jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peter Wu Junwei

Peter Wu Junwei (født i 27. juni 1962 i en landsby nær Taiyuan i Shanxi i Folkerepublikken Kina, død 10. mai 2022) var katolsk biskop av Xinjiang (Yuncheng). Han ble bispeviet 21. september 2010.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han kommer fra en sterkt troende bakgrunn. En av hans brødre ble også prest og en søster blenonne. Deres oldefars bror, den hellige Peter Wu Anbang, ble kanonisert i 2000 som en av 120 kinesiske martyrer – han ble drept under bokseropprøret i 1900.


=== Prest ===
Han fikk sin presteutdannelse i Xinjiang og Taiyuan, og ble presteviet for bispedømmet Taiyuan i 1990. Deretter var han i sognetjeneste fra 1991 til 1996. Så var han dels rektor ved Taiyuans gutteseminar og arbeidet samtidig i bispedømmets kurie 1996-2001. Han var rektor for Shanxi-provinsen Montecorvino-seminar 2001-2009.


=== Biskop ===
I mai 2009 ble han utnevnt til biskop av Xianjiang av biskop Benedikt XVI, og etterpå ble han også valgt av lokalkirken til bispekandidat i september samme år.Bispevigselen ble presidert av biskop John Huo Cheng av Fenyang, assistert av koadjutorbiskop Paul Meng Ningyou av Taiyuan (som selv ble bispeviet bare fem dager tidligere), biskop Joseph Li Shan av Beijing og koadjutorbiskop John Baptist Yang Xiaoting av Yan'an (Yulin). Alle biskopene hadde pavelig approbasjon og regjeringsgodkjenning.
Bispedømmet hadde (2010) rundt 15.000 katolikker, med 28 prester og 40 ordenssøstre. To tredjedeler av katolikkene var bønder.
Biskop Peter Wu Junwei døde 58 år gammel av hjerteinfarkt den 10. mai 2022. Biskop Wu hadde vært syk i noen tid som følge av sitt arbeide med å lede den lokale kirke, og i særdeleshet under covid-19-pandemien. Hardt arbeide og sterkt press underminerte hans helse.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
Biskop Joseph Zong Huaide (1917-1997) *1958
Biskop Benedict Bonaventura Zhang Xin (1911-1999) *1981
Biskop John Huo Cheng (1926-) *1991
Biskop Peter Wu Junwei (1962-2022) *2009 


== Referanser ==
Brandval Idrettslag

Brandval Idrettslag er et fleridrettslag fra Brandval i Kongsvinger kommune. Idrettslaget driver fotball, håndball, langrenn og sykkel.
Idrettslaget hadde tidligere også tradisjoner innen friidrett, og var den første klubben til eurpoamesteren i sleggekast fra 1950, Sverre Strandli.


