jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nederlandsk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2012

Nederlandsk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2012 ble avholdt i Thialf i Heerenveen 4.-6. november 2011. Det besto av m, k og kvalifiseringløp til sesongens tre første verdenscupstevner i Tsjeljabinsk, Astana og Heerenveen. 
Thijsje Oenema (500m og 1000m), Pien Keulstra (3000m og 5000m), og Stefan Groothuis (1000m og 1500m) tok to gullmedaljer hver.


== Tidskjema ==


== Resultater menn ==


=== 500 meter menn ===


=== 1000 meter menn ===


=== 1500 meter menn ===


=== 5000 meter menn ===


=== 10000 meter menn ===


== Resultater kvinner ==


=== 500 meter kvinner ===


=== 1000 meter kvinner ===


=== 1500 meter kvinner ===


=== 3000 meter kvinner ===


=== 5000 meter kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Mesterskapets hjemmeside
(en) Nederlandsk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2012 – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(nl) Uitslag Nederlands Kampioenschap Afstanden 2012 på SportStatistieken.nl
(en) Dutch Single Distances Championships 2012 på SpeedskatingResults.com
(en) Resultater for herrer og damer på The-Sports.org
Teser om Feuerbach

Teser om Feuerbach (tysk: Thesen über Feuerbach) er en samling teser skrevet av den tyske filosofen Karl Marx. Sammen med Friedrich Engels’ Deutsche Ideologie (1845) danner tesene grunnlaget for Marx og Engels’ historiske materialisme.


== To tekstversjoner ==
Tesene har blitt utgitt i to utgaver:

Den opprinnelige teksten som Marx skrev våren 1845 i Brussel. Den finnes i Marx’ notisbok fra 1844–1847 under overskriften «1. ad Feuerbach».Tesene ble først utgitt posthumt av Engels i 1888, som hadde bearbeidet den og gitt den overskriften «Marx über Feuerbach» i en utgave av sin egen bok Ludwig Feuerbach und der Ausgang der klassischen deutschen Philosophie (først utgitt i 1886).Marx kritiserte Feuerbach på et grunnlag av hegelsk dialektikk. In sin ellevte tese («Filosofene har kun fortolket verden forskjellig, men hva det kommer an på er å forandre den.») kommer Marx’ kritikk av Feuerbach sterkest frem. Feuerbach skal efter Marx’ mening ha blitt stående ved en betraktende materialisme og kunne derfor ikke begripe samfunnet som en materiell virkelighet med sitt opphav i menneskenes handlinger.
I tesene vektlegger Marx den dialektiske spenningen mellom individ og fellesskap. Individet kan i en materialistisk forståelse av verden kun opptre som en del av samfunnet. Samfunnet i seg selv er derav kun et utfall av handlingene til menneskelige individer. Den eneste måten å overvinne den «beskuende reproduksjonen» til det borgerlige samfunnet er ifølge Marx en «revolusjonær prosess», som skaper et «menneskelig samfunn» eller en «samfunnsaktig menneskelighet».


== Utgaver ==
Transkripsjon av originalutgaven (i håndskrift) fra 1845, MEW, bd. 3, s. 5
Friedrich Engels’ utgave fra 1888, MEW, bd. 3, s. 533


== Norske oversettelser ==
Engels, Friedrich. Ludwig Feuerbach og slutten på den klassiske tyske filosofien.Oslo: Forlaget Oktober, 1981, oversettelse av Bjørn Thommesen (inneholder oversettelse av originalmanuset til Marx samt en oversettelse av tesene med de redaksjonelle endringene til Engels)
Engelstad, Fredrik. Det beste av Karl Marx. Oslo: Pax Forlag. (inneholder en fullstendig oversettelse av tesene)


== Fotnoter ==


== Litteratur ==
Labica, Georges. Karl Marx, Thesen über Feuerbach. Hamburg: Argument-Verlag, 1998. ISBN 3-88619-243-1.
Weber, Klaus. Rezension zu: Georges Labica: Karl Marx – Thesen über Feuerbach. Hamburg/Berlin: Argument-Verlag 1998.
Grandt, Jens. «Zur Feuerbach-Kritik von Karl Marx und Friedrich Engels». I: humanismus aktuell, nr. 16 (våren 2005): 40–52. ISSN 1433-514X.
Wolfgang Fritz Haug. Feuerbach-Thesen (pdf). I: Historisch-kritisches Wörterbuch des Marxismus, bd. 4, Hamburg: Argument-Verlag, 1999.
Schmieder, Falko. Für eine neue Lektüre der Feuerbachkritik der Thesen über Feuerbach und der Deutschen Ideologie (pdf). I: Beiträge zur Marx-Engels-Forschung. Neue Folge 2006


