jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Siv Klynderud

Siv Charlotte Klynderud (født 10. mai 1969) er en skuespiller fra Drøbak, bosatt i Vestby. Hun er mest kjent for serier som Jul i Svingen (NRK TV), Ca. Lykkelig (TV2) og spillefilmen Varg Veum – Begravde hunder.
Klynderud har siden 1995 vært å høre på flere av Disney og Dreamworks større filmer og TV-serier. Hun jobber aktivt som dubber av tegnefilm for NRK, TV2, Nickleodeon, Cartoon Network, Disney Channel, Playhouse Disney, Disney XD, Boomerang m fl.
Noen roller hun har lånt stemmen sin til:
Dronningen – Prinsen Av Egypt – Dreamworks Pictures
Anita Darling – 101 Dalmatinere, live action, Disney
Heksa Hvit – Narnia – Dreamworks Pictures
Mor – Finneas & Ferb – Disney
Abigail Breslin – Nim’s Hemmlige Øy
Tidsreisen- Sofies mor camilla
Hun tok i 2002 regiansvaret for flere animerte Disney filmer og serier i tillegg til å arbeide som dubber.
Noen av disse er:
Bompibjørnene – Disney
Polarekspressen – Dreamworks
De Tre Musketerer – Disney
Engstelige Eddie – Disney


== Film/TV ==
D'ække bare, bare Bernt (1996)
351 Cleveland (1997)
Gutta boys (1998)
Ca. lykkelig (2000)
Hotel Cæsar (1999–2000)
Naboen (2000)
Folk flest bor i Kina (2002)
Fox Grønland (2003)
Pokémon Advanced (2003) - May
Lekeplassen (2004)
Skattejakten (2005)
Jul i Svingen (2006)
Varg Veum – Begravde hunder (2008)
Pokémon - Giratina og Himmelkrigeren (2009) - Shaymin
Åse Tonight (2010)


== Teater ==
The Kings Head Theatre – The Secret Garden – Martha
The Grand Opera House, Belfast, N Ireland – Dick Whittington – Dick Whittington
Tour of Britain – Cavalcade – Rose
The Kings Head Theatre – Lady Godiva – Lady Godiva
Det Norske Teater – Ein Seljar’s Død
Bodø Kulturhus – Oliver – Nancy


== Diskografi ==
Until You Wake (2012) (Bollegull Music)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siv Klynderud på Internet Movie Database 
(en) Siv Klynderud hos The Movie Database
Arnstein Tungvåg

Arnstein Johan Tungvåg (født 18. februar 1957) er en norsk musiker.
Han er best kjent som vokalist i Dænsebændet siden starten i 1981. Han var vokalist i Ole Ivars fra 1978 til 1980, og var også vokalist i Torry Enghs en periode.


== Diskografi ==


=== Dænsebændet ===
Støvtørkere (Totenschlager Grammofon, 1982)
Støvtørkere nr. 2 (Totenschlager Grammofon, 1983)
Støvtørkere nr. 3 (Totenschlager Grammofon, 1984)
Kom og dans (Norsk Gla' Dans, 1990)
Kom og dans II (Big Apple, 1992)
Kom og dans 3 (Eget, 1995)
Kom og dans 4 (Eget, 1997)
Julekos (Eget, 1998)
Gøy på landet (Tylden & Co., 2000)
Ei gave tæll deg (Tylden & Co., 2001)
Får vi lov? (Tylden & Co., 2002)
Bæst i test (Tylden & Co., 2004) samleplate
Gode og gamle (Tylden & Co., 2004)
Julemoro (Tylden & Co., 2004)
Den peneste på Dokka  (Tylden & Co., 2006)
Livat jubileum (Tylden & Co., 2007)
Når sammar'n kjæm (Tylden & Co., 2008)
Modne kjække karer (Tylden & Co., 2009)
Vi talas! (Tylden & Co., 2011)
30 år i tjeneste (Tylden & Co., 2012)
Med sans for dans (Tylden & Co., 2014)