== Tabellen ==


== Eksterne lenker ==
Klubbens hjemmesider
John Patitucci

John Patitucci (født 22. desember 1959) er en amerikansk Grammy-vinnende jazz-musiker. Han spiller elektrisk og akustisk bass. 
Patitucci er av italiensk avstamming og ble født i Brooklyn, New York der han begynte å spille el-bass i en alder av 10 år. Han komponerte og utførte sanger da han var 12 år gammel, samt at han spilte akustisk bass i en alder av 15 år, og begynte med piano ett år senere. Han studerte klassisk bass ved San Francisco State University og ved Long Beach State University. 
Patitucci har gitt ut tolv album. I tillegg til solo-prosjekter, har Patitucci spilt inn flere album sammen med kjente amerikanske musikere som f.eks BB King, Chick Corea, Joanne Brackeen og Larry Carlton. Han spilte også inn flere sanger med John Abercrombie, George Benson, Dizzy Gillespie, Bon Jovi, Queen Latifah, The Manhattan Transfer og Carly Simon.
Gjennombrudd som jazzbassist fikk Patitucci som medlem i Chick Coreas banebrytende Chick Corea Elektric Band i 1986.
Med dette bandet turnerte han verden rundt, og ga ut en rekke album på GRP records.  
Med Wayne Shorters quartet, vant han en Grammy Award for Best Instrumental Jazz Album for albumet Beyond the Sound Barrier som ble utgitt i 2006. 
I 1986 spilte Patitucci for National Academy of Recording Arts and Sciences Patitucci MVP, på akustisk bass. Han har vunnet to Grammy Awards (en som musiker og en som komponist). Patitucci var også en dommer for det 8. årlige Independent Music Awards for å støtte uavhengige amerikanske kunstnere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Patitucci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Patitucci på Apple Music 
(en) John Patitucci på Discogs 
(en) John Patitucci på MusicBrainz 
(en) John Patitucci på Spotify 
(en) John Patitucci på Songkick 
(en) John Patitucci på AllMusic 
John Patitucci på Twitter 
John Patitucci på Instagram 
John Patitucci på Myspace
Riksdagen (Weimarrepublikken)

Riksdagen var navnet på Weimarrepublikkens (1919–1933) parlament. Den holdt sine møter i Riksdagsbygningen i Berlin.
Ifølge forfatningen vedtatt i Weimar 31. juli 1919 skulle riksdagen velges hvert fjerde år etter alminnelige, like, hemmelige og direkte valg etter forholdstall (én representant for hver 60 000. velger). Riksdagen vedtok lover for riket og var ansvarlig for budsjettvedtak, avgjørelser vedrørende krig og fred såvel som ratifikasjon av enkelte mellomstatlige avtaler. Rikspresidenten kunne oppløse riksdagen. Rikskansleren og/eller riksministeren måtte tre tilbake når riksdagen erklærte mistillit.
Etter riksdagsvalget 31. juli 1932 var en enhetlig politisk styring i riksdagen ikke lenger mulig, da de gjensidig fiendtlige fløypartiene NSDAP og KPD til sammen hadde 318 av 608 medlemmer av riksdagen.
Etter riksdagsbrannen ga den nye riksdagen som ble valgt 5. mars 1933, ved en fullmaktslov Adolf Hitler fri bane til å opprette et nasjonalsosialistisk diktatur. Bare SPD-fraksjonen stemte mot loven; representantene for KPD var allerede arrestert. Med forbudet mot venstrepartiene og mellom- og høyrepartienes vedtak om oppløsning, ble riksdagen et ettpartiparlament. Parlamentets siste møte fant sted 26. april 1942.


== Se også ==
Riksdagen (Det tysk-romerske rike)
Forbundsdagen (Det tyske forbund)
Frankfurtparlamentet
Riksdagen (Det nordtyske forbund)
Riksdagen (Det tyske keiserrike)
Riksdagen (Nasjonalsosialistisk)
Forbundsdagen


== Eksterne lenker ==
(en) Reichstag (Weimar Republic) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Smålegemer i solsystemet

Smålegemer i solsystemet er en fellesbenevnelse for små objekter i solsystemet som hverken er planeter eller dvergplaneter. Definisjonen ble vedtatt i 2006 av Den internasjonale astronomiske union. Følgende objekt faller nå inn under den nye definisjonen:

