jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arash Rahmanipour

Arash Rahmanipour (født i 1990, død 28. januar 2010) var en av to personer som ble hengt tidlig i 2010 av det iranske regimet etter å ha blitt dømt til døden for å ha for angivelige å ha gjort forsøk på å styrte den islamske regimet i Iran. 
Noen regjeringskontrollerte medier hadde opprinnelig påstått at en av grunnene bak henrettelsen av Arash Rahmanipour var hans deltakelse under protestene som følge av presidentvalget. Henrettelsen av Rahmanipour fant sted torsdag 28. januar 2010 like før daggry. Den andre henrettede fangen var menneskerettighetsaktivist og demokrati-forkjemper Mohammad-Reza Ali-Zamani. Det islamske regimet i Iran har i ettertid hevdet at de to henrettede var medlemmer av en politisk protest-gruppe som arbeidet med å velte den iranske regjeringen.
Det islamske regimet i Iran annonserte tidlig i 2010 at ni andre personer var dømt til døden, som "fiender av Allah". Denne kunngjøringen kom samtidig med et varsel om større offentlig overvåkning av opposisjon og supportere av den politiske opposisjon i Iran. Ifølge den amerikanske avisen Washington Post ble de to mennene arrestert kort tid før presidentvalget i juni 2009, fordi de protesterte mot legitimiteten til dette valget. Iranske myndigheter hevdet etter arrestasjonen at den politiske opposisjonen i landet stod i ledtog med forskjellige voldelige, væpnede grupperinger i et utenlandsk-støttet komplott for å styrte det islamske styret i Iran.  
Ifølge flere offentlige tjenestemenn av regimet ble disse to henrettet i forbindelse med opposisjonelle sin protester etter valget i juni. Men Rahmanipours advokat, Nasrin Sotoudeh, benektet påstandene om at klienten hennes hadde noe som helst å gjøre med de iranske protestene på denne tiden. Rahmanipours far fordømte henrettelsen av hans sønn som ekstremt urettferdig. Han kalte sønn sin for en martyr. Ifølge en rapport på det engelskspråklige nyhetskanalen Al Jazeera International nektet faren hans å akseptere kondolanser over hans sønns henrettelse, bare gratulasjoner, ettersom han anså at sønnen hadde dødd som en martyr fordi han hadde kjempet for det iranske demokratiet.


== Referanser ==
Heroes and Villains

«Heroes and Villains» er en sang med The Beach Boys, skrevet av bandets leder Brian Wilson sammen med tekstforfatteren Van Dyke Parks. Sangen var opprinnelig ment som det sentrale stykket på det uutgitte albumet SMiLE. Versjonen som ble utgitt som singel sommeren 1967 er en redigert versjon med deler av sangen  spilt inn etter at SMiLE-prosjektet var skrinlagt. Singelversjonen av «Heroes and Villains» er det første sporet på albumet Smiley Smile.
I 2004 spilte Brian Wilson inn en versjon for albumet Brian Wilson Presents SMiLE. Denne nyinnspilte versjonen regnes for å være nær identisk med den originale SMiLE-versjonen.
Singelen kom på 12.-plass på Billboard Hot 100 i USA.


