jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
FC Lausanne-Sport

Football Club Lausanne-Sports er en sveitsisk fotballklubb basert i byen Lausanne i kantonen Vaud. Klubben ble grunnlagt i 1896 og lagets draktfarger er blå med hvite detaljer, mens bortedraktene er hvite med blå detaljer. FC Lausanne-Sports spiller sine hjemmekamper på Stade de la Tuilière. 


== Historie ==
Klubben ble grunnlagt under navnet Montriond Lausanne i 1896 og gikk under dette navn frem til navneskiftet FC Lausanne-Sport i april 1920. Lausanne-Sport spilte i den øverste divisjonen (nå kalt Super League) i perioden 1906 til 1931, og fra 1932 til 2002. I disse to periodene vant klubben syv seriemesterskap og det sveitsiske cupmesterskapet ni ganger.
I juni 2002 ble Lausanne-Sport tvangsflyttet til andredivisjon (Challenge League) da klubben fikk problemer med økonomien og ikke kunne innfri lisenskrav fremmet av det sveitsiske fotballforbundet. Som følge av den økonomiske situasjonen ble klubben slått konkurs sommeren 2003, men fikk likevel starte om igjen i sveitsisk fjerdedivisjon. 
Lausanne-Sport spilte seg dog raskt opp igjen i seriesystemet, og ved sesongslutt i 2010/2011-sesongen rykket klubben opp igjen til Axpo Super League. Samme år ble klubben også kvalifisert for spill i UEFA Europa League 2010/11 etter å ha nådd finalen i den sveitsiske cupen, noe som overraskende endte med gruppespill i samme pulje som CSKA Moskva, Sparta Praha og Palermo. I 2017/18-sesongen rykket laget ned fra Super League.


== Spillerstall ==
Oppdatert 30. mars 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Meritter ==
Axpo Super League: (6) 1912/1913, 1931/1932, 1934/1935, 1935/1936, 1943/1944, 1950/1951, 1964/1965
Schweizer Cup: (9) 1935, 1939, 1944, 1950, 1962, 1964, 1981, 1998, 1999


== Kjente spillere med tilknytting til klubben ==
 Max Abegglen
 Stéphane Chapuisat
 Marc Hottiger
 Ludovic Magnin
 Reto Ziegler
 Stefan Rehn
 Marko Pantelić


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) FC Lausanne-Sport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Knut Bøckman

Knut Sivert Aasen Bøckman (født 24. april 1932 i Tromsø, død 2. juli 2008) var en norsk journalist. Han var politisk redaktør i Morgenbladet. Han førte også spalten Trollhaugens Tass i Aftenposten. I 1954 ble Bøckman, sammen med Olav Hestenes, redaktør av Minerva.
Bøckman var en nestor i Oslo Schakselskap og skrev i mange år sjakkspalte hver onsdag og lørdag i Aftenposten. Han mottok i 1990 storkors av studentordenen Hans Majestet Den Gyldne Gris.


== Bibliografi ==
Kongenes spill, spillets konger, Oslo: Universitetsforlaget, 1996. ISBN 82-00-22744-8


== Noter ==


== Referanser ==
Caspar Fincke

Caspar Fincke (født ca. 1584 i Schatzlar i Bøhmen, begravet 9. februar 1655 i Helsingør) var en tyskfødt 
smed som sannsynligvis kom til Danmark som ganske ung rundt 1600 i forbindelse med bygging på Kronborg slott. 
Her ble han lagt merke til av Christian IV og han ble utnevnt til hoffsmedmester 
etter å ha utført låser til flere av kongens slott. Fincke forble i hoffets tjeneste i mer enn 30 år.
På mange av sine arbeider etterlot han seg sitt kjennemerke i form av symbolene en nøkkel og en hammer over kors smidd inn i gitrene. 
Fincke var en selvbevisst person. I mesterverket fra 1619; gitteret til Christian IVs gravkapell i Roskilde domkirke satte han inn en inskripsjon i dørene:

Caspar Fincke bin ich benant
Dieser arbeit bin ich bekantFincke bodde det meste av livet i Helsingør. Han ligger begravet i fratergården i Vor Frue kloster i byen.


