvig Daae (1829–1893) som var gift med Schavlands datter Anne Kristine. Han var også prost for Søre Sunnmøre som omfattet Volda, Ulstein, Hareid, Vartdal, Ørsta, Hjørundfjord, Herøy og Vanylven.På 1840-tallet gikk Schavland inn for etablere en høyere allmueskole i Herøy som skulle være stor nok til å betjene hele Sør Sunnmøre noe som ville være billigere enn om hver kommune skulle drive sine egne. Høyere allmueskole var viktig for den borgerlige dannelse som var grunnlag for lokalt folkestyre. Høsten 1849 sendte Schavland på vegne av de fem kommunene på Søre Sunnmøre søknad til myndighetene om en felles høyere allmueskole. Leikong ble utpekt som et sentralt og naturlig sted for skolen. Etter mange år endte det med at skolen med etablert i Volda i stedet, under sogneprest Hans Nicolai Wraamanns ledelse. Fra 1861 var han residerende kapellan ved menigheten ved Nidarosdomen i Trondhjem.Schavland var ordfører i Herøy 1846–1849 og 1854–1857, også mangeårig medlem av forlikskommisjonen. Han var også ordfører i Trondhjem i 1865 og varaordfører 1867–1868. En tid formann i Trondhjems Arbeiderforening.
Schavland representerte Romsdals amt på Stortinget 1848–1851 og 1857–1858 samt Trondhjem og Levanger krets 1865–1869. Han var 1848, 1851, 1857 og 1865–1869 medlem av protokollkomiteen, 1848 av adressekomiteen og 1865–1866 av valgkomiteen.
Han blir omtalt som en redelig, samvittighetsfull, bestemt og myndig prest som var streng med konfirmantene.


== Etterkommere ==
Blant Schavlands etterkommere:

Gerhardine Pauline og Aage Schavland
Anne Kristine (1836-1904), gift med Ludvig Daae (1829–1893)Aagaat Daae, bibliotekar, historiker
Olaf, professor i litteraturhistorie, gift med Dagmar Kielland, svoger av Alexander Kielland
Aagot Kielland Skavlan gift med Arnstein Arneberg
Einar Skavlan, redaktør av Dagbladet 1915-1954
Sigvald (1839-1912) var prest og salmedikter
Einar Skavlan, stiftsprost i Trondheim
Aage Gerhard Skavlan (1847-1920), teolog, historiker
Paul Frederik Skavlan (1849-1920), politimester på Hamar, fogd i Helgeland
Harald Skavlan (1854-1908), ingeniør, ledet byggingen av Bergensbanens fra vest


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(no) Aage Schavland hos Norsk senter for forskningsdata
1881 i Frankrike

Begivenheter i året 1881 i Frankrike.


== Statsledere ==
President – Jules Grévy, Frankrikes president (1879–1887)
Statsminister -
Jules Ferry, president i ministerrådet (1880–1881)
Léon Gambetta, president i ministerrådet (1881–1882)


== Hendelser ==
13. februar – Første utgave av den feministiske avisen La Citoyenne blir utgitt av Hubertine Auclert.
12. mai – Bardotaktaten blir undertegnet av Frankrike og den tunisisk bey Muhammed as-Sadiq. Tunisia blir et fransk protektorat.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Asmund Haare

Asmund Haare (født 1949) er en norsk forretningsmann og hotellinvestor. Haare er eier av Flying Elephant. Konsernet eier blant annet eiendomskonsernet Host, hotellutviklingsselskapet Hus og hotelldriftskonsernet Gest. 
Haare startet hotellvirksomheten i 1993 og har stått bak utviklingen av kjente hotell som Skt. Petri og Vesterbro i Købehavn, Marin i Bergen, Reisen og Amaranten i Stockholm og Hotel G Gøteborg.


== Referanser ==
Morten van Steenwinckel

Morten van Steenwinckel (også Martino Stessivinckell) (født 3. juli 1595 i Varberg, død 9. desember 1646 i København) var en dansk arkitekt og maler med flamske aner. 


