jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Havnefjøset

Havnefjøset var «en Flor for Kreaturer» som i en periode var underlagt Bergen havnevesen.


== Historie ==
Havnevesenet stod fra 1876 for drift og utleie av fjøset på Bradbenken. Senere ble fjøset flyttet til Koengen. Havnefjøset ble benyttet til å gi nattely til livdyr, - kyr, kalver og sauer, som ankom med fjordabåtene for slakting i Skuteviken. Fjøset på Bradbenken hadde plass til 50 dyr, mens på Koengen var der plass til rundt 100. Rundt 1900 ble det fraktet til byen omtrent 10 000 dyr årlig. Havnefjøset ble også benyttet til «opstaldning» av hester.
Blant arbeidsoppgavene til havnebetjentene stod administrasjon av havnefjøset. De måtte bokføre dyrene og oppkreve avgift pr. dyr. Videre stod betjentene for utleie av koseil og oksesele. Dette innebar en viss inntekt for havnevesenet.
Virksomheten pågikk helt til mandag 1. desember 1919. Da stengte havnefjøset og kveget ble flyttet til det kommunale slaktehuset. Havnebetjentenes oppgave som kupassere var over og havnefjøsets historie forbi. I 1937 kjøpte Det Bergenske Dampskibsselskab tomten og fjøset ble revet.


== Arkiv ==
Opplysninger om Havnefjøset finnes i Havnekontorets arkiv. Arkivet er oppbevart ved Bergen Byarkiv.  
I arkivet finnes de såkalte Kreaturbøkene fra årene 1883–1920. Dette var avgiftsprotokoller for havnefjøset der man daglig førte oppgave over antall dyr, med hvilken båt de var ankommet, mottager og kvittering. Videre finnes månedssammendrag som også ble ført inn i bryggebøkene. De to eldste bøkene inneholder bare antall dyr, antall timer og avgift.
Ellers inneholder sakarkivet enkelte løse skriv om Havnefjøset som omhandler småreparasjoner, renhold o.a.
Arkivet inneholder også regnskapsmateriale. Her finner en kvitteringsbøker, Quitanse Bog for Indbetalte Penge til Havnekassen, for årene 1875–1882. Her får vi en oversikt over inntekter fra brygger, fjøs, bøyer, molo og kraner.


== Litteratur ==
Berg, Adolph 1933: Bergens Havnebetjenters Forening 1908-26.april-1933, Bergen
Fossen, Anders Bjarne 1985: Bergen havn gjennom 900 år I, Bergen
Hartvedt, Gunnar Hagen 1994: Bergen byleksikon, Bergen
Haaland, Anders 2005: Bergen havn gjennom 900 år II, Bergen
Korsvold, Jens 1958: Bergens Havnebetjenters Forening 1908-1958, Bergen


== Eksterne lenker ==
Havnefjøset - oppslagsverket oVe, artikkel av Ragnhild Botheim, Bergen Byarkiv.
Bergen og Omland Havnevesen
Bergen Byarkiv
Smørsil

Smørsil er en sil til å helle kjernemelken gjennom for å fange opp små smørkorn. Smørsiler har en sylinderformet trøsk av tre og bunn av metallnett.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se smørsil i DigitaltMuseum
Scanderbeg (Vivaldi)

Scanderbeg er en dramma per musica i tre akter av Antonio Vivaldi (RV 732). Den italienske librettoen var skrevet av Antonio Salvi.
Operaen ble først gang framført ved Teatro della Pergola i Firenze 22. juni 1718. Bare en kopi av det originale partituret finnes i dag.Temaet i operaen er Skanderbeg, en albansk nasjonalhelt fra 1400-tallet.


== Roller ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Amadeus Almanac, vitja 20. juli 2010


== Eksterne lenker ==
YouTube, Audio: Récit, S'a voi penso, o luci belle, Act II, scene 10, Film: Skënderbeu (1953)
Teuzzone

Teuzzone er en italiensk opera av Antonio Vivaldi fra 1718. Den ble første gang framført på Teatro Arciducale i Mantova 28. desember 1718.


== Roller ==


== Handling ==
Handlingen omhandler tiden etter at Troncone dør, der kona hans Zidiana planlegger sammen med guvernøren Cino og generalen Sivenio om å ta over makta, selv om Teuzzone er den rettmessige arvingen. Zelinda, forloveden til Teuzzone, er en mektig kvinne og kjemper mot denne planen, da det blir klart at planen til Zidiana er å gifte seg med Teuzzone selv.


== Eksterne lenker ==
Sammendrag av Teuzzone og ensembleliste (på italiensk og engelsk)
Libretto (italiensk)
Hevertjønna

Hevertjønna er en innsjø i Rennebu kommune i Trøndelag. Innsjøen ligger på 916 moh i Ramsfjella i turområdet Barnas Naturverden. I vannet finnes det en bestand av fjellørret. Vannet ligger på toppen av skaret mellom Ryphøa og Bekkhøa. I sørenden av vannet renner elva Hevra ut. Ved vannet ligger turisthytta Hevertjønna. Rundt vannet finnes flere fjell. Det høyeste er Ramshøkallen 1251. 


== Referanser ==
Barnas Naturverden

Barnas Naturverden er et turområde i Rennebu i Trøndelag, øst for Trollheimen. Det består av de tre enkle turisthyttene Hevertjønna, Damtjønna og Ramssjøen. Det presenteres som barnevennlig, med korte gangavstander mellom hyttene. Det går en trekant med merkede stier mellom hyttene. Fra Hevertjønna til Damtjønna er det 5 km, Damtjønna til Ramssjøen 6 km og Ramssjøen til Hevertjønna 8 km.  
Området ligger mellom Granasjøen på Nerskogen på den ene siden og Berkåk og Ulsberg på den andre. Ramshøkallen (1 251 moh) er det høyeste punktet langs det merkede rutenettet, mens Digerhøa (1 254 moh) er den høyeste toppen i området. Hevertjønna (916 moh) ligger ved hytta med samme navn. 
Området ble etablert som turnett i 1995, som et bygdeutviklingstiltak i Rennebu i samarbeid med berørte grunneierlag.
Det er også utgitt en barnebok i tilknytning til turområdet.


== Referanser ==
Acrobolbia

Acrobolbia er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Acrobolbia macrophylla er en middelsstor (20–25 millimeter), avlangt oval, glinsende svart bille. Oversiden er naken og fint punktert. På hodet er clypeus ("overleppen") ganske lang, tilspisset i den ytre delen. Det mest påfallende kjennetegnet er at hannens antenner, særlig den vifteformede køllen, er svært lange, omtrent så lange som pronotum. Slik sett ligner arten lite på andre hornbiller, som nesten alltid har korte antenner, men mye på noen arter innen gruppen oldenborrer (Melolonthinae), for eksempel slekten Polyphylla. Beina er kraftige og gulrøde bortsett fra at spissene av lårene og leggene er smalt svarte.


== Levevis ==
Arten er ganske sjelden og bare kjent fra noen få eksemplarer . Lite synes være kjent om biologien.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (kjent fra Venezuela, Ecuador og Peru).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Acrobolbia Ohaus, 1912
Acrobolbia macrophylla Ohaus, 1912


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Acrobolbia macrophylla i Encyclopedia of Life 
(en) Acrobolbia macrophylla i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Acrobolbia macrophylla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acrobolbia macrophylla – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Ramshøkallen

Ramshøkallen er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Det har en høyde på 1 251 meter over havet og har en primærfaktor på 160 meter. Det ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Ved foten av fjellet ligger innsjøen Holmtjønna. Fra toppen er det god utsikt da den er en av de høyeste toppene i området.


== Referanser ==
Ramshøpiken

Ramshøpiken er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Det har en høyde på 1 174 meter over havet og har en primærfaktor på 130 meter. Fjellet ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Ved foten av fjellet ligger Hevertjønna. Fjellet er dominant i området på grunn av sin form. Den kan sees på relativt lang avstand fra nordøst, blant annet fra E6 ved Berkåk og fra Garli. Det er ikke det høyeste fjellet i området, men toppen har likevel god utsikt mot Trollheimen i vest, Forollhogna i øst og Ilfjellet i nord.


== Referanser ==
Les âges

Les âges (Tidsaldrene) eller Le ballet des âges er en opéra-ballet med en prolog og tre akter av den franske komponisten André Campra. Librettoen er av Jean-Louis Fuzelier. Den ble uroppført på Académie royale de musique 9. oktober 1718.
De tre aktene har titlene:

La jeunesse ou L'amour ingénu (Ungdom eller naive kjærlighet)
L'âge viril ou L'amour coquet (Mandighet eller søt kjælighet)
La vieillesse ou L'amour enjoué (Alderdommen eller leken kjærlighet)


== Roller ==


== Kilder ==
The Viking Opera Guide ed. Holden (Viking, 1993)
Le magazine de l'opéra baroque
Amadeus Almanac (9 October 1718), accessed 6 November 2009


== Eksterne lenker ==
Les âges: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Ryphøa

Ryphøa er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Det har en høyde på 1 022 meter over havet og ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Primærfaktoren er 95 meter. Fjellet ligger øst for Hevertjønna. Fjellet kan sees fra E6 fra Berkåk og Ulsberg.


== Referanser ==
Harposcelis

Harposcelis er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En ganske stor (ca. 40 millimeter), blankt svart bille, en av de største artene i Cyclocephalini. Kroppen er parallellsidig og noe flat. Fasettøynene er forholdsvis store og runde. Pronotum er fint og spredt punktert, dekkvingene har markerte punktrader. Hunnen er nesten umulig å skille fra artene i den beslektede slekten Surutu, hannene kan kjennes på at for-leggene er lange og krummede, og at hofteringen (trochanter) på det første beinparet har en framoverrettet pigg.


== Levevis ==
Arten lever i lavlands-regnskog og har blitt regnet som ganske sjelden, men den kan fanges tallrikt i lysfeller noen ganger. De voksne billene kommer til lys mellom kl 2400-0400 om natten .


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika øst for Andesfjellene. Den er registrert fra Fransk Guyana, Surinam, Brasil, Ecuador og Peru .


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Harposcelis Burmeister, 1847
Harposcelis paradoxus Burmeister, 1847


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harposcelis paradoxus i Global Biodiversity Information Facility 
Harposcelis paradoxus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Bekkhøa

Bekkhøa (også kalt Hevertjønnfjellet) er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Fjellet har to topper; Fremre Bekkhøa på 1 058 meter og Ettre Bekkhøa på 1 036 meter. Fjellet har en primærfaktor på 110 meter og ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Ved foten av fjellet ligger Hevertjønna.


== Referanser ==
Grønhøa

Grønhøa er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Fjellet har en hovedtopp på 1 000 meter og en mindre topp på 991 meter. Fjellet ligger på vestsiden av Heverfallet i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Fjellet kan sees fra E6 ved Ulsberg.


== Referanser ==
Damtjønna

Damtjønna er en innsjø i Rennebu i Trøndelag. Vannet ligger 682 moh i skogen ved foten til Ramsfjella i Barnas naturverden. Ved vannet ligger den ubetjente turisthytta med samme navn. Hytta ligger på østsida av vannet. Ved hytta finner du både kano og båt som kan brukes til fiske. Det er en bestand av ørret i vannet. Vannet er ikke spesielt stort og ligger i et myrområde inne i skogen. Derfor er det mye siv i enkelte områder. Vannet har en spesiell form med to deler. De to delene møtes i nordenden av vannet. De to delene er skilt mellom en lang odde. Hoveddelen av vannet ligger på østsiden av odden. På vestsiden er det et langt smalt sund. Det er i hovedsak sandbunn i vannet.


== Referanser ==
Ramssjøen

Ramssjøen er en innsjø i Rennebu kommune i Sør-Trøndelag. Innsjøen ligger 697 moh. Vannet ligger på nordsia av Ramsfjella i Barnas Naturverden. Sør for vannet ligger Nørdstfjellet 1119 moh og Midtfjellet 1081 moh. Ca 500 meter vest for vannet ligger turisthytta Ramssjøen.


== Referanser ==
Nørdstfjellet

Nørdstfjellet er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Det har en høyde på 1 119 meter over havet og ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Det er det nordligste fjellet i Ramsfjella. Ved foten av fjellet ligger Ramssjøen og rett øst for fjellet ligger Midtfjellet.


== Referanser ==
Hemicyrthus

Hemicyrthus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), brede og hvelvede, blanke, mørke hornbiller. Disse artene mangler påfallende horn eller knøler. Hannene har heller ikke forstørrede forføtter, og den ytre forskjellen mellom kjønnene er liten. Artene mangler flygevinger.