== Arbeider ==
Vinduesgitter i Frederiksborg slottskirke
Gitter i ringridderporten på Frederiksborg slott
Gitteret til Christian IVs gravkapell, Roskilde domkirke
Korgitteret i Århus domkirke
Gitteret rundt plattformen på Rundetårn
Gitter i Nyborg kirke
Gitter i Valkendorf kapell i Sankt Knuds kirke i Odense
Pengeblokk i Sankt Mariæ kirke i Helsingør
Lysekrone i Græsted kirke


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Caspar Fincke på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Caspar Fincke i Dansk Biografisk leksikon
Tomohiro Kondo

Tomohiro Kondo (født 17. juni 1977 i Tokai, Aichi) er en japansk profesjonell golfspiller som vant gull under Asian Games i 2002. Han har vunnet Japan Golf Tour fem ganger, henholdsvis to ganger i 2006, en gang i 2007, 2008 og for siste gang 2011. 


== Eksterne lenker ==
(en) Tomohiro Kondo – Japantouren 
(en) Tomohiro Kondo – Verdensrankingen 
Mal:JapanTour player
Ross McGowan

Ross McGowan (født 23. april 1982 i Basildon, Essex) er en engelsk profesjonell golfspiller.
McGowan vokste opp i Banstead, Surrey og ble utdannet ved Epsom College. McGowan spilte golf på amatør-nivå i 2006, før han begynte på profesjonelt nivå kort tid senere. McGowan vant sin første European Tour-arrangement i 2009. McGowan endte på andreplass under Dubai World Championship, og ble rangert som 12. i Race to Dubai.


== Eksterne lenker ==
(en) Ross McGowan – Europatouren 
(en) Ross McGowan – Sunshine-touren 
(en) Ross McGowan – Verdensrankingen 
Ross McGowan Arkivert 24. mars 2012 hos Wayback Machine. at the University of Tennessee Athletics official site
Thomas McKean

Thomas McKean (født 19. mars 1734 i  New London Township, i Chester County i Pennsylvania, død 24. juni 1817) var en amerikansk jurist og politiker. Under den amerikanske revolusjonen var McKean delegat til den kontinentale kongress og han signerte USAs uavhengighetserklæring. McKean satt som president i den amerikanske Kongressen frem til juli 1781.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas McKean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Thomas McKean hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Thomas McKean hos American National Biography 
(en) Biographical Directory of the Governors of the United States
(en) Biography by Russell Pickett
(en) Delaware’s Governors
(en) The Political Graveyard
(en) Biography by Keith J. McLean
(en) Historical Society of Delaware
(en) National Park Service
(en) Pennsylvania Historical and Museum Commission
(en) Thomas McKean Papers
Mannfjellet (Storfjord)

Mannfjellet (nordsamisk: Olmmáivárri, kvensk: Olmavaara) er et fjell i Storfjord kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 552 meter over havet og er det høyeste fjellet i Storfjord kommune. Fjellet deler Signaldalen og Kitdalen innerst i Storfjorden. Det har fått navn etter de spesielle formasjonene som finnes flere steder i fjellmassivet og som kan minne om menn som står der mot himmelen. Fjellet er lett tilgjengelig fra flere kanter.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Årkjølen

Årkjølen er en ås i Nord-Odal kommune, på grensa mot Stange kommune i området Hedmark i Innlandet. Toppen danner grensepunkt mellom de to kommunene, og er samtidig både det nordligste og høyeste punktet i Nord-Odal. Bare en knapp kilometer lenger nord ligger Søndre Fjellsjøhøgda, som er litt høyere, 642,3 moh.
På Årkjølen står det et observasjonstårn med god utsikt i alle himmelretninger. Åsen ligger i Årkjølen naturreservat.