=== Ole Ivars ===
Ole Ivars (1978)
Kvelden venter på oss (1979)
Line (2007)


=== Deltar på ===
Ole Ivars: Ole Ivars med 16 Stjerne '75-finalister (1975)
Philips: Opplandtoppen II (1982)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen kap. 12 (1983)
Totenschlager: Føre var... (1984)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen – Melodier vi minnes (1985)
Nibben's: Livet på Storefjell (1986)
Arve Opsahl: Arve Opsahl's beste (1993)
Claes Lövgrens: Rosor från himlen (2001)
Gunnar Fjeldseth Band: Elske lite grann (2003)
Tylden & co: Årets Dansebandmelodi 2003 (2003)
Tylden & co: Årets Dansebandmelodi 2004 (2004)
Big Box: Norske danseband Vol. 2 (2005)
Tylden & co: På dansefot 4 (2006)
Tylden & co: Dansefestivalen Sel 2006 (2006)
Tylden & co: På dansefot 5 (2007)
Tylden & co: På dansefot 9 (2007)
EVA Records: Absolute Danseband 3 (2007)
Tylden & co: Dansefestivalen Sel 2010 (2010)
Tylden & co: De beste dansebandene Vol. 4 (2015)


== Referanser ==
Francis’ Lonely Nights

Francis' Lonely Nights er et musikkalbum med Janove Ottesen. Albumet ble utgitt i 2004 mens han spilte i Kaizers Orchestra.


== Sporliste ==
«Her Face»
«Black and White Movie»
«Juliet»
«Forget About Me»
«Go Tell Her»
«This City Kills»
«Neighbour Boy»
«Down to the Vertigans»
«Tickets»
«Francis' Lonely Nights»
«Garbage Man»
«Wonderful Show»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Janove Ottesen - sang, gitar, munnspill, låtskriver, arrangement
Yngve Sætre - synthesizer på Black and White Movie, produsent, tekniker, miksing
Michael Lohse - keyboard, kor
Øystein Skjælaaen - bass
Børge Fjordheim - trommer, perkusjon
Svein Henrik Giske - trompet
Jan Kåre Hystad - saksofon
Rebecca Cherry - fiolin
Ilze Klava - bratsj
Siri Hilmen - cello
Vebjørn Stuksrud - fele
Gunnar Emmerhoff - banjo
Mathias Eick - trompet på Black and White Movie
Øyvind Brække - trombone på Black and White Movie


=== Øvrige ===
Sindre Hotvedt - strykearrangement
Jostein Hauge - tekniker
Mike Hartung - tekniker på Black and White Movie
Morten Lund - mastering
Paal Audestad - fotograf
Atle Øksendal - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Francis' Lonely Nights
Per Otto Furuseth

Per Otto Furuseth (født 14. oktober 1947) er en norsk tidligere håndballspiller og -trener. Han har 62 landskamper for Norge i perioden 1973–77. Med Refstad IL vant han 3 seriemesterskap, 2 sluttspillmesterskap og NM innendørs i 1976. Han var trener for det norske herrelandslaget fra 1979–85. Som klubbtrener har han hatt ansvaret for blant annet Fredensborg/Ski. Han var generalsekretær i Norges Håndballforbund fra 2003 til 2011.


== Eksterne lenker ==
(en) Per Otto Furuseth – Norges Håndballforbund
Jubileum 1967–1977

Jubileum 1967–1977 er et musikkalbum av Difference. Det ble utgitt i 1977 for å markere bandets 10-årsjubileum.


