jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Billy Bass Nelson

William «Billy Bass» Nelson (født 28. januar 1951 i Plainfield i New Jersey) er en USA-amerikansk bassgitarist. Han spilte i bandet Funkadelic fra starten, og han blei i 1997 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame sammen med femten andre medlemmer av funk-kollektivet Parliament-Funkadelic.Som tenåring jobba Nelson i frisørsalongen til George Clinton som var aktiv i doo wop-gruppa The Parliaments. Etter at de i 1967 fikk en slager med «(I Wanna) Testify», blei det behov for et backingband på en turne. Nelson fikk en plass her, først som gitarist, seinere på bass. På forslag fra Nelson tok de navnet Funkadelic, som er ei blanding av funk og psychedelic.Nelson spiller på de tre første albumene til Funkadelic: Funkadelic (1970), Free Your Mind ... and Your Ass Will Follow (1970) og Maggot Brain (1971). I 1971 forlot han – som den første av mange – gruppa på grunn av uenigheter med Clinton om økonomiske saker.Han spilte så ei tid med The Temptations, og seinere med The Commodores, Chairmen of the Board, Fishbone, Jermaine Jackson, Parlet, Lionel Richie, Smokey Robinson og Lenny Williams. Nelson var imidlertid ikke ferdig med Funkadelic. I 1975 spilte han på et spor på albumet Let's Take It To The Stage. I 1994 gav han sammen med andre tidligere PF-musikere ut albumet Out of the Dark under navnet O.G. Funk. Samme år begynte han å turnere med hovedgruppa igjen, noe han fortsatte med til 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Billy Bass Nelson på MySpace
Ishavsmuseet Aarvak

Ishavsmuseet Aarvak (opprettet 1981 i Brandal i Hareid kommune) er en stiftelse for å dokumentere norsk polarhistorie (sjøfart, forskning og fangst). Det er ett av få offentlige polarmuseum sør for Polarmuseet i Tromsø.
Initiativtaker og første leder var selfanger og poståpner Henrik Landmark (1928-98) i Brandal, bygda som fikk blant landets høyeste konsentrasjoner av selfangere i tiden etter at Sunnmøre sendte ut sin første selfanger i 1898. Ved opprettelsen av museet i 1981 overtok man polarskuta «Aarvak» som hadde gått uavbrutt siden 1912. Ved 100-årsjubileet i 1998 flyttet museet over til nytt bygg og sjøbu fra 1950. I Bakkenaustet ligger en færing og en trerøring.  Brandal Motorverksted har egne bygninger. I 2009 fikk «Aarvak» eget hus. En egen avdeling er viet Peter S. Brandal og deler av en gjenskapt «Jopeter». Museet har ellers tusenvis av gjenstander, utstoppinger, filmer og fotografi fra 1924 i permanent utstilling, samt et arkiv over drøyt 400 polarskuter og bokutgivelser.Venneforeningen ble i 1998 startet av Bjarne Brandal. Den gir ut Isflaket fire ganger i året og forestår sangkoret Hakapikene.På uteområdet ved museet står monumentet Ishavskjerringa, som er laget av Tore Bjørn Skjølsvik og ble avduket 18. juni  i 2005.


== Utgivelser ==
Henrik Landmark, red., red. (1986). Skuter av tre - mannskap av jern. Brandal. ISSN 1503-9978. 
Sigmund Bøe (1990). På gyngende grunn. Brandal. ISBN 82-91003-00-9. 
Henrik og Webjørn Landmark, red. (1998). I polarisens makt. Brandal. ISBN 82-91003-01-7.  [Illustrert av Jogeir Gjerde]
Når storstormen rasar. Brandal. 2002. ISBN 82-91003-02-5. 
Sigmund Bøe (2003). På minnegrunn. Brandal. ISBN 82-91003-04-1. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ishavsmuseet Aarvak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klassisk quiché

Klassisk quiché er et begrep som brukes for å referere til varianten av det mayiske språket quiché som blei snakka i de guatemalanske høylanda da spanjolene erobra Amerika på 1500-tallet. Klassisk quiché er bevart i en rekke historiske dokumenter og tekster. Den mest kjente teksten på klassisk quiché er den mytologiske fortellinga Popol Vuh.
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 50 meter brystsvømming kvinner

Øvelsen 50 meter brystsvømming kvinner ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 13. og 14. august i Budapest, Ungarn.