== Fotnoter ==
Gilbert N. Haugen

Gilbert Nelson Haugen (født 21. april 1859 i Wisconsin, død 18. juli 1933) var en delegat til den amerikanske kongressen som republikansk representant fra delstaten Iowa.
Haugen var norsk-amerikaner, og hadde norske forfedre som hadde utvandret fra Flå i Hallingdal i 1844 og bosatte seg i Wisconsin. Gilbert Haugen kom i ung alder til Deborah i Iowa. 
Haugen satt i den amerikanske Kongressen fra 4. mars 1899 til 3. mars 1933. Ved valget i 1932 ble Haugen, i likhet med mange andre republikanske politikere, beseiret av Franklin D. Roosevelt og demokratene. Haugen tapte valget mot demokraten Fred Biermann. Få måneder etter å ha forlatt sin stilling ved kongressen, døde Haugen i Northwood, Iowa, den 18. juli 1933, da han var 74 år gammel. Haugen ble begravet i Sunset Rest Cemetery i Northwood.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter T. Harstad: Gilbert N. Haugen: Norwegian-American farm politician  State Historical Society of Iowa, 1992 – 217 sider ISBN 9780890330111


== Eksterne lenker ==
(en) Gilbert N. Haugen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gilbert N. Haugen hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Gilbert N. Haugen hos American National Biography
Herybert Menzel

Herybert Menzel (født 10. august 1906 i Obornik ved Posen i Tyskland død i februar 1945 i Tirschtiegel ved Posen) var en tysk dikter og forfatter i nasjonalsosialismens tid, og medlem av  Bamberger Dichterkreis.


== Liv og virke ==
Menzel var sønn av en postsekretær og vokste opp i grensebyen Tirschtiegel. Etter sin  Abitur i Crossen studerte han rettsvitenskap to semester i  Breslau og i Berlin. Deretter slo han seg ned som dikter i hjembyen. 
Hans kunstneriske verk var preget av spenningene mellom polakker og tyskere i grenseområdet han stammet fra. I sin første roman, Umstrittene Erde (1930), skildrer han de politiske konflikter i hjemtraktene i årene 1918/1919.
Menzel ble allerede innen 1933 medlem av NSDAP og SA. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen ble Menzel særlig kjent for sine dikt, sanger og kantater. I oktober 1933 var han en av de 88 forfattere som avla en særlig troskapsed overfor Adolf Hitler. Hans dikt Im Marschschritt der SA («Til SAs marsjtakt») bidro til hans tilnavn som «SAs Homer». Hans produksjon ble benyttet i propagerende hensikt i massemedial litteratur, som for eksempel:

Fra 1933 til 1935 var han medlem av forstanderskapet for Reichsverband Deutscher Schriftsteller. Han ble i mars medlem av Riksdagen, som rett nok ikke var av noen politisk betydning lenger.
Han antas han ble satt inn i kamp for Volkssturm i slutten av krigen og at han falt i kamp i februar 1945.


== Æresbevisninger ==
1938 Literaturpreis der Reichshauptstadt Berlin
1939 Kulturpreis der SA
1940 Ertrag der Harry-Kreismann-Stiftung


== Skrifter ==
Mond und Sonne und Stern und ich. Kleine Lieder, 1926
Im Bann. Gedichte, 1930
Umstrittene Erde, Roman, 1930
Franz Lüdtke, der ostdeutsche Mensch und Dichter, 1932
Der Grenzmark-Rappe. Grenzmärkische Sagen, Erzählungen, Balladen und Gedichte, 1933
Im Marschschritt der SA. Gedichte, 1933
Wir sind der Sieg!, 1934
Die große Ernte. Kantate, 1935
Das große Gelöbnis. Eine Kantate, 1935
In unsern Fahnen lodert Gott. Kantate, 1935
Gedichte der Kameradschaft, 1936
Wenn wir unter Fahnen stehen. Lieder der Bewegung, 1938
Alles Lebendige leuchtet. Gedichte eines Jahrzehnts, 1938
Deutschland, heiliges Deutschland! Das große Gelöbnis, 1938
Ewig lebt die SA. Eine Feier, 1938
Herrn Figullas Schaufenster. Heitere Geschichten, 1941
Das Siebengestirn, Roman, 1942
Das Friedensschiff. Satire in 3 Akten, 1943
Anders kehren wir wieder. Gedichte, 1943
Noch einmal Napoleon? Komödie, 1943
Der Brief. Ein Kammerspiel in 3 Akten, 1944