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: [[wikiquote:no:

de:Karl_Marx#Thesen über Feuerbach (1845)|Thesen über Feuerbach]] – sitaterNorsk oversettelse av tesene på marxists.org
Georg Kaspar Nagler

Georg Kaspar Nagler (født 6. januar 1801 i Obersüßbach, død 20. januar 1866 i München) var en tysk kunsthistoriker.


== Biografi ==
I 1815 begynte Nagler på Wilhelmsgymnasium München. Åtte år senere begynte han å studere filologi og naturvitenskap. I 1829 tok han en filosofisk doktorgrad ved Universitetet i Erlangen. Siden 1827 hadde han eid et antikvariat sammen med sin kone Johanna Ehrentreich. Senere arbeidet han i Bayerischen National-Zeitung, som på det tidspunktet var redigert av Joseph Heinrich Wolf.
Etter dette begynte han å arbeide med Neuen allgemeinen Künstler-Lexicon, som utkom fra 1835 til 1852 i 22 bind. For dette leksikonet fikk han gyllen medalje i Kunst und Wissenschaft av Hertug Max in Bayern og Fredrik Vilhelm IV av Preussen. Fra 1836 holdt han ved den kongelige Baugewerbschule foredrag om arkitekturhistorie.


== Bibliografi ==
De Rhapsodis. Avhandlinig, 1829
Acht Tage in München. Franz, München 1834 (Opptrykk av utgaven fra 1863: Gerber, München 1983, ISBN 3-87249-067-2)
Geschichte der Porzellan-Manufaktur zu München. München 1834 (også i: Bayerische Annalen, Abth. Vaterlandskunde. 1834, nr. 34–38)
Neues allgemeines Künstler-Lexicon oder Nachrichten aus dem Leben und den Werken der Maler, Bildhauer, Baumeister, Kupferstecher, Formschneider, Lithographen, Zeichner, Medailleure, Elfenbeinarbeiter, etc. (22 bind), Verlag von E. A. Fleischmann, München 1835–1852 (insgesamt 12500 Seiten)
Rafael als Mensch und Künstler. Fleischmann, München 1836
Michel-Angelo Buonarotti als Künstler. Fleischmann, München 1836
Albrecht Dürer und seine Kunst. Fleischmann, München 1837
Leben und Werke des Marco-Antonio Raimondi aus Bologna. 1842
Leben und Werke des Malers und Radirers Rembrandt van Ryn. München 1843
Beiträge zur älteren Topographie von München. 1847–1850; 2. utgave som Topographische Geschichte von München und seinen Vorstädten. Franz, München 1863
Die Monogrammisten und diejenigen bekannten und unbekannten Künstler aller Schulen, welche sich zur Bezeichnung ihrer Werke eines figürlichen Zeichens, der Initialen des Namens, der Abbreviatur desselben &c. bedient haben. 5 bind med hovedindeks, G. Franz, München 1858–1863 (bind 4 og 5 posthumt, 15 000 monogrammer fra 12 000 kunstnere).  Digitalisert utgave ved Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf


== Noter og referanser ==


== Litteratur ==
(de) Holland, Hyacinth: «Nagler, Georg Kaspar». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 23, Duncker & Humblot, Leipzig 1886, s. 228–233.
(de) Hilka, Thomas: «Nagler, Georg Kaspar.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 18, Duncker & Humblot, Berlin 1997, ISBN 3-428-00199-0, s. 714 f. (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Georg Kaspar Nagler i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
«Ellida» (1865)

«Ellida» var et seilskip, (Skonnert) eid av rederiet Ths. S. Falck i Stavanger. Skipet ble bygget i Stavanger i 1865 (verft ukjent). Skipet skiftet eiere og hjemmehavn flere ganger, men beholdt navnet frem til det forliste i juli 1909. 


