Eristalini

Eristalini er en undergruppe i familien blomsterfluer. De er middels store til store blomsterfluer som har det til felles at larvene utvikler seg i vann eller meget fuktige miljøer. Ellers kan de se ganske ulike ut.


== Utseende ==
Grovt sett kan man dele underfamilien inn i to grupper. Den ene, som omfatter slektene Eristalinus, Eristalis, Mallota, Myathropa, Arctophila og Sericomyia, er store, mer eller mindre tett hårete, kraftige fluer som har en ensfarget thorax. Den andre gruppen, med slektene Anasimyia, Helophilus, Parhelophilus og Lejops, er gjerne mindre og slankere, lite hårete, thorax har lyse lengdestriper og bakkroppen gule flekker. Larvene, kalt rottehalelarver, har et karakteristisk, langt og fleksibelt ånderør på bakkroppsspissen som de strekker opp til overflaten for å puste.


== Levevis ==
De voksne (imago) fluene flyr helst i områder nær vann, i eller ved åpen skog. Men de kan også påtreffes i hager eller på gress- og blomsterenger. De besøker blomster eller sitter og soler seg. 
Larvene de såkalte «rottehalelarvene», lever i bunnslammet, på bunnen av ferskvann. De har bakkroppsspissen forlenget til et ånderør (pusterør), som kan bli lenger enn kroppen.  Noen av artene trives godt i forurenset vann, for eksempel i septiktanker. Andre arter har mer spesielle biotopkrav og er sjeldne. Noen arter lever bare i vannfylte hulrom i trær.