== Bakgrunn ==
Tidlig i 1966 fikk Brian Wilson anlagt en sandkasse i sin stue, som han så satte et piano oppi og satt der og komponerte det meste av musikken som var tenkt til SMiLE. «Heroes and Villains» var muligens den første sangen Wilson og Van Dyke Parks komponerte sammen, og ifølge Parks kom åpningslinjene av teksten nesten av seg selv mens han hørte Wilson spille sangen på piano. Det ble laget flere korte seksjoner av sangens hovedtema, og flere av disse ble senere spilt inn. Flere temaer fra sangen dukker opp i andre sanger Wilson og Parks skrev for Smile.
Det antas at sangen var den første SMiLE-sangen som ble skrevet, selv om  «I'm in Great Shape» og «Barnyard» kan ha blitt skrevet på omtrent samme tid. «Good Vibrations», som ble skrevet under og rett etter innspillingene av albumet Pet Sounds, var opprinnelig ikke ment å være med på SMiLE.
Teksten er et godt eksempel på Parks lek med ord og hans sans for ordspill, og sammen med sangene «Surf's Up» og «Cabinessence» er dette den mest komplekse og ambisiøse The Beach Boys-sangen tekstmessig. Sangen gjennomgikk en lang prosess med innspillinger og redigeringer før denne versjonen ble utgitt. Minst ett kjent segment ble tatt vekk, den såkalte «Cantina» seksjonen. En versjon med dette segmentet lagt inn finnes som bonusspor på nyutgivelsen av Smiley Smile fra 1990.
Carl Wilson la ofte inn tekstlinjen «Bicycle rider, see, see what you've done, done to the church of the American indian», et av temaene som var ment for sangen «Do You Like Worms?», under konsertfremføringer av «Heroes and Villains» som en slags hyllest til broren Brian og de uutgitte sangene fra SMiLE.


== Personell ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heroes and Villains på Discogs 
(en) Heroes and Villains på MusicBrainz 
(en) Heroes and Villains på MusicBrainz
Bolesław Wieniawa-Długoszowski

Bolesław Ignacy Florian Wieniawa-Długoszowski (født 22. juli 1881 i Maksymówka i polsk del av Tsar-Russland, død 1. juli 1942 i New York City i USA) var en polsk general, politiker, poet og diplomat, samt president i Republikken Polen i én enkelt dag i 1939. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Boleslaw var sønn av den polske adelsmannen Bolesław Długoszowski og hans hustru Josephine Struszkiewicz. Han studerte medisin ved Jan Kazimierz Universitetet i Lwow. Etter studiene flyttet han til Berlin hvor han tilbrakte et år ved Berlin Academy of Arts.Etter å ha blitt uteksaminert fra denne skolen flyttet Długoszowski til Paris, hvor han begynte å arbeide som privat lege, og han ble kjent som en av de beste legene i byen.


=== Første verdenskrig ===
I 1914 flyttet Boleslaw til Kraków der han ble medlem av Første kaderkompani, som kjempet på den østerriksk-ungarske side mot Russland under den første verdenskrig.I oktober 1914 ble Długoszowski valgt til sjef for en tropp i Pulk Ułanów Legionów Polskich. Under de mange harde kampene i 1914 og 1915 ble Długoszowski forfremmet til løytnant, og etter krigen ble han tildelt V-Klasse Virtuti Militari. I august 1915 flyttet han til Warszawa. 
I 1918, mens han var på et oppdrag i Russland, ble Boleslaw arrestert av det sovjetiske politiet som medlem av en fiendtlig polsk militær organisasjon. Boleslaw ble løslatt etter flere måneder i sovjetisk fangenskap. 


=== Mellomkrigstiden ===
Etter den første verdenskrig var over ble Boleslaw tildelt flere internasjonale medaljer og utmerkelser. Blant disse er Legion d'honneur og Cross of Valor.I november 1921 ble Boleslaw utnevnt til Polens militærattaché og ble i denne posisjonen sendt til București i Romania. Han ble assosiert med å stå bak den polsk-rumenske konvensjonen som ble undertegnet av disse to landene i 1922. I 1931 ble han forfremmet av Polens president Ignacy Mościcki til brigadegeneral. I 1932 ble Długoszowski kommandant for en kavaleridivisjon og i 1938 ble han forfremmet til generalmajor. 
Fra 1938 til 13. juni 1940 var Boleslaw Polens ambassadør til Italia. Etter kapitulasjonen til Frankrike under andre verdenskrig emigrerte Boleslaw til Lisboa, og kort tid senere flyttet han til New York i USA. 
Boleslaw døde i juli 1942, da han var 61 år gammel. De nøyaktige detaljer rundt hans dødsfall er fremdeles gjenstand for omfattende debatt og konspirasjonsteorier blant historikere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wojciech Grochowalski: Ku chwale Wieniawy, Łódź 2001.
Wojciech Grochowalski: Boleslaw Wieniawa-Dlugoszowski. Wiersze i piosenki, Łódź 2002.
Slaget ved Lottorp