== Sporliste ==
«I Was Made to Love Her» (Henry Cosby/Lula Mae Hardaway/Stevie Wonder/Sylvia Moy)
«To Love Somebody» (Barry Gibb/Robin Gibb)
«Reach Out, I'll Be There» (Brian Holland/Lamont Dozier/Eddie Holland)
«Hey Joe» (Billy Roberts)
«You Keep Me Hangin' On» (Brian Holland/Lamont Dozier/Eddie Holland)
«Nights in White Satin» (Justin Hayward)
«I'm Driftin'» (David Porter/Homer Banks/Wilson Pickett)
«A Whiter Shade of Pale» (Brooker/Keith Reid)
«Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band» (Lennon/McCartney)
«Tin Soldier» (Ronnie Lane/Steve Marriott)


== Medvirkende ==


=== Difference ===
Tore Johansen - vokalist, tamburin
Ivar Gafseth - orgel, piano, klaver, xylofon, munnspill, synth, vokal
Erling Mylius - bassgitar, perkusjon, vokal, coverdesign
Stein Olsen - gitarer, vokal
Knut Solem - trommer


=== Andre medvirkende ===
Roger Valstad - tekniker
Christian Schreiner - tekniker
Rune Nordal - tekniker
Harald Dittrich  - cover
Esther Hicks

Esther Hicks er en amerikansk foredragsholder og bestselgende forfatter. Hun har co-skrevet ni bøker med ektemannen Jerry Hicks, presenterer foredrag på Law of Attraction, og dukket opp i den første utgaven av filmen The Secret. Bøkene hennes, inkludert den bestselgende serien The Law of Attraction, er (ifølge Esther Hicks) "oversatt fra en gruppe ikke-fysiske personer/enheter med navnet Abraham (Esther Hicks beskriver det hun gjør som å lese av "uendelig intelligens").
3. serierunde i Tippeligaen 2010

3. serierunde i Tippeligaen 2010 startet lørdag 27. mars klokken 16 med Start mot Molde. Runden fortsatte med seks kamper søndag 28. mars, fem kamper klokken 18 og hovedkampen mellom Vålerenga og Rosenborg på Ullevaal Stadion klokken 20. Runden ble avsluttet mandag 29. mars med Brann mot Sandefjord klokken 19.


== Fakta ==
Turnhallen (Bergen)

Turnhallen er en idrettshall på Slettebakken i Årstad bydel i Bergen. Den eies og drives av Bergens Turnforening, og ble bygget i 1989 til erstatning for den gamle Turnhallen i Sigurds gate på Engen i Bergen sentrum.


== Referanser ==
Landåshallen

Landåshallen er en kombinert svømme- og idrettshall på Landås i Årstad bydel i Bergen. Idrettshallen har fire gymsaler som kan slåes sammen. Bygningen er tegnet av arkitekt Kåre Frølich og oppført i 1964. Bygningen er monumentalt og symmetrisk arrangert. Eksteriøret er ellers preget av å være skulpturelt utformet, og funksjonene er lett lesbare.


== Referanser ==
Minde skole

Minde skole er en kommunal barneskole på Minde i Bergen. Skolen ble etablert i 1925, og har adresse Grønnestølsveien 22.


== Historie ==
Skolen kom som et resultat av den sterke utbyggingen rundt Mindedalen fra begynnelsen av 1900-tallet. Dette resulterte i at Fana herred kjøpte en parsell på Grønnestølen med tanke på å bygge en ny folkeskole på sikt. Fra 1912 hadde det vært drevet småskoleklasser med en lærerinne i strøket. I 1918 ble det kjøpt et eget hus til bruk som midlertidig skole, men med stadig økende barnetall sto det klart at man måtte komme i gang med å bygge en ny skole. I 1921 tok man i bruk nye lokaler i den fremtidige lærerboligen, som en avlastning mens den nye skolen ble bygget. Skolen sto ferdig i 1925 med Erling Ross som arkitekt.
Det var uenighet om navnet på den nye skolen. Noen mente den burde hete Grønnestølen, fordi den var bygget på en tomt fra Grønnestølen gård. Selv om Minde-navnet ble det offisielle navnet ble skolen likevel på folkemunne og i mange papirer ofte omtalt som Grønnestølen skole.
Under andre verdenskrig ble Minde skole beslaglagt til Røde Kors-klinikk, og innredet til sykehus. Man måtte dermed finne andre løsninger for elevene. Noen klasser ble flyttet til Storetveit skole, før den også ble omgjort til sykehus, mens andre ble plassert i forsamlingslokaler eller hjemme hos folk som hadde store nok hus til at det var formålstjenlig. 
Bergen Byarkiv oppbevarer arkivet til Minde skole.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bergen byleksikon, annen utgave, Oslo 2009.
Thowsen, S og Garmannslund, H. 2000: "Årstad - historisk vandring i en ny bydel." Bergen, 2000


