jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Reidar Astås

Reidar Astås (født 17. desember 1930 i Bergen, død 13. januar 2013) var en norsk teolog, filolog og sakprosaforfatter. Astås bodde i Tønsberg siden tidlig på 1960-tallet. Han underviste på lærerskolen (senere Høgskolen i Vestfold) i norsk og kristendom fra 1961 til 1995. Han gikk av med pensjon som 65-åring for å konsentrere seg om forskningen på de norrøne bibeloversettelsene.I 1986 tok han doktorgraden med avhandlingen Et bibelverk fra middelalderen – studier i Stjórn. Han har beskjeftiget seg med dette verket det meste av livet, og i 2009 gav Riksarkivet ut en nyutgivelse av verket med Astås' noter og kommentarer. I tillegg har han gitt ut en rekke lærebøker i kristendom og kirkehistorie for høyskole og universitet, mange av disse er kommet i flere opplag.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Reidar Astås i BIBSYS Her finnes lenke til elektronisk utgave av Et bibelverk fra middelalderen - Studier i «Stjórn» 2010
Stjórn – tekst etter håndskriftene 2009 ISBN 978-82-548-0108-6
Barndommens eventyrland? Duun: «I eventyre» som   kilde ISBN 82-518-3671-9
Bibelkunnskap Bind 2: Det skjedde 1994 ISBN 82-518-3207-1
Bibelkunnskap Bind 1: Herren sa 1994 ISBN 82-518-3206-3
Kirke i vekst og virke. Allmenn og norsk   kirkehistorie 1994 ISBN 82-417-0410-0
An Old Norse biblical compilation – studies in Stjórn 1991 ISBN 0-8204-1585-5
Stjórn – Nytt lys over våre eldste bibeloversettelser 1990 ISBN 82-541-0300-3
Kirkelig/skolastisk terminologi i et morsmålsverk fra middelalderen 1989 ISBN 82-7099-151-1
Kirkehistorie 1980 ISBN 82-07-00071-6
Og det skjedde... Bibelkunnskap 2 1977 ISBN 82-03-08139-8
Kristendommen kjem til Noreg. Kirkehistorie for grunnskolen, 4-6. klasse Utgitt sammen med    P.K.Bakken og V.Jørgensen. Omsett til nynorsk av Ingrid Runde Huus. 1975 ISBN 82-03-06787-5


== Referanser ==


== Kilder ==
Reidar Astås 80 år. Fødselsdagsomtale i Aftenposten Kultur 17. desember 2010 side 16


== Eksterne lenker ==
Et bibelverk fra middelalderen.
Codex Bezae

Codex Bezae er et håndskrevet pergament-manuskript fra 400-tallet, og er en del av en gresk og latin bibel.
Det inneholder Det nye testamentet (bare deler av det ). Det inneholder 406 bladene. Teksten er skrevet i en kolonne per side, 24 linjer per side.Manuskriptet er oppbevart ved University of Cambridge (Nn. II 41) i Cambridge.


== Se også ==
Codex Sinaiticus
Codex Vaticanus
Codex Alexandrinus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codex Bezae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bezae Codex Catabrigiensis. Edited with a critical introduction, annotations, and facsimiles, Frederick H. Scrivener, Pickwick Pubns (January 1, 1978), ISBN 0915138395
F.G. Kenyon, Codex Bezae (1901) JTS, pp. 293-299, at the Internet Archive
Le texte grec et latin du codex Bezae et sa traduction annotée en Français
Low resolution digital facsimile of the Codex Bezae from Cambridge University Library
Tzannis Tzannetakis

Tzannis Tzannetakis (gresk: Τζαννής Τζαννετάκης; født 13. september 1927 i Gytheio i regionen Lakonia i Hellas, død 1. april 2010 på et sykehus i Athen) var en gresk politiker som var statsminister i Hellas i en kort periode under den politiske krisen i 1989. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, offiser ===
Tzannetakis tjenestegjorde som marineoffiser, men trakk seg fra dette embetet den 22. april 1967, dagen etter det militært utførte statskuppet som brakte diktatoren Georgios Papadopoulos og hans regime til makten. Tzannetakis ble tatt til fange av diktaturregimet og tilbrakte to år i fengsel mellom 1969 og 1971.