Slaget ved Lottorp, også Kampen ved Lottorp, var et slag i den første slesvigske krig (1848–1850).
Etter Slaget på Isted Hede i juli 1850 trakk de tyske slesvig-holstenere seg tilbake bak festningen i Rendsborg, men i området mellom de to frontlinjer utspant det seg en rekke mindre kamper. En av disse var kampen om landsbyen Lottorp litt sør for Slesvig by, hvor de danske forposter den 24. november 1850 kl. 3.30 ble angrepet av tyskerne. Formålet var å trekke de danske tropper ned til Holstein (som var et tysk len) og dermed dra de tyske statene inn i den første slesvigske krig igjen.
Landsbyens danske forsvar var sterkt mannskapsmessig i undertall, da opprørerne angrep med to kompanier fra sør og vest. Men like etter angrepet ble en 50 mann forsterkning sendt fra landsbyen Over Selk. Danskene innledet et motangrep imot tyskerne i byen. Tyskerne hadde satt fyr på byens gårder og danskene trengte inn i den nå brennende landsbyen.
Foruden Slaget ved Lottorp hadde det siden Isted vært en rekke mindre kamper i området mellom de to frontlinjer (nord for Rendsborg og øst for Eckernförde). Noen dager senere angrep opprørerne Friedrichstadt.
Norwegian Open Research Archives

Norwegian Open Research Archives, bedre kjent under akronymet NORA, er en nasjonal søketjeneste på internett som tilbyr tilgang til forskningsresultater, tidsskrifter og publikasjoner tilknyttet høyere utdanning i Norge.
NORA startet opp i 2004 som et samarbeid mellom universitetsbibliotekene ved Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Universitetet i Tromsø. NORA ble i 2005 finansiert av Norsk Digitalt Bibliotek, og siden 2008 har Kunnskapsdepartementet støttet prosjektet. Prosjektet har til hensikt å være et samarbeid mellom alle universiteter og høgskoler i Norge, den såkalte «UH-sektoren».

Hensikten med NORA er å fremme en samordnet og kraftig utvikling av åpne institusjonelle arkiver og å legge til rette for open access-publisering i Norge.


== Se også ==
Norsk utdanningshistorie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Søkemotor
Avansert søk
Produsentforeningen NORA – Norwegian Recording Artists

Produsentforeningen NORA – Norwegian Recording Artists er en interesseorganisasjon for uavhengige norske plateselskaper. Organisasjonen ble stiftet i 2016 og har som formål å fremme norske artister som produserer sine egne utgivelser og dermed eier sin egen mastertape.
I styret sitter Sæmund Fiskvik, Knut Aafløy, Claudia Scott, Silje Halstensen, Petter Wavold, Bjørn Gunnar Sando, Jeff Wasserman og Morten Pelle Korsmo.


== Se også ==
FONO


== Eksterne lenker ==
NORAs nettsted
Arthur Laurents

Arthur Laurents (født 14. juli 1917 i Brooklyn, New York, død 5. mai 2011 i New York by) var en amerikansk forfatter, dramatiker og manusforfatter. 
Hans mest kjent for å stå bak dreieboken til musikalen West Side Story som han samarbeidet på med Leonard Bernstein, Stephen Sondheim og Jerome Robbins (sangtekster, musikk og koreografi)
Laurents ble 93 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Laurents på Internet Movie Database 
(sv) Arthur Laurents i Svensk Filmdatabas 
(da) Arthur Laurents på Filmdatabasen 
(da) Arthur Laurents på Scope 
(fr) Arthur Laurents på Allociné 
(en) Arthur Laurents på AllMovie 
(en) Arthur Laurents hos The Movie Database 
(en) Arthur Laurents hos Internet Broadway Database
Wat Buddhapadipa