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Finaleresultater
Humberto Ak’ab’al

Humberto Ak'ab'al (født 31. oktober 1952 i Momostenango, død 28. januar 2019 i Guatemala by) er en quiché-poet fra Guatemala. Han skriver på både quiché og spansk, og poesien hans er også oversatt til flere andre språk. Ak'ab'al har vunnet en rekke litteraturpriser.


== Verker ==


=== Diktsamlinger ===
El animalero
Guardián de la caída de agua
Hojas del árbol pajarero
Lluvia de luna en la cipresalada
Hojas solo hojas
Retoño salvaje
Desnuda como la primera vez
Tejedor de palabras / Ajkem tzij
Saq'irisanik: cielo amarillo
Arder sobre la hoja: poética
Con los ojos después del mar
Gaviota y sueño: Venezia es un barco de piedra
Ovillo de seda


=== Fortellinger ===
Grito en la sombra


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Humberto Ak'ab'al – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bunger Hills

Bunger Hills, Bunger Lakes eller Bunger Oasis er en fjellkjede i Queen Mary Land i Antarktis, bestående av en gruppe relativt lave, avrundede åser som er isfrie i sommerhalvåret.Bunger Hills ligger ved kysten og strekker seg fra 65°58'S til 66°20'S og fra 100°20'Ø til 100°28'Ø, omgitt av isbreer. I sørøst grenser Bunger Hills mot iskappens bratte side, i sør og i vest til bremunninger og i nord mot Shackleton isbrem som skiller området fra Davishavet. Bunger Hills deles nesten i to i øst-vest-retning av innsjøen Algae Lake (også kjent som Lake Figurnoye). Fjellkjeden ble kartlagt basert på flyfotografering foretatt av United States Navy Operasjon Highjump i 1946–47 og navngitt av United States Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter orlogskaptein David E. Bunger, fartøysjef på ett av de tre flyene til Operasjon Highjump som utførte flyfotografering mellom 14° og 164° østlig lengde. Bunger og hans besetning landet på en åpen innsjø her i februar 1947.


== Forskningsstasjoner ==
Sovjetunionen etablerte i 1956 forskningsstasjonen Oazis i Bunger Hills, bestående av to bygninger for en bemanning på åtte personer. Basen ble overtatt av Polen i 1959 og omdøpt A. B. Dobrowolski Station (etter vitenskapsmannen Antoni Dobrowolski), men var bare i bruk noen få uker. I februar 1979 ble stasjonen tatt i bruk igjen for en kort periode, men et forsøk på å overvintret mislyktes og mannskapet måtte evakueres til den sovjetiske stasjonen Mirnyj 360 kilometer lenger vest.
Betongfundamentet oppført av den første polske antarktisekspedisjonen i januar 1959 for gravitasjonsmålinger, samt det magnetiske observatoriet med en plakett til minne om åpningen av Oazis i 1956, er utpekt til historiske steder og kulturminner i Antarktis.Om lag sju kilometer vest for Dobrowolski har Australia siden 1986 hatt sommerbasen Edgeworth David Base, navngitt etter Edgeworth David.


== Referanser ==
Hans Frölicher

Hans Frölicher (født 3. desember 1887 i Solothurn i Sveits; død 30. januar 1961 i Bern) var en sveitsisk diplomat. Fra 1938 til 1945 var han sitt lands sendemann i Berlin, da Tyskland ble styrt av Adolf Hitler.
Han ble i perioder under annen verdenskrig gjenstand for misnøye i noen kretser i Sveits, og dette igjen i 1990-årene, ettersom han ble oppfattet som i overkant tyskvennlig. At hans innstilling var at den sveitsiske nøytralitetspolitikk burde særlig støtte seg til et godt forhold til Tyskland og Italia, er uten tvil riktig. Det er imidlertid et annet spørsmål om han i dette spørsmål og som ambassadør gav uttrykk for sin helt personlige oppfatning, eller om han hadde ryggdekning i toneangivende kretser i det sveitsiske utenriksdepartement og sveitsiske politiske samfunn.