=== Etter militærdiktaturet, politiker ===
Da demokratiet ble gjenopprettet i Hellas i 1974, sluttet Tzannetakis seg til president Konstantinos Karamanlis' parti Nea Dimokratia (Nytt Demokrati). Han ble valgt inn til det greske parlamentet i 1977. Mellom 1977 og partiets nederlag i regjeringsvalget i 1981 hadde han flere forskjellige ministerposter, blant annet for offentlig byggevirksomhet, reiseliv og turisme, og han satt en periode som forsvarsminister.Etter valget i juni 1989 var partiet PASOK i mindretall. Partiet Nytt Demokrati, derimot, som da var ledet av Konstantinos Mitsotakis, kunne ikke danne en regjering til tross for sin betydelige støtte blant velgerne, på grunn av endringer valgloven som PASOK hadde stemt frem mens de hadde makten før valget. Tzannetakis ble utnevnt til statsminister i en regjering som dermed satt med en usannsynlig allianse med den venstreorienterte koalisjonen av Venstre og Fremskrittspartiet (Synaspismos), som da også inkluderte kommunistpartiet i Hellas.Tzannetakis trakk seg da tilbake da Synaspismos trakk sin støtte i 1989. Men Nytt Demokrati vant dette valget også, men nok en gang kunne det ikke danne regjering, fordi det hadde 46 % av stemmene og trengte flertall for å bli godtatt som regjering, med PASOK kom på andreplass med 40% av stemmene.Tzannetakis ble visestatsminister i regjeringen som ble innsatt i 1990. Dette var et verv han satt med frem til 1993. Han var medlem av det greske parlamentet fram til september 2007, da han kunngjorde sin intensjon om å trekke seg tilbake fra all sin politiske virksomhet. Denne kunngjøringen ble ønsket velkommen av statsminister Kostas Karamanlis.


=== Oversetter ===
Tzannetakis oversatte også [Brahmanisme|brahmanistiske]] verker, og verker fra manikeismen til gresk og publiserte verker om India som

Mani. 1973 (oversettelse av en bok av Patrick Leigh Fermor)
Upanishaden. 1991 (oversettelse)
Choros esti tes agoras. 1994
India: Another Way of Life. 1998Tzannetakis døde på sykehus i Athen i 2010, i en alder av 73 år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
"Who's Who 1979" σελ.678.
Αντώνης Μακρυδημήτρης, Οι υπουργοί των εξωτερικών της Ελλάδας 1829-2000, εκδ.Καστανιώτης, Αθήνα, 2000, σελ.110
Pseconds

Pseconds er et musikkalbum med Funny Farm, utgitt på Progress Records i 1993. Dette er bandets debutalbum.
Utgivelsen fikk middelmådig anmeldelse i Adresseavisen, terningkast 4 i VG og Bergensavisen og terningkast 1 i Nordlys.


== Sporliste ==
«Pseconds»
«Obey»
«Your Face»
«Face of Fear»
«Devalued»
«Mine to Decide»
«Police Forced»
«Deathprod. Cop-Killer Virus»
«Disturbed»
«Love?»
«Rock Around a Cop»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseconds på Discogs
Biting the Hand

Biting the Hand er et musikkalbum med Funny Farm, utgitt på Progress Records i 1995.


