jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thorvald Gundestrup

Thorvald Gundestrup (født 16. mars 1869 i Odense, død 9. mai 1931 i København) var en dansk arkitekt som tegnet mange villaer og boligeiendommer i nybarokk stil i tiden rundt første verdenskrig. Han har satt sitt preg på Islands Brygge, hvor fire boligkarréer er oppført etter hans tegninger.
Thorvald Gundestrup ble født 1869 i Odense, og var sønn av bokhandler Thorvald Gundestrup og Jenny Adolphine Christiane Eilskov. Han var i tømrerlære i Odense, ble lærling (svenn) og kom på Odense Tekniske Skole, hvor han gikk ut 1888. Han studerte videre på Kunstakademiets Arkitektskole fra 1889, hvor han ble uteksaminert 1900. Han var ansatt hos J.D. Herholdt, Vilhelm Dahlerup, H.C. Glahn i Nykøbing Falster, og var byggeleder for Johan Schrøder på Sukkerfabrikken i Kongens Lyngby. Han hadde egen tegnestue fra 1898. Gundestrup var også løytnant i artilleriet i 1892.
Gundestrup stilte ut tegninger på Charlottenborg Forårsudstilling 1903 og 1924. Han var medlem av styret i Det kongelige københavnske Skydeselskab og danske Broderskab.
Gundestrup ble gift første gang 13. juli 1895 på Juellinge med Gerda Haslund (født 12. oktober 1867 på Fjeldgaard, død 15. januar 1901 i København), datter av proprietær Harald Edouard Haslund og Ane Marie Amalie Christine Christensen. Hans andre ekteskap ble inngått 14. februar 1902 med Anna Elisabeth Selchau-Hansen (født 10. desember 1874 på Saltø, død 18. november 1959), datter af forpakter Lauritz S.-H. og Charlotte Engholm. Gundestrup er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.


== Utvalgte verk ==
Villa, nå P. Carl Petersens Kollegium, Skovshoved (1899 og 1906)
Møens Spare- og Laanekasse, Stege (1902–03)
Konsul Christian Effs villa, Søgade 10, Kolding (1906)
Karréerne Langebrohus og Islandsborg, Islands Brygge, Islands Brygge, København (1906-07, vinduer endret)
Karréen Ejgi/Hüffeldts Ejendom, Egilsgade/Islands Brygge/Isafjordsgade/Gunløgsgade, Islands Brygge, København (1907, vinduer endret)
Tre boligeiendommer, Strandvejen 59-63, Svanemøllen, København (1907)
Karrébebyggelsen Egilshus, Njalsgade/Islands Brygge/Egilsgade/Isafjordsgade, Islands Brygge, København (1909)
Ombygging av grosserer Julius Tafdrups villa, Vedbæk Strandvej 434, Vedbæk (1910)
Valnæsgård på Falster, hovedbygning (1910)
Boligkarré, Carl Plougsvej/Danas Plads 19-25, Frederiksberg (1914)
Villa, Kastelsvej 40, nu Storbritannias ambassade, København (1917)
Villa, Kastelsvej 38, ditto, København (1920)
A/s Genforsikringsselskabet Rossias bygning, Bornholmsgade 8/Hammerensgade 6, København (1920)
Det Danske Mælkekompagni, Nyelandsvej 25, Frederiksberg (1925, nå revet)
Bygninger for Hellebæk Klædefabrik, Hellebæk
Teilmanns Stiftelse, Vognmandsmarken, København (1931)
Beboelseshus på Strandvejen og en rekke villaer ved Dronninggård i Holte og langs kysten av Øresund
Søgaard, Søgårdsvej, Gentofte


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Thorvald Gundestrup på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Pachyoryctes

Pachyoryctes er en slekt av biller som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (hannene ca. 45-50 millimeter), blanke, brunsvarte biller. Som vanlig for hornbiller (Dynastinae) er det stor forskjell mellom kjønnene, hannen er større og har horn på hodet og pronotum som hunnen mangler. Hos denne slekten har hannen et langt, tynt, krumt horn på hodet. På pronotum har den to spisse knøler eller korte horn.


