jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Åse Vikene

Åse Vikene (født 10. november 1940) er en norsk manusforfatter og dramaturg.


== Manus (film og tv) ==

2010 – Maskeblomstfamilien (film) (medforfatter Lars Saabye Christensen

2008 – De gales hus

2007 – Berlinerpoplene (medforfatter Anne Regine Klovholt)

2005 – Elsk meg i morgen

2003 – Sejer – Elskede Poona

2002 – Sejer – Djevelen holder lyset

2000 – Sejer – Se deg ikke tilbake

1993 – Fortuna (TV-serie)

1980 – Den som henger i en tråd

1975 – Fru Inger til Østråt (film)


== Dramaturgi ==

2005 – Ved kongens bord (meddramaturg Kirsten Rask)

2004 – Populærmusikk fra Vittula (film) (meddramaturg Fredrik Lindqvist)

1998 – Blodsbånd (1998)


== Eksterne lenker ==
(en) Åse Vikene på Internet Movie Database 
(no) Åse Vikene hos Nationaltheatret 
(en) Åse Vikene hos The Movie Database 
(no) Åse Vikene på nettstedet www.filmfront.no
(sv) Åse Vikene på nettstedet Svensk filmdatabas
Dragens fange

Dragens fange er en sovjetisk-norsk spillefilm fra 1985, regissert av Stanislav Rostótskij og Knut Andersen. Filmen handler om vikingtiden og bygger på en bok av Jurij Vronskij.


== Handling ==
Kuksjas (Timosjkin) landsby blir utsatt for et angrep, og han blir bortført. Efter å ha kjempet modig i en konfrontasjon med danekrigere, adopterer høvdingen Torir (Stokke) ham. Det oppstår komplikasjoner da Kuksja forelsker seg i Signy (Barker), som allerede er forlovet med Sigurd (Fonnlid).


== Mottakelse ==
Dagsavisen ga filmen terningkast 1, mens Programbladet og VG ga terningkast 2. Aftenposten var mer positiv og ga filmen terningkast 3.


== I rollene ==
Aleksandr Timosjkin – Kuksja
Petronella Barker – Signy
Tor Stokke – Torir
Torgeir Fonnlid – Sigurd
John Andresen – Harald
Lise Fjeldstad – Tyra
Viktor Sjulgin – Olav
Mikhail Gluzskij – 'Fleinskallen'
Per Sunderland – Guttorm
Valentina Titova – Kuksjas mor
Vasilij Kravtsov – Bestefar
Vera Panasenkova – Søster
Valerij Klassen – Einar
Tatjana Surnatsjova – Trellkvinne
Jelena Ozertsova – Ingrid
Nikolaj Karpov Ottar
Valerij Lysenkov – Atle
Nikolaj Makovskij – Atsur
Olga Grigorjeva
Nina Mensjikova – (forteller)
Anatolij Romasjin – (forteller)
Andrej Rostotskij – Cameo


== Eksterne lenker ==
(en) Dragens fange på Internet Movie Database 
(no) Dragens fange i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Dragens fange hos Filmfront 
(nl) Dragens fange på MovieMeter 
(en) Dragens fange på AllMovie 
(en) Dragens fange på Turner Classic Movies 
Dragens fange hos Filmweb
Domenico Panetti

Domenico Panetti (født 1460, død 1530) var en  italiensk maler under renessansen, som hovedsakelig arbeidet i Ferrara. Blant hans tidlige elever var Garofalo. Han malte en Nedtakning fra korset for kirken San Niccolo og en Maria besøkelsesdag for San Francesco. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Farquhar, Maria (1855).  Ralph Nicholson Wornum, red. Biographical catalogue of the principal Italian painters. Woodfall & Kinder, Angel Court, Skinner Street, London; digitalisert av Googlebooks fra Oxford Universitys kopi 27. juni 2006. s. side 118.
Stenichnus

Stenichnus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet fire arter i Norge.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resteb og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med fire dype, runde groper ved roten. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Stenichnus-artene kan finnes mellom løvstrø, særlig arten Stenichnus collaris er vanlig i Norge. Ellers kan de finnes i morken ved, noen arter er også knyttet til maur.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
Stammen Cyrtoscydmini Schaufuss, 1889
Slekten Stenichnus Thomson, 1859
Stenichnus bicolor (Denny, 1825)
Stenichnus collaris (Müller & Kunze, 1822)
Stenichnus godarti (Latreille, 1806)
Stenichnus scutellaris (Müller & Kunze, 1822)