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hermann Gerstner, Karl Schworm: Deutsche Dichter unserer Zeit München: Eher-Verlag 1939, s. 337-348.
Lisa Lader og Wulf Segebrecht: «Herybert Menzel», i: Der Bamberger Dichterkreis 1936-1943. (Ausstellungskatalog), utg. av Wulf Segebracht. Bamberg 1985, s. 192-197.
Hans Sarkowicz og Alf Mentzer: Literatur in Nazi-Deutschland. Ein biografisches Lexikon. Erw. Neuausgabe, Hamburg – Wien 2002, s. 309-311.


== Eksterne lenker ==
"Aufwächst der Mann" (Gedicht)
Pappenheimer

Pappenheim kan ha flere betydninger

En pappenheimer er ifølge tradisjonen en person som er standhaftig og tro mot det han/hun har valgt å være lojal til, gjerne også om det skulle komme til å stå ham/henne dyrt. I nedsettende sammenheng legges til en overtone av naiv dumsnillhet, mens trofasthetssiden vektlegges som positivt.
Uttrykket «Jeg kjenner jo mine pappenheimere» er også gått inn i klassisk akademisk språkbruk for at en kjenner sine likemenn, og vet hvor en har dem. Uttrykket stammer fra en avdeling med kyrassérer under den tyske generalfeltmarskalken Gottfried Heinrich Pappenheim. Det ble kjent gjennom Friedrich Schillers stykke «Wallensteins død», der Albrecht von Wallenstein sier: «Daran erkenn ich meine Pappenheimer». Uttrykket var da en hyllest til Pappenheims soldater, men disse hadde ikke like godt rykte blant folk flest som hos Schiller, og uttrykket fikk en ironisk betydning.
Gottfried Heinrich Pappenheim var av en tysk greveslekt.


== Se også ==
Pappenheim


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pappenheimare i Elof Hellquist, Svensk etymologisk ordbok (1:a opplag, 1922)
Pappenheimare i Nordisk familjebok (2. utgave, 1914)
Biellogáisá

Biellogáisá er et fjell mellom Balsfjorden og Storfjorden innerst i Lyngen, på grensa mellom Storfjord og Tromsø kommuner i Troms og Finnmark. Fjellet ligger i den sørlige delen av Lyngsalpan landskapsvernområde.
Fjellet har to topper, den laveste, 1 356 moh., danner grensepunkt mellom Storfjord og Tromsø. Den høyeste er 1 510 moh. og ligger 1,6 kilometer lenger øst-nordøst. Fjellets primærfaktor på 1 055 meter er blant de 60 høyeste i Skandinavia.
Toppen er ikke lett tilgjengelig, det er nødvendig med noe erfaring og utstyr.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Jayanta Talukdar

Jayanta Talukdar (født 2. mars 1986) er en indisk bueskytter. Han deltok i Asialekene 2006 der han tok bronse. Han er kvalifisert for Sommer-OL-2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Jayanta Talukdar – Olympedia 
(en) Jayanta Talukdar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jayanta Talukdar – Commonwealth Games Federation
Melkfjellet

Melkfjellet (svensk: Mjölkfjället, sørsamisk: Mealhkoevaartoe) er et fjell nær svenskegrensa sørøst i Rana kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 473 meter over havet. 
Ved fjellet er en betydelig kvartsittforekomst, som har vært utredet for drift. Den hvite kvartsitten kan tenkes å ha gitt opphav til fjellets navn, jfr. også det nærliggende Kvitsteindalstunet. Fjellet er også populært for fotturer, og er lett tilgjengelig.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Mägo de Oz

Mägo de Oz er et folk metal/heavy metal-band fra Madrid i Spania, som ble startet i 1989 av Txus di Fellatio.