== Levevis ==
Larvene lever i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, i alle fall i Thailand.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Pachyoryctes Arrow, 1908
Pachyoryctes elongatus Arrow, 1941
Pachyoryctes solidus Arrow, 1908


== Eksterne lenker ==
(en) Pachyoryctes i Encyclopedia of Life 
(en) Pachyoryctes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pachyoryctes hos NCBI 
(en) Kategori:Pachyoryctes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pachyoryctes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Pachyoryctes solidus, hann
Berliner Philharmonie

Berliner Philharmonie på Kemperplatz i ortsteil Tiergarten i bydelen Mitte regnes ved siden av Konzerthaus på Gendarmenmarkt til de viktigste konsertsaler i Berlin og er fast spillested for Berliner Philharmoniker.
Byggingen av konserthuset ble påbegynt i 1960 og det ble innviet 15. oktober 1963. Arkitekt var Hans Scharoun. Bygningen hører sammen med kammermusikksalen, Musikinstrumentmuseet og flere andre bygninger til området kalt Kulturforum Berlin, ikke langt fra Potsdamer Platz.


== Referanser ==
Verdens dokumentarv

Verdens dokumentarv (eng. Memory of the World register) er UNESCOs register over unike dokumenter og samlinger i arkiv og bibliotek som er av stor verdi som dokumentarisk kulturarv, såkalte verdensminner.


== Historie ==
Under UNESCOs hovedkonferanse i 1991 uttrykte en rekke medlemsstater en uro over de nasjonalt verdifulle dokumentenes status. I 1992 startet derfor programmet Memory of the World (verdensminne). Formålet med programmet var å bevare og formidle verdifulle dokument i arkiv og bibliotek verden over. Dokumentene speiler et mangfold av språk, mennesker og kulturer og en del av minnene er svært skjøre og risikerer å bli ødelagt for ettertiden. Det finnes to lister, en liste over verdensminner og en liste over truede verdensminner. Programmets hovedmål er å legge til rette for bevaring av verdens dokumentarv, legge til rette for universell tilgang til dokumentarven, samt å fremme en verdensomspennende bevissthet om dokumentarvens eksistens og betydning.


== Norges dokumentarv ==

Den norske UNESCO-kommisjonen har oppnevnt en norske komité for verdens dokumentarv. I februar 2012 ble det etablert et nasjonalt register for Norges dokumentarv. Norsk kulturråd er sekretariat for arbeidet. Følgende verdensminner i Norge er listeført i dag:

Lepraarkivene i Bergen ved Bergen byarkiv, Medisinsk fødselsregister (UiB), Statsarkivet i Bergen og Lepramuseet St. Jørgens Hospital (2001)
Originalmanuskriptene til «Et dukkehjem» av Henrik Ibsen ved Nasjonalbiblioteket i Oslo (2001)
Roald Amundsens filmmateriell fra ekspedisjonen til Sydpolen ved Norsk filminstitutt, nå Nasjonalbiblioteket (2005)
Thor Heyerdahls arkiv  med manuskripter, publikasjoner, korrespondanse, fotografier, film og bibliotek ved Kon-Tiki Museet i Oslo (2011)
Sophus Tromholts samlinger, fotografier av den samiske befolkning i Kautokeino 1882–1883, Universitetet i Bergen (2013).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Memory of the World Register – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Håkon Skulstad

Håkon Skulstad (født 18. mars 1963 i Samnanger) er en norsk jurist. Han ble i statsråd 17. februar 2017 utnevnt til assisterende politidirektør. Skulstad har tidligere vært til rektor for Politihøgskolen, politimester i Øst-Finnmark politidistrikt (2006–2010), avdelingsdirektør i Justisdepartementets politiavdeling, politimester i Politidirektoratet, konstituert førstestatsadvokat i Økokrim og assisterende sjef i Kripos. Fra november 2018 til 1. april 2019 var han fungerende politidirektør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.politi.no/aktuelt/Nyhet_9379.xhtml
Pierre Daye

