jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mirrorball: Live & More

Mirror Ball: Live & More er et dobbelt konsertalbum av det britiske hardrock-bandet Def Leppard, utgitt 7. juni 2011. Albumet består av konsertinnspillinger fra 2008 til 2011 samt tre nye studioinnspillinger og en DVD med konsertopptak og en kort dokumentar.
De nye studioinnspillingene er «Undefeated», skrevet av Joe Elliott, «It's All About Believin'», skrevet av Phil Collen og «Kings of the World» skrevet av Rick Savage. Albumet solgte omtrent 20 000 kopier i USA den første uken og kom på 16.-plass på Billboard 200.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Rock! Rock! (Till You Drop)» (Steve Clark, Rick Savage, Robert John «Mutt» Lange, Joe Elliott) – 3:55
«Rocket» (Elliott, Phil Collen, Clark, Savage, Lange) – 4:29
«Animal» (Elliott, Collen, Clark, Savage, Lange) – 4:02
«C'mon C'mon» (Savage) – 4:00
«Make Love Like a Man» (Elliott, Collen, Clark, Lange) – 5:56
«Too Late for Love» (Elliott, Pete Willis, Clark, Savage, Lange) – 5:17
«Foolin'» (Elliott, Clark, Lange) – 5:06
«Nine Lives» (Collen, Elliott, Tim McGraw) – 3:35
«Love Bites» (Elliott, Collen, Clark, Savage, Lange) – 7:28
«Rock On» (David Essex) – 5:10


=== CD 2 ===
«Two Steps Behind» (Elliott) – 4:29
«Bringin' On the Heartbreak» (Elliott, Willis, Clark) – 5:08
«Switch 625» (Clark) – 4:14
«Hysteria» (Elliott, Collen, Clark, Savage, Lange) – 6:20
«Armageddon It» (Elliott, Collen, Clark, Savage, Lange) – 5:19
«Photograph» (Elliott, Willis, Clark, Savage, Lange)
«Pour Some Sugar on Me» (Elliott, Collen, Clark, Savage, Lange) – 5:05
«Rock of Ages» (Elliott, Clark, Willis, Lange) – 6:11
«Let's Get Rocked» (Elliott, Collen, Savage, Lange) – 6:11
«Action» (Andy Scott, Brian Connolly, Steve Priest, Mick Tucker) – 4:01
«Bad Actress» (Elliott) – 3:31
«Undefeated» (Elliott) – 4:40 (Studio)
«Kings of the World» (Savage) – 6:12 (Studio)
«It's All About Believin'» (Collen, Vanston) – 4:22 (Studio)


=== DVD ===
Bak scenen under Sparkle Lounge-turneen i 2008-2009, inkludert konsertopptak av

«Rock! Rock! (Till You Drop)»
«Armageddon It»
«Pour Some Sugar on Me»
«Hysteria»Musikkvideoer

«Nine Lives»
«C'mon C'mon»


== Personell ==
Joe Elliott, vokal
Rick Savage, bass, bakgrunnsvokal, gitar
Rick Allen, trommer, bakgrunnsvokal
Phil Collen, gitarer, bakgrunnsvokal
Vivian Campbell, gitarer, bakgrunnsvokalAndre medvirkende

Dick Decent, piano, bakgrunnsvokal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mirrorball: Live & More på MusicBrainz 
(en) Mirrorball: Live & More på Spotify 
(en) Mirrorball: Live & More på AllMusic
Older Than My Old Man Now

Older Than My Old Man Now er det 22. studioalbumet fra Loudon Wainwright III, utgitt 17. april 2012. 
Albumet består av sanger der Wainwright funderer rundt temaene barndom, familie, aldring og døden. Alle barna til Loudon Wainwright III medvirker på albumet. 