== Eksterne lenker ==
Minde skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Benedicte Skjerping, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Minde skole
Hunstad skole

Hunstad skole er en statlig spesialskole for hørselshemmede på Kronstad i Årstad bydel i Bergen. Skolen gir heltids- eller deltids grunnskoletilbud for trinn 1-10, samt spesialpedagogisk hjelp til hørselshemmede barn i førskolealder. Skolen er en avdeling under Statped, og tar imot elever fra fylkene Hordaland, Rogaland og Sogn og Fjordane.
I februar 2011 ble det avgjort at opptakene av nye elever ved skolen ble stanset skolen, samtidig med to andre døveskoler i landet, og at disse skulle legges ned i løpet av en treårsperiode.


== Referanser ==
Studentbyen Natland

Studentbyen Natland  (kalt «Nattland studentby» eller «Nattland Studentboliger») er et anlegg med leieboliger for studenter med barn på Nattland i Årstad bydel i Bergen, ca 6 km sør for Bergen sentrum. Studentbyen ble bygget årene 1968–1970 etter tegninger av arkitektene Jørgen Djurhuus og Erik Fersum. Anlegget består i dag av 20 grønne, gule og røde rekkehus (A-T) som er anlagt rundt en allmenning og fem tun med felleareal og lekeplass. Rekkehusene var opprinnelig utført i ubehandlet (umalt) tre. Dagens malte overflater er gjort som del av en oppussing i senere tid og uten arkitektens medvirkning. Anlegget ligger i et bilfritt område og har tilsammen 147 familieleiligheter på 64 kvadratmeter over to plan. Førsteetasje består av en yttergang, et soveværelse, kott, tørkeskap, bad og kjøkken. Andre etasje består av et oppholdsrom og et større soverom. Arkitektene Djuurhus og Fersum tegnet på samme tid Fantoft Studentboliger. Selv om hovedgrepene er vidt forskjellige finnes det likheter i detaljutformingen. Begge steder er interiørene preget av fleksible innredninger og funksjonelle kjøkkenløsninger. Hovedmaterialet i møbler og innredning er umalt furu. I 1971 fikk arkitektene utdelt Treprisen for Studentbyen Natland. Gjennom årene har mange av leilighetene mistet gode interiørkvaliteter gjennom ulike rehabiliteringer. I forbindelse med siste rehabilitering 2010-2011 ble Hordaland fylkeskommune enig med Studentsamskipnaden i Bergen om at RST-tunet med tre rekkehus skal bevares som kulturminne og at en leilighet skal tilbakeføres til opprinnelig stand.
Like i nærheten av studentbyen driver SiB også tre barnehager: Bortigard, Oppigard og Nerigard barnehage.


== Eksterne lenker ==
BT – Studenthusvære er verneverdige
Docomomo – Studentboliger på Fantoft
Studentsamskipnaden i Bergen
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1968 – 500 meter herrer

500 meter hurtigløp på skøyter herrer var en øvelse under Vinter-OL 1968. Øvelsen ble avholdt på Anneau de Vitesse i Grenoble, Frankrike onsdag den 14. februar 1968.
48 skøyteløpere fra 17 nasjoner deltok i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder (i sekunder) før Vinter-OL i 1968.