Pierre Daye (født i  24. juni 1892 i Schaerbeek i Belgia, død 24. februar 1960 i Buenos Aires i Argentina) var en belgisk kollaboratør med nazistene under den andre verdenskrig. Han bodde i eksil i president Juan Peron sitt Argentina etter den andre verdenskrig.
Daye samarbeidet med den tyske okkupasjonsmakten under verdenskrig og ble dømt til døden for krigsforbrytelser den 18. desember 1946 av krigsforbryterdomstolen i Brussel. Etter verdenskrigen flyktet Daye til Argentina med hjelp av Charles Lescat som også arbeidet til fordel for tyskerne. Den 17. juni 1947 anmodet belgiske myndigheter om Dayes utlevering fra Argentina, men det ble avslått. I Argentina gjenopptok Daye sitt forfatterskap og han arbeidet som redaktør og journalist. Han returnerte senere til Europa, hvor han skrev sine egne memoarer og publiserte sin egen selvbiografi.


== Referanser ==
Jens Petter Kjos

Jens Petter Kjos (født 6. september 1971) er en norsk tidligere styrkeløfter som representerte styrkeløftklubben SPUVI på Spikkestad. I 1998 vant han NM for klasse 82,5 kg. Han er bosatt i Asker og er samboer av friidrettsutøveren Elin Isane.


== Resultater og meritter ==


=== NM i styrkeløft ===


=== EM i styrkeløft ===


=== VM i styrkeløft ===


=== Junior-EM i styrkeløft ===


=== Junior-VM i styrkeløft ===


== Referanser ==
Ringøen

Ringøen AS var en familieeid produsent av kjøtt og pølser etablert i 1893 og lokalisert i Kristiansand. Etter at bedriften i flere år var drevet med underskudd, var konkurs et faktum for den 112 år gamle bedriften 20. desember 2005. Spis-kjeden kjøpte panterettighetene fra Nordea, overtok maskinparken og fortsatte driften.
Fabrikken i Kristiansand er i dag en del av Grilstad-konsernet, etter at Spis og Grilstad fusjonerte i desember 2006.
Operasjon Endre kurs 11

Operasjon Endre kurs 11, også kjent som «Litani-offensiven», var de siste slagene under Libanon-krigen 2006. En styrke på rundt 30.000 israelske tropper invaderte Sør-Libanon, og i løpet av offensiven nådde israelske styrker Litani-elva. Operasjonen var ment for å i størst mulig grad fjerne Hizbollah fra deler av Sør-Libanon for FNs våpenhvile trådte i kraft.


== Tidslinje ==
Operasjonen begynte den 11. august, da 30.000 israelske tropper invaderte Sør-Libanon. Den 12. august ble 20 israelske soldater drept og mer enn 100 skadet under kraftige trefninger med Hizbollah-militsen, ettersom Israel dramatisk ekspanderte sine bakkeoperasjoner i området. Hizbollah hevdet på sin side at de ødela 21 israelske stridsvogner under kampene, mens Israel kun har bekreftet at to stridsvogner ble ødelagt av panservernmissiler. Et israelsk helikopter ble skutt ned i Maryamein-dalen nær Yater-landsbyen, hvor hele mannskapet ble bekreftet drept etter en redningsaksjon. I tillegg ble tre andre helikoptre ødelagt i ulykker hvor Hizbollah ikke var involvert.
Mellom den 11. og den 12. august utkjempet Israel og Hizbollah slaget om Wadi Saluki. Det ble fra israelsk side benyttet Merkava-stridsvogner i de harde kampene som ble kjempet i oppoverbakke mot tungt befestede Hizbollah-stillinger på toppen av åsen. Til slutt lyktes det de israelske styrkene å ta kontroll over området, og Wadi Saluki ble okkupert.
Militære talsmenn hevdet at minst 50 Hizbollah-krigere ble drept under kampene, men Hizbollah har offisielt benektet disse tallene. En Hizbollah-soldat ble tilfangetatt etter at han ble skadet under kampene, og ble senere sendt til et sykehus i Israel.
Ettersom bakkeoffensiven ble utvidet, opererte fire israelske divisjoner inne i Sør-Libanon med tyngde på de områdene hvor Hizbollah hadde avfyrt flest kortrekkende raketter inn i Israel.
Kampene fortsatte neste dag, da ni israelske soldater ble drept og 45 skadet. Den siste dagen skjøt Hizbollah 250 raketter inn i Nord-Israel, hvor én sivil ble drept.Tidlig på morgenen den 14. august trådte FNs våpenhvile i kraft, og Israel trakk seg ut gradvis over et par uker ettersom UNIFIL og den libanesiske hæren ble utplassert i området.