== Medlemmer ==


=== Dagens medlemmer ===
Txus: Trommer
Mohamed: Fiolin
Frank: Gitar
Carlitos: Gitar
Sergio Cisneros"Kiskilla": Keyboard
Peri: Bass
Patricia Tapia: Vokal
Josema Pizarro:  Fløyter


=== Tidigere medlemmer ===
Fernando Ponce de León: Fløyte, whistle, sekkepiper (1998–2010)
Salva: Bass (1989–2002)
Charlie: Gitar (1989–1993) (1994–1996)
Juanma Rodríguez: Vokal (1989–1995)
José María Alonso "Chema": Gitar (1990–1996)
Auri: Vokal (1995–1996)
Sergio Martínez: Bas (2003–2004)
Luis Miguel Navalón: Bass (2004)
Tony Corral: Saxofon (1994)
Jorge Salán: Gitar (2004–2008)
José Andrëa: Vokalist (1995–2011)


== Diskografi ==
Mägo de Oz (1994)
Jesús de Chamberí (1996)
Mägo de Oz (La Bruja) (1997 reedition)
La Leyenda de la Mancha (1998)
Finisterra (2000)
Fölktergeist (2002)
Gaia (2003)
Belfast (2004)
Gaia II - La Voz Dormida (2005)
Madrid - Las Ventas (2005)
The best Oz (2006)
Rock N' Oz (2006)
La Ciudad de los Árboles (2007)
A costa da morte (2007)
Barakaldo D.F. (2008)
Gaia III: Atlantia (2010)


=== Singler ===
Molinos de viento (1997)
Resacosix en Hispania (1999)
Fiesta pagana (2000)
¡Feliz Navidad, Cabrones! (2000)
El que quiera entender que entienda (2000)
Molinos de viento (live) (2001)
La danza del Fuego (2001)
Pensando en ti (2002)
La costa del silencio (2003)
El atrapasueños (Promo) (2004)
La rosa de los vientos (2004)
La posada de los muertos (2005)
Hoy toca ser feliz (2006)
Diabulus in Musica (2006)
Y Ahora Voy A Salir (Ranxeira) (2007)
Deja de llorar (2008)
Que el viento sople a tu favor (2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mägo de Oz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
SlinCraze

Nils Rune Utsi, best kjent som SlinCraze (født 20. oktober 1990 i Norge), er en samisk-norsk rapper, oppvokst i bygda Masi i Kautokeino kommune.
Han rapper hovedsakelig på samisk, men også på engelsk og norsk. Han startet med rap i 2004, da han var 14 år gammel. Han har blitt tildelt RAMP-stipendet i 2012, blitt kåret til "årets samiske artist" i 2013, mottatt Heddaprisen og Kritikerprisen for deltagelse i teaterstykket Vidas Extremas med Beaivváš Sámi Našunálateáhter.


== Bakgrunn ==
Utsi vokste opp i bygda Masi i Finnmark. Han startet tidlig å skrive tekster om oppveksten sin, preget av mobbing og trakassering. Han har opptrådt på flere skoler i landet, hvor han snakker om mobbing og bakgrunnen for musikkarrieren.


== Diskografi ==
2006 - IZU ođđa jienat
2006 - Mu Showa EP
2011 - SlinCraze
2015 - Mirku EP
2015 - Feels Good (Singel)
2015 - Boss Remix (Singel) - Med Truls Svendsen
2016 - Arctic Superstar the soundtrack
2017 - Stallu (singel)
2018 - Amma (Singel)
2018 - Gode Gamla Daga (Singel)