=== Liste over øvrige arter ===


== Kilder ==
Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Stenichnus i Encyclopedia of Life 
(en) Stenichnus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stenichnus hos Artsdatabanken 
(sv) Stenichnus hos Dyntaxa 
(en) Stenichnus hos NCBI 
Stenichnus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av nordamerikanske arter: [2]
Bilder av europeiske arter: [3]
Pellegrino Aretusi

Pellegrino Aretusi eller Pellegrini de Modena eller Pellegrino Munari (født ca. 1460 i Modena, død 20. november 1523) var en italiensk maler. 
Han fikk sin første opplæring fra faren Giovanni Munari.  Omkring 1509 reiste Pellegrino til Roma for å assistere Raphael i Vatikanet.  Pellegrino fikk i oppdrag å male fresker i Basilica di Sant'Eustachio og Nostra Signora del Sacro Cuore, begge i Roma.  Han ble myrdet 20. november 1523 av slektninger av en ungdom som hans sønn hadde drept.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Davidson, Bernice F., Pellegrino da Modena, The Burlington Magazine, Vol. 112, No. 803, Italian Sixteenth-Century Art outside Venice (Feb., 1970), 78-86.
Vasari, Giorgio, Le Vite delle più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, mange utgaver og oversettelser.
Rodman Wanamaker

Rodman «Rod» Lewis Wanamaker (1899–1976) var en amerikansk polospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Wanamaker vant en olympisk sølvmedalje i polo under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i poloturneringen bak Argentina. De andre på laget var Elmer Boeseke, Tommy Hitchcock og Frederick Roe.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Sølv i polo  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rodman Wanamaker – Olympedia 
(en) Rodman Wanamaker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Frederick Roe

Frederick «Fred» Roe (født 18. januar 1889 i Texas), død 20. mai 1968 i Texas) var en amerikansk polospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Roe vant en olympisk sølvmedalje i polo under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i poloturneringen bak Argentina. De andre på laget var Elmer Boeseke, Tommy Hitchcock og Rodman Wannamaker.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Sølv i polo  USA


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Roe – Olympedia 
(en) Frederick Roe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Scydmaenus

Scydmaenus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet tre arter i Norge.


== Utseende ==
Små (ca. 2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resten og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, rundt, med ganske små fasettøyne. Pronotum er omtrent så langt som bredt, bredest i midten, ganske mye innsnevret foran slik at hodet blir tydelig avsatt fra kroppen (med "hals"). Ved roten har det to ganske store, dype, runde groper. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Mange av artene lever i maurtuer, men det er også noen som finnes mellom løvstrø og andre råtnende plantedeler.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
Stammen Scydmaenini Leach, 1815
Slekten Scydmaenus Latreille, 1802
Scydmaenus tarsatus Müller & Kunze, 1822
Scydmaenus rufus Müller & Kunze, 1822
Scydmaenus hellwigii (Herbst, 1792)


=== Liste over øvrige arter ===


== Kilder ==
Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Scydmaenus i Encyclopedia of Life 
(en) Scydmaenus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Scydmaenus hos Artsdatabanken 
(sv) Scydmaenus hos Dyntaxa 
(en) Scydmaenus hos Fauna Europaea 
(en) Scydmaenus hos NCBI 
Scydmaenus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Scydmaenus rufus: [2]
Bilder av europeiske arter: [3]
Frederick Guest

Frederick Edward Guest (født 14. juni 1875 i London, død 28. april 1937) var en britisk politiker og mangeårig parlamentsmedlem, også kjent for sin innsats som polospiller og deltakelse i de olympiske leker 1924 i Paris.
Guest vant en olympisk bronsemedalje i polo under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i poloturneringen bak Argenrtina og USA. De andre på laget var  Frederick Barrett, Dennis Bingham og Percival Wise.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Bronse i polo  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederick Edward Guest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frederick Guest hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Frederick Guest hos The Peerage 
(en) Frederick Guest – Olympedia 
(en) Frederick Guest – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Dennis Bingham