alle småplaneter bortsett fra dvergplanetene:alle de klassiske asteroidene; bortsett fra den største, 1 Ceres, som er en dvergplanet
alle kentaurene og neptuntrojanerene
alle de transneptunske-objektene, bortsett fra de største som klassifiseres som dvergplaneter, som for eksempel Pluto og Erisalle kometeneDet er ikke klarlagt om en nedre grense for størrelsen til smålegemene vil bli opprettet eller om definisjonen vil inkludere all materie ned til størrelsen på meteoroider.
Bortsett fra de største som er i hydrostatisk likevekt, er det kretsløp og ikke størrelse som skiller måner seg fra smålegemer. Månenes baner er ikke sentrerte rundt Solen, men rundt andre objekt som planeter, dvergplaneter og andre smålegemer.
Noen av de største smålegemene kan bli reklassifiserte dersom videre undersøkelser kan avgjøre om de har hydrostatisk likevekt eller ikke.
Banene til størstedelen av smålegemene er å finne i to områder; asteroidebeltet og Kuiperbeltet. Disse beltene har indre strukturer forårsaket av påvirkningen fra de større planetene, spesielt Jupiter og Neptun, og har heller svakt definerte grenser. Andre områder inneholder mindre objekter i mindre konsentrasjoner. Disse inkluderer nærjordsasteroidene, kentaurene, kometene og spredde-skive-objekter.
De minste makroskopiske objektene i bane rundt Sola blir kalt meteoroider. IAU har ennå ikke vedtatt noen definisjon på hva en meteoroide er, men ulike definisjoner definerer objekt så store som 50 m i diameter og så små som 100 µm som meteoroider.


== Eksterne lenker ==
«Solsystemet har nå 8 planeter og 3 dvergplaneter» hos Institutt for teoretisk astrofysikk
Offisiell pressemelding fra IAU
Bjarne Hoyer

Bjarne Hoyer (født 24. april 1912 i Hellerup, død 30. mars 1991) var en dansk komponist. 
Hoyer var utdannet ved Niels Brock og begynte i 1935 å komponere danse- og underholdningsmusikk. Han fikk ideen til og skapte i  årene 1938–1943 radiokabareten Vi unge sammen med Knud Pheiffer. I 1954 var han grammofonkåsør i radioen. Han komponerte blant annet Bare for at få et glimt af dig, Det er kærlighed, Regnvejrsserenade, Solskinsserenade, Når bladene falder, Min melodi til dig og Kom hjem lille far. 
I 1960 deltok han i den danske Melodi Grand Prix-finalen med sangen To lys på et bord, sunget av Otto Brandenburg. Melodien kom på sjuendeplass. Sangen er listet i Danmarks kulturkanon.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bjarne Hoyer hos danskefilm.dk
«Kulturkanonen, Musik, 12 evergreens, ‘To lys på et bord’» (PDF) (dansk). Kulturministeriet. s. 183–184. Arkivert fra originalen (PDF) 23. oktober 2013. Besøkt 28. oktober 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarne Hoyer på Internet Movie Database 
(da) Bjarne Hoyer på Filmdatabasen 
(da) Bjarne Hoyer på danskefilm.dk 
(en) Bjarne Hoyer hos The Movie Database
Neptuntrojanere

Neptuntrojanere er småplaneter med samme omløpstid som Neptun.  Generelt blir småplaneter med omløpstid likt et større objekt kalt  trojaner. Alle kjente neptuntrojaner ligger i regionen rundt L4 lagrangepunktet 60° foran Neptun, ingen er til nå funnet L5, 60° bak.
De ni kjente neptuntrojanerne er:

2001 QR322
2004 UP10
2005 TN53
2005 TO744
2006 RJ103
2007 VL305
2008 LC18
2004 KV18
2011 HM102Oppdagelsen av 2005 TN53  antyder at det kan eksistere en stor populasjon av neptuntrojanere,  sannsynligvis mange ganger større en den i lagrangepunktene til  Jupiter. Dersom noen neptuntrojaner bli oppdaget i L5,  kan det være mulig for New Horizons å undersøke disse siden  romsonden passerer gjennom regionen i 2014 på sin veg mot Pluto.


== Eksterne lenker ==
Neptune May Have Thousands of Escorts hos SPACE.com
A Thick Cloud of Neptune Trojans and Their Colors (2006) Science 313, pp. 511-514 av S. Sheppard og C. Trujillo
Litteraturåret 1932

Litteraturåret 1932 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1932.