== Historie ==
1865: Ths. S. Falck, Stavanger, søpt «Ellida»
1875: Solgt til G. Stray, Kristiansand
1882: Mai: Overtatt av Th. Stray, Kristiansand
1895: Solgt til Martin Weyergang,Mandal
1900: Solgt til J. Pedersen, Risør
I juni 1901 besøkte hun Storbritannia, med ankomst til Sheerness 15. juni. Dagen etter besøkte mannskapet marineverftene i Chatham, og den høyest rangerte britiske marineoffiseren i området, viseadmiral og  øverstkommanderende William Kennedy kom ombord på en høflighetsvisitt
1903: Solgt til Rederiselsakapet Ellida, L.Lydersen Tvedestrand
1905: A/S Ellida L.Paust.Halvorsen, Kragerø
1909: Juli 26. Grunnstøtte den 26.juli på Robben Plate, Wesermunningen på reise Bremerhaven til Kristiansand med kull. Brakt flott, men kondemnert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ellida, Sjohistorie.no
Ellida, Kragerokort.com
Jordbærmelk

Jordbærmelk er en drikk som har melk som base. Den kan være tilsatt ferske jordbær, jordbærsaft, jordbærsirup, jordbærpuré eller jordbærpulver. Noen drikker beskrives som smak av jordbær, da er drikken gjerne smakstilsatt med ulike tilsetningsstoffer og søtningsmiddel for at forbrukere skal få en tilnærmet smak av jordbær.
Jordbærmelk er et populært alternativ til melk uten smakstilsetning, tilsvarende sjokolademelk. Kritikk mot drikken er at siden den er barnevennlig, bidrar den til vaner for søte drikker hos unge. Produkter som er laktosereduserte og tilsatt D-vitamin er likevel av noen ernærlingseksperter anbefalt som D-vitamin og kalsiumskilde, og spesielt for barn som ikke tåler melkesukker.


== Se også ==
Sjokolademelk
Milkshake


== Referanser ==
Egernsundbroen

Egernsundbroen er en dansk klaffebro som forbinder byene Alnor og Egernsund i  Sønderjylland. Den ble åpnet 19. juni 1968.


== Eksterne lenker ==
Portrett av Egernsundbroen hos highways.dk
Trine Lotherington Danielsen

Trine Lotherington Danielsen (født 9. mars 1967 i Trondheim) er en norsk politiker for Høyre.
Fra 2011 til 2015 var hun ordfører i Hjelmeland kommune. Hun var kommunens første kvinnelige ordfører, og den første ordføreren fra Høyre. I februar 2020 ble Danielsen utnevnt til statssekretær for fiskeri- og sjømatsaker i Nærings- og fiskeridepartementet, først for statsråd Geir-Inge Sivertsen, så for Odd Emil Ingebrigtsen.Danielsen har hovedfag i zoologi/akvakultur fra Norges tekniske høgskole og ingeniøreksamen i akvateknikk fra Bergen ingeniørhøgskole. Hun har arbeidet i havbruksnæringen, blant annet med settefisk og matfisk i Norge, Portugal og Afrika, med fiskefôr i EWOS, med forskning og utvikling, samt med forretningsutvikling og næringsklyngesamarbeid.Hun er oppvokst på Singsaker i Trondheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Trine Lotherington Danielsen hos Stortinget 
(no) Trine Lotherington Danielsen hos Norsk senter for forskningsdata
Fagertunveien (Bærum)

Fagertunveien (1-72B) er en vei på Bekkestua i Bærum. 
Den går fra Jens Rings vei via gangvei, krysser Gopledalsveien, Parksvingen og Hosleveien, herfra videre som blindvei inn i boligfeltet på Grav. Før ombyggingen av Bekkestua gikk Fagertunveien fra Gamle Ringeriksvei. Den tidligere strekningen mellom Jens Rings vei og Gamle Ringeriksvei har blitt gangvei, og har ingen husnummer.Samvirkelags eiendom «Fagertun» ga sitt navn til veien i 1928. Denne eiendommen er nå revet og erstattet av et stort forretningssenter på Bekkestua.