== Utfall ==
Operasjonen ble ett av krigens mest kontroversielle emner. Mens enkelte har hevdet at den var den største feiltakelsen under hele krigen, har andre hevdet at den fungerte som et vellykket instrument for å påvirke våpenhvilens betingelser. Slaget om Wadi Saluki førte til massiv kritikk mot statsminister Ehud Olmert, av den grunn at åsen ble erobret kun få timer før våpenhvilen trådte i kraft, og at det i dette henseende virket hensiktsløst å utkjempe et blodig slag. Olmert hevdet fra sin side at operasjonen nådde de politiske målene som var fastsatt, og at krigen til sist var vellykket. En amerikansk talsmann uttalte den 31. august at offensiven hadde en avgjørende effekt på utformingen av FNs sikkerhetsråds resolusjon 1701 i Israels favør.


== Referanser ==
Mussa Kussa

Mussa Kussa (arabisk: موسى كوسا; født 1949) er en libysk politiker og diplomat. Han var Libyas utneriksminster fra 2009 til 2011.
Mussa Kussa studerte på 1970-tallet til mastergrad i sosiologi på Michigan State University i USA. Han ble tilbudt å fortsette på et doktorstudium, men valgte i stedet å tiltre en stilling aom Muammar al-Gaddafis betrodde medarbider. Fra 1979 var han Libyas de facto ambassadør til Storbritannia. Han ble utvist derfra i 1980 fordi han åpenlyst fortalte at Libya ville likvidere to regimekritikere som befant seg i landet. Fra 1984 til 1992 var han leder for «Al-Mathaba Aalamiya» (trygt hus), en anti-imperialistisk institusjon med medlemmer som Nelson Mandela, Fidel Castro, Luis Inácio Lula da Silva, Yoweri Museveni, og Robert Mugabe. I perioden spilt Al-Mathaba en viktig rolle for African National Congress' kamp mot apartheid i Sør-Afrika. I vest ble organisasjonen omtalt som et sted der revolusjonære grupper fikk trening, finansiering og støtte.
Fra 1992 til 1994 var Kussa viseutenriksminister. I 1994 omorganiserte Gadafi etterretningstjenesten, og Kussa ble satt til å lede tjenesten. Kussa er også kreditert for bortvisningen av Abu Nidal fra Libya, med attest som en hensynsløs morder og terrorist som Gaddafi hadde latt bo i Libya i 1986, samme år som USA lanserte Operation El Dorado Canyon mot Libya for landets tilknytning til terrorisme. I 2001 hadde han en nøkkelrolle i forhandlingene om Libyas erstatning til ofrene for Lockerbie-saken.
4. mars 2009 ble han utnevnt til utenriksminister etter Abdel Rahman Shalgham. 
28. mars 2011 forlot han Libya med bil til Tunisia, og dro videre til Storbritannia med ankomst 30. mars 2011. Han erklærte at han ikke lenger ønsket å representere den libyske regjeringen. Da han fikk frihet til å reise, dro han videre til Qatar.