== Biografi ==
Han var sønn av arkitekt Hans van Steenwinckel den eldre og Ingers Pedersdatter. Hans tidlige utdannelse kjennes ikke, idet han først nevnes i 1622 da broren Hans van Steenwinckel den yngre på hans vegne mottok betaling for et stort maleri til den allegoriske utsmykning av Rosenborgs store hall. 
I 1629 oppholdt han seg i Italia, men i 1632 var han atter hjemme igjen hvor han under brorens ledelse arbeidet på Kronborg slott. Christian IV viste seg utilfreds med bevarte takmalerier og pris, og siden Morten ikke ville gi seg, ble han truet med fengsel i Blåtårn. 
Senest 1635 har han vært i tjeneste hos den utvalgte prins Christian. Av ham fikk Morten generalpass til fri befordring ved reiser for prinsen, og ble i 1637 sendt til den svenske enkedronning Maria Eleonora medbringende prinsen- og hans gemalinne Magdalene Sibyllas portretter. 
Virket som prinsens arkitekt er vanskelig å belyse, i motsetning til malerkunsten som må ha vært betydelig. Han hadde et verksted, hvor Bartholomæus Spitzmacher i 1639 arbeidet som svenn. Han var videre læremester for Bernardo Keilhau og den nederlandske maler Adrian Muiltjes. Kronborgmaleriene viser at Morten under sine studier i Italia har lært av Caracciskolen. En viktig side av hans kunst, var gjengivelsen av stiliserte hester.
Han ble bisatt i Sankt Nikolaj Kirke i København. På hans epitafium kunne leses, at han hadde vært hans fyrstelige nåde, prinsens (den utvalgte prins) arkitekt og skildrer.


== Verker ==
Uidentifisert maleri til den store sal på Rosenborg slott (1622, forsvunnet)
Takmaleri med de 7 planetguder i dronningens gemakk på Kronborg (1632–33)
Portrett av prins Christian (forsvunnet, forlegg for kobberstikk av Simon de Pas 1635)
Rytterportrett (av prins Christian?, før 1639, forsvunnet)
Prins Svends død (Slottet Salder ved Wolfenbüttel, forsvunnet)
Sceneutstyr til ballet på Nykøbing slott (1640)
Tilskrevet rytterportrett av Christian IV og Den utvalgte prins (omkring 1633, Valdemars slott)
Tilskrevet epitafiemaleri i Kongens Lyngbys Kirke, forestillende slottsfogd Hans Merchel med familie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Morten van Steenwinckel på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Mette Kolsrud

Mette Kolsrud (født 16. mars 1951 på Jeløya ved Moss) er en tidligere norsk fagforeningsleder.Kolsrud ble valgt til leder i Norsk Ergoterapeutforbund i 2008 og gikk av på forbundets landsmøte 19. november 2014. 
I 2009 ble hun valgt til visepresident i det europeiske ergoterapeutforbundet, COTEC (Council of Occupational Therapist for the European Countries), og har også i en periode fungert som president frem til hun gikk av i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Ergoterapeutforbund
Artikkel hos Norsk Ergoterapeutforbund
Sola-ulykken 1953

Sola-ulykken var en flyulykke som inntraff ved Sola flystasjon 10. juli 1953. Ved 13-tiden fløy en F-84G fra Luftforsvaret og en Dakota fra US Air Force inn i hverandre over Gimre utenfor Sola. 
Det amerikanske flyet kom fra Lakenheath-basen i Suffolk i England. Det hadde en besetning på fire, med seks passasjerer. Sør for rullebanen på Sola fløy det inn i et jagerfly fra 331 skvadron som var ute på treningsflyging. I sammenstøtet falt den ene vingen av Dakota-flyet. Vrakrester spredte seg over Killingland- og Gimreområdet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aviation-safety.net
Kosmos-programmet