== Sporliste ==
«The Here & the Now»
«In C»
«Older Than My Old Man Now»
«Double Lifetime» (med Ramblin' Jack Elliott)
«Date Line»
«All in a Family»
«My Meds»
«Interlude»
«Over the Hill»
«Ghost Blues»
«I Remember Sex» (med Dame Edna Everage)
«Somebody Else»
«The Days That We Die» (med Rufus Wainwright)
«10»
«Something's Out to Get Me»


== Personell ==
Loudon Wainwright III, vokal, gitar, piano
Ramblin' Jack Elliott, vokal, gitar
Dame Edna Everage, vokal
Chris Smither, gitar, vokal
Lucy Wainwright Roche, vokal, bakgrunnsvokal
Suzzy Roche, vokal, bakgrunnsvokal
Chaim Tannenbaum, vokal, bakgrunnsvokal
Martha Wainwright, vokal, bakgrunnsvokal
Rufus Wainwright, vokal, bakgrunnsvokal
Lexie Kelly Wainwright, bakgrunnsvokal
Ritamarie Kelly, bakgrunnsvokal
Tim Luntzel, bass
Ben Perowsky, trommer
Rob Moose, fiolin
John Scofield, gitar
Paul Asaro, piano
Marcus Rojas, tuba
Matt Munisteri, banjo, gitar
Rob Morsberger, trekkspill
Mike Karz, bouzouki
Gabriel Kahane, piano, spinett
Will Holshouser, trekkspill
Erik Friedlander, cello
Steve Elson, tenorsaksofon, barytonsaksofon


== Eksterne lenker ==
(en) Older Than My Old Man Now på Discogs 
(en) Older Than My Old Man Now på MusicBrainz
Otte Ottesen

Otte Ottesen (født 1802, død 1875) var husmann på gården Jensenæset, i Sagvåg på Stord. Han etablerte Ottesens Skipsbyggeri i 1825, en familiebedrift som kom til å være i kontinuerlig drift frem til vår tid.
Otte Ottesen var gift med Kari Knudtsdatter, og de hadde to barn sammen; Nils Ottesen og Gunilde Ottesdatter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Otte Ottesen i Folketellingen 1865
Eivind Juul Pedersen

Eivind Juul Pedersen (født 14. april 1982) er en tidligere landslagsløper (rekrutteringslandslag) i langrenn. Han gikk inn til VM-bronse under junior-VM i Schonach (Tyskland) på 30 kilometer klassisk fellesstart i 2002. Som førsteårssenior i 2003, debuterte han i verdenscupen på femmila i Holmenkollen med en 23.-plass, som er hans beste verdenscupplassering. Som førsteårssenior vant han et Norgescuprenn (10 km klassisk) og ble vinner av norgescupen totalt i samme sesong (2003/2004 sesongen). Hans beste NM-resultatet er en 8.-plass fra 5 mila (fristil) i Norgesmesterskapet på ski 2004 på Savalen. Han er også to ganger vinner av Hovedlandsrennet i 1997. Ved siden av langrenn var han i norgestoppen i terrengsykkel som junior, og han har blant annet junior-NM sølv og en EM-deltagelse for juniorer fra Rhenen i Nederland fra 2000. Han trappet ned som aktiv langrennsløper etter 2003/2004 sesongen på grunn av sykdom og begynte omsider med økonomistudier. Han gjorde et lite comeback fra 2006/2007 sesongen til 2008/2009 sesongen, samtidig som han fullførte sin masterutdanning på heltid. Hans beste resultat i denne perioden var en 20.plass i Norgesmesterskapet på ski på Vind i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eivind Juul Pedersen – FIS (langrenn)
Kunstig skalleforming

Kunstig skalleforming, også omtalt som skalledeformasjon, kraniedeformering og liknende, er en varig og villet deformering av hodeskaller hos levende mennesker. Slik kroppsmodifikasjon har forekommet i ulike kulturer, blant annet i sentrale deler av Afrika, i Nord- og Sør-Amerika, Europa, Midtøsten og India. 
Ved hjelp av fastbundne klemmebord, reiving med stramme hodebandasjer og andre metoder har en forlenget og forflatet de plastiske kraniene hos spedbarn, eller formet dem i kjeglefasong. Asymmetriske deformasjoner kan også ha oppstått naturlig hos omreisende nomadefolk som har båret nyfødte fastbundet med hodet stramt festet over lang tid.