== Sporliste ==
«Rise»
«Comb-Out»
«Eye For an Eye»
«Insult to Injury»
«Lifesupport»
«Payday»
«Battered»
«Survival of the Fattest»
«Bite the Hand That Feeds»
«Rejuvenation»
«The Rookie»


== Eksterne lenker ==
(en) Biting the Hand på Discogs
Andor Lilienthal

Andor Lilienthal (født 5. mai 1911 i Moskva, Russland – døde 8. mai 2010) var en ungarsk/sovjetisk stormester i sjakk. 
I løpet av sin lange karriere spilte han mot ti mannlige og kvinnelige verdensmestere, og han slo flere av de store sjakk-mesterne, som for eksempel Emanuel Lasker, José Raúl Capablanca, Alexander Alekhine, Max Euwe, Mikhail Botvinnik, Vasilij Smyslov og Vera Menchik. På tidspunktet for hans død var han den eldste levende sjakk-stormesteren, og den siste gjenlevende personen fra den opprinnelige gruppen av stormestere som ble tildelt tittelen av FIDE i 1950. 
Lilienthal var sønn av ungarske jøder og han flyttet til Ungarn i en alder av to år. Han spilte for Ungarn i tre sjakk-olympiader på 1930-tallet. Lilienthal emigrerte til Sovjetunionen i 1935, og han ble tildelt sovjetisk statsborgerskap i 1939. Han deltok i Sovjet-mesterskapet åtte ganger. Hans beste resultat kom i mesterskapet i 1940, da han delte førsteplassen med Igor Bondarevskij. Hans siste sjakk-turnering var i Zamárdi i 1980.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andor Lilienthal – chessgames.com 
(en) Andor Lilienthal – OlimpBase 
(en) Andor Lilienthal – 365Chess.com
Potential Hazard

Potential Hazard er en musikk-EP/mini-album med Funny Farm, utgitt på Progress Records i 1994.
Utgivelsen fikk terningkast 3 i VG, en middelmådig anmeldelse i Dagbladet og greie anmeldelser i Adresseavisen Rogalands Avis


== Sporliste ==
«Abused»
«Potential Hazard»
«Status: Low»
«Workaholic»
«Life-Cut»
«Voyage of Sorrow»Spilletid: 24.14 minutter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Potential Hazard på MusicBrainz
Amputate

Amputate er et musikkalbum med Funny Farm, utgitt på Progress Records i 1997. Dette albumet ble nominert til Spellemannprisen i kategorien Hardrock, og ble bandets siste plate.


== Sporliste ==
«The Retaliation Groove»
«Amputate»
«Titanic»
«Hopeless»
«Spit on Me»
«Lovesong»
«Smile»
«Liar»
«Junkyard»
«In Charge»
«Burn»
«The Last & the Least»


== Eksterne lenker ==
(en) Amputate på Discogs
Neander Tales

Neander Tales er en musikk-EP med Goat the Head, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Fetus Stuffed With Feces»
«Spreading the Juice»
«Mother Horse»
«Graphic Health Warning»
«Wrapped In Mystery of Hell»
«Otter Skull»
«Family Anomalies»
«The Armeniac»
Charlotte Mordal

Charlotte Mordal (født 17. mars 1988) er en norsk håndballspiller. Hun spilte tidligere for Nordstrand Idrettsforening, og spiller nå hun for det franske klubblaget Issy Paris. I juni 2010 fikk hun sin debut på det norske landslaget. Hun ble også tatt ut i bruttotroppen til EM i 2010, men var ikke blant de 16 som fikk spille i selve mesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlotte Mordal – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Charlotte Mordal – Norges Håndballforbund
Sanna Solberg-Isaksen

Sanna Charlotte Solberg-Isaksen (født 16. juni 1990 i Bærum) er en norsk håndballspiller som spiller for Esbjerg og det norske kvinnelandslaget.
Solberg-Isaksen ble etter Junior-VM i juli 2010 tatt ut som venstre kant på All Star-laget, sammen med blant annet landslagskollega Stine Bredal Oftedal.21. september 2010 fikk hun sin debut på det norske landslaget mot Romania. Hun ble også tatt ut i bruttotroppen til EM i 2010, men var ikke blant de 16 som fikk spille i selve mesterskapet.
Hun ble europamester i EM i 2014 der hun scoret mange mål fra venstre kanten, og hvor Norge til slutt vant i finalen mot Spania 28-25. Hun var med på Norges lag som ble verdensmester i VM i 2015 og som tok bronse i OL 2016 i Rio.
Hun spilte på Norges lag som tok bronse i OL i 2020 i Tokyo – som var utsatt til 2021 på grunn av covid-19-pandemien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sanna Solberg-Isaksen – Olympics.com 
(en) Sanna Solberg-Isaksen – Olympedia 
(en) Sanna Solberg-Isaksen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sanna Solberg-Isaksen – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Sanna Solberg-Isaksen – Norges Håndballforbund 
Sanna Solberg på Stabak.topphandball.no
Vedanga

Vedāṅga er sanskrit og betyr «tilhørende Vedaene», og består av seks disipliner som tradisjonelt er knyttet til studiet og forståelsen av Vedaene.