== Litteratur ==
Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon


== Referanser ==
Josef Tošovský

Josef Tošovský (født 28. september 1950 i Náchod) er en tsjekkoslovakisk/tsjekkisk økonom og politiker, som var sentralbanksjef for Tsjekkias nasjonalbank fra 1993 til 2000 og statsminister i Tsjekkias forretningsministerium fra 1997 til 1998. 
Han utdannet seg innen utenrikshandel ved Det økonomiske universitetet i Praha i 1973. Etter endt studium begynte han å jobbe i Tsjekkoslovakias Statsbank, forløperen til Tsjekkias nasjonalbank. Her hadde han flere forskjellige stillinger, blant annet var han rådgiver for formannen i statsbanken. Han jobbet deretter en periode for Živnostenská banka, som i dag er en del av UniCredit. Fra 1988 var han underdirektør ved Živnostenská banka sin filial i London. 
I 1989 kom han tilbake til Tsjekkoslovakias Statsbank, da han ble utnevnt til president (sentralbanksjef). Da Tsjekkoslovakia ble splittet i Tsjekkia og Slovakia i 1993 ble han også sentralbanksjef i Tsjekkias nye sentralbank, Tsjekkias nasjonalbank, fra 20. januar 1993. Han ble da også Tsjekkias representant i IMF og EBRD. Den 17. desember 1997 ble han imidlertid utnevnt til statsminister i Tsjekkias forretningsministerium som ble utpekt av president Václav Havel, i etterkant av at Vaclav Klaus' mindretallsregjering kollapset i november 1997.Den 22. juni 1998, etter valget i 1998, ble Tošovský på nytt utpekt som landets sentralbanksjef. I mellomtiden hadde Pavel Kysilka vært fungerende sentralbanksjef. Tošovský trakk seg fra stillingen i slutten av november 2000, og har siden 1. desember 2000 vært styreformann i Financial Stability Institute ved Den internasjonale oppgjørsbanken i Basel i Sveits.
Han er gift, og har to barn. 


== Utnevnelser ==
1993 – Central Banker of the Year (Euromoney magazine)
1994 – European Manager of the Year  (European Business Press Federation)
1994 – Karel Engliš Prize for Economics (Masaryk University)
1996 – European Banker of the Year (Group 20+1)
2001 – EastWest Institute Award for Leadership in Transition


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tsjekkias nasjonalbank – Overview of representatives of the CNB
Pavel Kysilka

Pavel Kysilka (født 5. september 1958 i Boskovice) er en tsjekkoslovakisk/tsjekkisk økonom, som var sentralbanksjef for Tsjekkias nasjonalbank fra 1997 til 1998. 
Han utdannet seg ved Nasjonaløkonomisk fakultet ved Det økonomiske universitetet i Praha i 1982. Etter dette fortsatte han i en postgraduate stillig ved samme universitet. I 1986 begynte han ved Økonomisk institutt ved Det tsjekkoslovakiske vitenskapsakademiet, før han i 1990 returnerte til Det økonomiske universitetet. 
Fra september 1990 og ut 1991 var han rådgiver for ministeren for økonomisk politikk og lokal utvikling. Deretter begynte han som undergeneraldirektør (Deputy General Director) i Tsjekkoslovakias Statsbank, forløperen til Tsjekkias nasjonalbank. Den 20. mai 1992 ble han forfremmet til visesentralbanksjef, en stilling han beholdt da Tsjekkoslovakia ble splittet i Tsjekkia og Slovakia i 1993, og Tsjekkias nye sentralbank, Tsjekkias nasjonalbank ble etablert. 
Den 17. desember 1997 ble daværende sentralbanksjef Josef Tošovský utnevnt til statsminister i Tsjekkias forretningsministerium som ble utpekt av president Václav Havel, i etterkant av at Vaclav Klaus' mindretallsregjering kollapset i november 1997. Kysilka overtok da rollen som fungerende sentralbanksjef. Den 22. juni 1998, etter valget i 1998, ble Tošovský imidlertid på nytt utpekt som landets sentralbanksjef, og Kysilka gjeninntok stillingen som visesentralbanksjef. Han beholdt denne stillingen fram til 10. februar 1999, og sluttet i sentralbanken 30. september 1999. 
I 2014 overtok han som leder for den tsjekkiske bankforeningen - České bankovní asociace (ČBA).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tsjekkias nasjonalbank – Overview of representatives of the CNB
Tony Tan Keng Yam