== Bakgrunn og utbredelse ==
Skalleplatene hos nyfødte har stort mellomrom med mykt bindevev, såkalte fontaneller, for at det store hodet skal kunne lirke seg gjennom morens bekken under fødselen. Denne formbarheten holder seg de første levemånedene, og skalleforming har derfor vanligvis blitt utført på barn fra de er omkring én måned gamle og et halvt år framover. Det skal ikke være meldt om tydelige tegn på at inngrepene har svekket den mentale kapasiteten, og det er uvisst om kraniedeformitetene har påvirket hjernefunksjonene hos friske personer.Det eldste kjente eksempelet på kunstig skalleforming er fra en neandertaler fra omkring 43 000 fvt. som er funnet i Shanidar-hula i Irak. Den første skriftlige omtalen finnes hos grekeren Hippokrates som omkring 400 fvt. beskriver macrocephali, «lang- eller storskaller» oppkalt etter praksisen med skalleforming.
Kranieforming har ellers forekommet blant annet hos kongelige og prester i det gamle Egypt, hos indianere i nazca-, inka- og maya-kulturene, hos stammefolk i Kongo og Sentral-Afrika, i sørøstre deler av Europa i folkevandringstiden og blant enkelte landsbyboere i Frankrike på 1800-tallet.Hodeforming har vært en markering av sosial status og gruppetilhørighet og et skjønnhetsideal; i kulturer der en har båret vannkrukker på hodet, kan svulmende bakhoder og spisse, kjegleformede isser ha vist at personene kun hadde hodet til pynt.Forbigående misforming av kranier kan også forekomme i forbindelse med selve fødselen, for eksempel etter bruk av fødselstang. Vedvarende kraniedeformiteter kan oppstå som følge av hydrokefali («vannhode»), mikrokefali (microcephali), oksykefali («tårnkranium») og annet.

		
		


== Se også ==
Fotbinding, fotsnøring
Kroppsmodifikasjon
Flathead (Bitterroot Salish, «flatpanner»), indianerstamme i dagens Montana i USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Artificial cranial deformation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om deformert skalle funnet i Mexico
Et bittersøtt liv

A Bittersweet Life (Et bittersøtt liv) er den engelske tittelen på filmen Dalkomhan insaeng fra 2005, regissert og skrevet av den sørkoreanske regissøren Lee Byung-hun. Filmen hadde premiere ved Filmfestivalen i Cannes 2005. 


== Handling ==
Kim Sun-woo er en høytstående håndlanger for den kriminelle Kang (spilt av Kim Yeong-cheol) og de deler bekymringer over problemer med Baek Dae-sik (spilt av Hwang Jung-min) en sønn fra en rivaliserende kriminell familie. Kang, som forbereder seg på å reise på forretninger, gir Sun-woo i oppdrag å følge etter sin unge elskerinne Hee-soo som Kang frykter har en affære med en annen mann.
Sun-woo utfører sin plikt, men han blir samtidig betatt av den unge kvinnens skjønnhet samtidig som glimt fra hans ensomme, tomme personlige liv kommer mer frem. Når han oppdager Hee-soo og kjæresten hennes hjemme hos henne, banker han opp mannen og planlegger å informere Kang. Imidlertid ombestemmer han seg, og skåner de to under forutsetning av at de ikke lenger ser hverandre igjen - noe som gjør at Sun-woo får problemer med Hee-soo. Senere blir Sun-woo kidnappet av Baeks håndlangere. De forbereder seg på å drepe ham, men Kang redder ham i tide. 
Kang, som har fått vite om forsøket hans på å dekke over Hee-soos affære, stiller spørsmål ved hans motiver - men han nekter å svare. Kang beordrer mennene sine til å torturere Sun-woo, men ombestemmer seg og gir ham en mulighet til å fikse problemet. Så han lar Sun-woo gå. Sun-woo gir Hee-soo en avskjedsgave, og forsøker deretter å skaffe seg en pistol. Men avtalen går dårlig, og han ender opp med å drepe våpen-selgerne. Dette pådrar seg en vendetta mot broren til en av forhandlerne, som går på nattklubben han arbeider ved. Sun-woo lokker Baek til en skøytebane, og dreper ham - men blir skadet i prosessen.