Śikṣā, fonetikk og fonologi
Kalpa, ritualer
Vyākaraṇa, grammatikk
Nirukta, etymologi
Chandas, metrikk
Jyotiṣa, astronomi, for kalendereTradisjonelt er vyākaraṇa og nirukta felles for alle fire Vedaene, mens hver enkelt veda har sine egne tekster relatert tol śikṣā, chandas, kalpa og jyotiṣa.
Vedāṅgas er første gang nevnt i Mundaka upanishad 1.1.5 som emner for studerende av Vedaene. Senere utviklet de seg til uavhengige disipliner som hver enkelt har sine egne sutraer.
Rees Howells

Rees Howells (10. oktober 1879 – 12. februar 1950) var grunnleggeren av The Bible College of Wales.
Howells ble født Brynamman i Carmarthenshire, Wales. Når han var 12 år gammel, avsluttet han skolen og begynte å arbeide i en tinn- og kullgruve. Howells ble påvirket av vekkelsen i Wales fra 1904-1905. 
Senere ble Howells og hans kone misjonærer. Han drev med forbønnstjeneste i mange år før han så vekkelsen som fant sted i Sør-Afrika fra 1915 – 1920. Adolf Hitlers fremtreden og den andre verdenskrigs utbrudd markerte en peridode av sterk aktivitet innenfor Howells forbønnstjeneste. Etter at de kom tilbake til Storbritannia følte Howells seg kalt til å grunnlegge et bibelcollege og han lot seg inspirere av Moody Bible Institute i Chicago, Illinois som kunne ta imot 900 elever.


== Bibliografi ==
Norman Grubb, Rees Howells: Intercessor, Philadelphia:Christian Literature Crusade, 1952
Doris M. Ruscoe: The Intercession of Rees Howells, Cambridge: Lutterworth, 1983.


== Eksterne lenker ==
The life of Rees Howells, Intercession, Revival and the Bible College of Wales
Monterreal

Monterreal er et lite skisted i kommunen Arteaga i den meksikanske delstaten Coahuila. Det har en 230 meter lang alpinbakke, samt en 50 meter lang nybegynnerbakke.
Skistedet befinner seg 40 minutter fra Saltillo og 90 minutter fra Monterrey.
Doppelgängers

Doppelgängers er et musikkalbum med Goat the Head, utgitt i 2010.


== Sporliste ==
«Neolithic Rocket Science»
«Uncanny Valley Clan»
«This Tube Is the Gospel»
«Salt»
«Bestial Domestication»
«The Hunt Is On (Sexy Son)»
«Reveille»
«Stirring the Enigmatic Appetite»
«The Ubiquitous Cube»
«Primal Caveman Death Metal»


== Eksterne lenker ==
(en) Doppelgängers på Discogs 
(en) Doppelgängers på MusicBrainz
Simian Supremacy

Simian Supremacy er et musikkalbum med Goat the Head, utgitt i 2007. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Intro»
«Terminal Lesson»
«Beast Man»
«Mother Horse»
«Crater of Excarnation»
«Bone Throne»
«Simian Supremacy»
«Blood (Armed Evolution»
«Devianthropology pt. 1»
«Mount Impossible»
«Rockbiting Havoc»
«The Armeniac»
«Heinous Hand»
«Darwinian Minions»
Happiness in Darkness

Happiness in Darkness er et musikkalbum med Gothminister, utgitt i 2008.


