jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anders Waage

Anders Waage (født 18. mai 1948 i Oslo) er en norsk lege og kreftforsker, ekspert på benmargskreft. Han er Avdelingssjef ved Avdeling for blodsykdommer, Medisinsk klinikk, St Olavs Hospital HF og professor ved Institutt ved kreftforskning, NTNU. Han er sønn av Per Waage.
Etter cand.med. fra Universitetet i Oslo i 1974 virket han som assistentlege ved fylkessykehuset i Molde 1975-82, der han også var medlem av kommunestyret. Han har siden 1983 vært lege på medisinsk avdeling ved St. Olavs hospital i Trondheim, spesialiserte seg i indremedisin 1985. Etter et forskningsstipend 1986-89 mottok han dr.med. 1989. Han  ble overlege ved Hematologisk seksjon i 1990, og seksjonsoverlege 1996, samme året som han ble utnevnt til professor i blodsykdommer ved Universitetet i Trondheim.  I samarbeid med blant andre Øyvind Hjertner, har han siden slutten av 90-tallet vært opptatt av hvordan det forbudte Thalidomid virker mot myelomatose, en form for benmargskreft. I tillegg til kliniske studier har han gjennom årene drevet omfattende translasjonsforskning i grenselandet klinikk-basalforskning. Han fikk Kong Olavs kreftforskningspris fra Kreftforeningen i 2000.


== Verv og utmerkelser ==
Norsk selskap for hematologi, formann 1996/97
Kong Olav Vs Kreftforskningspris 2000 på kroner 500 000
St. Olavs hospital pris til beste forskningsartikkel i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anders Waage i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Please Help Me, I’m Falling

«Please Help Me, I'm Falling» er en amerikansk sang fra 1960, skrevet av Don Robertson og Hal Blair. Den ble først spilt inn av Hank Locklin og utgitt på singlen RCA Victor 47-7692 i februar 1960. Produsent var Chet Atkins. B-siden var «My Old Home Town».
Singlen var Locklins mest suksessfulle innspilling og ble hans andre nummer én på countrylisten.


== Svarversjon ==
Senere i 1960 fikk Skeeter Davis en hit med en svarversjon under tittelen, «(I Can't Help You) I'm Falling Too». Den ble utgitt på singlen RCA Victor 47-7767 i august 1960. B-siden var «No Never». Produsent var Chet Atkins.


== Coverversjon ==
I mai 1978 ble en coverversjon av sangen (som «Please Help Me (I'm Fallin' in Love with You)») utgitt med Janie Fricke på singlen Columbia 3-10743. I motsetning til Locklins pianobaserte, lyse, midtempo-versjon, er Frickes versjon er en ballade innen countrypopsjangeren. B-siden var «Get Ready for My World».


== Norsk versjon ==
Sputnik har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Ny natt over landet».


=== Innspilling ===
Sputnik. Utgitt på CD-platen Sputnik 8 (Busk BCD 170) i 1992.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Reinier de Graaf

Reinier de Graaf (født 30. juli 1641 i Schoonhoven i Nederland, død 17. august 1673) var en nederlandsk lege og anatom.


== Publikasjoner ==
De Graaf, R (1668) De Virorum Organis Generationi Inservientibus, de Clysteribus et de Usu Siphonis in Anatomia
De Graaf, R (1672) De Mulierum Organis Generationi Inservientibus
De Graaf, R (1686) Alle de Wercken. Leyden, Netherlands.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort biografi
Britannica
Lamina propria

Lamina propria (latin, lamina for "tynt lag" eller "overdekkende kappe". Propria for "passende". Tilsammen kan det oversettes som "spesielt lag".)  er en bestanddel av slimhinnene. Mer korrekt kan den også kalles lamina propria mucosæ (lamina propria-slimhinner, eller "slimhinnens spesielle lag").
Lamina p. er et tynt lag av løst bindevev som ligger under et organs epitel (overflatevev) og som sammen med epitelet utgjør slimhinnen.  
Det dekkende begrepet for slimhinner refererer bestandig til kombinasjonen av epitel og lamina propria. 
Lamina propria inneholder normalt kapillærårer og er rik på lymfocytter (i tynntarmen og lymfevev). Lamina p. inneholder også kjertler med kanalåpninger til epitelet, som skiller ut slim og andre sekreter. 