== Skuespillere ==
Lee Byung-hun som Kim Sun-woo
Kim Yeong-cheol som Mr. Kang
Shin Min-ah som Moon Hee-soo
Hwang Jung-min som Baek Dae-sik.
Kim Roi-ha som Mun Suk.
Jin Goo som Min-gi.
Lee Ki-young som Oh Mu-sung.
Oh Dal-su som Myung-goo.
Kim Hae-gon som Tae-woong.
Eric Mun som Tae-goo
Jeon Gook-hwan som Baek
Kim Han som Se-yoon
Kim Sung-oh som Oh Mu-sungs håndlanger.
Jung Yu-mi som Mi-ae


== Eksterne lenker ==
(en) Et bittersøtt liv på Internet Movie Database 
(no) Et bittersøtt liv hos Filmfront 
(sv) Et bittersøtt liv i Svensk Filmdatabas 
(da) Et bittersøtt liv i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Et bittersøtt liv på Allociné 
(nl) Et bittersøtt liv på MovieMeter 
(en) Et bittersøtt liv på AllMovie 
(en) Et bittersøtt liv på Turner Classic Movies 
(en) Et bittersøtt liv på Rotten Tomatoes
Gulehavet (film)

Hwang hae (norsk: Gulehavet, hangul =황해) er en koreansk filmthriller fra 2010, regissert av Na Hong-jin.
Filmen ble vist ved Un Certain Regard-konkurransen ved Filmfestivalen i Cannes 2011.


== Handling ==
I den nord-østlige kinesiske byen Yanji i Yanbian sliter Gu-nam (spilt av Ha Jung-woo) en etnisk koreaner, som drosje-sjåfør. Når han ikke arbeider, blir han ofte funnet i spillehaller. Gu-nam er nå i alvorlig gjeld. Hans kone reise for å arbeide i Sør-Korea, og lovet å sende penger tilbake. Men han har fremdeles ikke hørt noe fra henne, og blir plaget av mareritt om at hun har hatt en utenomekteskapelig affære. For å gjøre vondt verre, blir Gu-nam sparket fra jobben. En lokal gangster, Myun Jung-hak (Kim Yoon-seok), tilbyr ham en avtale: Hvis Gu-nam reiser til Sør-Korea for å drepe en professor ved navn Kim Seung-hyun, kommer han til å motta en stor sum penger.
Gu-nam aksepterer, og reiser til Sør-Korea med tog og deretter med en vaklevoren fiskebåt. Når Gu-nam ankommer Sør-Korea, leter han etter målet sitt i flere dager - samtidig som han leter etter sin egen kone. Kvelden før båten hans skal returnere til Kina, er Gu-nam vitne til at Kim Seung-hyun blir overfalt og drept. Seung-hyuns kone blir deretter tvunget til å flykte fra politiet. Når han ankommer det antatte stedet for båten tilbake til Kina, er det ingen der som skal plukke opp Gu-nam. Han forstår at han har blitt narret, og at det er større krefter i sving enn han først trodde.