Kosmos-programmet inneholder en rekke sovjetiske/russiske satellitter og romsonder. I romforskningens barndom fikk alle sovjetiske satellitter og romsonder et Kosmos-nummer. Dette kom blant annet av at mange oppskytninger mislyktes på en eller annen måte. Sonder eller satellitter som ble værende i bane rundt jorden, uavhengig om det var intensjonen eller ikke, fikk navnet Kosmos etterfulgt av et nummer. Dersom oppskytningen og øvrige kritiske momenter gikk bra, fikk farkosten et navn og det ble offentliggjort at den var skutt opp. De fleste farkostene i Kosmos-programmet var mislykkede satellitter og romsonder. En annen stor del antas å være militære satellitter, både vellykkede og mislykkede. Programmet inneholdt også en rekke ubemannede testflyvninger av Vostok, Voschod og Sojuz. 


== Kosmos-flyvninger (utvalg) ==
Kosmos 47
Kosmos 57
Kosmos 110
Kosmos 133 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 140 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 186 – Første dokkingen i rommet, med Kosmos 188
Kosmos 188 – Første dokkingen i rommet, med Kosmos 186
Kosmos 212
Kosmos 213
Kosmos 238
Kosmos 419
Kosmos 482
Kosmos 496 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 557 – En romstasjon
Kosmos 573 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 605
Kosmos 613 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 638 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 672 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 782
Kosmos 881
Kosmos 882
Kosmos 929
Kosmos 954 – Inntreden i jordens atmosfære, ombord fantes en kjernereaktor, radioaktivt materiale ble spredt over deler av nordre Canada
Kosmos 997
Kosmos 998
Kosmos 1001 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 1074 – Ubemannet testflyvning av Sojuz
Kosmos 1100
Kosmos 1101
Kosmos 1267
Kosmos 1443
Kosmos 1686
Morten Spangsberg

Morten Spangsberg (russisk: Мартын Петрович Шпанберг; Martin Petrovitsj Spangberg, trolig født ca. 1690 (eller 1698) i Jerne ved Esbjerg,
død 26. september 1761 i Kronstadt i Russland) var en oppdagelsesreisende i den russiske tsars tjeneste. 
Sikker viten om ham ses først fra november 1720, da han lot seg verve til løytnant av 4. grad i tsar Peter den stores russiske flåte. Han hadde ry for å være brutal, stortalende og grådig, talte dårlig russisk og gjorde lite for å lære det. Som nestkommanderende deltok han i Vitus Berings to ekspedisjoner til Kamtsjatka, hvor han utviste en stor grusomhet overfor de innfødte, som ble benyttet til alt slags forberedende arbeide.I den første ekspedisjon fra 1725-30, drev ekspedisjonsskipet rundt i det vi idag kjenner som Beringstredet, hvor tåken forhindret mannskapet i å utrede hvorvidt Sibir var landfast med Nord-Amerika eller ei. I den andre ekspedisjon fra 1733-43 kartla Spangsberg Kurilene, og gjennomførte de første besøk i Japan nordfra.Det er oppstilt en statue, utformet av Bjørn Nordahl, i Esbjerg av Spangsberg, hvor han skuer ut over havnen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
aerenlund.dk om Vitus Bering
Kosmos 133

Kosmos 133 var en ubemannet flyvning i Sovjetunionens romprogram. Det var den første testflyvningen av en Sojuz-farkost.


== Dokking ==
Dagen etter oppskytningen skulle ytterligere en ubemannet Sojuz ha blitt skutt opp for å gjennomføre en automatisk dokking mellom de to fartøyene. Kosmos 133s styresystem fikk imidlertid problemer og oppskytningen av det andre fartøyet ble lagt på is.


== Landing ==
Etter fem mislykkede forsøk på å få fartøyet til å gå inn i jordens atmosfære lyktes man til slutt med å få igang programmet for gjeninntreden. Programmet ble imidlertid ikke korrekt utført og landingskapselen kom ut av kurs og skulle ha landet i Kina. For å unngå dette ble en kommando for selvdestruksjon sendt 30. november 1966 kl. 10:21 GMT.
Cute

Cute (/kjuːto/, stilisert som °C-ute (℃-ute (キュート), Kyūto)) er en japansk jentegruppe (en idolgruppe). Gruppen ble dannet av musikkprodusent Tsunku i 2005. Siden da har det blitt syv album og over 20 singler. Cute betyr «søt» på engelsk. I dag består °C-ute av fem tenåringsjenter.