== Referanser ==
Tizimín

Tizimín er en by og en kommune øst i delstaten Yucatán i Mexico. Kommunen har rundt 47 000 innbyggere.
Tizimin er kjent for sin tradisjonelle messe til ære for de hellige tre vismennene. Denne feires i slutten av desember og tidlig januar, og har gitt byen kallenavnet "City of Kings".Ordet Tizimin betyr «tapir» på yukatansk maya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens offisielle hjemmeside
Museo Soumaya

Museo Soumaya er et privat kunstmuseum i Mexico by. Det eies av Carlos Slim og inneholder hans private samling, som består av over 66 000 verker. Museet har gratis inngang.
Museet åpnet dørene i 1994, og er oppkalt etter Slims avdøde kone Soumaya. Den befinner seg ved Plaza Carso i Polanco. Bygninga har en moderne bølgeform og er dekka av aluminium. Den er tegna av arkitekten Fernando Romero, Slims svigersønn.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Museo Soumaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gunhild Dahlberg

Gunhild Dahlberg (født 6. april 1975) er en norsk journalist, programleder og skuespiller.
Via studentradioen Radio Nova ble Dahlberg hentet som syngende reporter til Espen Thoresens XL. Fra 2018 er hun programleder i TV-serien Jakten på kjærligheten.


== Filmografi ==
ProgramlederGo' elg (1999–2000)
Et dukkehjem (2004)
Norge Rundt (2005)
Gunhild hjelper deg (2014)
Sommertid (2014)
Underholdningsåret 2014 på TV 2
Fjellflørt (2015)
Nabolaget på TV 2 (2015)
Bolig til salgs (2016)
Jakten på kjærligheten (2018-)TV-serierXLTV (1998–99)
9 av 10 nordmenn (2006)
Celebert selskap (2010)
Åpen post  (2002)
Der ingen skulle tru at nokon kunne bu – båt (2007)
Barnas superjul (2007)
Koselig med peis (2011)
4-stjerners middag (2011)
Tørnquist Show (2012-2013)
Senere med Tørnquist (2017)


== Bibliografi ==
Norge i dag, Kagge Forlag, 2008 ISBN 9788248907954
Sånn ca. alt om sex og kjærlighet, Aschehoug, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunhild Dahlberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gunhild Dahlberg på Internet Movie Database
Aeriton Aircraft

Aeriton Aircraft er et norsk selskap som i 2004/5 gikk ut i media og erklærte at de ville produsere et fly i Norge. Selskapet var frontet av Johannes Wårseth-Junge og Pål Arne Reinhardtsen. Wårseth-Junge begynte arbeidet med flyet i 2002 og 2 år senere kom Reinhardtsen med på laget. I 2005 inngikk de et samarbeid med Østfold innovasjon, men samme år ble bedriften flyttet til flymiljøet rundt Sola i Stavanger. Målet var at den norske flyfabrikken etter fem års drift skulle produsere 60 fly i året og at 250 arbeidsplasser skulle bli lokalisert til Sola.
Selskapet må imidlertid først igjennom en lang prosess med å få godkjent den nye konstruksjonen hos alle relevante myndigheter i Europa og USA,  en tidkrevende og kostbar prosess. Det kan bli nødvendig med investeringene opp i ca. 700 millioner kroner. Pengene skulle skaffes til veie gjennom tilsammen fem emisjoner.
I  2005 ble det meldt at selskapet hadde intensjonsavtale med Lufttransport AS i Tromsø, Skandinavias største operatør av luftambulansetjenester, om leveranse av det første flyet. Avtalen skulle undertegnes i mai samme år. I 2008 meldte Rogalands avis at Saab hadde inngått en avtale med Aeriton Aircraft, trolig om strukturtesting hos SAAB Aerostructures. Aeriton har samarbeid med Devold AMT ( Hexagon Composites ASA ) om materialer. 
I 2005 var leveringsstart før 2010, men en avis artikkel i 2008 flyttet denne til 2013.