== Skuespillere ==
Ha Jung-woo som Gu-nam.
Kim Yoon-seok som Myun Jung-hak.
Jo Sung-ha som Tae-won.
Lee Chul-min som Choi Sung-nam.
Kwak Do-won som Professor Kim Seung-hyun.
Lim Ye-won som Professor Kims kone.
Tak Sung-eun som Gu-nams kone.
Kim Ki-hwan som Professor Kims sjåfør.
Ki Se-hyung som Tae-wons assistent.
Lee El som Joo-young, Tae-wons elskerinne.
Oh Yoon-hong som Tae-wons kone.
Jung Man-sik som detektiv.
Jung Min-sung som detektiv.
Kim Dong-hyun som detektiv.
Park Byung-eun som bank-ansatt.
Jang So-yeon som ansatt ved Do-man Hotell.
Yang Ki-won som detektiv.
Sung Byoung-sook som Gu-nams mor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulehavet på Internet Movie Database 
(sv) Gulehavet i Svensk Filmdatabas 
(fr) Gulehavet på Allociné 
(nl) Gulehavet på MovieMeter 
(en) Gulehavet på AllMovie 
(en) Gulehavet på Turner Classic Movies 
(en) Gulehavet på Rotten Tomatoes 
(en) Gulehavet på Metacritic
9 рота

9 Рота er en russisk krigsfilm fra 2005 regissert av Fyodor Bondarchuk. Den er en samproduksjon av interessenter fra Russland, Finland og Ukraina. Filmen er til en viss grad basert på Slaget om 3234-høyden i 1988 under den afghansk-sovjetiske krig. 
Filmen har forskjellige engelske titler, The ninth company og The Ninth Legion.


== Handling ==
I Krasnojarsk forbereder en gruppe unge sovjetiske rekrutter i det sovjetiske militæret seg til militærtjeneste. De har forskjellige talenter og personligheter, noe som i begynnelsen gjør det vanskelig for dem å danne nære bånd. I løpet av den grunnleggende treningen i Usbekistan møter de en annen rekrutt, Pinochet, en tsjetsjensk rekrutt fra Groznyj. Deres instruktør, Praporschik Dygalo, er en erfaren, traumatisert krigsveteran og en brutal trener som behandler rekruttene ekstremt hardt. De får også opplæring i hvordan de burde kommunisere med lokalbefolkningen i Afghanistan, og det blir understreket de enorme kultur-forskjellene mellom sovjetisk og afghansk kultur. 
Rekruttene tror at Dygalo har fått et mental sammenbrudd. Men de får senere vite at han ønsket å reise sammen med dem til Afghanistan, men forespørselen hans ble avvist. Rekruttene reiser deretter til Afghanistan med fly. Ved ankomst ved flyplassen i Bagram blir de møtt av andre soldater som allerede har gjennomført deres militærtjeneste, og snart skal reise hjem til Sovjet. En av de nyankomne, Lyutyi, får en talisman som en av de erfare soldatene påstår har holdt ham trygg gjennom hele konflikten. Men på vei hjem blir de eldre soldatene sitt fly truffet av fiendtlige skudd fra de nærliggende fjellene, og flyet krasjer. 
Troppen havner snart ved fronten som en del av Operasjon Magistral, og får ordre om å holde en navnløs bakke for enhver pris. De klarer å befeste det bratte området, og gjør den til en base. Den kvelden blir de imidlertid angrepet av en gruppe afghanske Mujahedin. Flere dager senere ankommer en ny konvoi til basen, men blir tatt i bakhold av mujahedin. Flere kjøretøy er blir ødelagt, og mange sovjetske soldater drept. Kaptein Bystrov blir også drept i løpet av denne konflikten. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 9 рота på Internet Movie Database 
(sv) 9 рота i Svensk Filmdatabas 
(da) 9 рота i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) 9 рота på Allociné 
(nl) 9 рота på MovieMeter 
(en) 9 рота på AllMovie 
(en) 9 рота på Turner Classic Movies 
(en) 9 рота på Rotten Tomatoes
Slaget om 3234-høyden