== Hendelser ==
Serien 91:an Karlsson Kom'


=== Lyrikk ===


== Prisvinnere ==
Carl Møllers Legat: Jørgen Nielsen
De Nios stora pris: Emilia Fogelklou
Hawthornden Prize: Charles Morgan for The Fountain
Holger Drachmann-legatet: Axel Juel, Per Lange
Nobelprisen i litteratur: John Galsworthy
Otto Benzons Forfatterlegat: Erling Kristensen
Prix Femina: Ramon Fernandez for Le Pari
Pulitzerprisen for romanen: Pearl S. Buck for The Good Earth


== Nye bøker ==


=== Skjønnlitteratur ===
Andliga övningar av Hjalmar Gullberg
Bombi Bitt och jag av Fritiof Nilsson Piraten
Paradisets enger (The Pastures of Heaven) av John Steinbeck
Den förvandlade Messias av Hjalmar Söderberg
Dagbok för Selma Ottilia Lovisa Lagerlöf av Selma Lagerlöf
Dødsdiamanten  av Max Mauser
Ettermæle  av Olav Duun
Hva nå - lille mann? (Kleiner Mann – was nun?) av Hans Fallada
Ignis ardens av Olaf Bull
Mannen uten egenskaper (del 2) (Der Mann ohne Eigenschaften) av Robert Musil
 Mytteriet på Bounty av Charles Nordhoff og James Norman Hall
Prolog til kjærlighet (Prologue to love) av Martha Ostenso
Radetzkymarsch av Joseph Roth
Salka Valka (del 2) (Fuglinn í fjörunni) av Halldór Laxness
Snikende død (Peril at End House) av Agatha Christie
Vidunderlige nye verden (Brave New World) av Aldous Huxley
Voyage au bout de la nuit av Louis-Ferdinand Céline
Østerlandsferden (Die Morgenlandfahrt) av Hermann Hesse


=== Sakprosa ===
Arbeidernes Leksikon
Den tyske ideologi av Karl Marx og Friedrich Engels
Hovedpunktene i arvelæren av Johan Scharffenberg
Kirkelig dogmatikk av Karl Barth


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1932 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Larvesekkdyr

Larvesekkdyr, halesekkdyr eller halekappedyr (Appendicularia) er en klasse frittsvømmende kappedyr som finnes i verdens hav.
Som de fleste kappedyr, er larvesekkdyrene filtrerere.
De er pelagiske, transparente planktoniske dyr, vanligvis mindre enn 1 cm lang (ikke medregnet halen).
Larvesekkdyrenes kropp ligner på de rumpetroll-aktige larvene til de fleste kappedyrene. 


== Eksterne lenker ==
(en) larvesekkdyr – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) larvesekkdyr i Encyclopedia of Life 
(en) larvesekkdyr i Global Biodiversity Information Facility 
(no) larvesekkdyr hos Artsdatabanken 
(sv) larvesekkdyr hos Dyntaxa 
(en) larvesekkdyr hos ITIS 
(en) larvesekkdyr hos NCBI 
(en) Kategori:Appendicularia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Larvacea – detaljert informasjon på Wikispecies
Ljan skole

Ljan skole er en barneskole (1. – 7. trinn) syd i Bydel Nordstrand i Oslo. Bygget er tegnet etter mønster av herregården på Stubljan av arkitektene Christian Morgenstierne og Arne Eide og sto ferdig i 1923. Den staselige bygningen er sentral både miljømessig og visuelt i området. Skolens uteområde er variert med kupert skog, lekeapparater og ballbane. I tillegg renner Ljanselva i dalbunnen nedenfor skolen. Her har skolen satt opp en lavvo som brukes av alle skolens elever. Herfra er det heller ikke langt ned til Bunnefjorden og Hvervenbukta.
Ljan skole var en av de første skolene som gjennom prosjektet «Blågrønn hovedstadsaksjon» adopterte en del av Ljanselva. 
Motstandskjemperen Max Manus var også en av skolens elever.