== Levevis ==
Artene har svært begrensede utbredelser - den videst utbredte er Hyboschema villersi som er kjent fra lokaliteter som ligger over en avstand på ca. 30 kilometer. De andre artene er bare kjent fra lokaliteter som ligger innen en avstand på 4 kilometer eller mindre. Forøvrig er lite kjent om biologien til slekten.


== Utbredelse ==
Slekten finnes bare på Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==
Slektens systematiske plassering er usikker, kanskje burde den plasseres i Oryctoderini heller enn Hexodontini.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
Slekten Hemicyrthus Reiche, 1860
Hemicyrthus blaffarti Krell & Theuerkauf, 2015 
Hemicyrthus chazeaui Dechambre, 1982
Hemicyrthus costatus Dechambre, 1982
Hemicyrthus elongatus Dechambre, 1982
Hemicyrthus gutierrezi Dechambre, 1982
Hemicyrthus reichei Dechambre, 1982
Hemicyrthus serresii (Montrouzier, 1860)
Hemicyrthus villersi (Montrouzier, 1860)


== Referanser ==


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Hemicyrthus i Encyclopedia of Life 
(en) Hemicyrthus i Global Biodiversity Information Facility 
Hemicyrthus – detaljert informasjon på Wikispecies
Midtfjellet (Rennebu)

Midtfjellet er et fjell i Rennebu kommune i Trøndelag. Det er 1 081 meter høyt og ligger sør for Ramssjøen i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Ved sørfoten av fjellet ligger Langvatnet.


== Referanser ==
Brattskarven (Rennebu)

Brattskarven er et fjell i Rennebu kommune i Trøndelag. Det har en høyde på 1 196 meter over havet og ligger i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Fjellet ligger ved Granasjøen og er det vestligste fjellet i Ramsfjella. På nordsia og østsia av fjellet ligger Brattskarvtjønnin.


== Referanser ==
Digerhøa

Digerhøa er et fjell i Rennebu i Trøndelag. Det er 1 254 meter høyt og er det høyeste fjellet i Ramsfjella i Barnas Naturverden. Fjellet ligger på nordsia av Svartbekkdalen. Fjellet kan sees fra Hevertjønna. Toppen har god utsikt i alle retninger.


== Referanser ==
Mattmar

Mattmar er et småsted med 143 innbyggere 2010 i Åre kommune midt i Jämtland. Mörsil, ikke langt unna, har skole og butikk for stedets innbyggere.
L’Europe galante

L'Europe galante (Galante Europa) er en opéra-ballet med en prolog og fire entrées av André Campra. Den franske teksten er av Antoine Houdar de la Motte.
Operaen blir regnet som den første opéra-ballet. I stedet for en gjennomgående fortelling tar de uavhengige aktene for seg det felles temaet «kjærlighet i fire land»: Frankrike (entrée 1), Spania (entrée 2), Italia (entrée 3) og Tyrkia (entrée 4).


== Oppførelseshistorikk ==
L'Europe Galante ble uroppført 24. oktober 1697 av Académie Royale de Musique under ledelse av Marin Marais i Salle du Palais-Royal i Paris. Den gjorde suksess og ble oppført periodisk fram til 1775.
I 1997 - ved 300 årsjubileet - produserte Istanbul Baroque en full scenisk oppføring ved Istanbul Dolmabahçe Palace. Forestillingen ble også vist på festivalen Printemps Baroque du Sablon i Brussel samme år.


== Roller ==


== Kilder ==
(italiensk) Amadeus Almanac
Anthony, James R (1992), 'Europe galante, L i The New Grove Dictionary of Opera, red. Stanley Sadie (London) ISBN 0-333-73432-7
16. etappe av Giro d’Italia 2013

16. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 22. mai 2013, og varen fjelletappe. Etappen ble kjørt i fra Valloire til Ivrea, over en distanse på 238 km. 
Etappen ble vunnet av Beñat Intxausti etter at han spurtslo Tanel Kangert og Przemysław Niemiec. Niemiec rykket opp til en femteplass i sammendraget etter at Mauro Santambrogio fikk det tøft på etappen. Vincenzo Nibali forsvarte sin ledelse i sammendraget og de andre lederne i konkurransene forsvarte sine ledelser. 