==== Andre samarbeid ====
2006 - «IZU ođđa jienat» - utgitt og produsert av Johan Sara Jr
2011 - «Dette Forandrer Alt» - Samegiella/Darogiella (Med Gatas Parlament)
2014 - «Bas, Slinga, Hi-hat» (Med Mohammed Ali)
2015 - «Northern Soul The Album» Good Life/Buorre Eallin (Med Herman Rundberg)
2018 - «Uten Mål Og Mening» (Med Ella Marie Hætta Isaksen og Herman Rundberg)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) SlinCraze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) SlinCraze på Internet Movie Database 
(no) SlinCraze hos Filmfront 
(en) SlinCraze på Apple Music 
(en) SlinCraze på Discogs 
(en) SlinCraze på MusicBrainz 
(en) SlinCraze på Spotify 
(en) SlinCraze på Spotify 
(en) SlinCraze på Songkick 
https://www.altaposten.no/nyheter/2016/10/29/SlinCraze-hos-Lindmo-13715177.ece
Film om same-rapperen SlinCraze
SlinCraze vant RAMP stipendet
Vidas Extremas vant Heddapris'
MF «Halsa» (1969)

MF «Halsa», senere MF «Hidrasund II», er en ferge som ble bygget i 1969 og som siden 2007 har vært eid av Norled. Den benyttes som reserveferge i Agder-området.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1969
Byggeverft: Sterkoder Mek. Verksted
Personbilenheter: 28
Passasjerkapasitet: 245
Fart: 11 knop
Kallesignal: LFZS


== Kilder ==
«Hidrasund II» Arkivert 27. januar 2016 hos Wayback Machine. på fjordfähren.de (de)


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Halsa» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Drusus Cæsar

Drusus Cæsar (latin: Drusus Julius Caesar Germanicus; født 7 e.Kr., død 33 e.Kr.) tilhørte det Julo-claudiske dynasti og var en nær slektning av de romerske keiserne i dynastiet. Han var sønn av Germanicus og Agrippina den eldre. Han må ikke forveksles med Drusus Julius Cæsar, sønn av keiser Tiberius.


== Familie ==
Hans besteforeldre på farssiden var Nero Claudius Drusus og Antonia den yngre, datter av Marcus Antonius og Octavia den yngre. Hans besteforeldre på morssiden var Marcus Vipsanius Agrippa og Julia den eldre, datter av enehersker Augustus. Han hadde dessuten en rundt et år eldre bror, Nero Cæsar, som fikk samme skjebne som ham selv. Foruten nevnte bror Nero hadde han en yngre bror, Gaius Julius Cæsar (senere kjent som keiser Caligula), og dessuten tre søstre, Julia Livilla, Julia Drusilla, og Agrippina den yngre. Han var også nevø av den senere keiser Claudius. 


== Liv og virke ==
Drusus ble gift med Aemilia Lepida, datter av Marcus Aemilius Lepidus, som var hans tremenning. Tacitus rapporterte at i løpet av deres ekteskap hadde hun «forfulgt sin ektemann med ustanselige anklager». I 36 e.Kr. Ble hun anklaget for hor med en slave og begikk selvmord «da det ikke var noen tvil om hennes skyld».Drusus' besteforeldre på farssiden var Nero Claudius Drusus og Antonia den yngre, datter av Marcus Antonius og Octavia den yngre. Hans besteforeldre på morssiden var Marcus Vipsanius Agrippa og Julia den eldre, datter av keiser Augustus. Han ble adoptert av keiser Tiberius etter at keiserens egen sønn Drusus Julius Cæsar døde.
Mens Tiberius hadde trukket seg tilbake ble Drusus Cæsar i 30 e.Kr. anklaget for å ha konspirert mot keiseren. Han ble forvist og fengslet i 30 e.Kr., et år etter at hans mor  Agrippina den eldre og hans bror Nero Cæsar ble arrestert. Han ble sultet til døde i fengsel i 33 e.Kr., redusert til spise polstringen i sin seng.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cardano, Girolamo (2012): Nero: An Exemplary Life, Inkstone
Rose, Charles Brian (1997): Dynastic Commemoration and Imperial Portraiture in the Julio-Claudian Period, Cambridge, 17, s. 66–67.