== Referanser ==
Gitarzan

«Gitarzan» er en amerikansk noveltysang, skrevet av Ray Stevens. Bill Justis bidro med tittelen. Justis er offisielt kreditert som Bill Everett.
Stevens spilte den selv inn. «Gitarzan» ble utgitt på singlen Monument MN45-1131 i mars 1969. Den ble arrangert av Ray Stevens og produsert av Fred Foster, Ray Stevens og Jim Malloy. B-siden var «Bagpipes, That's My Bag».Sangen var hentet fra LP-platen, Gitarzan (Monument SLP 18115).
«Gitarzan» handler om en figur som bor i jungelen og danner et musikkband med sin kvinnelige partner, Jane, og deres kjæledyr: en ape.
Den inneholder Tarzan-brøl, scatsynging, funky boogie woogie samt et sitat fra sangen «Swinging on a Star» med linjen «Carrying moonbeems home in Jar», sunget til feil noter.


== Coverversjon ==
En coverversjon ble innspilt av countrymusikkparodiker, Cledus T. Judd, og utgitt på hans tributt-CD, Boogity, Boogity - A Tribute to the Comedic Genius of Ray Stevens (Curb 78993), i 2007. Keith Judd og Heidi Newfield (tidligere ledesanger i Trick Pony) medvirker på Judds coverversjon.


== Norsk versjon ==
Harald Tusberg og Øivind Blunck har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med originaltittelen.


=== Innspilling ===
Øivind Blunck. Utgitt på singlen Slager HS 140 i 1989.


== Referanser ==
Køge BK

Køge Boldklub (Køge BK) er en dansk fotballklubb i Køge i Region Sjælland. Klubben har inngått en samarbeidsavtale med Herfølge Boldklub, og heter nå HB Køge. Dette samarbeidet omfatter førstelag, U19 og U17.


== Ny struktur i 2009 ==
Køge BK ble 6. februar 2009 suspendert fra 1. divisjon. Oppnådde resultater ble beholdt, men lagets resterende femten kamper våren 2009 ble satt til resultat 0-3 og klubben rykket ned to divisjoner, det vil si at de plassert i Sjællandsserien.Herfølge Boldklub og Køge Boldklub har flere ganger forsøkt å få etablert et samarbeid og den 14. mars 2009 ble avtalen godkjent av DBU med virkning fra 1. juli 2009. Sammenslåingen betyr at de to klubbenes førstelag ble samlet i HB Køge. Det nye laget erstattet den best plasserte av de to klubbene ved starten av sesongen 2009-10.
Samarbeidet omfatter videre U19 og U17. 
Ingen andre lag i de to klubbene ble direkte berørt av sammenslåingen, men fortsatte som før. Det ble forutsatt at det ble etablert et tettere samarbeid mellom Herfølge BK og Køge BK angående talentutvikling for årgangene fra U15 og under.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Køge BKs offisielle hjemmeside
www.koge-boldklub.dk/html.asp?key=historie
www.koge-boldklub.dk/html.asp?id=1365
Michael Frost