John Denis Yelverton Bingham (født 11. august 1880, død 28. desember 1940) var en britisk polospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Bingham vant en olympisk bronsemedalje i polo under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i poloturneringen bak Argenrtina og USA. De andre på laget var  Frederick Barrett, Frederick Guest og Percival Wise.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Bronse i polo  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Dennis Bingham – Olympedia 
(en) Dennis Bingham – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Øllebrød

Øllebrød (tidligere også ølbrød samt ølogbrød) er en tradisjonell dansk rett som består av en slags grøt med revne rester av rugbrød og øl, som oftest lyst øl. Serveres gjerne med kald melk, fløte eller krem. 
Øllebrød gjør det mulig å bruke rester av rugbrød så ingenting skal gå til spille. Retten har vært av det beskjedne slaget, og ble brukt både som lørdagsrett, frokost og sykekost. Jeronimus uttaler i Holbergs stykke Jean de France: 

... jo, jo, forsøg kun, at give eders Søn reven Øll og Brød til Frokost, som tilforn, see, om hand icke vil svare: Jeg er vant til Chocolade udi Holland;...
Den norske sangruppen The Monn Keys som eksisterte i perioden 1948 til 1964, ble med Sølvi Wang kjent for sin sang om Øllebrød i 1952.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Øllebrød i Den store danske
Holberg, Ludvig: Jean de France, Arkiv for Dansk Litteratur
Øllebrød på gamledanskeopskrifter.dk
Percival Wise

Percival Kinnear Wise (født 17. april 1885 i Hongkong, død 7. juni 1968) var en britisk polospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Wise vant en olympisk bronsemedalje i polo under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i poloturneringen bak Argenrtina og USA. De andre på laget var  Frederick Barrett, Frederick Guest og Dennis Bingham.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Bronse i polo  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Percival Wise – Olympedia 
(en) Percival Wise – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Stråledose

Stråledose er et mål på den kroppslige effekten av ioniserende stråling. Effekten vil variere med typen stråling; alfastråling gir ca. 20 ganger så stor skadevirkning som gammastråler (når samme energimengde avsettes i kroppen). 


== Ulike begreper ==
Absorbert stråledose = energimengden som avsettes i kroppsvev fra stråling. Måleenheten er gray (Gy), som tilsvarer 1 joule per kilo kroppsvev med stråletetthet lik vann.
Ekvivalent stråledose = vektet absorbert dose som tar hensyn til at skadevirkningen varierer med type stråling. Måleenheten er sievert (Sv).
Effektiv stråledose = vektet ekvivalent dose som tar hensyn til at strålingens skadevirkning varierer med hvilke organer som bestråles. Måleenheten er sievert (Sv).


== Grenseverdier ==
En stråledose på 5 Sv regnes å være dødelig for 50% av dem som utsettes for den.Grenseverdien for stråling mot allmennheten ligger på 1 mSv/år for ioniserende stråling, mens i yrkesaktivitet er maksimaldosen normalt 20 mSv/år. For redningsarbeid som kan medføre doser over 50 mSv, skal arbeidet utelukkende utføres av frivillige.Strålevernforskriften slår fast et hovedprinsipp om at all strålebruk skal være berettiget (ALARA-prinsippet).


== Noter ==


== Kilder ==
Statens strålevern: Strålevern og grenseverdier
Store norske leksikon: Stråledose
Ninlil

Ninlil (akkadisk: Belit) var en gudinne i sumerisk og mesopotamisk mytologi, og ble særlig dyrket i byen i Nippur. Hos assyrerne var hun kjent som Mullitu.
Hun tilhørte det høyeste pantheon og var himmelguden Enlils hustru. Deres forhold ble imidlertid innledet med at han voldtok henne, noe som førte til at hun ble mor til måneguden Nanna-Suen. De fikk også sønnen Nergal, underjordens gud.


== Kilder ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.