Tony Tan Keng Yam (født 7. februar 1940 i Singapore) er en singaporsk matematiker, bankmann og politiker. Han var president i Singapore fra 2011 til 2017.
Tan studerte fysikk ved University of Singapore og fortsatte deretter sine fysikkstudier med mastergrad fra Massachusetts Institute of Technology i USA. Han tok doktorgrad i anvendt matematikk ved University of Adelaide i Australia. Deretter ble han i 1967 ansatt ved matematisk institutt ved University of Singapore. I 1969 forlot han universitetet til fordel for det private næringsliv. Han begynte i Overseas-Chinese Banking Corporation (OCBC) og ble til sist direktør i denne banken. 
I 1979 gikk Tan inn i politikken og ble valgt til parlamentet for People's Action Party (PAP), det dominerende partiet i Singapore. En rekke ministerposter fulgte. I 1980 ble han undervisningsminister, året deretter handels- og industriminister. Fra 1980 til 1981 var han samtidig også den første visekansler for National University of Singapore. Han ble i 1983  finansminister i tillegg til handels- og industriminister. Tan ble i 1985 igjen undervisningsminister, en post han besatte til 1991, da han gikk tilbake til banknæringen som direktør i Overseas-Chinese Banking Corporation. I 1995 kom han tilbake til regjeringen, og ble visestatsminister og forsvarsminister (fra 2003 kalt minister for sikkerhet og forsvar).

I 2005 gikk han igjen ut av politikken og gikk inn i ledelsen for Government of Singapore Investment Corporation. Samtidig ble han leder for National Research Foundation og direktør for Singapore Press Holdings. Han trakk seg fra disse posisjonene for å stille ved presidentvalget i august 2011. Tan gikk også ut av PAP og stilte ved valget som uavhengig kandidat. Han ble likevel ansett som PAPs foretrukne kandidat til presidentvervet. Tan vant valget med knapp margin. Han fikk 35,19 % av stemmene mot 34,85 % for den nærmeste rivalen Tan Cheng Bock. Den 1. september 2011 ble han innsatt som Singapores sjuende president. Han satt som president til 31. august 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biography of the President, fra Singapores presidentembete
Hårball

En hårball er en samling hår formet i magen til dyr og regelmessig kastet opp, når hårballen blir for stor. Hårballer er som regel en tett, avlang sammenpakket sylinder av pelshår, men kan også inneholde andre elementer, som svelget mat.
Katter er spesielt utsatt for hårballer ettersom de steller seg ved å slikke pelsen, og har derfor lett for å svelge pels. Det samme gjelder kanin. Derimot er hårballer spesielt farlige for kaniner ettersom de ikke er i stand til å få dem ut via oppkast. Kaninens fordøyelsessystem er svært følsomt, slik akkumulering av pels kan føre til dehydrering og død.  
Fenomenet kan også forekomme blant mennesker. Det er ytterst sjeldent, men en kombinasjon av trichophagia, trichotillomania og picasyndromet fører gjerne til hårballer. Menneskelige hårballer må som regel fjernes med kirurgi, ettersom hår ikke kan fordøyes eller komme gjennom fordøyelsessystemet.  


== Referanser ==
Liste over broer i Danmark

Dette er liste over broer i Danmark som knytter øyer sammen, eller forbinder landet med andre nasjoner.


== Liste over de lengste broene i Danmark ==


== Referanser ==
Ricardo Martinelli

Ricardo Alberto Martinelli Berrocal (født 11. mars 1952 i Panama by) er en panamansk forretningsmann og politiker for høyrepartiet Cambio Democrático. Han var president i Panama fra 1. juli 2009 til 1. juli 2014.Martinelli studerte ved University of Arkansas og tok Master of Business Administration ved INCAE i Costa Rica. Han begynte sin næringslivskarriere i Citibank før han gikk over i supermarkedkjeden Súper 99, der han er styreformann. 
Martinelli var fra 1994 til 1996 leder for Panamas trygdeetat. Fra 1999 til 2003 var han styreformann for Autoridad del Canal de Panamá og minister for kanalsaker. Martinelli er leder for partiet Cambio Democrático. Han stilte i 2004 som partiets presidentkandidat uten å lykkes. I presidentvalget i 2009 sikret han seg over 60 % av stemmene. Han ble innsatt som Panamas 49. president den 1. juli 2009. I presidentvalget i 2014 tapte han mot Juan Carlos Varela.


== Referanser ==
Serzj Sargsian

Serzj Sargsian (armensk: Սերժ Սարգսյան; født 30. juni 1954 i Stepanakert i Nagorno-Karabakh) er en armensk politiker for partiet Armenias republikanske parti. Han var landets president fra 9. april 2008 til 9. april 2018. Etter grunnlovsendring som styrket statsministermakten, ble han statsminister 17. april 2018. Det ble møtt med demonstrasjoner og han gikk av etter elleve dager i statsministerposten, 23. april 2018.