Det ble ikke satt noen ny olympisk rekord under øvelsen.


== Resultater ==


== Funksjoonærer ==
Overdommer var Sven Låftman, Sverige.
Starter var Leif Hjallum, Norge


== Litteratur ==
«Vest-Tysklands Keller nr.2 tok også gull!». Olympia 1968: Grenoble, Mexico. Oslo: Gyldendal. 1968. s. 34–35.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket.]
«Results Grenoble – Speed-Skating - Men 500 m». 1968 United States Olympic Book (Part 2) (PDF). United States Olympic Committee. 1969. s. 408. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1968 – 500 meter herrer – Olympedia 
Offisiell olympisk rapport på library.la84.org/6oic/OfficialReports
Speed Skating at the 1968 Grenoble Winter Games: Men's 500 metres Arkivert 21. februar 2014 hos Wayback Machine. på Sports-Reference.com/Olympics
Wudarski, Pawel (1999). «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (PDF). Besøkt 14. mars 2010. 
(en) OL på skøyter 1968 for menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl for OL på skøyter 1968 for menn 500 meter.
(en) Resultater på www.ISU.html.infostradasports.com sine sider
(en) Resultater på The-Sports.orgVideoer på YouTubeOL 1968 på YouTube med 35min. 26sek. (viser noen 500 meter-par for herrer fra start til ca. 15min., deretter følger herrenes 5 000 meter)
Ushahidi

Ushahidi (swahili for vitne eller vitnesbyrd) er et nettsted som ble etablert etter Kenyas omstridte valg i 2007. Nettstedet mottok øyenvitnerapporter om vold sendt inn via e-post og tekstmeldinger og la det ut på et kart fra Google Maps. Ushahidi er også navnet på programvaren fra nettstedet som siden har blitt forbedret, og gjort tilgjengelig under en fri lisens. 
Ushahidi benytter Crowdsourcing for aktivister og var starten på det som nå benevnes som aktivistkartlegging, kombinasjonen av aktivisme, blogging og kartinformasjon. Ushahidi gir lokale aktivister en mulighet for å få ut sine rapporter med mobiltelefoner og internett, samtidig som det etableres et visualisert bilde av begivenhetene via et kart.


== Eksterne lenker ==
Ushahidi nettsted (engelsk)
«Africa’s Gift to Silicon Valley: How to Track a Crisis», artikkel i The New York Times, 12. mars 2010
Håkan Westin

Håkan Westin (født 21. juli 1964 i Sollefteå kommune) er en svensk langrennsløper. Westin har vunnet Vasaloppet 2 ganger: 1993 og 1996. 


== Eksterne lenker ==
(en) Håkan Westin – FIS (langrenn)
Allan M. Cormack

Allan M. Cormack (født 23. februar 1924 i Johannesburg i Sør-Afrika, død av kreft 7. mai 1998 i Massachusetts i USA) var en sørafrikansk-amerikansk fysiker som i 1979 ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin sammen med Godfrey Hounsfield for sitt arbeid med røntgenstråling. Computertomografi er det han er aller mest kjent for.
Han tok en doktorgrad i fysikk ved University of Cape Town ved 1944 og utdannet seg innenfor krystallografi i 1945 ved det samme universitetet. Han var også en forsknings-student ved Cambridge University i Storbritannia mellom 1947 og 1949. Mens han studerte ved Cambridge, møtte han sin fremtidige kone som heter Barbara Seavey og som i likhet med Cormack var amerikansk fysikkstudent. 
Etter å ha giftet seg med Barbara Seavey returnerte han til University of Cape Town tidlig i 1950 der han begynte med forelesninger. Etter et sabbatsår ved Harvard i 1956 og 1957 bestemte paret seg for å flytte til USA på permanent basis og Cormack ble professor ved Tufts University høsten 1957. 
Selv om han i all hovedsak arbeidet med partikkelfysikk har han også lagt til rette for det teoretiske grunnlaget for CT-skanning. Dette arbeidet ble igangsatt ved University of Cape Town og i samarbeid med Groote Schuur Hospital tidlig i 1956. 
Cormack ble amerikansk statsborger i 1966 og han var medlem av International Academy of Science. Han ble etter sin død den 10. desember 2002 tildelt den sørafrikanske Order of Mapungubwe i gull for sine fremragende prestasjoner som forsker og fordi han var med på utviklingen av den aller første CT-skanneren. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1979 hos Nobelprize.org
(en) Allan M. Cormack hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1979
Seløya (Sør-Afrika)

Seløya er en liten øy som ligger 5,7 km utenfor de nordlige strendene i Falsebukta, i nærheten av Cape Town i Sør-Afrika. Øya er oppkalt etter det store antallet av sørafrikanske pelsseler som har sitt hjem der. Det finnes også noen sjøfugler på øya. Øya er en forhøyning av kappgranitt og stiger bare ca. 6 meter over høyvannsmerket. Seløya er et høydedrag siden den er lang og smal, 800 meter lang og kun 50 meter bred. Det finnes ikke noe vegetasjon og jord av merkverdig betydning. En radarmast ble bygd på øya under andre verdenskrig. Den ble bygd av et mannskap som levde på øya i prefabrikkerte hytter under utbyggingen, men masten ble revet bort i en vinterstorm i 1970 og det eneste som gjenstår i dag er rustent og bøyd metall. Ruiner av enkelte hytter og andre bygg fra tiden for selfangst og innsamling av guano (første halvdel av det 20. århundre) finnes også. Noen steininskripsjoner laget av selfangere på 1930-tallet er fortsatt synlige. 


== Hvithaier ==
Den store og tette populasjonen av pelsseler på visse tidspunkter av året tiltrekker selenes viktigste predator, hvithaiene. Seløya gir unike muligheter for de som ønsker å observere hvithaier angripe de sørafrikanske pelsselene og observere sosiale interaksjoner blant begge arter. Øya er godt kjent for den interessante og spennende måten haiene fanger sitt bytte på: De kommer opp fra havoverflaten og drar bokstavelig talt selene fra land med deres store munn. Det har blitt vist at dersom selene beveger seg inn i «Dødens ring» (der haiene sirkler rundt øya) på overflaten i stedet for på den mørke og utydelige bunnen, vil de bli plukket av hvithaier som er raskere og mer aggressive enn de vanlige. 


== Eksterne lenker ==
Youtube-video av havhaiens spektakulære angrep på selen
Video – en hvithai jakter på en sørafrikansk pelssel på havoverflaten utenfor Seløya
(en) White Shark Predatory Behavior at Seal Island
(en) Om Seløya på University of Cape Town Avian Demography Unit
(en) Fotografering av Afrikas «flyvende haier»
Hellen skole

Hellen skole er en kommunal barneskole i Ytre Sandviken i Bergenhus bydel i Bergen kommune. Bygningen er tegnet av arkitekt Eystein Michalsen, og ble innviet i 1955. Den erstattet da Ytre Sandviken skole som samtidig ble nedlagt. Skolen ble rehabilitert og utvidet til en kapasitet på 400 elever til skolestart 2014.


== Historie ==
Hellen skole var den første nye skolen som ble bygget i Bergen etter den andre verdenskrig, og ble i mange år vist frem til besøkende som reklame for byen. Ved oppstarten gikk det ca. 500 elever ved skolen. Barn som tidligere måtte sokne til Krohnengen og Sandviken skole fikk nå gå i sin egen krets sammen med elever fra den nedlagte Ytre Sandviken skole. Elevtallet vokste sterkt i årene etter åpningen og var på vel 700 midt på 1960-tallet, for så å synke med åpningen av Lønborg skole. Like inntil da var der tre paralleller i blant annet førsteklassene. På 1990-tallet hadde skolen ca. 200 elever. 
Nytt gymnastikkbygg ble innviet i 1966.
Arkivet etter Hellen skole er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Dokumentasjon om aktiviteter med tilknytning til skolen finnes i arkivene etter Foreldrelaget ved Hellen skole, etter Hellen skoles musikkorps og etter Hellen skoles orkester. 