Michael Frost (født 1961) er en australsk baptistisk teolog, professor i  missiologi og en ledende røst innenfor den misjonale kirkebevegelsen. Frost er viserektor ved Morling College og grunnlegger og leder for  Tinsley Institute, et studiesenter for misjon ved Morling College i Sydney, Australia.Frost er kjent som forfatter og redaktør for teologisk litteratur, blant annet The Shaping of Things to Come (2003), Exiles (2006) og ReJesus (2009). Disse bøkene utforsker misjonale rammeverk for  kirken i en postmoderne tid. Frosts arbeider er oversatt til svensk, tysk, koreansk og spansk, og har ført til at han har deltatt som taler på konferanser over hele verden, blant annet i USA, Sør-Amerika, Europa og Afrika.Frost er en av grunnleggerne av Forge Mission Training Network. Før Frost begynte ved Morling College var han pastor for to baptistkirker i Sydney. I 2002 plantet han det misjonale kristne fellesskapet smallboatbigsea i byen Manly nord i Sydney. Han skriver den faste spalten Faith Matters for den lokale avisen The Manly Daily, og har hjulpet med å etablere mikrofinansbyrået Action Against Poverty som knytter sammen byene Manly og Manado i Indonesia.


== Bøker ==
Michael Frost has skrevet eller redigert flere bøker:

Jesus the Fool (1994; 2007; 2010) ISBN 9780745927190
Longing for Love: Gender, Sexuality and Our Experience of God (1996) ISBN 9780732410599
Seeing God in the Ordinary: A Theology of the Everyday (1998; 2000) ISBN 9781565635142
Lessons from Reel Life: Movies, Meaning and Myth Making (2001) skrevet sammen med Robert Banks. ISBN 0859109240
Freedom to Explore: A Proactive A-Z for the Church (2001) ISBN 9780646420271
The Shaping of Things to Come: Innovation and Mission for the 21st-Century Church (2003) skrevet sammen med Alan Hirsch. ISBN 978-1565636590
Speaking of Mission: eight scholars reimagine global mission for our time (2006) — redaktør. ISBN 9780958123938
Exiles: Living Missionally in a Post-Christian Culture (2006) ISBN 9781565636705
ReJesus: A Wild Messiah for a Missional Church (2008) skrevet sammen med Alan Hirsch. ISBN 9781598562286
The Faith of Leap: Embracing a Theology of Risk, Adventure & Courage (2011) skrevet sammen med Alan Hirsch. ISBN 9780801014154
The Road to Missional: Journey to the Center of the Church (2011) ISBN 9780801014079
The Big Ideas (2011) skrevet sammen med Colin Campbell.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
smallboatbigsea
Forge
Erlend B. Smeland

Erlend Bremertun Smeland (født 5. oktober 1955) er en norsk kreftforsker og ekspert på lymfekreft.Han er oppvokst i Bærum og avtjente sin verneplikt ved avdeling for flymedisin på Blindern.
Han ble cand.med. i 1980. Med forskerstipend fra Kreftforeningen i perioden 1983-87 gjennomførte han sitt doktorgradsprosjekt og ble dr.med. i 1987 på avhandlingen Regulation of human B cell growth in vitro. I 1988 ble han seksjonsleder ved laboratoriet for immunologi på Radiumhospitalet, og i 1992 ble han leder for Avdeling for immunologi samme sted. Han ble professor II ved Universitetet i Oslo i 1998. Han ledet også regionalt nettverk for forskning og utvikling i Helse Sør RHF. Han har vært styremedlem i Kreftforeningen siden 1995 og var leder for Institutt for kreftforskning da Jon Sudbø ble avslørt i 2006. Han har siden 2009 vært direktør for forskning, innovasjon og utdanning i direktørens stab ved Oslo universitetssykehus. Han leder også en forskningsgruppe i lymphomas & lymphocyte.
Smeland mottok i 2004 Kong Olav Vs Kreftforskningspris på 500 000 kroner og brukte pengene på studietur for kolleger til National Cancer Institute i USA og en del utstyr til hans laboratorium.