== Sporliste ==
«Dusk Till Dawn»
«Darkside»
«Your Saviour»
«Freak»
«Sideshow»
«The Allmighty»
«Beauty After Midnight»
«Emperor»
«Mammoth»
«Thriller»


== Eksterne lenker ==
(en) Happiness in Darkness på Discogs
Empire of Dark Salvation

Empire of Dark Salvation er et musikkalbum med Gothminister, utgitt i 2005.


== Sporliste ==
«Dark Salvation»
«Welcome»
«Monsters»
«The Calling»
«Daughter of S»
«Forgotten»
«Nachtzehrer»
«Leviathan»
«Swallowed By the Earth»
«We Die In Dreams»
«Gates of Salvation»
«Happiness In Darkness»


== Eksterne lenker ==
(en) Empire of Dark Salvation på Discogs
Félix Houphouët-Boigny-fredsprisen

Félix Houphouët-Boigny-fredsprisen (fransk: Le Prix Félix Houphouët-Boigny pour la recherche de la paix, engelsk: The Félix Houphouët-Boigny Peace Prize) er en internasjonal pris til belønning av fremragende innsats for sikring, opprettholdelse og søken etter fred i tråd med FNs charter og UNESCOs grunnlov. Prisen ble innstiftet av UNESCOs generalkonferanse i 1989 og ble første gang tildelt i 1991. Den er oppkalt etter Elfenbenskystens president Félix Houphouët-Boigny. Prisen kan tildeles enkeltpersoner, så vel som organisasjoner og institusjoner. 


== Prispenger, medalje og diplom ==
Til prisen er det knyttet prispenger, en medalje og et diplom. Prispengene er på 150 000 amerikanske dollar. 
Medaljen er i gull. På advers bærer denne portrett av Houphouët-Boigny, mens den på revers har UNESCOs emblem omgitt av en omskrift med prisens navn på fransk med store bokstaver.


== Jury ==
Prisvinnerne utpekes av en jury bestående av framtredende statsmenn, diplomater, forskere, jurister og menneskerettighetsforkjempere. Juryen består per mai 2021 av seks medlemmer.


== Nominasjon ==
UNESCOs medlemsstater og organisasjoner med konsultativ status har rett til å nominere til Félix Houphouët-Boigny-fredsprisen. Nominasjoner kan også framsettes av jurymedlemmene selv, tidligere prisvinnere og vinnere av Nobels fredspris, akademier og akademimedlemmer, fredsinstitusjoner, menneskerettighets- og fredsorganisasjoner, institutter for internasjonal rett, dommere i Den internasjonale domstolen, regjerings- og parlamentsmedlemmer, universitetsrektorer og professorer i historie, stats- og rettsvitenskap.


== Mottagere ==
Disse har mottatt prisen:
2022: Angela Merkel, Tyskland. Tildelt for håndtering av flyktningekrisen i 2015.
2019: Ahmed Ali, Etiopia
2017: SOS Mediterranée og Giuseppina Maria Nicolini
2013: François Hollande, Frankrike
2011: Bestemødrene på Maiplassen, Argentina
2008: Luiz Inácio Lula da Silva
2007: Martti Ahtisaari
2005: Abdoulaye Wade
2003: Mustafa Cerić og Roger Etchegaray
2002: Xanana Gusmão
2000: Mary Robinson
1999: Comunità di Sant'Egidio
1998: Sheikh Hasina og George J. Mitchell
1997: Fidel V. Ramos og Nur Misuari
1996: Álvaro Arzú og Rolando Morán
1995: Sadako Ogata og FNs høykommissær for flyktninger
1994: Jimmy Carter og Juan Carlos I av Spania
1993: Yasir Arafat, Shimon Peres og Yitzhak Rabin
1992: Haag-akademiet for folkerett
1991: Frederik Willem de Klerk og Nelson Mandela


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Maciej Zaremba

Maciej Zaremba (født 12. mars 1951 i Poznań, Polen) er en svensk journalist og forfatter. Zaremba emigrerte fra Polen til Sverige i 1969 på grunn av den sterke antisemittismen i landet. Han har siden 1989 arbeidet ved avisen Dagens Nyheters kulturredaksjon og er en av Sveriges mest prisbelønte journalister. 