Slaget om 3234-høyden var et slag der sovjetiske fallskjermsoldater holdt stand mot mujahedin som forsøkte å innta 3234-høyden i 1988 under den afghansk-sovjetiske krig. To av de sovjetiske soldatene som ble drept fikk i ettertid, ordenen Helt av Sovjetunionen med gullstjerne: Vjatsjeslav Aleksandrov og Andrej Melnikov. Alle fallskjermsoldatene som deltok i slaget ble tildelt Det røde Banner-ordenen og Den røde stjerne-ordenen.Av de 39 sovjetiske soldatene på 3234-høyden, så ble 6 drept og 28 skadd. Sovjeterne estimerte angivelig 200 til 250 dødsfall blant mujahedin.Sovjetiske styrker begynte Operasjon Magistral den 19. november 1987 for å sikre en vei mellom Paktia-provinsen og Khost-provinsen - mellom byene Gardiz og Khost. Langs veien ligger en høyde på 3234 meter i Paktia-provinsen, som har fått navnet 3234-høyden. 7. januar 1988 landet 39 sovjetiske soldater på høyden. Slaget opphørte 8. januar før daggry.
Spillefilmen 9 рота er til en viss grad basert på slaget. 


== Referanser ==
Bjørn Audun Risøy

Bjørn Audun Risøy (født 26. mars 1975) er en norsk tidligere fotballspiller, opprinnelig fra Lurøy. Han spilte som aktiv hovedsakelig som forsvarsspiller.
Risøy spilte tilsammen 18 sesonger i 1. og 2. divisjon, for klubber som Stålkameratene, Lørenskog, Kjelsås, Bærum SK og Mo IL. På slutten av sin aktive spillerkarriere hadde han også ulike administrative stillinger i Mo IL. Sesongen 2012 spilte han for Lurøy FK i sjettedivisjon.Etter tsunamien som rammet Det indiske hav i 2004 var Risøy en kort periode savnet, men han kom fra det hele uten større skader..
Risøy har siden 2005 vært ansatt ved Kunnskapsparken Helgeland, siden 2011 som daglig leder.. Han er utdannet Cand.scient. med hovedfag i idrettsbiologi ved Norges idrettshøgskole.


== Referanser ==
Kjell Nyhus

Kjell Nyhus (født 14. august 1945) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet, som var ordfører i Vågå fra 1988 til 1991. Han var medlem av Vågå kommunestyre fra 1980 til 1991. Fra 2011 er han igjen medlem av kommunestyret og er gruppeleder for Arbeiderpartiet.
Han har bakgrunn som lærer, rådmann og til slutt sektorsjef for oppvekst og kultur i Vågå kommune, frem til han pensjonerte seg 1. januar 2011. Han ble i 2011 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Referanser ==
Solasplitten

Solasplitten er et vegprosjekt i Sola og Stavanger kommune som ble åpnet for trafikk 18. desember 2012.
Motortrafikkveien går øst-vest mellom Europavei 39 Motorveien og Stavanger lufthavn, Sola. Vegen er en forlengelse av Riksvei 509 som før sluttet ved flyplassen. Vegen tar over riksveistatusen fra Nesbuveien som tidligere var hovedruten mellom Stavanger og flyplassen. Nesbuveien er nå en del av 510Fylkesvei 510.


== Se også ==
Åsnuttunnelen


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets prosjektside
Tour Down Under 2013

Tour Down Under 2013 er den 15. utgaven av sykkelrittet Tour Down Under. Det ble arrangert fra 22. januar til 27. januar 2013 i og rundt Adelaide. 
Rittet ble vunnet av nederlenderen Tom-Jelte Slagter foran Javier Moreno og Geraint Thomas. Slagter vant i tillegg en etappe. I de andre konkurransene vant Slagter ungdomstrøya, mens Javier Moreno vant klatretrøya og Geraint Thomas vant poengtrøya. RadioShack-Leopard vant lagkonkurransen.


== Lag og deltagere ==
I tillegg til de 18 World Tour-lagene fikk det australske sammensatte laget UniSA-Australia delta.

Norske deltagereEdvald Boasson Hagen er meldt til å delta i rittet for Team Sky


== Etapper ==
Alle etapper er beregnet som flate, unntatt 4. etappe.