== Liv og virke ==
Sargsian studerte filologi ved Statsuniversitetet i Jerevan. Han var aktiv i kommunistpartiet i sin hjemby Stepanakert og i regionen Nagorno-Karabakh.
Sargsian ledet de armenske militære gruppene som ble dannet i Nagorno-Karabakh i prosessen der Sovjetunionen brøt sammen og de enkelte sovjetrepublikkene søkte selvstendighet og da det armensk befolkede Nagorno-Karabakh, som tilhørte Aserbajdsjan, gjorde opprør for tilslutning til Armenia. Sargsian ledet fra 1989 til 1993 Komiteen for Republikken Nagorno-Karabakhs selvforsvarsstyrker. 
I 1990 ble han aktiv i armensk politikk og ble innvalgt i Armenias Øverste råd. Han var forsvarsminister fra 1993 til 1995,  leder for Statssikkerhetstjenesten og minister for nasjonal sikkerhet fra 1995 til 1996, innenriks- og sikkerhetsminister 1996 til 1999 og minister for nasjonal sikkerhet 1999. Sargsian regnes som en nær alliert av Robert Kotsjarjan, som var president fra 1998 til 2008. Han hadde en rekke sentrale posisjoner i Kotsjarjans presidentperiode. I 1999 ble han stabssjef for presidenten, en post han hadde til 2000. Fra 1999 var han også sekretær for Det nasjonale sikkerhetsråd, som ledes av presidenten, og fra 2000 også forsvarsminister. Sargsian hadde disse posisjonene til 2007, da han ble statsminister. Fra 2006 har Sargsyan vært aktiv i Armenias republikanske parti, der han i november 2007 ble partileder. 
Sargsian ble i februar 2008 valgt til Armenias president. Opposisjonen protesterte mot valget, der Sargsian fikk 53 % av stemmene, men som internasjonale observatører i det store og hele ga positiv vurdering av og Sargsian ble innsatt i presidentembetet 9. april 2008.Han ble gjenvalgt som president i 2013 og satt til 9. april 2018. Grunnloven ble endret slik at presidentens makt ble redusert til fordel for statsministerens. Sargsian ble så statsminister 17. april 2018, men ble møtt med store protester og omfattende demonstrasjoner. Den 23. april 2018 trakk han seg fra vervet som statsminister.Hans hustru og Armenias førstedame, Rita Sargsyan, døde av covid-19 den 20. november 2020.


== Utmerkelser ==
Sargsian er tildelt Kampkorsordenen, Armenias fremste militære utmerkelse, og har mottatt Tigranes den stores orden. Han er også hedret med tittelen Helt av Artsakh med Den gylne ørns orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(hy) Offisielt nettsted 
(en) Serzh Sargsyan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Serzh Sargsyan the President of Armenia, biografi fra Armenias presidentembete
Berlevåg Fotballklubb

Berlevåg Fotballklubb (stiftet 1978) er en fotballklubb fra Berlevåg i det nordøstlige Finnmark. Klubbens seniorlag spiller i 2022 i 5. divisjon.


== Tabell ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Willibald Storn

Willibald Christopher Storn (født 26. februar 1936 i Michelbach i Østerrike) er en østerriksk-født kunstner som har bodd og arbeidet i Norge siden 1956. Han har arbeidet med grafikk, maleri og installasjoner.Storn tok sin kunstutdannelse etter at han kom til Norge i 1956; fra Østerrike var han utdannet baker og konditor. I årene 1957-1960 hospiterte han ved Statens kunst- og håndverksskole (SKHS). På 1960-tallet laget han eksperimentelle installasjoner. I 1969/1970 startet han kunstnergruppa Gras sammen med Per Kleiva, Morten Krogh og Anders Kjær. Gras arbeidet med popkunst, preget av politisk engasjement.Storn debuterte på Høstutstillingen i 1963, og hadde si første separatutstilling i Oslo Kunstforening i 1965. Han har hatt et utall separat- og kollektivutstillinger over hele landet og er representert i landets fremste offentlig samlinger. Han har også hatt flere utsmykningsoppdrag, blant annet på Rikshospitalets barneavdeling og Høyenhall stasjon. 
Han utformet diplomet til Nobels fredspris i 2015, 2016 og 2017. Hans plakat til Festspillene i Nord-Norge 1985 ble i 2003 gjengitt på et norsk frimerke i serien Plakatkunst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Willibald Storn - Norsk biografisk leksikon
Willibald Storn - Norsk kunstnerleksikon