== Bibliografi ==
1983 – Rzeszów : bland polska bönder [med Håkan Pieniowski, foto; Maciej Zaremba, text; förord Birgitta Trotzig]. Stockholm: Öppna ögon.
1985 – Arbetet före kapital : den katolska kyrkans sociallära [med Erwin Bischofberger]. Stockholm: Brevskolan på uppdrag av Svenska kristna socialdemokratiska förbund.
1992 – Minken i folkhemmet : essäer. Stockholm: Timbro.
1999 – De rena och de andra : om tvångssteriliseringar, rashygien och arvsynd. Stockholm: DN. ISBN 91-7588-328-7
2000 – Kyrkan & friheten : en debattbok om den fria Svenska kyrkans identitet och demokrati. Göteborg: Cordia. ISBN 91-86082-88-4
2003 – Vad har Sverige i Europa att göra : en rapport från EU:s framtidskonvent, tillsammans med Cecilia Malmström
2004 – När blir Sverige europeiskt?, även som PDF
2006 – Den polske rörmokaren och andra berättelser från Sverige. Stockholm: Norstedts. ISBN 91-1-301606-7
2007 – Den polske rörmokaren : fyra pjäser om det nya Europa och solidaritetens gränser


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2013 – Kellgrenprisen
2012 – Samfundet De Nios Särskilda pris


== Referanser ==
Azzeddine Laraki

Azzeddine Laraki (født 1. mai 1929 i Fès, død 1. februar 2010 i Rabat, Marokko) var statsminister i Marokko mellom 30. september 1986 og 11. august 1992. Statsminister før ham var Mohammed Karim Lamrani som også etterfulgte ham som statsminister da han gikk av i 1992.


== Referanser ==
UCI WorldTour 2011

UCI WorldTour 2011 er første utgaven av UCI WorldTour, oppfølgeren til UCI Verdenskalender, og består av 26 kortere og lengre ritt i Europa, Australia og Canada. 18 lag har status som ProTeam og stiller i alle disse rittene.


== Ritt ==


== Lag ==


=== UCI ProTeams ===
Lagene som er registrert som ProTeams har rett og plikt til å delta i alle WorldTour-ritt. 18 lag fikk tildelt ProTeam-lisens for 2011-sesongen. 


=== UCI Profesjonelle kontinentallag ===
I tillegg til ProTeams kan arrangørene invitere (vanligvis 2-8) profesjonelle kontinentallag. Disse kan ikke tjene poeng på rankingen.


== Ranking ==


=== Poengberegning ===
Det gis poeng for sammenlagtplassering og plassering på enkeltetapper. Lagene og nasjonene rangeres basert på poengene til deres fem beste ryttere. Kun ryttere på ProTeams kan ta poeng.


=== Individuelt ===


=== Lag ===
Lagene rangeres ved å summere poengene for deres fem beste rytterne.


=== Nasjon ===
Nasjonsrankingen er basert på nasjonens fem beste ryttere. De ti beste nasjonene pr. 15. august får automatisk 6-9 ryttere til VM. De ti beste nasjonene ved sesongslutt får automatisk med fem ryttere til OL, mens 11.-15.-plass gir fire ryttere.


==== Stillingen pr. 15. august ====


== Se også ==
Europatouren i landeveissykling 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.uciworldtour.com Arkivert 30. september 2012 hos Wayback Machine.
Gothic Electronic Anthems

Gothic Electronic Anthems er et musikkalbum med Gothminister, utgitt i 2003. Dette er bandets debutalbum.


== Sporliste ==
«Gothic Anthem»
«Angel»
«The Holy One»
«Pray»
«The Prosession»
«Devil»
«Shadows of Evil Sins»
«Hatred»
«Wish»
«March of the Dead»
«Post Ludium»


== Eksterne lenker ==
(en) Gothic Electronic Anthems på Discogs
Journey to the End of the Night

Journey to the End of the Night er et musikkalbum med Green Carnation, utgitt i 2000. Tittelen er likelydende med en engelsk oversettelse av Louis-Ferdinand Célines roman Voyage au bout de la nuit fra 1932. 