== Rektorer ==
2017-: Åsta Bjerkestrand
2016-2017: Annette Haslund
2008-2016: Marianne Fiskaa (til Rasta skole)


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmesider
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 5. februar 2018.
«Ljan skole». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Purke (bakverk)

Ei purke er et bakverk med lokal tilhørighet til Halden-distriktet. Purka er et søtet flatt hvetebrød med hull i midten, på samme måten som svenske brød og knekkebrød. I Halden har purker blitt bakt i minst 80 år, og ideen kan ha kommet med svenske arbeidere, som i mange årtier hadde arbeidet i Norge, i steinbrudd og steinhuggerier, og i sagbruk og industrier i Halden og Tistedal.
Opprinnelig var purka en grovere gjærbakst, det var både sammalt hvete og rugmel i deigen, og en liten porsjon sirup. Ei purke var vanligvis stor nok til å utgjøre et brødmåltid alene, etterhvert har dagens purker blitt mindre, og med mindre grovt mel. Til gjengjeld har noen bakere innført en enda grovere variant av den opprinnelige purka, nå under navnet «råne».
I Lillesand, Grimstad og Arendal brukes navnet «purke» eller «porke» om et stort skolebrød. Men til forskjell fra vanlig skolebrød, kan det være avlangt, kan inneholde rosiner, og ha en lang stripe med eggekrem, som går i lengderetningen av bakverket. I Grimstad kan purka ses på bilder fra Bergshaven Bakeri fra 1927, men det er ikke navn på bakeverket på bildet, det er derfor usikkert om «Purke»-navnet kom senere. 
Haldensversjonen kan nok også minne om et skolebrød, men er helt uten eggekrem, glasur og kokos.


== Referanser ==


== Kilder ==
Øyvind Ottersen (oktober 2009). «HaldenMagasinet, side 12-13(pdf)» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 22. oktober 2015. Besøkt 20. november 2010. «Ikke noe er mer haldensk enn e’ purke»
Jeff «Tain» Watts

Jeff «Tain» Watts (født 20. januar 1960 i Pittsburgh, Pennsylvania) er en amerikansk trommeslager som hovedsakelig spiller jazz. 
Han har spilt sammen med musikere som Wynton Marsalis, Branford Marsalis, Betty Carter, Michael Brecker, og flere andre. Han fikk kallenavnet «Tain» fra sin med-musiker, Kenny Kirkland, da de var på turné sammen i Florida, og de kjørte forbi en Chieftain bensinstasjon, og bensinstasjonens navn ChiefTain lignet på navnet «Jeff Tain».
Watts har jobbet i film- og TV-bransjen både som musiker på det populære Tonight Show med Jay Leno i tre år og senere som skuespiller. Tain utførte og innspilte mange sanger med Branford Marsalis Quartet mellom 1985 og 2009. Han opptrer med mange av sine egne grupper som f.eks. The Watts Project og Jeff «Tain» Watts Quartet, samt flere spillejobber med pianistene McCoy Tyner, The George Kabler Project og Geri Allen. 
Watts startet sitt eget plateselskap kalt Dark Key Music i 2007 som han har utgitt flere sanger sammen med. Dark Key Music ble tildelt en Grammy Award Winner i 2010 innen kategorien Best Instrumental Solo. Han er en fan av det amerikanske fotball-laget Pittsburgh Steelers og han er blitt avbildet på albumcoveret til gruppen Branford Marsalis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jeff "Tain" Watts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeff «Tain» Watts på Discogs 
(en) Jeff «Tain» Watts på MusicBrainz 
(en) Jeff «Tain» Watts på Songkick 
(en) Jeff «Tain» Watts på AllMusic
Vargveien (Oslo)