Wat Buddhapadipa eller Buddhapadipatempelet, er et Thai-buddhistisk tempel i bydelen Wimbledon i London. Tempelet tilhører retningen theravāda. Det var det første buddhistiske tempel som ble bygd i Storbritannia, og det eneste thai-buddhistiske tempel som er bygd i Europa. Tempelet huser munker og nonner, men besøkende av andre trosretninger er velkommen til å besøke tempelet så lenge som de behandler stedet og tempelet med respekt.
Tempelet ble oppført av London Buddhist Temple Foundation i 1965, under beskyttelse av kong Rama IX av Thailand, og har siden vært under beskyttelse av det thailandske kongehuset.  Tempelet var opprinnelig lokalisert i Christ Church Road i Richmond upon Thames i det sørlige London. Det ble flyttet til sin nåværende beliggenhet i Calonne Road, Wimbledon Parkside, i 1976.
Den 30. oktober 1982 ble det reist en Ubosot, en bygning for tempelseremonier etter thailandsk stil. Dette gjorde formelt Wat Buddhapadipa til et tempel som følger thailandsk tradisjon, og det eneste i Europa.


== Litteratur ==
Sandra Cate: Making Merit, Making Art: A Thai Temple in Wimbledon (2003) University of Hawai'i Press ISBN 0-8248-2357-5


== Eksterne lenker ==
Tempelets hjemmeside
London Buddhist Vihara

London Buddhist Vihara er et buddhistisk tempel i Chiswick i bydelen Hounslow i den vestlige delen av det ytre London. Tempelet tilhører retningen theravāda. 
Tempelet ble opprettet i Ealing i 1926 av Anagarika Dharmapala og var det første tempel utenfor Asia som følger den buddhistiske tradisjonen på Sri Lanka. Kort tid etterpå ble det flyttet til Gloucester Road i Royal Borough of Kensington and Chelsea hvor det fortsatte inntil andre verdenskrig. Under krigen ble bygningen rekvirert, og munkene vendte tilbake til Sri Lanka.
I 1955 ble tempelet åpnet på nytt i Ovington Square i Knightsbridge under initiativ av Cyril de Zoysa. I 1964 ble det flyttet til Heathfied Gardens, Chiswick, og i 1994 ble det flyttet til sin nåværende adresse i The Avenue, også i Chiswick.
London Buddhist Vihara er residens for flere buddhistiske munker fra Sri Lanka, og fortsetter å spille en aktiv rolle i buddhistiske aktiviteter i regionen.


== Eksterne lenker ==
Tempelets hjemmeside
Anagarika Dharmapala

Anagarika Dharmapala (singalesisk:  අනගාරික ධර්මපාල, født 17. september 1864 i Colombo, Sri Lanka, død 29. april 1933 i India) var en ledende skikkelse innenfor revitaliseringen av den buddhistiske theravāda-skolen i India. Han var også den første buddhist i moderne tid som forkynte theravāda-skolens læresetninger både i Asia, Nord-Amerika og Europa. 
Tempelet London Buddhist Vihara ble opprettet i England av Dharmapala i 1926 og var det første tempel utenfor Asia som fulgte den buddhistiske tradisjonen på Sri Lanka.


== Referanser ==
Trefningen ved Århus

Trefningen ved Århus fant sted 31. mai 1849 som et ledd i den første slesvigske krig. Kampen fant sted nord for Århus hvor Stjernepladsen i dag finnes. Trefningen var mellom de danske dragoner og prøyssiske husarer, og endte med dansk seir.
I 1899 ble det reist en minnestein over kampen. Opprinnelig ble den plassert, hvor kampen hadde funnet sted, men den er  i dag plassert på hjørnet mellom Trøjborgvej og Nørrebrogade, foran Århus Kommunehospital. Våpenbrødreforeningen legger ned en krans hvert år på dagen for slaget på stedet.