== Referanser ==
Jasenko Omanović

Jasenko Omanović (født 1967 i Bosnia-Hercegovina, den gang Jugoslavia) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2006. Han ble valgt inn i riksdagen for Västernorrlands läns valkrets på plass 310.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jasenko Omanović – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Jasenko Omanović hos Sveriges riksdag 
Jasenko Omanović på Sveriges riksdags nettside
Maybe This Time

«Maybe This Time» er en amerikansk sang, skrevet av John Kander (melodi) og Fred Ebb (tekst). Den var med i filmen Cabaret (1972)
Sally Bowles (spilt av Liza Minnelli) fremførte sangen på kabareten i The Kit Kat Klub, men den ble ikke skrevet til filmen. Kander og Ebb hadde skrevet sangen noen år tidligere til en musikal, Golden Gate, som aldri ble oppsatt. Det gjorde den ukvalifisert til en Oscar-nominasjon.
Minnelli spilte også inn sangen på plate. Den ble blant annet utgitt på singlen MCA D-1498 i 1972. A-siden var «Cabaret».


== Norsk versjon ==
Finn Ludt har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Min tur».


=== Innspiling ===
Silje Solberg. Utgitt på CD-singlen Trøndelag Teater CD-R – Min tur – 2008 i 2008.


== Referanser ==
Vasshaug

Vasshaug er ei bygd som ligger ca 5 km sør for tettstedet Silsand på Senja, i Lenvik kommune, Troms fylke. Bygda ligger langs den kommunale veien mellom Fv 86 (mot Gryllefjord og Torsken)og FV 860 (mot Stonglandseidet). Nærmeste bygder er Islandsbotn, Laksfjord, Vasshaugli, Grønli og Tortenli. Bygda har ca 50 innbyggere.
Andreas Hval

Andreas Henriksen Hval (født 15. mai 1848 i Haugsbygd i Buskerud, død 24. mai 1910 i Trondhjem) var en norsk luthersk prest og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Trondhjem og Levanger 1890–1891 og 1892–1894.


== Familie og yrkesliv ==
Han var sønn av gårdbruker Henrik Jensen Hval og hustru Ingeborg Olsdatter Knæstang. Han giftet seg med Thora Elise Færden, søster til sogneprest Michael Johan Færden og amtsskolebestyrer Engebret Moe Færden og kusine til biskop og eventyrsamler Jørgen Moe. Han hadde studentereksamen fra 1867 og teologisk embedseksamen fra 1873. Hval var lærer ved Ringerikes realskole 1869–1973, lærer ved Aars og Voss' skole 1873–1875, lærer ved Nissens pikeskole 1875–1876, stiftskapellan i Hamar stift 1876–1877 og residerende kapellan i Sør-Odal 1877–1880. I 1880 kom han til Trondhjem som fengselsprest ved straffeanstalten (tukthuset). Ved siden av denne nokså frie stillingen var Hval fra 1900 sekretær og forretningsfører i Den norske kirkes presteforening.


== Politisk arbeid ==
Sammen med Karl Rygh, Marius Bøckman og Johan Christian Høitomt tilhørte Hval en generasjon av yngre embedsmenn som ledet Grundlovsforeningen i Trondhjem fra 1880-årene. Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger 1892–1894, etter å ha møtt fast for statsråd Jacob Aall Bonnevie 1890–1891. Hval var medlem av Stortingets konstitusjonskomité 1890–1891 og sekretær i Stortingets kirkekomité 1892–1894. I likhet med sin generasjon i Trondhjem beveget han seg i reaksjonær retning i forsvar av kongens absolutte veto og motstand mot statsrådenes adgang til stortingsforhandlingene. Ved slutten av stortingsperioden i 1894 mente Peder Rinde at «den smule moderasjon» som Hval hadde vist første gang han møtte på tinget, «er nå fullstendig fordampet». Rundt århundreskiftet opplevde de to konservative velgerforeningene i Trondhjem et konfliktfylt generasjonsskifte, som endte med at næringslivets yngre menn førte an i Høyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Hval – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Andreas Hval hos Norsk senter for forskningsdata
Vaniljesaus