== Litteratur ==
Thomas Hürlimann: Der Gesandte. Zürich: Amman, 1990.
Hans Frölicher: Meine Aufgabe in Berlin. Zur Erinnerung an Hans Frölicher, schweizerischer Gesandter in Berlin, 1938-1945. Privatdruck. Wabern bei Bern: Büchler, 1962.
DDS, Bd. 13, no. 303: Hans Frölicher an den Vorsteher des EPD, M. Pilet-Golaz, 11. Juni 1940 (www.dodis.ch)
DDS, Bd. 13, no. 383 und 392: Hans Frölicher, an den Chef der AfA, P. Bonna, 17. September 1940, (3. Oktober 1940). (www.dodis.ch)
Johan Olsen

Johan Peter Kornelius Olsen (1879–1958) var en norsk skipper fra Ålesund, kjent for å ha oppdaget torskebankene vestom Grønland.
Etter hans første tur med «Blooming Lilly» i 1893 ble det sildefiske før han i 1898 dro til Island og i 1899 ble med ishavsskuta «Trio» ført av Severin Brandal.  I 1902 ble Olsen skipper på  «Sleipner» som i 1905 ble den første motorkutter i bransjen.  Olsen var skipper på «Hisø» da han i 1911–12  oppdaget torskebankene i Davisstredet. Han var i 1917 med på å søke etter broren,  Knut Olsen, som var skipper på «Hercules I» og som omkom med 83 andre fangstmenn under en storm i Vestisen.
Det var Johan Olsen som danskene arresterte fordi han gikk til lands på Maniitsoq for å gi eskimoene  mat. For fangstmenn å nærme seg kysten av Grønland var ulovlig ved lov av 12. juli 1923. Med  «Polarbjørn» var han atter i Davisstredet i 1925. På Helder-ekspedisjonen i 1926 fra Hull lette han strategisk etter kveite ved Vest-Grønland, Bjørnøya, Island og Færøyene. I 1927 ble Olsen skipper og skytter på hvalbåten «Mossamedes» fra Angola i Afrika.
For rederiet Elling Aarseth i Ålesund var han skipper på «Veslekari» som i 1928 tok del i søket etter Roald Amundsen. Han førte hvalbåten «Sibaldi» ved Bouvetøya i 1929 og kokeriet «Pioner» til Svalbard og Bjørnøya i 1930.
For Louise Boyd manøvrerte han skuta «Veslekari» på ekspedisjoner i 1933, 37 og 38.
For Adolf Hoel bar det på tur med «Veslekari» i 1935, og i 1936 evakuerte han et jordskjelv-truet Jan Mayen. Siste tur gikk i 1939.


== Utmerkelser ==
1937 Ridder av 1. klasse St. Olavs Orden  for "fortjenstfullt virke for fangst og fiske i arktiske strøk"
1929 – Selskabet for de norske Fiskerier Fremmes sølvmedalje med diplom


== Referanser ==
James W. Gerard

James Watson Gerard (født 25. august 1867 fra Geneseo i delstaten New York i USA, død 6. september 1951 i Southampton på Long Island) var en amerikansk diplomat.
Gerard tok høyere jus-eksamener ved Columbia University (1890, doktorgrad 1902) og ble advokat i New York i 1892. Han ble et framtredende medlem av Det demokratiske parti. I 1913 ble han utnevnt til USAs ambassadør i Tyskland. Den 3. februar 1917 forlot han landet ettersom de diplomatiske forbindelsene mellom landene ble avbrutt ved USAs inntreden i verdenskrigen, og ble deretter på nytt praktiserende diplomat i New York. Gerard har skrevet to bøker om sin tid i Tyskland, My Four Years in Germany (1917), og Face to Tace with Kaiserism (1918) – begge sterkt tysklandskritiske. Den førstnevnte boken ble omskrevet til filmmanus og filmatisert i 1918.