Vargveien (1A–31, 2–34) i Oslo begynner med Ulvøybrua fra Mosseveien, og går tvers over Ulvøya fra nordøst i en speilvendt S-form til sørvest. Den ender i en privat forlengelse ned til 'dampskipsbrygga' på sørvestspissen av øya.
Første del av veien trafikkeres av bussrute 85, som har endeholdeplass og snuplass i krysset med Fjordveien midt på øya.
Butikken på øya har adresse Vargveien 16, rett ved bussholdeplassen.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vargveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 609. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Here Come the Choppers

Here Come the Choppers er det syttende studioalbumet fra den amerikanske artisten Loudon Wainwright III, utgitt i april 2005. Albumet er et typisk Wainwright-album på det jevne, med personlige sanger og bitende samfunnskritikk servert med et humoristisk underlag. På tittellåten «Here Come the Choppers» har Wainwright med sin svarte humor flyttet krigen i Irak til California. 


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III.

«My Biggest Fan»  – 6:02
«No Sure Way»  – 5:29
«Had to Be Her»  – 5:02
«Hank and Fred»  – 4:55
«Half Fist»  – 4:13
«To Be on TV»  – 4:03
«God's Country»  – 3:14
«Make Your Mother Mad»  – 4:06
«When You Leave»  – 5:22
«Nanny»  – 3:12
«Here Come the Choppers»  – 6:42
«Things»  – 4:06


== Personell ==
Loudon Wainwright III – akustisk gitar, banjo vokal
Bill Frisell – elektrisk gitar
Greg Leisz – mandolin, steelgitarer
David Piltch – bassgitarer
Jim Keltner – trommer, perkusjon
Chris Gestrin – orgel, Wurlitzer
Coco Love Alcorn – bakgrunnsvokal


== Utgivelser ==
CD: Sovereign Records


== Eksterne lenker ==
(en) Here Come the Choppers på MusicBrainz
Holmenkollrittet

Holmenkollrittet er et terrengsykkelritt som arrangeres årlig. Det ble første gang arrangert årlige terrengsykkelritt i traseen på tidlig 90-tall. Det er dermed et av de eldste terrengsykkelritt i Norge. Rittet ble fra 2001 arrangert i regi av Oslo Cyklekrets.
Strange Weirdos

Strange Weirdos: Music from and Inspired by the film Knocked Up er filmmusikken til  Judd Apatows film Knocked Up, og det attende studioalbumet fra den amerikanske artisten Loudon Wainwright III, utgitt i mai 2007. Albumet blir av Allmusic hyllet som et av Wainwrights beste.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III unntatt hvor annet er notert.

«Grey in L.A.» – 3:15
«You Can't Fail Me Now» (Joe Henry, Wainwright) – 3:45
«Daughter» (Peter Blegvad) – 3:33
«Ypsilanti» (Henry) – 1:52
«So Much to Do» (Henry, Wainwright) – 3:26
«Valley Morning» – 3:44
«X or Y» – 2:54
«Final Frontier» – 3:47
«Feel So Good» (Mose Allison) – 2:03
«Lullaby» – 3:12
«Naomi» (Henry) – 4:04
«Doin' the Math» – 5:32
«Strange Weirdos» – 4:07
«Passion Play» – 2:54


== Personell ==
Loudon Wainwright III – gitar, ukulele, vokal
Patrick Warren – keyboard, orgel, piano, chamberlin, tråorgel, trekkspill
David Piltch – bass
Jay Bellerose – trommer, perkusjon
Greg Leisz – gitarer, mandola, mandolin, steelgitarer
Jebin Bruni  – orgel, piano
Richard Thompson – gitar på «Grey in L.A.»
Van Dyke Parks – piano, trekkspill på «Daughter»
Eric Gorfain  – fiolin
Daphne Chen  – fiolin
Richard Dodd  – cello
Leah Katz  – bratsj
Portia Griffin  –  bakgrunnsvokal
Niki Haris  – bakgrunnsvokal
Jean McClain  – bakgrunnsvokal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strange Weirdos på MusicBrainz 
Strange Weirdos på ConcordMusicGroup.com
Carved In Flesh