Vaniljesaus er en saus laget av melk eller fløte og eggeplomme, smaksatt med vanilje. Tradisjonelt brukes vaniljestang, mens halvfabrikata erstatter med vanillin. Tykkere vaniljesaus kalles vaniljekrem, og brukes blant annet til kakefyll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Custards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stein Kaasa

Stein Kaasa (født 7. august 1953 i Oslo) er en prisbelønt norsk kreftforsker, kjent innen palliativ behandling, det å lindre smerte.
Kaasa ble cand.med. 1980 og spesialist i onkologi 1989, virket ved Radiumhospitalet.
Han ble i 1993 landets første professor i palliativ medisin ved det som i dag er Institutt for kreftforskning og molekylær biologi ved NTNU. Han var også seksjonslege ved Seksjon lindrende behandling, Kreftavdelingen, Regionsykehuset i Trondheim. 
I 2009 ble han leder for det nye European Palliative Care Research Centre ved St. Olavs hospital med 50-55 ansatte.
I 2010 ble han sjef for Klinikk for kreft- og hudsykdommer ved St. Olavs hospital i Trondheim. Kaasa gikk sitt femte Marcialonga i 2011 på 3:40.40,2 og Birkebeinerrennet nesten tredve ganger.


== Verv og utmerkelser ==
European Association for Palliative Care (EAPC), president 2001-
Den 1. Helse Midt-Norges forskningspris 2004 på 50 000 kroner
Kong Olav Vs Kreftforskningspris 2005 på 750 000 kroner for sin innsats for lindrende medisin.


== Referanser ==
Morgan Lewis

Morgan Lewis, født 16. oktober 1754 i New York, død 7. april 1844 i New York, var en amerikansk demokratisk-republikansk politiker, og delstaten New Yorks fjerde guvernør.
Han far, Francis Lewis, var medlem av den kontinentale kongressen.
Morgan Lewis ble i 1773 uteksaminert fra College of New Jersey, nå kjent som Princeton University, hvor han på farens anbefaling påbegynte sine studier innen jus. Han avbrøt studiene under revoulsjonen, hvor han deltok i den amerikanske uavhengighetskrigen, og fullførte studiene etter at krigen var over.
Lewis var fjerde generaladvokat (New York State Attorney General) i delstaten New York i perioden 1791 til 1792, og deretter hoveddommer i delstatens høyesterett.
Lewis County i New York er oppkalt etter Morgan Lewis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Morgan Lewis Notable Names Database
Yang Gensi

Yang Gensi (født i 1922 i Taixing i provinsen Jiangsu i Kina, falt 29. november 1950 under Koreakrigen) var en kinesisk soldat heltekåret av Folkerepublikken Kina for sine dåder under Koreakrigen. Hans eksempel ble ofte trukket frem i kinesisk patriotisk og kommunistisk propaganda som forbilde på selvoppofrelse.Han ble etter sin død gitt tittelen superhelt i 1952, og en minnepark ble oppkalt til hans ære i 1955.


== Referanser ==
Ann Maria Reeves Jarvis

Ann Maria Reeves Jarvis (født 30. september 1832 i Culpeper i Virginia i USA, død 9. mai 1905 i Philadelphia, Pennsylvania) var en sosial aktivist og organisator under og etter den amerikanske borgerkrigen. Sammen med sin datter, Anna Marie Jarvis (1864–1948), er hun anerkjent som grunnlegger av feiringen av morsdagen i USA.