== Sporliste ==
«Falling Into Darkness»
«In the Realm of the Midnight Sun»
«My Dark Reflections of Life and Death»
«Under Eternal Stars»
«Journey to the End of Night (part I)»
«Echoes of Despair (part II)»
«End of Journey? (part III)»
«Shattered (part IV)»


== Eksterne lenker ==
(en) Journey to the End of the Night på Discogs
José Joaquín Trejos Fernández

José Joaquín Trejos Fernández (født 18. april 1916, død 10. februar 2010) var president i Costa Rica mellom 1966 og 1970. 
Trejos studerte ved Universitetet i Costa Rica der han avla grader i matematikk og økonomi. Under Mario Echandis administrasjon var han en del av Costa Ricas FN-delegasjon. 
Uten noen form for politisk erfaring vant han presidentvalget i 1966 som kandidat for en politisk koalisjon kalt Unificación Nacional. Hans seier over Daniel Oduber var en veldig liten seier med mindre enn 4000 stemmer som gikk i hans favør. Hans parti fikk inn 26 kongressmedlemmer og opposisjonen vant 29 seter i parlamentet for Costa Rica.


== Referanser ==
A Blessing in Disguise

A Blessing in Disguise er et musikkalbum fra 2003 utgitt av det norske metalbandet Green Carnation.


== Sporliste ==
«Crushed to Dust»
«Lullaby in Winter»
«Writings on the Wall»
«Into Deep»
«The Boy in the Attic»
«Two Seconds in Life»
«Myron & Cole»
«As Life Flows By»
«Rain»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Blessing in Disguise på Discogs 
(en) A Blessing in Disguise på MusicBrainz
Nerea Pena

Nerea Pena Abaurrea (født 13. desember 1989 i Pamplona, Spania) er en spansk håndballspiller, som spiller på det norske klubblaget Vipers Kristiansand og det spanske landslaget.
Hun har tidligere spilt for den danske klubben Esbjerg og den spanske klubben Itxako, samt de ungarske klubbene Ferencváros og Siófok.Under EM i 2010 ble hun utnevnt til All-Star Team som beste høyre bakspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nerea Pena – Olympedia 
(en) Nerea Pena – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nerea Pena – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Dråby kirke (Hornsherred)

Over Dråby kirke (eller Draaby) ligger på en høyde over landsbyen Over Dråby ved Jægerspris, Sjælland. 
Den opprinnelige kirke stammer fra 1100-tallet og har romansk skip og kor, med et sengotisk sakristi og en forlengelse mot vest. Tårn samt korsarm og våpenhus er kommet til senere. Det er ca. 250 sitteplasser. 


== Inventar ==
Kirken er innvendig dekorert på hvelvinger og murer med kalkmalerier utført av den såkalte Isefjordsmesteren fra omkring 1460-80. Emnene er blant andre skapelsen, syndefallet, dommen og helvete. Maleriene er flere ganger blitt restaurert, ofte med hard hånd, og skal igjen snart friskes opp. 
Her finnes også et nennsomt restaurert krusifiks fra omkring 1250 som antagelig har hengt i korbuen, men som nå befinner seg i sideskipet, oppført av Frederik IVs bror prins Carl. 


== Grevinne Danner ==
Grevinne Danner var tilknyttet kirken mens hun bodde på Jægerspris slott. Hennes våpen henger i våpenhuset, og hun donerte kirkens orgel som ble innviet på Frederik VIIs fødselsdag den 6. oktober 1870.


== Litteratur ==
Herskind, Poul: Draaby Kirke, tro og legende i Middelalderen, Historisk forening i Jægerspris, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Draaby Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dråby kirke på cofman.com Arkivert 3. januar 2009 hos Wayback Machine.
Den store danske om Dråby kirke
Nedfarten til dødsriget
Weilbachs kunstnerleksikon om Isefjordsmesteren
Sankt Laurentius Dråby kirke på youtube