== Referanser ==
Ungnyeo

Ungnyeo var en bjørn som ble omskapt til en kvinne. Hun er en del av den koreanske skapelsesmyten og framstilles som Dangun Wanggeoms mor.  


== Historie ==
I den koreanske skapelsesmytem levde en tiger og en bjørn (Ungnyeo) sammen i en hule og bad til Hwanung om å skape de om til mennesker. En dag gav Hwanung bjørnen og tigeren tjue hvitløk og en bunt burot, og gav dem beskjed om å bare spise den maten og å holde seg unna solskinn i hundre dager. Tigeren var for utålmodig og gav opp etter 20 dager. Bjørnen ble værene og på den 101. dagen ble den omdannet til en vakker kvinne. Bjørne-kvinna (Ungnyeo; 웅녀; 熊女) var takknemlig og gav Hwanung gaver. Hun følte seg imidlertid ensom og bad Hwanung om et barn. Hwanung ble beveget av hennes bønner, og tok henne til sin kone. Snart fødte hun en sønn, Dangun Wanggeom, som skulle bli grunnleggeren av den koreanske nasjonen.


== Eksterne lenker ==
(en) Myth of Korea: Dangun
Hwanung

Hwanung (hangul: 환웅, hanja: 桓雄) eller «sønn av den himmelske skaper» er en viktig person i koreansk mytologi. Han spiller en viktig rolle i historien om Dangun Wanggeom (단군왕검; 檀君王儉), den som etter legenden grunnla den første koreanske nasjonen, Gojoseon. Hwanung er sønnen til Hwanin (환인; 桓因), «den himmelske skaper». Sammen med sine ministre som regjerte over skyer, regn og vind, etablerte Hwanung lover og moralkode, og underviste menneskene i ulike kunstformer, medisin og landbruk.


== Skapelsesmyten ==
Ifølge Danguns skapelsesmyte kom Hwanung ned fra himmelen, fordi han lengtet etter å leve på jorda blant daler og fjell. Hwanin lot Hwanung og 3 000 hjelpere forlate himmelen, og de steg ned til jorda ved et sandeltre på Paektufjellet, som da het Taebaekfjellet (태백산; 太伯山). Der etablerte Hwanung Sinsi (신시; 神市, «Guds by») og gav seg selv tittelen «himmelkonge». 
I en hule i nærheten bodde en bjørn og en tiger, som hver dag kom til treet for å be Hwanung om å skape dem om til mennesker. En dag gav Hwanung bjørnen og tigeren tjue hvitløk og en bunt burot, og gav dem beskjed om å bare spise den hellige maten og holde seg unna solskinn i hundre dager. Da ville de bli mennesker.Bjørnen og tigeren sa seg enige i dette og dro tilbake til hula. Tigeren var så utålmodig og sulten at den gav opp etter 20 dager. Bjørnen ble værende og på den 101. dagen ble den omdannet til en vakker kvinne. Bjørne-kvinna (Ungnyeo; 웅녀; 熊女) var takknemlig og gav Hwanung gaver. Hun følte seg ensom og bad Hwanung om et barn. Hwanung ble beveget av hennes bønner, og tok henne til sin kone. Snart fødte hun en sønn, Dangun Wanggeom.
Navnet har to betydninger «alterprins» eventuelt «høyesteprest», eller «sandeltre». Dangun kom til slutt til P'yongyang og etablerte Gojoseon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stocker, Terry (2009). The Paeolithic Paradigm. AuthorHouse. ISBN 1449022928. 
Thomas, Cullen (2008). Brother One Cell: An American Coming of Age in South Korea's Prisons. Penguin. ISBN 0143113119. 