«Faculty of Oriental Studies, University of Oxford, The Electronic Text Corpus of Sumerian Literature». Besøkt 07.02.2019.
Bot (dataprogram)

Bot (av robot) er slang for en programvareagent. En bot er programmert til å utføre en spesifikk oppgave automatisk, dvs regelmessig og på egen hånd, uten hjelp fra mennesker. Boter brukes for eksempel i IRC chats ("chatteboter"). Der kan de blant annet gi hjelpeinformasjon og annen informasjon til brukere på forespørsel, eller de kan fjerne brukere som ikke lenger er aktive. Boter brukes også i videospill. Der kan de simulere menneskelige brukere i opplæringsdelen av spillet, eller de kan brukes til juks ved å spille spillkarakterer opp til høyere nivåer.
En fordel med boter - som med andre programvareagenter - er at de gjør store programsystemer enklere å utvikle og vedlikeholde. Botene isolerer spesifikke oppgaver i mange mindre programmer, som dermed blir enklere og kan utvikles, vedlikeholdes og kjøres ganske uavhengig av hverandre. Alternativet er å forsøke å gjøre alt i ett stort program, som dermed ville blitt svært komplekst.


== Eksempel ==
Internet Chess Club er et nettsted der menneskelige brukere kan spille lyn- og hurtigsjakkpartier mot hverandre. I tillegg organiserer nettstedet løpende sjakkturneringer, det gir ulike typer sjakkurs, det lar brukerne løse ulike typer sjakkoppgaver og det tilbyr hjelp til nye brukere. Men disse funksjonene er ikke programmert inn i hovedprogrammet for nettstedet. I stedet har utviklerne programmert uavhengige boter for turneringsorganisering, sjakkursing, oppgaveløsning og brukerstøtte. Til enhver tid kjører f.eks. flere ulike turneringsboter som regelmessig organiserer turneringer av hver sin type. Noen boter er også sjakkprogrammer som brukerne kan spille mot.


== Referanser ==
Jürgen Kocka

Jürgen Heinz Kocka (født 19. april 1941 i Haindorf i dag Hejnice) er en tysk sosialhistoriker og professor ved Humboldt-universitet i Berlin.  
Kocka studerte historie, statsvitenskap, sosiologi og filosofi i Wien, Berlin og North Carolina. Hans avhandling fra 1968 omhandlet ledelse og arbeidstakere i selskapet Siemens i perioden 1847–1914. Fra 1973 til 1988 var han professor i Bielefeld, og senere professor i industrilandenes historie ved Freie Universität Berlin. Sammen med historikerkollegaen Hans-Ulrich Wehler grunnla Kocka retningen i tysk historieskriving som har blitt kalt Bielfeldskolen. I motsetning til hovedretningen i tysk historiografi som var dominert av politisk historie, var Bieldfeld-historikerne mer opptatt av sosialhistorie. På 1980-tallet ble sosialhistorien i sin tur utfordret av retninger som kultur- og dagliglivshistorie. 
Kockas forskning har særlig vært orientert mot arbeider- og arbeidslivshistorie, særlig han har sammenlignet utviklingen blant ansatte i storbedrifter i USA og i Tyskland fra den andre industrielle revolusjon. Han har også skrievet om borgerskapets historie, sosialhistorie i DDR og historieteoretiske arbeider om komparativ metode og sosialhistorie. I 1986 engasjerte Kocka seg i den såkalte tyske historikerstriden på samme side som Jürgen Habermas offentlig debatt om hvorvidt Holocaust var sammenlignbart med folkemord begått av kommunistiske regimer. Kockas syn var at nazistenes folkemord var et sivilisasjonssammenbrudd og enda verre enn venstreorienterte regimers folkemord, ettersom Tyskland før det 3. rike hadde vært en kulturnasjon og et demokrati, mens kommunistlandene hadde vært tilbakeliggende. Dette synspunktet fikk kritikk fra Joachim Fest, som mente det var rasisme å hevde at det var naturlig for kambodsjanere og andre «tilbakeliggende» folkeslag å praktisere folkemord, men ikke for tyskere.
Kocka vant i 2011 Holbergprisen.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Jürgen Kocka i BIBSYSPå norskKapitalismens historie Dreyer 2018 (originaltittel: Geschichte des Kapitalismus ISBN 9788282654203


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ved Freie Universität Berlin (tysk)
Sol over Gudhjem

Sol over Gudhjem er et stykke dansk smørrebrød (rugbrød) med røkt sild, en rå eggeplomme, tynne skiver av reddik samt løk eller klippet gressløk. 
Bornholm i Østersjøen er kjent for sine røkerier og smørrebrødet har lånt navnet fra en av øyas røkeribyer, Gudhjem på Bornholms nordøstkyst.