== Flyet ==
Turboprop-fly med to motorer fra Pratt & Whitney CA. Flyet blir bygget i karbonfiber, lettere og hardere enn aluminium, samtidig som det blir lettere, raskere og billigere å produsere sammenlignet med tilsvarende fly i aluminium. Maksvekt 5.760 kilo. Kort produksjonstid, støpes i to deler, og støpetiden blir et døgn.
Avionikksystemer leveres av Rockwell Collins i USA.
Bruksområde: mindre cargotransport, ambulansetjeneste og charter i utkantstrøk. Mulighet for ni passasjerer og en besetning på to. Mulighet for konvertering fra ambulansefly til passasjer- eller transportfly på 15 minutter. 
En fullskala modell av Aeriton Aircrafts MT13MPA ble presentert på utstillingen EBACE 2006 i Genève den 3. til 7. mai 2006.


== Eksterne lenker ==
"Vil produsere fly" i Sa.no
"Norsk flydrøm" i Teknisk Ukeblad
"Saabs mann i Stavanger" i rogalandsavis.no
Selskapets hjemmeside
Nederlandsk mesterskap på skøyter allround menn

Nederlandsk mesterskap på skøyter allround menn (ofte forkortet til NK allround menn) er et årlig sammenlagtmesterskap på skøyter i Nederland over distansene (500 m, 5 000 m, 1 500 m og 10 000 m). Mesterskapet ble første gang arrangert i 1901 (men da bare over distansene 500 m, 5 000 m og 1 500 m) i Leeuwarden og ble vunnet av Eeko Banning, foran Sytze Bouma. Sesongene 1903 til og med 1922 var distansene 500 m, 5 000 m, 1 500 m og 10 000 m, men da med finale-løp eller omløp på 500 m og veldig ofte det samme på 1 500 m. Fra sesongen 1929 var det bare de klassiske distansene som gås nå i stor firkamp.


== Medaljevinnere sammenlagt ==
Listen viser alle medaljevinnerne siden 1901, som er offisielt anerkjent av KNSB


== Medaljefordeling ==


== Kilder ==
(nl) Uitslagen NK Allround Heren fra Schaatsen.nl
(nl) Broer, Dirk med Martin van der Bij, Jeroen Heijmans, Michiel Jansen, Marnix Koolhaas, Robert Koorneef, Huub Snoep, Gerrit Stevens og Nol Terwindt. Nederlands Kampioenschappen Hardrijden Langebaan: Complete Uitslagen, 1887-2003. Hoogland: KNSB, 2003.


== Eksterne lenker ==
(nl) Podiumplaatsen NK Allround mannen på SchaatsStatistieken.nl
Torodd Kvaale

Torodd Kvaale (født 16. mars 1927 i Lom, død 28. februar 1995) var en norsk kulturjournalist, kjent fra 80-tallet som leder av NTBs kulturavdeling
Han var sønn av læreren og forfatteren Olav Kvaale.
I 1946 begynte han i Dølabladet for så å være i Norsk Tidend en tid, to år for
Utenriksdepartementet sin pressetjeneste, før han i 1956 fikk hyre av NTB som
språkekspert og viktig medlem av språkomiteen der. Kvaale gjorde seg sterkt gjeldende
i nasjonale media  fra 1985 til 1994,
som aktiv journalist i den kulturavdelingen  han hadde etablert i NTB. Hans siste artikkel var
om Fjernsynsteatret.
Som ung ledet han ungdomsgruppen av interessenter for Venner av Det Norske Teatret (1951).
Han var også ungdomsvenn av Tor Jonsson og vertskap for denne, da han i 1950 flyttet til Oslo det siste halvåret før han døde.