== Se også ==
Dangun Wanggeom
Hwanin
Ungnyeo
Gojoseon
Koreas historie
Hwanin

Hwanin (hangul: 환인, hanja: 桓因, rr: Hwan-in, mr: Hwan-in) er en person i koreansk mytologi. I mytologien rundt Dangun Wanggeom er Hwanin portrettert som «den himmelske skaper». Hwanins sønn er Hwanung 환웅(桓雄) og barnebarnet er Dangun, som etter koreansk skapelsesmyte grunnla den første koreanske nasjonen. Ifølge budoji (1953), er Hwanin barnebarnet til Hwang-gung 황궁 (黃穹), en av de fire himmelske menn og ansett som en direkte etterfølger av det koreanske folk. Hwanin 환인(桓因) er et alias for Indra.Hwanin 환인(桓因) er navnet på Indras buddhisme, og navnet er svært utbredt i Øst-Asia.


== Referanser ==
Samguk Yusa

Samguk Yusa (eller Minner fra de tre kongedømmer) er en samling legender, folkeeventyr og historiske beretninger som relaterer seg til Koreas tre kongedømmer (Goguryeo, Baekje og Silla), samt til andre perioder og stater før, under og etter disse.
Teksten er skrevet på klassisk kinesisk som ble benyttet av koreanske skriftlærde på denne tiden. Tekstene var til en viss grad samlet av buddhistmunken Iryeon (1206 – 1289) vel et århundre etter Samguk Sagi.
Til forskjell fra den mer faktainnrettede Samguk Sagi, fokuserer Samguk Yusa på folkeeventyr, legender og biografier fra tidlig koreansk historie. Mange av skapelsesmytene til ulike koreanske kongedømmer er tatt med. Illyeon dekket legender fra mange koreanske kongedømmer inkludert Gojoseon, Wiman Joseon, Buyeo, Goguryeo, Baekje, Silla og Gayakonføderasjonen.
Dette er også den tidligste fortellingen om Dangun Wanggeom-legenden, som beskriver han som grunnleggeren av det første koreanske kongedømmet, Gojoseon.


== Utgaver ==
Ilyeon (2006) Overlooked Historical Records of the Three Korean Kingdoms, oversatt av Kim Dal-Yong. Jimoondang: Seoul, Korea. ISBN 8988095944
Ilyon (1972; 2006) Samguk Yusa: Legends and History of the Three Kingdoms of Ancient Korea, oversatt av Tae-Hung Ha og Grafton K. Mintz. Yonsei University Press: Seoul, Korea.  ISBN 1596543485
일연 (1996) 삼국유사. Somun munhwasa: Seoul. ISBN 8970040021.
일연 (2002) 삼국유사. Oversatt av Kim Won-jung. Eulyu munhwasa: Seoul. ISBN 8932460833.


== Eksterne lenker ==
(kinesisk) 三國遺事 (Samguk Yusa på litterær kinesisk)
(en) The Academy of Korean Studies: Korean Studies Database
Samguk Sagi

Samguk Sagi (koreansk hangul; 삼국사기, hanja; 三國史記, «Historiske fortegnelser fra de tre kongedømmer») er den eldste bevarte boka om Koreas tidligste historie.


== Om boka ==
Samguk Sagi er skrevet på klassisk kinesisk og beskriver historien til Koreas tre kongedømmer Goguryeo, Baekje og Silla. Dette er den eldste koreanske skrift som skildrer koreas historie og omfatter 50 bind (gwon) fordelt på 6 avsnitt:

Nagi (fortegnelser om Silla, 12 bind)
Yeogi (fortegnelser om Goguryo, 10 bind)
Jegi (fortegnelser om Baekje, 6 bind)
Nyeonpyo (kronologiske lister, 3 bind)
monografier (blandede fortegnelser om seremonier, kultur, musikk, geografi, mm, 9 bind)
Yeoljeon (biografier, 10 bind)Det har blitt satt spørsmålstegn ved bokas troverdighet ved at den framstiller Silla i svært positive vendinger, men den inneholder uansett for historikere uvurderlig informasjon om datidige hendelser fram til 1100-tallet.