== Eksterne lenker ==
Sol over Gudhjem hos gugge.dk
Antonio Cattalinich

Antonio Cattalinich (kroatisk: Ante Katalinić; født 11. februar 1895 i Zadar, død 31. oktober 1981) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Cattalinch vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av brødrene Antonio, Francesco og Simeone Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antonio Cattalinich – Olympics.com 
(en) Antonio Cattalinich – Olympedia 
(en) Antonio Cattalinich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Antonio Cattalinich – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Antonio Cattalinich – Italias olympiske komité 
(en) Antonio Cattalinich – FISA
Francesco Cattalinich

Francesco Cattalinich (kroatisk: Frane Katalinić; født 4. oktober 1891 i Zadar, død 3. april 1976) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Cattalinch vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av brødrene Francesco, Francesco og Simeone Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francesco Cattalinich – Olympedia 
(en) Francesco Cattalinich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Francesco Cattalinich – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Francesco Cattalinich – Italias olympiske komité 
(en) Francesco Cattalinich – FISA
Simeone Cattalinich

Simeone Cattalinich (kroatisk: Šimun Katalinić; født 17. september 1889 i Zadar, død 4. mars 1977) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Cattalinch vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den italienske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Canada. Deltakerne på den italienske åtteren besto av brødrene Simeone, Antonio og Francesco Cattalinich, Giuseppe Crivelli, Latino Galasso, Pietro Ivanov, Bruno Sorich, Carlo Toniatti og Vittorio Gliubich som var styrmann.


== OL-medaljer ==
  1924  Paris - Bronse i roing, åtter  Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simeone Cattalinich – Olympics.com 
(en) Simeone Cattalinich – Olympic.org 
(en) Simeone Cattalinich – Olympedia 
(en) Simeone Cattalinich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Simeone Cattalinich – databaseOlympics.com (arkivert) 
(it) Simeone Cattalinich – Italias olympiske komité 
(en) Simeone Cattalinich – FISA
Svein Ødegaard

Svein Vogel Throndsen Ødegaard (født 10. januar 1945 i Manger, Norge) er en norsk lege og forsker som er professor emeritus, tidligere avdelingssjef og senterleder ved Medisinsk avdeling, Haukeland universitetssykehus og Universitetet i Bergen. Ødegaard er spesialist i indremedisin, gastroenterologi og medisinsk ultralyd-diagnostikk.


== Medisinsk virke ==
I 1970 avla han medisinsk embetseksamen («Staatsexamen») ved Universität Bonn, Vest-Tyskland. Deretter arbeidet han ved ulikenorske, tyske og amerikanske sykehus.
Han forsvarte sin medisinske doktorgrad ved Universitetet i Bergen (UiB) i 1988 og ble professor ved UiB i 1995. Han har arbeidet med ultralyd i medisinsk diagnostikk fra 1976, og var blant de første som publiserte norske arbeider om ultralydundersøkelse av bukorganer. Han var også først i Norden til å ta i bruk endoskopisk ultralydteknikk i tarmsystemet. Han var en periode leder av Norsk Forening for Ultralyd-Diagnostikk, og satt også i flere internasjonale ekspertgrupper, blant annet EUs forskningsutvalg.Ødegaard grunnla Nasjonalt senter for gastroenterologisk ultrasonografi ved Haukeland universitetssykehus i 2001. Ødegaard er æresmedlem i flere nasjonale og internasjonale organisasjoner, og og har skrevet flere vitenskapelige artikler og fagbøker i fordøyelsessykdommer, indremedisin og ultralyd.


== Ideelt arbeid ==
Ødegaard har i mange år arbeidet for krigsbarns rettigheter innenfor organisasjonene Lebensborn og CBOW (Children born of war), og publisert artikler om barn i nød og menneskerettigheter.


== Familie ==
Han er sønn av den syd-tyske forretningsmannen Friedrich Vogel og norske Svanhild Throndsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Svein Ødegaard i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin 
(no) Publikasjoner av Svein Ødegaard i BIBSYS