== Liv og virke ==
Ann Maria Jarvis arbeidet i hele vestlige Virginia, det som i dag er Vest-Virginia, for å fremme trygghet og helse for arbeidere. Under den amerikanske borgerkrigen organiserte hun kvinner til å ta seg av og stelle sårete og skadete fra begge sider av konflikten. Etter krigen ble hun aktiv i å fremme en «Mødres arbeidsdag» som, i motsetningen til dagens moderne utgave av dagen, særlig fremmet pasifisme og sosial aktivisme. Hun organiserte møter for soldatmødre fra begge sider.
Hun døde i Philadelphia i 1905. Jarvis’ datter, Anna Marie Jarvis, delte ut 500 hvite hagenelliker i sin mors kirke, St. Andrew’s Church, Grafton i Vest-Virginia den 10. mai 1908, og slik startet en kampanje for å få morsdagen anerkjent som en offentlig høytidsdag, et mål som ble oppnådd da president Woodrow Wilson erklærte dagen offisielt i 1914.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kendall, Norman F. (1937): Mothers Day, A History of its Founding and its Founder
Leigh, Eric Schmidt (1997): Consumer Rites: The Buying and Selling of American Holidays (opptrykk, illustrert utg.). Princeton University Press. ISBN 0691017212. ss. 256–275
Wolfe, Howard H. (1962): Mothers Day and the Mothers Day Church
Peter Rinnan

Ole Peter Schjølberg Rinnan (født 16. april 1845 i Trondhjem, død 8. januar 1929 samme sted) var en norsk tollbodformann, skipskaptein og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Trondhjem og Levanger fra 1904 til 1906.


== Familie og yrkesliv ==

Han var sønn av jekteskipper Ottar Rinnan og hustru Jørgine Birgitte Hundt i Trondhjem, men vokste opp hos onkelen og tanten i Ibestad, lensmann og stortingsmann Ole Peter Schjølberg og hustru Sara Collett Rinnan. Morfaren var slaktermester Hans Samuel Hundt. Dermed var Rinnan også fetter av Regine Wanvig (gift Berg), mor til Andreas Berg, som var ordfører i Trondhjem og stortingsmann samtidig med Rinnan.
Etter konfirmasjonen gikk han i lære som snekker hos snekkermester Strøm i Trondhjem og arbeidet som tømrer på et skipsverft i Ålesund, men dro til sjøs i 1865. Han tok styrmannseksamen i 1872 og skipperborgerskap i 1876, og seilte i både kyst- og utenriksfart for blant andre Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab.Han giftet seg i 1877 med Mina Rønning, en sjømannsdatter fra Trondhjem. De bodde i Vollabakken og på Møllenberg, og fikk syv barn.Fra 1891 til 1920 var Rinnan arbeidsformann ved Trondhjems tollbod (tollkammer). Fra å være liten, især om vintrene, økte skipstrafikken til byen sterkt i løpet av denne perioden. I 1910 flyttet tollvesenet fra Kjøpmannsgata til Brattørkaia.


== Politisk arbeid ==
Rinnan var medlem av Trondhjem bystyre fra 1895 til 1901, medlem av formannskapet fra 1895 til 1898 samt medlem av havnestyret. Til tross for sin fremskredne alder, tilhørte han den kretsen rundt Odd Klingenberg som foresto et konfliktfylt generasjonsskifte i Trondheims to konservative velgerforeninger rundt århundreskiftet. En splittelse i Venstre gjorde så at Høyre gjenvant flertallet. Rinnan var innvalgt på Stortinget fra Trondheim og Levanger fra 1904 til 1906, og satt i Stortingets kirkekomité. Ettersom han satt på Stortinget under unionsoppløsningen, ble han foræret 7. juni-medaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Rinnan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Peter Rinnan hos Norsk senter for forskningsdata
Andrew Cuomo

Andrew Mark Cuomo (født 6. desember 1957 i New York) er en amerikansk demokratisk politiker. Han var bolig- og byutviklingsminister i Bill Clintons regjering 1997 til 2001. han var guvernør i New York fra 1. januar 2011 til 23. august 2021


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans far, Mario Cuomo, tjenestegjorde først som delstatens statssekretær, senere som viseguvernør, og mellom 1983 og 1994 som guvernør. Andrew Cuomo avla 1979 kandidateksamen ved Fordham University, og i 1982 juristeksamen ved Albany Law School. Han deltok i farens seirende velgkamp i guvernørvalget 1982, og var en periode en av guvernørens medarbeidere.Cuomo arbeidet noen år som advokat i New York, og grunnla i 1986 Housing Enterprise for the Less Privileged (H.E.L.P.). 