== Manglende ryttere ==
04  Nathan Haas (GRS) Brøt
024  Mattia Gavazzi (AND) Diskvalifisert
059  Maarten Wynants (BLA) Brøt
067  Taylor Phinney (BMC) Brøt
0109  Anthony Roux (FDJ) Brøt
0117  Dmitrij Kozontsjuk (KAT) Brøt
0161  Matthew Goss (OGE) Brøt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
17. etappe av Giro d’Italia 2013

17. etappe av Giro d'Italia 2013 ble kjørt den 22. mai 2013, og var en flat etappe. Etappen ble kjørt i fra Caravaggio til Vicenza, over en distanse på 214 km. 
Etappen ble vunnet av Giovanni Visconti etter at han rykket i fra hovedfeltet i fjerdekategorien som var noen kilometer før mål. Der ble blant annet mange av favorittspurtene hektet av. 19 sekunder bak kom hovedfeltet som blant annet besto av sammenlagtfavorittene. Vincenzo Nibali forsvarte sin ledelse, mens hans utfordrer Mauro Santambrogio tapte tid i forhold til de andre og falt fra en fjerdeplass til en 6 plass sammenlagt. Ellers forsvarte de andre lederne ledelsene sine i de adre konkurransene. 


== Manglende ryttere ==
0178  Hayden Roulston (RSL) Startet ikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resultater på gazzetta.it
(it) Resultater på gazzetta.it
Kulusuk lufthavn

Kulusuk lufthavn er en flyplass ved byen Kulusuk. (IATA:KUS, ICAO:BGKK) Flyplassen har en rullebane av grus som er 1,199 meter


== Destinasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kulusuk Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjarne Hvoslef

Bjarne Hvoslef (født 1890 i Mandal, død 1989) var en norsk arkitekt. Han er ikke minst kjent for sitt restaureringsarbeid ved en rekke kirker.


== Utdannelse og virke ==
Etter artium gikk Hvoslef på Krigsskolen i 1908–1909, for deretter å studere ved  Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1909–1911 og ved Norges tekniske høgskoles arkitektlinje i 1911–1915. Han gjorde en studiereise i Nord-Italia i 1923.
Hvoslef var ansatt hos arkitektene Just Borthen og Paul Eugen Brantzeg i Kristiania i 1916 og hadde egen praksis i Sandefjord i de neste tre årene. I 1919–1945 var han ansatt hos Arnstein Arneberg og Magnus Poulsson. I den forbindelse arbeidet han med Telegrafbygningen og Rådhuset i Oslo. Hvoslef var vedlikeholdssjef i Oslo kommune i 1945–1959 og gikk deretter av med pensjon.
Det er særlig i etterkrigstiden at Hvoslef arbeidet med kirkerestaurering i samarbeid med Riksantikvaren. Han var ikke minst kjent for å rekonstruere inventar på grunnlag av bevart historisk materiale. I noen tilfeller har materialet vært sparsomt, og iblant ser man påvirkning fra Arneberg og Poulsson. Hvoslef har også skrevet om noen av restaureringsarbeidene han har vært med på.I 1950 mottok han Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt virke.


== Verker i utvalg ==


=== Oppførte bygninger ===
6 eneboliger i villakvartalet Åsen i Sandefjord (1916–19)
Leiegårder i Camilla Colletts vei 20, Oscars gate 82 og Majorstuveien 35, Oslo (1920–23)
Villa i Åsdalsveien 42, Oslo (slutten av 1920-årene)
Forsamlingshuset Strømmen, Alvdal (1968)


=== Kirkerestaureringer ===
Veldre kirke, Ringsaker (1948–51 og 1965–69; brant 1996)
Brandval kirke (1947–51 samt orgelprospekt 1962)
Vallset kirke (1949–50)
Kolbu kirke, Østre Toten (1950–52)
Biri kirke (1953, muligens inkludert døpefont)
Nordsinni kirke, Nordre Land (1953–59)
Follebu kirke (planer 1954, gjennomført 1959–60)
Sagene kirke, Oslo (1956, sammen med Peter Daniel Hofflund)
Trefoldighetskirken i Oslo (1956–58, sammen med Peter Daniel Hofflund og Torleif Sellæg)
Eina kirke, Vestre Toten (1958–60)
Våler kirke i Østfold (1959–63)
Sørum kirke, Gran (1960)
Haug kirke, Ringerike (1962–63)
Nes kirke, Ringsaker (1961–64)
Eidsvoll kirke (1963–66)
Veme kirke, Ringerike (1967–68)
Frogner gamle kirke, Sørum (1967–81)
Høre stavkirke, Vang i Valdres (1970)