== Historie ==
Samguk Sagi ble avsluttet i år 1145 under Goryeo-kongen Injong. Hovedforfatteren er Kim Bu-sik.
Den første oversettelsen til et europeisk språk var det den russiske Pak Mikhail Nikolaevich ved Moskvauniversitetet som stod for. Oversettingen omfatter tre bind: bind 1 «Kim Busik. Samguk sagi. Silla Chronicles» fra 1959; bind 2 «Kim Busik. Samguk sagi. Koguryo and Paekche Chronicles. Chronological Tables» fra 1995 og bind 3 «Kim Busik. Samguk sagi. Different Descriptions. Biographies» fra 2002.Det finnes også en rekke deloversettelser til engelsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) om Samguk Sagi
(ko) Samguk Sagi
(en) bilde av  Samguk Sagi
(en) The Academy of Korean Studies: Korean Studies Database
Jewang ungi

Jewang ungi (eller Fortellinger i rim om de uavhengige) er et historisk dikt skrevet av Yi Seung-hyu (李承休) i 1287, sent i Goryeoperioden. Det beskriver Koreas historie fra Dangun Wanggeom til Kong Chungnyeol.


== Eksterne lenker ==
(en) The Academy of Korean Studies: Korean Studies Database
Dongguk Tonggam

Dongguk Tonggam er en beskrivelse av den tidligere koreanske historie, samlet av Seo Geo-jeong (1420–1488) og andre skriftlærde i det 15. århundre. Teksten var opprinnelig bestilt av Kong Sejo i 1446, og ble gjort ferdig under Seongjong av Joseon, i 1485. Ch'oe Pu var en av de lærde som hjalp til med å samle og redigere verket. De verkene som Dongguk Tonggam er basert på har ikke overlevd. Boka gir den eldste fortegnelsen over monarkerne i kongedømmet Gojoseon etter Dangun Wanggeom.
Boka fikk stor symbolbetydning for opposisjonen til den japanske kolonialiseringen av Korea mellom 1910 og 1945.


== Eksterne lenker ==
(en) The Academy of Korean Studies: Korean Studies Database
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 200 meter butterfly kvinner

Øvelsen 200 meter butterfly kvinner ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 14. og 15. august i Budapest, Ungarn.


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Finaleresultater
UN REDD

UN-REDD Programme – FNs REDD-program, er FNs samarbeidsprogram for reduksjoner av utslipp fra avskoging og skogforringelse i utviklingsland, og drives i fellesskap av FNs organisasjon for ernæring og landbruk (FAO), FNs utviklings program (UNDP) og FNs miljøprogram(UNEP). REDD står for reduced emissions from deforestation and forest degradation in developing countries.

UN-REDD Programme danner rammeverket for REDD-samarbeid mellom disse FN-organisasjonene, og samarbeider tett med andre aktører som jobber med klima og skog, for eksempel Verdensbanken. Formålet med programmet er å bidra til å bremse avskogingen av tropisk skog og dermed klimagassutslipp fra skogsektoren, samt å bidra til lavkarbonutvikling. Programmets tre FN-organisasjoner innehar særlig ekspertise innen REDD-relaterte temaområder som for eksempel bedret styresett, urfolks rettigheter, rettferdig fordeling av inntekter fra klima- og skogtiltak, kartlegging og satellittovervåking av skog og ivaretakelse av biologisk mangfold og økosystemfunksjoner. 

Per august 2010 samarbeider programmet med ni pilotland i Afrika, Asia og Latin-Amerika. I tillegg er 13 land observatører til programmet og kan dra nytte av programmets kunnskapsutvikling. Norge, Spania og Danmark er givere til programmet. 
UN-REDD Programme må ikke forveksles med det internasjonale arbeidet med REDD+ under FNs klimakonvensjon, som har som mål å inkludere reduserte utslipp fra avskoging og skogforringelse i en framtidig global klimaavtale 


== Referanser ==
Ignacio Allende

Ignacio José de Allende y Unzaga (født 21. januar 1769 i San Miguel el Grande i Ny-Spania, død 26. juni 1811 i Chihuahua), mest kjent som Ignacio Allende, var kaptein for den spanske hæren i Mexico, og sympatiserte med den meksikanske uavhengighetsbevegelsen på 1800-tallet.