=== Politisk karriere ===
Etter fire år som assisterende bolig- og byutviklingsminister ble han i 1997 utnevnt av Bill Clinton som minister, et embete han innehadde til Bill Clintons andre mandatperiode som president endte.Cuomo var delstaten New Yorks generaladvokat i perioden 2007 til 2010. Hans forgjenger i embetet, daværende guvernør Eliot Spitzer, hadde bedt Cuomo undersøke om republikaneren Joseph Bruno, majoritetslederen i delstatens senat, ahdde misbrukt sin makt da han hadde beordret politiet til å skygge Bruno.Cuomo tiltrådte embetet som New Yorks guvernør 1. januar 2011. Hans foreldre, kjæreste, samt Cuomos tre døtre overvar innsettelsesseremonien, hvor han hyllet sin forgjenger David Paterson, som hadde tatt over etter Spitzers sexskandale i 2008, for å ha greid seg gjennom den verste stormen. Cuomo mente delstaten New Yorks rykte lå nede, og at han ønsket å gjenopprette det. Av hans forgjengere var republikaneren George Pataki og demokraten Spitzer ikke invitert til seremonien. Han gikk av som guvernør 23. august 2021 på grunn av en rekke anklager om seksuell trakassering.


== Personlig liv ==
Cuomos 13-årige ekteskap med Robert F. Kennedys datter Kerry, endte i seperasjon i 2003, etterfulgt av skilsmisse i 2005. De har tre barn sammen. Cuomo levde så sammen med TV-kokken Sandra Lee; dette forholdet tok slutt i 2019.
Han er bror av journalisten Chris Cuomo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Andrew Cuomo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrew Cuomo på Internet Movie Database 
(en) Andrew Cuomo hos The Movie Database 
(en) Andrew Cuomo hos The Peerage
Polaråret 1910

Polaråret 1910 er en oversikt over hendelser med tilknytning til Arktis eller Antarktis i 1910.


== Ekspedisjoner ==


=== Arktis ===
Alabamaekspedisjonen 1909–12 til nordøst-Grønland, ledet av Ejnar Mikkelsen, for å finne de omkomne fra Danmarkekspedisjonen.
1910–15 – De russiske isbryterne «Tajmyr» og «Vajgatsj» utforsker Nordøstpassasjen.


=== Antarktis ===
Charcots andre antarktisekspedisjon 1908–10 under ledelse av franskmannen Jean-Baptiste Charcot til Antarktishalvøya.
Den japanske antarktisekspedisjonen 1910–12 under ledelse av Nobu Shirase til Rossbarrieren.
Fram-ekspedisjonen 1910–13 under ledelse av Roald Amundsen til Sørpolen.
Terra Nova-ekspedisjonen 1910–13 under ledelse av Robert F. Scott til Sørpolen.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1909–10 opererer seks landstasjoner, åtte hvalkokerier og 37 hvalbåter. Fangsten var 6 099 hval.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1910–11 opererer seks landstasjoner, 14 hvalkokerier og 48 hvalbåter. Fangsten var 10 233 hval.


== Begivenheter og etableringer ==


== Oppdagelser og vitenskapelige resultater ==
11. januar – Jean-Baptiste Charcot oppdager Charcotøya.


== Fødsler ==
18. oktober – Stuart Paine, amerikansk Antarktis-utforsker.
29. november – Konstantin Badigin, sovjetisk sjøoffiser, polarforsker, forfatter og vitenskapsmann.


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert K. Headland (2009). A Chronology of Antarctic exploration. London: Quaritch. s. 243–255. ISBN 978-0-9550852-8-4. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk polarhistorie. 1 («Ekspedisjonene»). Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1.