== Utgivelser ==
Torodd Kvaale (1960). Tor Jonssons diktning, studierettleiing. Oslo.  [15 sider]
Johannes Skar (1961).  Olav Bø, Arne Berg og Reidar Djupedal, red. Gamalt or Sætesdal, bind III. Lokalhistorisk forlag, Espa.  [Biletredaktør var Torodd Kvaale, tre bind, først utgitt Samlaget]
Torodd Kvaale (1979). Litt skulesoge frå Lom. Lom, forfatteren.  [124 sider]


== Referanser ==
Elongasjon

Elongasjon er i astronomien en planets tilsynelatende vinkelavstand fra solen, sett fra jorden.
Når en planet som går i bane innenfor jordens bane er på det synligste etter solnedgang er den nær sin største østlige elongasjon, og når den er på det synligste før soloppgang er den nær sin største vestlige elongasjon. Den største elongasjonen (vestlig eller østlig) er for Merkur mellom 18° og 28°, og for Venus mellom 45° og 47°. Denne verdien varierer hovedsakelig fordi planetenes baner er ellipser og ikke sirkler. Merkurs bane avviker vesentlig mer fra sirkelformen enn Venus' bane, og derfor er variasjonen i Merkurs største elongasjon også større.
Planetene som har en bane som ligger utenfor jordens bane, kan ha en elongasjon på opptil 180°, da de står i opposisjon.
Elongasjon kan også være den tilsynelatende vinkelavstanden mellom en planets måne og dens moderplanet, igjen sett fra jorden.
Mystique (tegneserie)

Mystique (Raven Darkhölme) er en fiktiv rollefigur som opptrer i tegneserier og filmer innenfor Marvel-universet fra Marvel Comics. David Cockrum og Chris Claremont utviklet figuren og hun dukket for første gang opp i tegneserien «Ms. Marvel» nummer 16 i 1978.
Mystique er en mutant som er født med overmenneskelige evner. Hun er en hamløper som, svært eksakt, kan etterligne utseendet og stemmen til andre personer.
Mystique er en antihelt som tidligere har vært medlem, og senere ble grunnlegger, av Brotherhood of Mutants. Mystique er moren til Grayson Creed og Nightcrawler, og adoptivmor til Rogue.
Rollefiguren har opptrådt i fem av X-Men-filmene. Rebecca Romijn spilte henne i de tre første filmene, mens Jennifer Lawrence spiller en yngre versjon av karakteren i X-Men: First Class, X-Men: Days of Future Past og den kommende filmen X-Men: Apocalypse.
I 2009 ble Mystique rangert som den 18. beste antihelten gjennom tidende av den amerikanske nettsiden IGN.


== Referanser ==
Sundgotmarka

Sundgotmarka er et byggefelt sør for Ulsteinvik i Ulstein kommune, på Dimnøya. Det ligger cirka 10 minutters reise med bil fra sentrum. Bussforbindelsen kjører rundt Dimnøya på 15 minutter.
Fotballaget Hasundgot IL holder til like ved. Lenger sør ligger Kjerringnesmyra byggefelt med Kjerringnesvatnet. Dette er et vann som er islagt vinterstid og benyttes til å gå på skøyter. En kjerring gikk seg gjennom isen, derav navnet Kjerringnesvatnet.


== Eksterne lenker ==
Sundgotmarka byggefelt, Ulstein Kommune nettsted
Kart på Finn.no
Sundgot

Sundgot er et tettsted 4-5 kilometer sør for Ulsteinvik i Ulstein kommune. I tettstedet er det 884 innbyggere (2022). I grunnkretsen Sundgot, som består av de indre delene av Dimnøya, bor det 999 innbyggere (2018). Butikken SPAR Straumane holder til rett over broen til Dimnøya. Like ved ligger Hasund skule, som er skole for grunnkretsene Dimna, Sundgot og Hasund. På Sundgot ligger også Sundgotmarka barnehage og Hasundgot Stadion, som er hjemmebane for Hasundgot IL.


== Referanser ==