== Biografi ==
I 1806 begynte han å gå inn for muligheten for meksikansk uavhengighet fra Spania. Allende begynte å støtte den meksikanske underjordiske uavhengighetsbevegelsen. Han ble til slutt invitert av ordføreren i Querétaro, Miguel Domínguez, og hans hustru Josefa Ortiz de Domínguez til å diskutere videre planer for uavhengighet i deres hjem. Det var under et av disse møtene at Allende for første gang møtte den meksikanske presten og opprøreren Miguel Hidalgo y Costilla og hans kaptein Juan Aldama i den revolusjonære hæren.
Han deltok på flere hemmelige møter som ble organisert av opprøreren Josefa Ortiz de Dominguez, der muligheten for et uavhengig Ny-Spania ble diskutert. Han kjempet sammen med Miguel Hidalgo i den første fasen av den meksikanske uavhengighetskrigen i 1810.
Allende ble tatt i et bakholdsangrep og satt i fangenskap av den spanske kolonimakten, og han ble tatt med til byen Chihuahua, der han ble tiltalt for oppvigleri og høyforræderi mot Spania. Han ble henrettet ved skyting den 26. juni 1811. Liket hans ble halshugget og hodet tatt med til Alhóndiga de Granaditas, der det ble vist frem for publikum til skrekk og advarsel.
I 1824 ble hans levninger gravlagt i krypten, som ble forbeholdt visekonger og presidenter i katedralen i Mexico by. Levningene hans ble i 1925 begravd under El Ángel de la Independencia. 


== Ettermæle ==
Allende er nasjonalhelt i Mexico. En rekke steder er oppkalt etter ham, blant annet kommunen Allende og byen San Miguel de Allende i delstaten Guanajuato, og kommunen Allende i Chihuahua, samt administrasjonsenteret Valle de Allende.


== Referanser ==


== Kilder ==
About.com: Mexican Independence - Biography of Ignacio Allende Besøkt 9. april 2015
Mexconnect - History: Orderly rebel: The life and thought of Ignacio de Allende (1779 - 1811) (Jim Tuck) Besøkt 9. april 2015
Hisø

Hisø og Hisøy kan ha flere betydninger:

HISØ - en forkortelse for Hærens Intendanturs Skole- og Øvingsavdeling
Hisøy - ei øy i Arendal kommune.«Hisø» er også navnet på flere skip:

DS «Hisø» (1898) – et frakteskip bygd i 1898.
MK «Hisø» (1909) – en selfangstskute bygd i 1909.
Sør-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010

Sør-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010. Sør-Korea sender 72 deltakere til Sommer-OL for ungdom 2010 i Singapore.


== Medaljevinnerne (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Competitors List: South Korea
Vilhelmine Marie

Vilhelmine Marie,  (født 18. januar 1808, død 30. mai 1891) var en dansk prinsesse og datter av Frederik VI og Marie Sophie. Hun ble viet til sin fetter den senere Frederik VII  den 1. november 1828 i Christiansborg slottskirke. 
Ekteskapet forente kongehusets to linjer som etter prins Christian Frederiks opptreden i Norge i 1814 hadde stått i et kjølig forhold til hverandre. 
Bryllupet ble feiret med stor festivitas med taler, dikt, fyrverkeri og offentlige festligheter. J.L. Heibergs festskuespill Elverhøj var skrevet spesielt til begivenheten. 
Paret ble separert i april 1834 og tre år senere – 4. september 1837 – ble de skilt.
I 1838 giftet Vilhelmine Marie seg med sin fetter Carl av Glücksborg, en eldre bror av den senere Christian IX. 
Begge hennes ekteskap var barnløse.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bramsen, Bo (1985). Ferdinand og Caroline : en beretning om prinsen, der nødig ville være konge af Danmark (dansk) (4. utg.). København: Nordiske Landes Bogforlag. ISBN 8787439220. 


== Eksterne lenker ==
(en) Princess Vilhelmine Marie of Denmark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dansk biografisk leksikon
De danske kongers kronologiske samling
Nord-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010

Nord-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010. Nord-Korea sender 11 deltakere til Sommer-OL for ungdom 2010 i Singapore.


== Medaljevinnerne (utvalg) ==


== Eksterne lenker ==
Competitors List: North Korea