== Historie ==
Gruppen ble dannet i 2005 av syv jenter. I januar 2006 ble Kanna Arihara gruppas åttende medlem.


== Medlemmer ==
Maimi Yajima (矢島 舞美, Maimi Yajima ; født 7. februar 1992 i prefekturet Saitama) – leder
Saki Nakajima (中島 早貴, Saki Nakajima ;  født 5. februar 1994 i prefekturet Saitama)
Airi Suzuki (鈴木 愛理, Airi Suzuki ;  født 12. april 1994 i prefecturet Gifu)
Chisato Okai (岡井 千聖, Chisato Okai ;  født 21. juni 1994 i prefekturet Saitama)
Mai Hagiwara (萩原 舞, Mai Hagiwara ;  født 7. februar 1996 i prefekturet Saitama)


=== Tidligere medlemmer ===
Megumi Murakami (村上 愛, Megumi Murakami ;  født 6. juni 1992 i prefekturet Saitama)
Kanna Arihara (有原 栞菜, Kanna Arihara ;  født 15. juni 1993 i Yokohama, prefekturet Kanagawa)
Erika Umeda (梅田 えりか, Erika Umeda ;  født 24. mai 1991 i Minami-ku, Yokohama, prefekturet Kanagawa)


== Diskografi ==


=== Singler ===


=== Album ===


== Videografi ==


=== Musikkvideoer ===


== Se også ==
Hello! Project
Morning Musume
Berryz Kobo
S/mileage


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(ja) Offisiell blogg 
(en) Cute (Japanese band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cute (Japanese band) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cute på Apple Music 
(en) Cute på Discogs 
(en) Cute på MusicBrainz 
(en) Cute på Songkick 
(en) Cute på AllMusic 
Cute på Twitter 
Cute på Facebook 
Cute på YouTube 
(ja) Cute på Ameblo
Hatefull ytring

Hatefull ytring eller diskriminerende ytring er i generell forstand enhver ytring eller annen kommunikasjonsform som nedverdiger en person eller en gruppe på grunnlag av rase, kjønn, etnisitet, nasjonalitet, religion, seksuell legning eller andre kjennetegn.
Med bot eller fengsel inntil 3 år straffes den som forsettlig eller grovt uaktsomt offentlig setter frem en diskriminerende eller hatefull ytring. Som ytring regnes også bruk av symboler. Den som i andres nærvær forsettlig eller grovt uaktsomt fremsetter en slik ytring overfor en som rammes av denne, jf. annet ledd, straffes med bot eller fengsel inntil 1 år.
Med diskriminerende eller hatefull ytring menes det å true eller forhåne noen, eller fremme hat, forfølgelse eller ringeakt overfor noen på grunn av deres
a) hudfarge eller nasjonale eller etniske opprinnelse,
b) religion eller livssyn,
c) seksuelle orientering,
d) kjønnsidentitet eller kjønnsuttrykk, eller
e) nedsatte funksjonsevne.

Etter norsk rett er en diskriminerende eller hatefull ytring det å true eller forhåne noen, eller fremme hat, forfølgelse eller forakt overfor noen på grunn av deres hudfarge eller nasjonale eller etniske opprinnelse, religion eller livssyn, eller homofile legning, leveform eller orientering.I noen land kan et offer for hatefull ytring søke oppreisning i henhold til privatrett, strafferett, eller begge deler.
Det er en internasjonal enighet om at hatefulle ytringer må være forbudt ved lov, og at slike forbud overstyrer eller er irrelevante for garantier for ytringsfriheten. USA er kanskje unik blant den industrialiserte verden, hvor hatefull ytring er forenlig med ytringsfriheten, etter lov.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olav Østrem Hatefulle ytringer - Lov og rett i krenkingens tid Cappelen Damm  2021