jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clytra laeviuscula

Clytra laeviuscula er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt i det meste av Europa og østover i Asia.
.Clytra laeviuscula er omtrent 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, den fremste er liten, mens den bakerste er ganske stor, slik at det nesten dannes en mørk tverrlinje over dekkvingene.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra laeviuscula tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra laeviuscula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Clytra laeviuscula hos Artsdatabanken 
(sv) Clytra laeviuscula hos Dyntaxa 
(en) Clytra laeviuscula hos Fauna Europaea 
(en) Clytra laeviuscula hos NCBI 
(en) Kategori:Clytra laeviuscula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Clytra laeviuscula – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Clytra laeviuscula www.biol.uni.wroc.pl
Clytra laeviuscula - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Vardåsen skisenter

Vardåsen skisenter, på østsiden av Vardåsen, er det eneste større alpinanlegget i Asker. Foruten en bred nedfart på 600 meter med tallerkenheis, har det også en liten barnebakke med tautrekk. I 2013 ble anlegget kraftig oppgradert, og fikk nye snøkanoner med egen vannforsyning fra Bondivann. Skisenteret har en kafe med enkel servering, som drives av de lokale idrettslagene Frisk Asker og Asker Skiklubb. Det eies av kommunen, men driften er satt bort til et privat driftsselskap. 
Vardåsen skisenter åpnet i 1968, og ga den voksende alpingruppen til Asker Skiklubb bedre treningsmuligheter. Flere norske alpinister på nasjonalt toppnivå har trent i Vardåsen. Blant disse er Karine Hesle, Stine Lise Hattestad, Tom Stiansen og Espen Lysdahl. 
Skisenteret kan nås med buss fra Asker stasjon til endestoppet Barlindbekken, hvorfra det er 300 meter å gå til bakken. Det kan også nås fra Gullhella stasjon på Spikkestadlinjen, hvorfra det er 600 meter å gå opp til bakken på en turvei gjennom skogen. Det er parkeringsplass i Trettestykket, 200 meter fra bakken. 


== Kilder ==
Ingvild Stiansen (1989). «Alpingruppa». Asker skiklubb 100 år. Asker skiklubb. s. 140-144. 
Thue, Lars (1984). Asker og Bærums historie - Asker 1840-1980. Universitetsforlaget. s. 327. ISBN 8200063461. 


== Eksterne lenker ==
Asker kommunes nettside om skisenteret
Værvarsel for Vardåsen skisenter fra Yr
Kartverkets faktaark om Vardåsen skisenter
Øivind Vogt

Øivind Vogt (født 11. januar 1987 i Oslo) er en norsk komiker, kjent fra flere programmer på norsk TV. Han studerte ved tekstforfatterutdanningen på Westerdals. Øivind Vogt er sønn av skuespiller Nils Vogt og har bakgrunn fra Oslos skolerevymiljø.
Vogt hadde spalten «Vogt i fokus» i programserien Showman på TV 2 Zebra, som ble ledet av Håvard Lilleheie. Senere begynte han å arbeide som manusforfatter tilknyttet NRKs underholdningsavdeling. I perioden januar til mars 2012 var han sammen med Hasse Hope paneldeltaker i TV-programmet tweet4tweet på NRK3 med Jenny Skavlan som programleder. Han deltok i programmet Brille 26. mars 2012. Vogt debuterte som skuespiller i komedien Å begrave en hund som hadde premiere i juni 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øivind Vogt på Internet Movie Database
Clytra aliena

Clytra aliena er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).  Den er utbredt bare i Tyrkia.
.Clytra aliena er omtrent (?) 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med hver en svarte flekk foran på siden.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra aliena tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra aliena i Encyclopedia of Life 
(en) Clytra aliena i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clytra aliena hos Fauna Europaea 
Clytra aliena www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 13. november 2011 hos Wayback Machine.
Clytra aliena - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Jean-Philippe Leguellec

Jean-Philippe Leguellec (født 31. juli 1985 i Kingston i Ontario) er en canadisk skiskyter.Leguellec begynte å konkurrere innen skiskyting i 1999, og ble tatt ut på landslaget i 2003. Han gjorde det bra ved Junior-VM, og fikk to medaljer i ungdomsklassen i Haute Maurienne i 2004 og bronse i juniorklassen to år senere i Presque Isle.Hans beste sesong var i Verdenscupen i skiskyting 2008/09, der han kom på 32.-plass sammenlagt. han fikk to topp 10-plasseringer; en 8.-plass i Hochfilzen og 7.-plass i Antholz. Hans beste VM-plassering er en 40.-plass individuelt fra 2007.Leguellec deltok i to øvelser i Vinter-OL 2006 i Torino. Hans beste plassering ble en 48.-plass på 20 km individuelt.Leguellec deltok i sitt andre OL i 2010 i Vancouver, og gjorde det mye bedre enn i 2006. Den 14. februar kom han på sjetteplass på sprinten, hans hittil beste internasjonale plassering uansett øvelse. På jaktstarten kom han på 11.-plass, og på normaldistansen 13.-plass. 


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Philippe Leguellec – Olympedia 
(en) Jean-Philippe Leguellec – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jean-Philippe Leguellec – IBU 
(en) Jean-Philippe Leguellec – biathlon.com.ua 
IBU biografi
Offisielt nettsted 
(en) Jean-Philippe Leguellec – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Clytra atraphaxidis

Clytra atraphaxidis er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).  Den er utbredt sør i Europa, østover i Midtøsten, Mongolia og til Korea.Clytra atraphaxidis er omtrent (?) 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode og scutellum. Halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene er gul-røde, med flere svarte flekk som varierer i størrelse og form. Hver av dekkvingene har normalt to til tre mer eller mindre sammenflytende flekker, mens halskjoldet har en til tre flekker.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra atraphaxidis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra atraphaxidis i Encyclopedia of Life 
(en) Clytra atraphaxidis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clytra atraphaxidis hos Fauna Europaea 
(en) Clytra atraphaxidis hos NCBI 
(en) Kategori:Clytra atraphaxidis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Clytra atraphaxidis www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 13. november 2011 hos Wayback Machine.
Clytra atraphaxidis - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Clytra bodemeyeri

Clytra bodemeyeri er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).  Den er utbredt i Lilleasia og Irak.
.Clytra bodemeyeri er omtrent (?) 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, de fremste er små, mens den bakerste er ganske stor, slik at det nesten dannes en mørk tverrlinje over dekkvingene.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra bodemeyeri tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra bodemeyeri i Encyclopedia of Life 
(en) Clytra bodemeyeri i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clytra bodemeyeri hos Fauna Europaea 
Clytra bodemeyeri www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 13. november 2011 hos Wayback Machine.
Clytra bodemeyeri - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Marc-André Bédard (skiskytter)

Marc-André Bédard (født 19. februar 1986 i Saint-Gabriel-de-Valcartier i Québec) er en canadisk skiskytter.
Bédard begynte med langrenn som barn, men skiftet til skiskyting da han var 14 år gammel. Hans forbilde var OL-vinner Myriam Bédard, og i et intervju sa han at hans drøm var å vinne OL-gull, slik som hun gjorde i OL i Lillehammer i 1994.
Siden 2004 har han deltatt i europeiske mesterskap jevnlig. Han har deltat i Europacupen og europeiske mesterskap. Hans debut var i en stafett, og han debuterte individuelt i 2006. Han deltok i Junior-VM i 2004, 2005 og 2007, og fikk to sølvmedaljer og en bronsemedalje fra disse mesterskapene, sammen med sine lagkamerater Jean-Philippe Leguellec og François Leboeuf, samt Maxime Leboeuf, Brendan Green og Yannick Letailleur. 
På nasjonalt nivå ble han canadisk mester i sprint i årene 2004-2006, og kom på pallen i nesten alle andre øvelser også. I 2006 fikk han bronse i det nordamerikanske mesterskapet, i jaktstart. 
Han vant sitt første europacupløp den 12. mars 2008 i sprinten. Han skjøt fullt hus i dette løpet. Han ble med dette den tredje canadiske skiskytteren som vant en internsajonal konkurranse; Myriam Bédard er både olympisk mester og verdensmester, mens Sandra Keith vant ett europacuprace i 2003. 
I Vinter-OL 2010 i Vancouver deltok han i sitt første OL. Canada fikk her 10.-plass i stafetten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc-André Bédard – Olympedia 
(en) Marc-André Bédard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marc-André Bédard – IBU 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Marc-André Bédard (Biathlet) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Biogafi på biathlonworld.com
Emil Forselius

Emil Forselius (født 23. november 1974 i Västervik, død 2. mars 2010 på Södermalm i Stockholm) var en svensk skuespiller som ble belønnet med en Guldbagge for birollen som skinheaden Lasse i filmen Tic Tac.
Emil Forselius bodde på Hasselakollektivet mellom 1991 og 1992, og han ble uteksaminert fra Teaterhögskolan i Stockholm i 2002.
Forselius ble funnet død av sin mor i hans leilighet 2. mars 2010. Dødsårsaken var selvmord som følge av en langvarig depresjon. Forselius etterlot seg en sønn og samboer.


== Filmografi, i utvalg ==
1997 – Tic Tac
1997 – Den siste kontrakten
1998 – Beck – Hvite netter (TV)
2000 – Järngänget
2000 – Naken
2001 – Sprängaren
2002 – Stora teatern (TV-serie)
2003 – Belinder auktioner
2003 – Deadline Torp (Film, NRK)
2006 – Hombres (TV-serie)
2007 – Himmelblå (TV-serie, NRK)
2010 – Wallander – Skytteren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Emil Forselius hjemmeside Arkivert 6. mars 2010 hos Wayback Machine.
(en) Emil Forselius på Internet Movie Database 
(sv) Emil Forselius i Svensk Filmdatabas 
(en) Emil Forselius hos The Movie Database
Clytra novempunctata

Clytra novempunctata er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).  Den er utbredt sørøst i Europa, østover i Sentral-Asia og Midtøsten.Clytra novempunctata er omtrent (?) 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode og scutellum. Halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene er gul-røde, med flere svarte flekk som varierer i størrelse og form. Hver av dekkvingene har normalt to til tre flekker, en foran på siden og to lengre bak, som kan nærmest danne en tverrlinje over dekkvingene. Halskjoldet har fra én stor diffus flekk som dekker nær hele halskjoldet, til noen små mørke flekker.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra novempunctata tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra novempunctata i Encyclopedia of Life 
(en) Clytra novempunctata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clytra novempunctata hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Clytra novempunctata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Clytra novempunctata www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 13. november 2011 hos Wayback Machine.
Clytra novempunctata - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Pazzi-kapellet

Pazzi-kapellet (italiensk: Cappella dei Pazzi) er et kapell i Firenze, og er ansett som et at mesterverkene fra renessansens arkitektur. Kapellet ligger i det «første klosteret» i Basilica di Santa Croce. Selv om det alt i 1429 var samlet sammen midler av Andrea Pazzi, leder for Pazzi-familien, begynte ikke byggingen av kapellet før omtrent 1441, og stod ferdig i 1460-årene.
Kapellet ble tegnet av Brunelleschi i 1430 og bygd ferdig i 1444 for den mektige familien Pazzi. Til tross for de antikke formelementene har kapellet lite til felles med et antikt tempel, og enda mindre med det gotiske formspråket. Brunelleschi føyde sammen søyler, pilastrer og buer og skapte derved et helhetlig uttrykk som ikke har sitt like i tidligere tiders byggverk. I fasaden er to sidefelter forent ved hjelp av en sentral bue; dette er en tilpasning av antikkens triumfbuemotiv. Den fullstendige likevekten i fordelingen mellom vertikale og horisontale deler er det første vitnesbyrdet på renessansens behov for en klar geometrisk avveining av formene.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pazzi Chapel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cappella dei Pazzi (Santa Croce) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Pazzi-kapellet hos GreatBuildings
Robin Clegg

Robin Clegg (født 11. august 1977 i Edmonton, Alberta) er en canadisk skiskytter som deltar på det canadiske landslaget, Team Canada.
Han bor i Canmore, og vant gull i det nordamerikanske mesterskapet i 2005. 
I 2002 deltok han i sitt første OL, i Salt Lake City, der han fikk 28.-plass på 20 km som beste resultat. I neste OL, i 2006 i Torino, fikk han 36.-plass på samme distanse. Under Vinter-OL 2010 i Vancouver deltok han i sitt tredje OL, og var med på det canadiske laget som fikk 10.-plass i stafetten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robin Clegg – Olympedia 
(en) Robin Clegg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robin Clegg – Canadian Olympic Committee 
(en) Robin Clegg – IBU 
(en) Robin Clegg – biathlon.com.ua 
(en) Robin Clegg – Cycling Archives 
(en) Robin Clegg – TheSports.org 
Profil på biathloncanada.ca (engelsk)
Romslotunnelen

Romslotunnelen er en veitunnel på Hardangervegen Europavei 16 i Bergen i Vestland fylke. Tunnelen er 600 meter og har to kjørebaner. Den åpnet i 1972.Tunnelen har sitt vestre utløp like ved en avkjøring til    Romslovegen.
Omkjøringsmulighet er via Romslovegen og Risnesvegen hvor man tar av 500 hundre meter før tunnelen fra vest, eller via  fra  7Fylkesvei 7 ned Trengereidsvingane fra østlig retning.
På store innfartsdager til Bergen fordeles trafikken via omkjøringsveiene for dem som kommer på Europavei 16 fra Voss og gjennom Risnestunnelen og Romslotunnelen for dem som kommer på 7Fylkesvei 7 fra Kvamskogen og Hardanger.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Clytra nigrocincta

Clytra nigrocincta er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).  Den er utbredt fra Tyrkia og til Iran.Clytra nigrocincta er omtrent (?) 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, den fremste er diffus og liten, mens den bakerste er ganske stor.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra nigrocincta tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytra nigrocincta i Encyclopedia of Life 
(en) Clytra nigrocincta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clytra nigrocincta hos Fauna Europaea 
Clytra nigrocincta www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 19. oktober 2008 hos Wayback Machine.
Clytra nigrocincta - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Risnestunnelen

Risnestunnelen er en veitunnel på Hardangervegen Europavei 16 i Bergen i Vestland fylke. Tunnelen er 1712 meter og har to kjørebaner. Den åpnet i 1978.Tunnelen har sitt vestre utløp like før Romslotunnelen.
Omkjøringsmulighet er via Romslovegen og Risnesvegen hvor man tar av 500 hundre meter før Romslotunnelen fra vest, eller via  fra  7Fylkesvei 7 ned Trengereidsvingane fra østlig retning.
På store innfartsdager til Bergen fordeles trafikken via omkjøringsveiene for dem som kommer på Europavei 16 fra Voss og gjennom Risnestunnelen og Romslotunnelen for dem som kommer på 7Fylkesvei 7 fra Kvamskogen og Hardanger.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Jernbane i Ukraina

Jernbanen i Ukraina drives av det nasjonale, statseide jernbaneselskapet Ukrzaliznytsia (ukrainsk: Укрзалізниця, «Ukrainske statsbaner»), som har sitt hovedkvarter i Kyiv. Selskapet styrer all jernbanedrift i landet unntatt private industribaner, lokale militære jernbaner og kommunale metrosystemer. Ukraina hadde per 2008 et jernbanenettverk på 21 655 km, hvorav 9 729 km var elektrifisert. All jernbane har bredspor (1 524 mm). Den samlede lengden gjør at Ukraina har verdens 13. største jernbanenettverk. Jernbaneselskapet er i dag landets største statseide selskap, med 375 900 sysselsatte.
Ukrzaliznytsia ble opprettet 24. september 1991, etter at landet ble selvstendig fra Sovjetunionen. Vedtaket ble utarbeidet av Ukrainas Verhovna Rada. Ifølge vedtaket skulle alle eiendeler (jernbaneinfrastruktur) innenfor Ukrainas grenser tilhøre landet. Følgelig er mesteparten av dagens jernbaneinfrastruktur i Ukraina arvet fra Sovjetunionen.
Jernbanenettverket er delt inn i seks geografiske regioner: Donetsk, Lviv, Odessa, nord, nordvest og Nær-Dnepr. I alle disse regionene opererer hver sin underavdeling:

Sørvestlige jernbane
Transdnepr jernbane
Donetsk jernbane
Lviv jernbane
Odessa jernbane
Sørlige jernbaneAlle elektrifiserte jernbanestrekninger holder 25 kV 50 Hz AC eller 3 kV DC. Hovedlinjene trafikkeres av fjerntog med plassreservasjon og forstadstog uten plassreservasjon, i tillegg til tung godstrafikk. Ukraina har også tre smalsporede baner med sporvidden 750 mm. Den ukrainske jernbanen betjener 1 684 mindre stasjoner og 126 større stasjoner.


== Drift ==


=== Innenlandstrafikk ===
Trafikken på nettet går hovedsakelig i nord-sør retning, og de viktigste traséene går fra Kharkiv til Krim, fra Russland via Kyiv og Zmerinka til Odessa og Tsjop, samt fra Jahodyn til Kyiv. Det pågår arbeid for å styrke trafikken i øst-vest retning og modernisere skinnene og rullende materiell.


=== Internasjonal trafikk ===
På grensestasjonen i Tsjop (til Ungarn og Slovakia) og Jahodyn (til Polen) finnes det boggibytteanlegg hvor boggier (hjul) kan byttes slik togene kan kjøre på en annen sporvidde. Grensestasjonen i byen Przemyśl i Polen er forbindet til Ukrainas store nettverk av bredspor. Mellom Berlin og hovedstaden Kyiv går det et daglig tog med sittevogner i hver retning. Dette toget kjører til følgende stasjoner: Kharkiv, Odessa, Donetsk, Simferopol og Lviv. Fra Wien finnes det også en forbindelse til Kiyiv.


== Jernbaneforbindelser til naboland ==
Ukraina har jernbaneforbindelser til følgende land:

Samme sporvidde – 1 524 mm
 Belarus
 Russland - har sporvidde på 1 520 mm, men forskjellen er så liten at samme rullende materiell kan benyttes
 Moldova
Sporbrudd – 1 524 mm / 1 435 mm
 Romania
 Ungarn
 Slovakia
 Polen - finnes også en normalsporet godsbane som krysser grensen (120 km)


== Se også ==
Transport i Ukraina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rail transport in Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(uk) (ru) Ukrzaliznytsias offisielle nettside
(en) Nyttig toginformasjon
(en) Reise med tog i Ukraina