== Bibliografi ==
Bjarne Hvoslef (1953). «Kolbu kirke på Toten». Årbok 1953. Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring. Oslo. s. 123–126. 
Bjarne Hvoslef (1956). «Fåberg kirke. Fra restaureringsarbeidet». Årbok 1956. Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring. Oslo. s. 148–152. 
P.D. Hofflund og Bjarne Hvoslef (1959). «Trefoldighetskirken i Oslo. Restaureringen 1956–58». Årbok 1959. Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring. Oslo. s. 39–46. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon
Diverse oppslag om enkeltkirkene
Holbergskaien

Holbergskaien er en offentlig kai som ligger ved enden av Holbergsallmenningen i Bergen havn. Den er byens første dampskipskai.


== Historie ==
I 1874 bygde Havnevesenet en 60 meter lang pælebrygge, Nordre Holbergsbrygge. Kaien ble utvidet i 1892 og forsynt med brolegning, gass- og vannledning. Fra slutten av 1800-tallet og fremover lå det en fløttmannsstasjon her. Fløttmenn var tidlige tiders fergemenn. I årene 1881 til 1890 hadde Havnevesenet installert en vannstandsmåler i et vareskur på kaien.
Søndre Holbergsbrygge ble anlagt i 1905, som en 58 meter lang steinutstikker. Samme år ombygdes Nordre Holbergsbrygge til stein. I 1965 ble hopen mellom kaiene utfylt, slik at det i dag bare er en Holbergskai. Kaiskuret som står der i dag ble bygd på slutten av 1960-tallet.
I dag er Holbergskaien fast kaiplass for veteranbåtene sommerhavåret. Vinterstid er den kai for vanlig skipstrafikk.


== Arkiv ==
Flere arkiver kan gi informasjon om Holbergskaien. Bergen Byarkiv oppbevarer arkivene etter Bergen Havnevesen, Havnestyret, Havnekontoret, arkivet etter Havneingeniøren og etter Bergen og Omland Havnevesen. Arkivmaterialet kan fortelle om flere temaer vedrørende Holbergskaien. Blant annet byggesakene i tilknytning til kaien, som søknader, beregninger, planer og utredninger, anbud, leveranser, kontrakter, skisser og bygningstegninger, foto, kart m.m. En kan også finne informasjon om fartøyers anløp til kaien.


== Se også ==
Skoltegrunnsutstikkeren
Havnevesen
Havneingeniøren i Bergen
Bergen havnevesen


== Litteratur ==
Ertesvaag, Egil: Bergen bys historie III. Bergen 1982
Fossen, Anders Bjarne: Bergen bys historie II. Bergen 1979
Fossen, Anders Bjarne: Bergen havn gjennom 900 år I. Bergen 1985
Hartvedt, Gunnar Hagen: Bergen byleksikon. Bergen 1994
Haaland, Anders: Bergen havn gjennom 900 år II. Bergen 2005


== Eksterne lenker ==
Holbergskaien - oppslagsverket oVe, artikkel av Ragnhild Botheim, Bergen Byarkiv.
Bergen og Omland Havnevesen
Bergen Byarkiv
Lyderhorn skole

Lyderhorn skole ligger like under et av Bergens sju fjell: Lyderhorn, i Kjøkkelvikveien 27 i Laksevåg bydel. Skolen ble bygget i 1970 som ungdomsskole. Arkitekt var Fr. Theodor Olsen. 
I 1998 ble Lyderhorn skole slått sammen med Nybø skole til Kjøkkelvik skole. Etter sammenslåingen ble skolen en kombinert barne- og ungdomsskole. 
Arkivet etter Lyderhorn skole oppbevares ved Bergen Byarkiv. Ettersom Lyderhorn skole og Nybø skole er slått sammen til Kjøkkelvik skole vil det også kunne finnes materiale i disse arkivene.


== Eksterne lenker ==
Lyderhorn skole - oppslagsverket oVe, artikkel av  Lars Bostrøm Johansen, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Lyderhorn skole