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hellen skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Vebjørn Elvebakk, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Hellen skole
Sydney Brenner

Sydney Brenner (født 13. januar 1927 i Germiston i Sør-Afrika, død 5. april 2019 i Singapore) var en sørafrikansk biolog som i 2002 ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin som han delte med de to andre prisvinnerne H. Robert Horvitz og John Sulston.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Foreldrene hans var jødiske immigranter. Faren var skomaker og kom til Sør-Afrika fra Litauen i 1910, mens moren kom fra Riga i Latvia i 1922. Brenner ble utdannet ved Germiston High School og University of the Witwatersrand før han begynte å studere til en doktorgrad ved Exeter College i University of Oxford.


=== Forsker ===
I menneskekroppen finnes det hundretalls forskjellige celletyper og alle kommer de fra den befruktede eggcellen. Under fosterutviklingen skjer en svært omfattende økning av antallet celler, som spesialiseres for å danne kroppens forskjellige vev og organer. Selv i det voksne menneske nydannes det hver eneste dag store mengder celler. Parallelt med denne celletilvekkst forekommer, både hos mennesker i foster- og i voksenstadier, celledød som en normal prosess for at rett antall celler i vevene skal opprettholdes. Denne finstemte, kontrollerte eliminering av celler kalles programmert celledød.Brenner innførte rundormen Caenorhabditis elegans som modellorganisme, der man i detalj kunne studere celledelinger og cellespesialiseringer fra befruktet eggcelle til voksent individ.
En biografi som handler om Sydney Brenner og ble skrevet av Errol Friedberg fra USA.I 2004 ble Brenner hedret med den sørafrikanske Mapungubwe-ordenen i gull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sydney Brenner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2002 hos Nobelprize.org
(en) Sydney Brenner hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2002
Krohnengen skole

Krohnengen skole er en kommunal barneskole fra 1880 i Professor Dahls gate i Bergen sentrum. Skolen har også en avdeling i Heien 29 som heter Eventyrskogen, der noen av elevene går fra 1. til 4. trinn. Skolen har plass til 450 elever medregnet Eventyrskogen.
I nord grenser Krohnengen skole mot parken Fredens bolig («Graven»). Både elever, lærere og skolefritidsordning har i stor utstrekning tatt parken i bruk.
Krohnengen skoles hovedbygg ble oppført i 1880 som den første store allmueskole i Bergen etter initiativ fra skoleinspektør Ole Irgens, og etter tegninger av arkitektene Johan Faye og Albert Hanssen. I 1930-årene fikk skolen gymnastikksal, dusjbad, sløydrom, håndarbeidssal, WC, naturfagsrom, sangsal, bespisningsrom, skolekjøkken og lærerrom. Krohnengen skole var en avdelingsskole, der jenter og gutter var vertikaldelt med separate innganger, trapperom og uteplasser frem til 1950. Skolen ble rehabilitert i 1995.
Eventyrskogens skolebygning ble tatt i bruk 8. mars 2004 i det tidligere Solheim Aldershjem som da var ombygget til barneskoleformål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Krohnengen skole
Diepmeadow

Diepmeadow eller Diepkloof er en township som er en del av Stor-Soweto i Johannesburg, Gauteng i Sør-Afrika. Det består av to townships, Diepkloof og Meadowlands. Meadowlands ble bygget for å imøtekomme de bosatte i Sophiatown, som ble tvangsflyttet i 1957. Diepkloof ble grunnlagt i 1959 for å huse folk som hadde tvangsflyttet fra Alexandra.