=== Tirsdag 22. januar – 1. etappe ===
Prospect – Lobethal, 149 km


=== Onsdag 23. januar – 2. etappe ===

Mount Barker – Rostrevor, 116,5 km


=== Torsdag 24. januar – 3. etappe ===
Unley – Stirling , 139 km


=== Fredag 25. januar – 4. etappe ===
Modbury – Tanunda, 126,5 km


=== Lørdag 25. januar – 5. etappe ===
McLaren Vale – Old Willunga Hill, 151,5 km


=== Søndag 24. januar – 6. etappe ===
Adelaide - Adelaide, 90 km


== Resultater ==


=== Etappe for etappe ===


=== Sammenlagt ===


=== Spurtpris (poeng) ===


=== Klatrepris ===


=== Ungdomstrøya ===


=== Lag ===


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 2013 Tour Down Under – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tour Down Under 2013 - ProCyclingStats 
Startliste
Pablo Hernández

Pablo Hernández Domínguez (født 11. april 1985) er en spansk fotballspiller som spiller for CD Castellón.


== Klubbkarierre ==
Hernández er et produkt av Valencias ungdommssystem. Han gjorde sin debutkamp for Valencia i 2005/2006-sesongen, mot Osasuna, en kamp Valencia tapte 1–2 borte. Neste sesong ble han lånt ut til Cádiz CF.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pablo Hernández – FIFA 
(en) Pablo Hernández – Transfermarkt 
(en) Pablo Hernández – national-football-teams.com 
(en) Pablo Hernández – WorldFootball.net 
(en) Pablo Hernández – Soccerbase.com 
(en) Pablo Hernández – FootballDatabase.eu 
(en) Pablo Hernández – Soccerway 
(en) Pablo Hernández – EU-Football.info 
(en) Pablo Hernández – FBref 
(es) Pablo Hernández – as.com
Max Heinzer

Max Heinzer (født 7. august 1987) er en sveitsisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Sveits under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde .
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i åttendedelsfinalen i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Max Heinzer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Max Heinzer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Max Heinzer – Olympedia 
(en) Max Heinzer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Max Heinzer – FIE
Nikolai Novosjolov

Nikolai Novosjolov (født 9. juni 1980) er en estisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Estland under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikolai Novosjolov – Olympics.com 
(en) Nikolai Novosjolov – Olympic.org 
(en) Nikolai Novosjolov – Olympedia 
(en) Nikolai Novosjolov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nikolai Novosjolov – FIE
Ruslan Kudajev

Ruslan Kudajev (usbekisk: Руслан Кудаев; født 8. mai 1980) er en usbekisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ruslan Kudajev – Olympedia 
(en) Ruslan Kudajev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ruslan Kudajev – FIE
Alexandre Bouzaid

Alexandre Bouzaid (født 29. juni 1981) er en senegalesisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Senegal under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandre Bouzaid – Olympics.com 
(en) Alexandre Bouzaid – Olympic.org 
(en) Alexandre Bouzaid – Olympedia 
(en) Alexandre Bouzaid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alexandre Bouzaid – FIE
Elmir Alimzjanov

Elmir Eldarovitsj Alimzjanov (kasakhstansk: Эльмир Эльдарович Алимжанов; født 5. oktober 1986) er en kasakhstansk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elmir Alimzhanov – Olympedia 
(en) Elmir Alimzhanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elmir Alimzhanov – FIE
Géza Imre

Géza Imre (født 23. desember 1974) er en ungarsk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde . Han har i tillegg sølv fra Sommer-OL 2004 og en bronsemedalje fra Sommer-OL 1996.
Han tok sølv under Sommer-OL 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Géza Imre – Olympics.com 
(en) Géza Imre – Olympic.org 
(en) Géza Imre – Olympedia 
(en) Géza Imre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Géza Imre – databaseOlympics.com (arkivert) 
(hu) Géza Imre – Ungarns olympiske komité 
(en) Géza Imre – FIE
Fabian Kauter

Fabian Kauter (født 22. september 1985) er en sveitsisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Sveits under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fabian Kauter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fabian Kauter – Olympedia 
(en) Fabian Kauter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fabian Kauter – FIE