Carved In Flesh er et demo-album med Ansur, utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«Murder»
«Carved In Flesh»
«Fra nattens skygge»
«Through Snowlands»


== Eksterne lenker ==
(en) Carved In Flesh på MusicBrainz
Recovery (album)

Recovery er det nittende studioalbumet fra den amerikanske artisten Loudon Wainwright III, utgitt i august 2008. Albumet består av utvalgte, nyinnspilte «coverlåter» fra hans fire første album: Loudon Wainwright III (1970), Album II (1971), Album III (1972) og Attempted Mustache (1973).


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III.

«Black Uncle Remus» – 2:26
«Saw Your Name in the Paper» – 3:06
«School Days» – 3:33
«Drinking Song» – 4:39
«Motel Blues» – 3:20
«Muse Blues» – 3:35
«New Paint» – 3:51
«Be Careful There's a Baby in the House» – 4:00
«Needless to Say» – 3:05
«Movies Are a Mother to Me» – 3:13
«Say That You Love Me» – 3:26
«Old Friend» – 3:38
«The Man Who Couldn't Cry» – 6:04


== Personell ==
Loudon Wainwright III – gitar, vokal
Patrick Warren – keyboard
David Piltch – bass
Jay Bellerose – trommer
Greg Leisz – gitar


== Eksterne lenker ==
Recovery på AntiMusic.com
Axiom

Axiom er en musikkalbum med Ansur, utgitt i 2006.
Innflytelse fra norsk black metal er merkbart på albumet, som ellers blir klassifisert som progressiv ekstremmetal. Inspirasjonen kommer for øvrig fra mange genre. Musikken har hyppige taktskifter og andre slags overganger i låtene, samt melodisk iderikdom.


== Sporliste ==
«Earth Erasure»
«Post-Apocalyptic Wasteland»
«Interloper»
«Desert Messiah»
«Sowers of Discord»
«The Axiom Depicted»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Axiom på Discogs 
(en) Axiom på MusicBrainz
Warring Factions

Warring Factions er et musikkalbum med Ansur, utgitt i 2008.


== Sporliste ==
«The Tunguska Incident»
«Sierra Day»
«Phobos Anomaly»
«An Exercise in Depth of Field»
«At His Wit's End»
«Cloudscaper»
«Prime Warring Eschatologist»


== Eksterne lenker ==
(en) Warring Factions på Discogs 
(en) Warring Factions på MusicBrainz
Inger Schjoldager

Inger Margrethe Astrup Schjoldager (født 9. september 1963 i Oslo) er en norsk forlagsleder og skuespillerinne, utdannet ved LAMDA (London Academy of Music Drama and Art).
Schjoldager har vært med i oppsetninger på de store scenene i Oslo og London, samt flere TV-serier. Hun har stått på scenen som skuespiller på alle de store scenene, som Nationaltheatret, Det norske teatret, Oslo nye og Riksteatret. På 80-tallet arbeidet hun mye med Stein Winge og spilte store roller i hans produksjoner som Faust og Merlin.
Hun er gift med sanger og krimforfatter Øystein Wiik, og skriver sammen med han musikaler og teaterstykker. Mest kjent er deres musikalversjon av romanen Sofies verden, som ble satt opp i Ettlingen i Tyskland i 1997 og i Hangar 4 på Fornebu i 1998. Paret har tre barn.
Inger Schjoldager startet lydbokforlaget Ariel i 1986, og var med på å starte opp lydbokmarkedet i Norge. Hun har også arbeidet som produsent i Polygram. I 2011 ble hun ansatt som forlagsredaktør i Orfeus Publishing, hvor hun har hatt redaktøransvar for over 90 titler. De siste årene fungerer hun som forlagssjef.


== Referanser ==