== Systematisk inndeling med nordiske arter ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilien Eristalinae
gruppen vannblomsterfluer, Eristalini
slekten dronefluer, Eristalis Latreille, 1804 – 18 arter i Norge
kystdroneflue, Eristalis abusiva Collin, 1931 -liten art, langs kysten i det meste av Norge
Eristalis alpina (Panzer, 1798) – ikke funnet i Norge, noen få funn i Sverige og Danmark
lysskjeggdroneflue, Eristalis anthophorina (Fallén, 1817) – mest i Nord-Norge, gamle funn ved Oslofjorden
liten droneflue, Eristalis arbustorum (Linnaeus, 1758) – liten art med store, gule flekker på bakkroppen, hele Norge unntatt i fjellet
rødfotdroneflue, Eristalis cryptarum (Fabricius, 1794) – med oransje sideflekker, langs kysten på myrer
finnmarksdroneflue, Eristalis fratercula (Zetterstedt, 1838) – tett hårete, bare i Finnmark i Norge
arktisk droneflue, Eristalis gomojunovae Violovitsh, 1977 – bare i Troms og Finnmark i Norge
fjelldroneflue, Eristalis hirta Löw, 1866 – fjellet i Sør-Norge, og i Nord-Norge
engdroneflue, Eristalis interrupta (Poda, 1761) – hele Norge, ikke i fjellet
svartskjeggdroneflue, Eristalis intricaria (Linnaeus, 1758) – stor, tett hårete art, hele landet bortsett fra høyfjellet
hagedroneflue, Eristalis lineata (Harris, 1776) (Eristalis horticola) – vanlig nord til Nordland, ikke i fjellet
praktdroneflue, Eristalis oestracea (Linnaeus, 1758) – stor, tett hårete, kontrastrikt farget. Kysten av Sør- og Østlandet og Pasvik
gulfotdroneflue, Eristalis pertinax (Scopoli, 1763) – vanlig i Sør-Norge, ikke i fjellet
vårdroneflue, Eristalis picea (Fallén, 1817) – Østlandet og Sørlandet
sommerdroneflue, Eristalis pseudorupium Kanervo, 1938 – delt utbredelse i Norge: Sør- og Østlandet, Troms og Finnmark
blank droneflue, Eristalis rupium Fabricius, 1805 – over hele Norge, en av de vanligste artene, med tydelig mørk flekk i vingene
vandredroneflue, Eristalis similis Fallén, 1817 – bare funnet på Sørlandet i Norge
stor droneflue, Eristalis tenax (Linnaeus, 1758) – vanlig over så godt som hele Norge
slekten dronefluer, Eristalinus
tangdroneflue, Eristalinus aeneus (Scopoli, 1763)
sotsvart droneflue, Eristalinus sepulchralis (Linnaeus, 1758)
slekten damblomsterfluer, Anasimyia Schiner, 1864 (synonym Eurimyia Bigot, 1883)
midjedamblomsterflue, Anasimyia contracta Claussen & Torp, 1980 – bare ved Oslofjorden i Norge
tidlig damblomsterflue, Anasimyia interpuncta (Harris, 1776) – Østlandet
snutedamblomsterflue, Anasimyia lineata (Fabricius, 1787) (synonym Eurimyia lineata) – langs kysten over det meste av Norge
sen damblomsterflue, Anasimyia lunulata (Meigen, 1822) – langs kysten til Bergens-området
krokflekket damblomsterflue, Anasymyia transfuga (Linnaeus, 1758) – bare ved Oslofjorden i Norge
slekten Lejops Rondani, 1857 – bare én art:
Lejops vittatus (Meigen, 1822)
slekten solfluer, Helophilus Meigen, 1822
mørk solflue, Helophilus affinis Wahlberg, 1844 – Sør-Norge, mangler på mesteparten av Vestlandet
Helophilus bottnicus Wahlberg, 1844 – svært mørk art, ikke funnet i Norge, men noen få, gamle funn i nordlige deler av Sverige og Finland
taigasolflue, Helophilus groenlandicus (Fabricius, 1780) – spredte funn over mye av Norge, mest i nord
gråflekket solflue, Helophilus hybridus Loew, 1846 – Sør-Norge, ikke i fjellet
arktisk solflue, Helophilus lapponicus Wahlberg, 1844 – Dovrefjell og innlandet i Nord-Norge
vanlig solflue, Helophilus pendulus (Linnaeus, 1758) – meget vanlig over hele Norge. En av våre tallrikeste blomsterfluer.
stor solflue, Helophilus trivittatus (Fabricius, 1805) – stor, lys art, ansiktet uten svart midtstripe. Langs kysten til Hordaland, ett funn ved Trondheim
slekten Mesembrius Rondani, 1857 – ligner Helophilus, ikke i Norden
slekten strandblomsterfluer, Parhelophilus Girschner, 1897
ringet strandblomsterflue, Parhelophilus consimilis (Malm, 1863) – langs kysten til Rogaland
Parhelophilus crococoronatus Reemer, 2000 – Sør-Europa
Parhelophilus frutetorum (Fabricius, 1775) – ikke i Norge, utbredt i Sør-Sverige
Parhelophilus sibirica (Stackelberg, 1924) – Sibir
gul strandblomsterflue, Parhelophilus versicolor (Fabricius, 1794)
slekten råtehullfluer, Mallota Meigen, 1822
Mallota cimbiciformis (Fallén, 1817) – bakkroppen med glissen, hvitaktig behåring. Ikke funnet i Norge, noen få funn fra Danmark og Skåne
gul råtehullflue, Mallota megilliformis (Fallén, 1817) – bakkropp tett kledt med gule hår. Ett funn fra Norge, Fetsund, Akershus, i 1994.
slekten dødningehodeblomsterfluer, Myathropa Rondani, 1845
dødningehodeblomsterflue, Myathropa florea (Linnaeus, 1758)
slekten bjørneblomsterfluer, Arctophila Schiner, 1860
gulstripet bjørneblomsterflue, Arctophila bombiformis (Fallén, 1810) – ved Oslofjorden og i Trøndelag, ikke vanlig
Arctophila superbiens (Müller, 1776) – bare i Danmark og Skåne i Norden
slekten Conosyrphus Frey, 1915 – ikke i Norden
slekten tigerfluer, Sericomyia Meigen, 1803
arktisk tigerflue, Sericomyia arctica Schirmer, 1913 – bare kjent fra Pasvikdalen i Norge
polartigerflue, Sericomyia jakutica (Stackelberg, 1927) – ett over 100 år gammelt funn fra Finnmark
fjelltigerflue, Sericomyia lappona (Linnaeus, 1758) – vanlig over hele Norge
svart tigerflue, Sericomyia nigra Portschinsky, 1873 – funnet over store deler av Norge, men ikke vanlig
myrtigerflue, Sericomyia silentis (Harris, 1776) – vanlig over hele Norge bortsett fra Finnmark


== Kilder og litteratur ==
Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php - Sjekkliste over norske arter.
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.


== Eksterne lenker ==
(en) Eristalini hos Fossilworks 
(en) Eristalini hos NCBI 
Eristalini – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
Internet Syrphidae keys – Nøkkel til å artsbetemme europeiske dronefluer
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.