== Se også ==
Blodbøken på Randersvej


== Eksterne lenker ==
Rytterfægtningen ved Århus
Slaget ved Mysunde

Ved slaget ved Mysunde nær Slesvig by lykkes det danskene å avvise et prøyssisk angrep den 2. februar 1864. På samme sted lykkes det den 12. september 1850 å avvise et slesvig-holstensk angrep. Mysundes betydning lå i dens posisjon som overfartssted over Slien til Angeln. Stillingen i Mysunde var en del av Dannevirkes østlige fløy.
Slag i Mysunde:

i første slesvigske krig: trefningen ved Mysunde den 12. september 1850
i andre slesvigske krig: kampen om Mysunde den 2. februar 1864


== Eksterne lenker ==
Kampen om Mysunde i 1864 (på hjemmesiden Dansk Militærhistorie) (dansk)
Das Gefecht von Missunde am 02.Februar 1864 (tysk)
Mysunde

Mysunde (dansk) eller Missunde (tysk) er en landsby på halvøyen Svans i Sydslesvig. På norrønt kaltes byen Mjósund. Byen ligger direkte ved Slien og har en fergeforbindelse til Brodersby på fjordens motsatte side. Slifergen nevnes første gang i 1471. Det var Christian I som ga retten til å opprette fergeforbindelsen  mellom Angel og Svans. 
Ved inngangen til byen står det seg en minnestein over de falne tyske soldater i kampen ved Mysunde i februar 1864. På samme sted er også Mysunde jættestue. I nærheten befinner seg også Dannevirkes østervold og Margretevolden.
Mysunde tilhører Kosel kommune. 


== Eksterne lenker ==
(en) Missunde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brokke

Brokke er ei fjellbygd ved Suleskarvegen i Valle kommune i Setesdal i Aust-Agder, mellom Rosskreppfjorden og Hylestad. Brokke ligger vest for Rysstad. Dalen Fardalen ligger i Brokke.På Kvisletoppen i Fardalen ligger Brokke Alpinsenter, en alpinbakke som er Aust-Agders nest største.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted for Brokke
Planovergang

En planovergang er et sted hvor en jernbane eller sporvei krysser en offentlig eller privat vei i plan. 
Planoverganger kan være sikret med bommer og lys og eventuelt lyd. Ved usikrede planoverganger må de veifarende selv forsikre seg om at det ikke kommer tog. Slike planoverganger er nå merket med skilt: "STOPP. SE og LYTT ETTER TOG".
Planoverganger er ofte utsatt for alvorlige ulykker. I tillegg sinker de veitrafikken der mange tog passerer i løpet av dagen, og togene må passere med begrenset hastighet (maks 160 km/t i Norge). Ved bygging og utbedring av jernbaner og tunnelbaner forsøker en derfor å unngå dem. Der dette ikke er mulig eller betraktes som ulønnsomt, er det ved offentlig vei påbudt å sikre dem med bommer, lys og/eller lydsignal. I tillegg kan en bedre sikten ved f.eks. å rydde vekk busker og kratt, ev. omlegge veien. Før-og-etter-undersøkelser tyder på at automatiske bommer gir best sikring. Men nærmere 90 % av planovergangene i Norge (3426 av 3751 i 2007) er på privat vei, og de aller fleste av disse (3259 i 2007) har en ubevoktet grind eller ingen sikring. Årlig nedlegges ca. 100 planoverganger i Norge.
I Norge er det (2020) om lag 3 500 planoverganger. Om lag 450 er sikret. 
Bane NOR har ansvar for sikkerheten ved planoverganger på norske jernbaner.  Den internasjonale planovergangsdagen i juni er kampanjedag rettet mot sikkerhet ved planoverganger. 

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
«3.21 Sikring av planoverganger mellom veg og jernbane». Trafikksikkerhetshåndboken. Besøkt 7. mai 2011.
Pedro Laín Entralgo

Pedro Laín Entralgo (født 15. februar 1908, død 5. juni 2001) var en spansk medisinsk forsker. 
Han ble tildelt Fyrsten av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora i 1989. I 1964 begynte han å studere ved Royal Academy of History. I 1982 og 1987 ledet han det kongelige spanske akademi for det spanske språket. Entralgo var medlem av Royal National Academy of Medicine siden 1946. Pedro har publisert mange viktige litterære verker, blant disse verkene er blant annet «Historia universal de la Medicina»


== Referanser ==
Larbi Belkheir

Larbi Belkheir (født i Frenda (nær Tiaret) i 1938, død 28. januar 2010) var en algerisk offiser og politisk figur.
Han ble medlem av den franske hæren, og nådde snart graden fenrik. I 1960, seks år inn i den algeriske selvstendighetskampen, skiftet Belkheir side i kampene og ble medlem av National Liberation Army. Etter Algeries uavhengighet fra Frankrike i 1962, ble Belkheir sendt til Sovjetunionen for videre militær opplæring. Etter hjemkomsten ble han stabssjef ved Ouargla, deretter for hele andre militære regionen (rundt Oran). I 1975 ble han direktør for Enita, en militær teknisk institutt i Bordj El Bahri. 
Han sto nær den neste algeriske presidenten, Chadli Bendjedic. Belkheir var ansatt som generalsekretær i det politiske formannskapet, og som leder for den algeriske regjeringen, samtidig som han steg i de militære gradene. Fra 18. oktober 1991 til den 19. juli 1992, etter at det første frie valget ble gjennomført i Algerie, ble Belkheir utnevnt til innenriksminister av presidenten. Men, i 1992, var Belkheir en av mange som var misfornøyde med resultatet av det siste valget, og Belkheir hjalp til under det militære statskuppet som avsatte president Chadli Bendjedid og som annullerte valget. Dette var starten på den algeriske borgerkrigen. 
I august 2005 ble Belkheir utnevnt til Algeries ambassadør til Marokko. I 2001 ble Belkheir beskyldt av Hichem Abboud for å ha bestilt drapet på en aktivist ved navn Ali Mecili i Paris i 1987, og Belkheir svarte med å saksøke Hichem Abboud for injurier, uten å lykkes med det. I desember 2003 fremmet en algerisk flyktning, Mehdi Mosbah, en sak mot Belkheir i var i Paris på dette tidspunktet for tortur, på bakgrunn av at Belkheir hadde ledet det algeriske innenriksdepartementet i en lengre periode og var dermed ansvarlig for politiets opptreden og avhørsmetoder, men Belkheir forlot Frankrike kort tid etter dette. Belkheir døde 28. januar 2010 i Morgue de Ain Naadja, og ble begravet på kirkegården i Ben Aknoun.


== Referanser ==
Sachin Tendulkar

Sachin Ramesh Tendulkar (marathi: सचिन रमेश तेंडुलकर; født 24. april 1973 i Bombay) er en indisk cricketspiller. Han er batsman, og er spilleren med flest runs og centuries i både test cricket og i One Day Internationals.
Tendulkars internasjonale test-debut kom mot Pakistan i 1989, kun 16 år gammel. I VM i 1996 ble han turneringens beste run-scorer, og tok to centuries. På andre halvdel av nittitallet etablerte Tendulkar seg i verdenstoppen blant batsmen, og slo blant annet tre centuries på rappen mot Australia i 1998. Han ble kaptein på Indias landslag i 1997.
Tendulkar har siden 2008 vært kaptein for Mumbai Indians i Indian Premier League. Han spiller også for Mumbais bylag, og har vært med på å vinne Ranji Trophy flere ganger. Tendulkar har også spilt for Yorkshire County Cricket Club i England.
Tendulkar deltok på Indias lag som tok gull i VM i 2011, og ble turneringens nest beste batsman med 482 runs.
Han mottok den indiske utmerkelsen Padma Shri for sitt sportslige virke i 1999. I 2013 ble Tendulkar dessuten tildelt Bharat Ratna, Indias fremste sivile utmerkelse.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sachin Tendulkar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sachin Tendulkar på Internet Movie Database 
(en) Sachin Tendulkar hos The Movie Database 
(en) Sachin Tendulkar – wisdenindia.com 
(en) Sachin Tendulkar – ESPNcricinfo.com 
(en) Sachin Tendulkar på Twitter 
(en) Sachin Tendulkar på Facebook 
(en) Sachin Tendulkar på Instagram 
(en) Sachin Tendulkar på YouTube