== Eksterne lenker ==
(en) Drusus Caesar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Drusus' slekt Arkivert 10. september 2018 hos Wayback Machine.
«Nero & Drusus Caesars», Armstrong Economics
MS «Tidelyn» (2009)

MS «Fjordlyn», til 2018 MS «Tidelyn» er en hurtigbåt for Norled, tidligere Tide Sjø. «Tidelyn» gikk til 2017 i Nordøyruta: Ålesund – Harøya.
Skipet ble bygget av Oma Baatbyggeri og overlevert til rederiet 9. mars 2009.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2009
Verft: Oma Baatbyggeri
Lengde: 24,46 meter
Bredde: 9,0 meter
Passasjerer: 125
Fart: 33 knop.
Motor: 2x MAN2842 LE410


== Referanser ==


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9517185 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Fjordlyn» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MS «Fjordlyn» – Skipsrevyen
MS «Baronessen»

MS «Baronessen» (tidligere «Tidebaronessen») er en katamaran som går i rutetrafikk for Norled i Oslofjorden. Den har kapasitet på 180 passasjerer.
MS «Baronessen» var byggenummer 254 hos Brødrene Aa i Hyen og ble levert til Tide Sjø i januar 2009. Tre år senere byttet rederiet navn til Norled og dette var også anledningen til at skipet endret navn til «Baronessen».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2009
Kallesignal: N/A
Bygget av: Brødrene Aa (byggenummer 254)
Brutto RT: 226
Netto RT: 79
Dødvekttonn: 22
Lengde: 27 meter
Fart: 30 knop
Passasjerkapasitet: 180
Motor:  2x MTU DM, 2036 brutto HK


== Historie ==
2009: 09.01.: Levert som «Tidebaronessen» for Tide Sjø AS (Tide ASA, Bergen), Stavanger
2012: Jul.: Rederiet endret navn til Norled
2012: Jul.: Nytt navn MS «Baronessen»


== Kilder ==
Alsaker, Per (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9473470 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Baronessen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Baronen» (2009)

MS «Baronen», tidligere MS «Tidebaronen», er en katamaran bygget i 2009. Hun tar 250 passasjerer og går i rutetrafikk for Norled i Oslofjorden.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2009
Kallesignal: N/A
Bygget av: Brødrene Aa (byggenummer 255)
Brutto RT: 330
Netto RT: 114
Dødvekttonn: 28
Lengde: 32,30 meter
Bredde: 10,8 meter
Fart: 33 knop
Passasjerkapasitet: 250
Motor: 2x MTU DM, 2936 brutto HK


== Historie ==
2009: 9. januar: Levert som «Tidebaronen» for Tide Sjø AS (Tide ASA, Bergen), Stavanger
2012: juli: Rederiet endret navn til Norled
2012: juli.: Endret navn til «Baronen»


== Kilder ==
Alsaker, Per (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9473482 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) «Baronen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Brage»

MS «Brage», er et skip bygget hos Brødrene Aa i 2008 som «Tidecruise». Skipet er en katamaran som  tar 147 passasjerer og eies av Norled. "Brage" gikk i turistruten Norheimsund-Herand-Utne-Lofthus-Kinsarvik-Ulvik-Eidfjord. Fra 2020 ble skipet satt inn på rutene linje 3 Tromsø-Skjervøy og linje 4 Tromsø-Vikran-Tennskjær-Lysnes i Troms og Finnmark fylke.
I januar 2012 kjørte «Tidecruise» i moloen i Leirvik på Stord. Ingen personer kom til skade i uhellet.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2008
Verft: Brødrene Aa
Brutto tonn: 6,5
Lengde: 24,5 meter
Bredde: 8,0 meter
Passasjerer: 147
Fart: 33 knop.
Motor: 2x MAND2842LE410


== Kilder ==
Hurtigbåt kjørte rett på land – NRK, 10. januar 2012
Skipsrevyen (22. september 2008). «M/S «Tidecruise»» (norsk). Skipsrevyen. Besøkt 12. november 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Tidecruise» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen