jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Musikkåret 1592

Musikkåret 1592 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1592.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==
Claudio Monteverdi – Di Claudio Monteverde il terzo libro de madrigali a cinque voci (tredje bok om madrigaler a5), publisert i Venezia


== Klassisk musikk ==


== Fødsler ==
John Jenkins, engelsk komponist (død 1678)
Domenico Mazzocchi, italiensk komponist (død 1665)


== Dødsfall ==
29. februar - Alessandro Striggio den eldre, italiensk diplomat og komponist (født ca. 1536/1537)
Mai: Giovanni Domenico da Nola, komponist og poet fra Napoli (født 1510)
24. mai - Nikolaus Selnecker, tysk teolog og musiker (født 1532)
1. juli - Marc'Antonio Ingegneri, italiensk komponist (født ca. 1547)
Annibale Zoilo, sanger og komponist (født ca. 1537)
Carl Søyland

Carl Søyland (født 19. mai 1894 i Bergen, død 18. desember 1978 i Brooklyn) var en norsk-amerikansk forfatter, reporter og redaktør. Søyland emigrerte til USA 25 år gammel i 1919. Han var sjefredaktør for Nordisk Tidende fra 1940 frem til pensjonering i 1963. Grunnlagt i 1891, Nordisk Tidende (nå The Norwegian American Weekly) var en norskspråklig ukeavis, utgitt av The Norwegian News Company i  Brooklyn, New York.
Søyland fikk utmerkelser i 1946 for sine ukentlige radiosendinger fra New York til Norge under andre verdenskrig og i 1950 fikk han Den Kongelige Norske St. Olavs Orden fra kong Haakon VII for fremme av kultur i Norge gjennom sin skrivning, og i 1959 fikk han av kong Olav V Norges høyeste æresbevisning ved å bli utnevnt til Kommandør av St. Olav.


== Bibliografi ==
Skrift i sand : bruddstykker av utvandrer-sagaen  Gyldendal, 1954
Langs landeveien (1929)


== Eksterne lenker ==
Portrait of Carl Søyland Arkivert 23. august 2011 hos Wayback Machine.
The Norwegian American Weekly
Norway's Constitution Day by Carl Søyland
Store Norske om Carl Søyland
Buris Henriksen

Buris Henriksen (født  ca. 1130, død 1167) var dansk prins og hertug av Sønderjylland. Han var sønn av Henrik Skadelår og Ingerid Ragnvaldsdatter, og dermed sønnesønns sønn av Svend Estridsen. Han var gift med Luitgard av Stade, datter av Rudolf 1. av Stade og Richardis.


== Biografi ==
Selv om faren hans hadde vært blant Knud Lavards drapsmenn, sto han selv i borgerkrigene på Valdemar den stores side, og spilte en ikke uviktig rolle under denne. Han ble derfor gjort til hertug av Sønderjylland av kongen. Senere deltok han med utmerkelse i krigstog mot vendene. I 1163 anla han  cisercienserklosteret Tvis kloster øst for Holstebro.  
Kongen var dog alltid litt mistenksom overfor ham, ikke minst fordi han stammet fra kongeslekten, og kunne komme til å kreve kongemakten for seg selv eller for sine etterkommere. Mistanken ble bestyrket ved at Buris i 1166 ikke ville anerkjenne Valdemars sønn Knud som tronfølger. Til sist ga han seg dog mot til gjengjeld å få gjort hertugdømmet sitt arvelig.   
Kongen mistenkte ham også for å stå i ledtog med kongens norske fiender, som Buris var beslektet med på morssiden. I 1167 lot kongen ham derfor arrestere på Søborg slott og ifølge Saxo ble han satt i fangenskap på livstid. Tyske historieskrivere kan dog fortelle at han ble skrekkelig lemlestet og senere drept.  
Ifølge sagnet om Buris, som blant annet kjennes fra folkevisene, forførte han kong Valdemars søster Liden Kirsten. I raseri skulle kongen ha danset sin søster til døde, mens Buris ble kastrert og blindet. Etter sin død skulle han i lenker hver natt ha oppsøkt Liden Kirstens grav i Vestervig.


== Kilder ==
Dansk biografisk Lexikon
Buris på gravsted.dk
Musikkåret 1521

Musikkåret 1521 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1521.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
ca. 1520: Vincenzo Galilei, luttspiller og komponist (død 1591)


== Dødsfall ==
27. august - Josquin des Prez, franko-flamsk sanger og komponist av tidlig renessansemusikk (født ca. 1450-1455)
Jacob Bøckmann Barth

Jacob Bøckmann Barth (født 11. mars 1822 i Kristiansand, død 27. mars 1892 på Lillehammer) var en norsk forstmann.
J.B. Barth ble cand. jur. i 1846 og var fra 1849 til 1852 sorenskriverfullmektig i Lofoten. Her fikk han anledning til å dyrke sine naturvitenskapelige interesser, og han utmerket seg, slik at han fikk statsunderstøttelse for å kunne utdanne seg til forstmann i utlandet. Etter et lengre opphold i Sverige, Danmark og Tyskland ble han i 1855 ansatt i forstvesenet, og ble i 1857 utnevnt til forstmester i Gudbrandsdalen og Valdres forstdistrikt. Han var far til Agnar Barth, som også var forstmann.
Barth skrev en rekke bøker om forstvesenet, jakt og naturen. Han var selv en ivrig jeger. Hans beskrivelse av en reise oppover Pasvikelven i 1857 skal være den første beskrivelse av de indre trakter i Sør-Varanger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(da) Hammer, K. V.:  «Barth, Jacob Bøckmann», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. II, København: J. H. Schultz, 1915, s. 699.
Wessel, A.B. (1978): Småskrifter om Sør-Varanger av forskjellige forfattere. Kirkenes.
Jacob Barth i Norsk biografisk leksikon
Knut A. Skinnemoen. Forstmester J. B. Barth. Mannen og livsverket. Utgitt av Norsk skogbruksmuseum, 1979
Nils Jørgen Gregersen

Nils Jørgen Gregersen (født 1840, død 1924) var en norsk offiser, forfatter og venstre-politiker, med eksamen fra Krigsskolen 1860. Han var stortingsrepresentant 1880–82.
Nils Jørgen Gregersen skrev friluftsskisser og jegerhistorier i Peter Christen Asbjørnsen stil. Disse ble samlet i fembindsverket Fra Norges Natur (1909). Han skrev også militære avhandlinger, og nådde graden oberst. Han ble også tildelt St. Olavs Orden.
Oberst Gregersen var blant de første som engasjerte seg for vern av Gjende spesielt og Jotunheimen generelt, i en artikkel i Aftenposten 17. august 1916. Han engasjerte seg også i andre spørsmål som var mer kontroversielle, blant annet forslaget om vei over Valdresflya. Han slo også til lyd for utsetting av gemse i Jotunheimen. Dette ble kraftig imøtegått av den daværende Naturfredningsforeningen, og ble da heller ikke realisert. Ved Rjukan ble det imidlertid satt ut noen gemser, men disse døde.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bull, Francis: Norges litteratur fra februarrevolusjonen til første verdenskrig. Oslo: Aschehoug, 1963, s. 772.


== Eksterne lenker ==
(no) Nils Jørgen Gregersen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Publikasjoner av Nils Jørgen Gregersen i BIBSYS
Konrad Dahl

Konrad Neumann Hjelm Dahl (født 24. juni 1843 i Melhus, død 18. august 1931) var en norsk forfatter.
Konrad Dahl var sønn av presten Nils Nilssøn Dahl og bror av politikeren Walter Scott Dahl. Han ble cand. theol. i 1866 og var i en årrekke fengselsprest i Bergen og Kristiania. Som forfatter debuterte han med fortellingen «Finnegutten» i 1873, og utga senere en rekke bøker. Særlig kjent ble «Løven. Fortælling fra en Finnmarksfjord» som ble utgitt i flere opplag. Sine erfaringer som fengselsprest har han skildret i romanen «Arne Livaag», som er en forståelsesfull skildring av et samfunnets stebarn. Dahl skrev særlig noveller.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bull, Francis: Norges litteratur fra februarrevolusjonen til første verdenskrig. Oslo: Aschehoug, 1963, s. 770.(da) Skavlan, Einar:  «Dahl, Konrad Neumann Hjelm», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. V, København: J. H. Schultz, 1916, s. 429.
Johan Bøgh

Johan Wallace Hagelsteen Bøgh (født 27. mai 1848 i Bergen, død 22. juli 1933) var en norsk forfatter og museumsdirektør.
Johan Bøgh var dattersønn av Lyder Sagen. Han ble student i 1869 og utga en samling Digte i 1871. Etter et besøk i Italia oppholdt han seg delvis i Kristiania og delvis i København, før han i 1875 slo seg ned som bokhandler i Bergen, hvor han også etter hvert ble kunst- og teatermedarbeider i Bergens Tidende. Hans artikler i denne avisen ga støtet til stiftelsen av Bergen Teaterforening, som gikk inn for å gjenopprette det nedlagte teateret i Bergen (Den Nationale Scene). Bøgh ble styremedlem i det nye teatret, og var sceneinstruktør fra 1881 til 1884.
Som journalist og foredragsholder kom Bøgh i et nært forhold til Bergens håndverkere og kunstinteresserte handelsmenn, og fikk dermed anledning til å virke for opprettelsen av Vestlandske Kunstindustrimuseum i 1889. Han var siden direktør for dette museet, og sørget for at museets samlinger stadig ble utvidet.


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) 

  «Bøgh, Johan Wallace Hagelsteen», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. IV, København: J. H. Schultz, 1916, s. 405.
Just Gude-Smith

Just Gude-Smith (født 18. november 1820 i Christiania, død 26. november 1903) var en norsk forfatter.
Just Gude-Smith var opprinnelig offiser, og senere gårdbruker. Han skrev en rekke populærfilosofiske arbeider, dikt, reiseskildringer og annet. Navnet hans er særlig knyttet til Kvindelig Industriskole i Kristiania, som ble stiftet i 1875 på hans initiativ, og hvor han var direktør inntil 1896.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Just Gude-Smith


== Kilder ==
(da)  «Gude-Smith, Just», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. X, København: J. H. Schultz, 1920, s. 344.
Gude-Smith, Just i Jens Braage Halvorsen, Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880 (1888)
Ruki-loven

Ruki-loven er en lydendring som fant sted i baltoslavisk, albansk, armensk og indoiransk. Et opprinnelig /s/-fonem ble forvandlet til [ʃ] etter konsonantene /r/ og /k/ og etter halvvokalene /u̯/ og /i̯/. Navnet «ruki» skyldes de fire lydene som frembringer endringen.


== Unntak i de slaviske språkene ==
I de slaviske språkene forløp prosessen regelmessig foran vokaler, men fant ikke sted foran konsonanter. Det endelige resultatet er den ustemte velare frikativen *x. Denne velare frikativen ble forvandlet tilbake til *š foran en fremre vokal eller den palatale approksimanten *j.
Oss små imellom

Oss små imellom er et musikkalbum med To små karer, utgitt på høsten 2003.


== Sporliste ==
«Vi er to små karer»
«Morsomme viser»
«Drømmer om et sted»
«En av mange ofre»
«Hvis jeg var»
«Reality TV»
«Damer»
«Slutt på masinga»
«Oppvekst»
«Åssen jeg er»
«Favorittmelodi»
«Dama som var chicken»
«Shit så kaldt det er»
«Paybacktime»


== Eksterne lenker ==
(en) Oss små imellom på Discogs
Kristian Winterhjelm

Kristian Anastis Winterhjelm (født 22. desember 1843, død 13. september 1915 i Stockholm) var en norsk redaktør og forfatter. Han ga også ut bøker under pseudonymene Henry Elworth Hanson og Johannes Normann.
Han var sønn av Claus Winter Hjelm og Wilhelmine von Munthe af Morgenstierne, og bror av Otto Winter-Hjelm.
Winterhjelm var opprinnelig handelsmann, men vendte seg senere til litteraturen og journalistikken. Han grunnla i 1870 Handels- og Sjøfartstidende, som han redigerte til 1873, og var siden redaktør for Ny illustreret Tidende (1874–1877), Norsk Familieblad (1878–1882) og Folkebladet (1880–1882). I Ny Illustreret Tidende skrev han blant annet teateranmeldelser, og i 1874 skrev han her en rekke artikler om sentrale skuespillere ved Christiania Theater, som året etter ble samlet i en bokutgivelse. 1882 utga han en antologi over norsk lyrikk, som senere utkom i mange utgaver. Han foresto også utgivelsen av Jørgen Moes skrifter. 1883 flyttet Winterhjelm til Stockholm, hvor han senere ble korrespondent for Aftenposten og andre norske og danske aviser.
Hans artikler om norske skuespillere samlet og utgitt i boken Af Kristiania Teaterliv i den seneste tid (1875). Under pseudonymet, Henry Elworth Hanson utga han 1876 boken Om Kristiania og dets forhold. Han skrev også et par innlegg i unionsstriden. Dessuten utga han under pseudonymet «Johannes Normann» samfunnsromanene Til Statsraadstaburetten (1882), Fritz Randel (1883), Intermezzoer (1884 og 1885), Farvel, Hansen! (1886), Naturalisterne (1886) og Grevinde Sissi (1887).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Keilhau, W.:  «Winterhjelm, Kristian Anastis», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. XXV, København: J. H. Schultz, 1928, s. 254.

(no) Kristian Anastas Winter-Hjelm i Folketellingen 1865 fra Digitalarkivet. (Kristiania kjøpstad)
To fulle menn

To fulle menn er et musikk-single med Di Derre, utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«To fulle menn» (Joachim Nielsen)
«Walter» (Nesbø/Olsen)
«Noen dager» (Jo Nesbø), (instrumental)
«Noen dager» (Jo Nesbø)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jo Nesbø - sang, gitarer, låtskriver
Bugge Wesseltoft - alle instrumenter, programmering og miksing


=== Øvrige medvirkende ===
Jens Petter Olsen - låtskriver
Joachim Nielsen - låtskriver


== Eksterne lenker ==
To fulle menn
Carl Tellefsen

Carl Tellefsen (født 9. september 1854 i Trondheim, død 24. oktober 1908 i Ishpeming, Michigan) var den første lederen i USAs nasjonale skiforbund.
Tellefsen var aktiv som skihopper, og var den første lederen i Trondhjems Skiløberforening (senere kalt Trondhjems Skiklub). Han emigrerte til USA i 1887, og slo seg ned i Ishpeming, Michigan i mars 1888. Tellefsen ble medlem i Norden Ski Club i Ishpeming, der han fortsatte som skihopper og i løpet av kort tid ble valgt til leder. Klubben skiftet navn til Ishpeming Ski Club i 1891.
Alt i 1891 tok skiklubben i Ishpeming initiativet til å få stiftet et nasjonalt skiforbund, men lite konkret skjedde inntil det nasjonale hopprennet der i februar 1904, som fikk status som USAs første nasjonale mesterskap i hopp. Året etter, 21. februar 1905, ble skiforbundet stiftet under navnet National Ski Association. Ishpeming Ski Clubs leder Carl Tellefsen ble valgt til leder for forbundet.
Skiforbundet arbeidet for å fastsette regler og organisere idretten. Den amerikanske skisportens tidlige historie var i stor grad dominert av utvandrede nordmenn, men i 1904 minnet Tellefsen medlemmene i Ishpeming Ski Club om at alle medlemmene var amerikanere, ikke engelskmenn, svensker eller nordmenn.Carl Tellefsen ble innlemmet i National Ski Hall of Fame i 1956.


== Kilder ==
U.S. Ski and Snowboard Hall of Fame and Museum: Carl Tellefsen
Harold "Cork" Anson: Jumping through time – A history of ski jumping in the United States and Southwest Canada. Port Hole Publications, Florence, Oregon 2010. ISBN 978-0-9768107-7-3, s. 23, 26-29
Alice Johnson, Mary Morissette: Forefather: Carl Tellefsen, i Skiing Heritage Journal, juni 2002, s. 41 (forhåndsvist på Google Books)
Morten Lund: The big surge, i Skiing Heritage Journal, mars 2009, s. 8-9 (forhåndsvist på Google Books)
John Pontti, Kenneth Luostari: Midwest skiing - A glance back. Arcadia Publishing, Chicago 2000. ISBN 0-7385-0124-7, s. 44 (forhåndsvist på Google Books)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
En bøtte med lys

En bøtte med lys er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Klassefesten» (Ole Paus)
«En bøtte med lys» (Ole Paus)
«Mannen i parken» (Ole Paus)
«Ballroom» (Ole Paus)
«Så nær deg» (Ole Paus)
«Alltid en dråpe igjen» (Ole Paus)
«En for veien» (Ole Paus)
«Dronningens gate» (Ole Paus)
«Trollmor og stjernene» (Ole Paus)
«Rivning» (Ole Paus)
«Far, jeg har tenkt på deg i natt» (Ole Paus)


== Eksterne lenker ==
(en) En bøtte med lys på Discogs
Hva hjertet ser

Hva hjertet ser er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Innerst i sjelen» (Ole Paus/Lars Børke/Örjan Englund)
«Engelen» (Ole Paus)
«Tito min venn» (Ole Paus)
«Lokomotivet og havet» (Ole Paus)
«Seierherrene» (Ole Paus)
«Når som helst du vil» (Ole Paus)
«De grønne bussene» (Ole Paus)
«Ord av savn» (Ole Paus)
«Ingen» (Ole Paus)
«Mer enn nok mirakel» (Ole Paus)
«Hva hjertet ser» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitarer, låtskriver, produsent
Sven Ohrvik - piano, keyboard, låtskriver, produsent
Jorge Campos - bass
Raul Aliaga - trommer, perkusjon, marimba på Tito min venn, Lokomotivet og havet, Når som helst du vil og Ingen
Joe Vasconcellos - perkusjon på Engelen, Tito min venn og Lokomotivet og havet
Raul Vargas - bandoneon på Innerst i sjelen, Engelen og Ord av savn
Pato Morales - gitarer på Engelen, Tito min venn, Lokomotivet og havet, Når som helst du vil, De grønne bussene, Ord av savn og Ingen
Fløyter fra Nepale på Tito min venn
Strenger, klokkespill, fløyter og strykere fra Nepale på Innerst i sjelen


=== Øvrige ===
Kenneth Moen - tekniker
Ulf Holand - tekniker
Jorge Abarca - tekniker
Erling Borgen - bevertningsøkonomisk og sosialt ansvarlig
Randi Børresen - spansk gjendiktning
Randi Heide - fotograf
Paz Goncalez - fotograf
To rustne herrer

To rustne herrer er et musikkalbum med Jonas Fjeld og Ole Paus, utgitt i 1996. Dette er duoens debutalbum.


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Jonas Fjeld og Ole Paus.

«Søster Drift»
«Kitty har forelska seg (igjen)»
«Tordensky»
«Fremmed i paradis»
«En helt vanlig kveld»
«Preik om det (hva du vil)»
«På trynet (den lille Gro-sangen)»
«Susanne»
«Kong Kaos»
«Ensom krig»
«Det blåser over Romsundet i natt»
«Klink edru»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jonas Fjeld - sang, gitarer
Ole Paus - sang, gitarer, munnspill
Olaf Kamfjord - bass
Per Kolstad - tangenter
Håkon Iversen - piano, produsent
Raul Aliaga - perkusjon, trommer
Bjørn Kruse - saksofon
Henning Hansen - horn
Sara Wallevik - fiolin
Lotte Wallevik - bass
Marit Wallevik - bratsj
Tobias Durholm - fiolin
Ingemar Brantelid - cello


=== Andre medvirkende ===
Ulf Holand - miksing
Petter Skau Jakobsen - design
Eva Brænd - fotograf
Tolv rustne strenger

Tolv rustne strenger er et musikkalbum med Jonas Fjeld og Ole Paus, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Atlantis» (Fjeld/Paus)
«Dansegalla i en andedam» (Fjeld/Paus)
«En omstendighet for tidlig, en tilfeldighet for seint» (Fjeld/Paus)
«Stygg sak» (Fjeld/Paus)
«Hjalmar Johansen» (Fjeld/Paus)
«Den som juger» (Fjeld/Paus)
«Født i Drammen» (Fjeld/Paus)
«Så vakker du er» (Paus)
«Hyrden» (Fjeld/Paus)
«Det høres som torden» (Fjeld/Paus)
«Nedover i elva» (Fjeld/Paus)
«En gang i livet» (Fjeld/Paus)
«En sang står tilbake» (Fjeld/Paus)
«Underlig trygt» (Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jonas Fjeld - sang, akustisk gitar, banjo, arrangement, låtskriver
Ole Paus - sang, akustisk gitar, munnspill, arrangement, låtskriver
Knut Reiersrud - gitar på «Det høres som torden»
Geir Sundstøl - gitarer, steelgitar, mandolin
Sveinung Hovensjø - bass
Sven Ohrvik - keyboard
Eivind Kløverød - trommer
Ann-Renate Synnes Aass - dirigent


=== Andre medvirkende ===
Erik Hillestad - produsent
Alf Christian Hvidsteen - tekniker, mix
George Tanderø - tekniker
Jan Roberg - tekniker
Kjartan Meinseth - tekniker
Peer Espen Ursfjord - tekniker
Björn Engelmann - mastering
Biggles’ testamente

Biggles' testamente er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1992.


== Sporliste ==
«Biggles» (Ole Paus)
«Lumumba» (Ole Paus)
«Det gjør'ke meg noe» (Ole Paus)
«Det er noe ved deg» (Ole Paus)
«Grønland/Epilog» (Ole Paus)
«Biggles Encore» (Ole Paus/Sven Ohrvik)
«Rød ku» (Ole Paus)
«Ålreit» (Ole Paus)
«Ikke gjør som mora di sier» (Ole Paus)
«Utslitt, utslått» (Ole Paus)
«Sinbad» (Ole Paus)
«En sang igjen» (Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, låtskriver, produsent
Svein Dag Hauge - gitarer på Lumumba, Det gjør'ke meg noe, Det er noe ved meg, Grønland, Biggles Encore, Rød ku, Ålreit, Ikke gjør som mora di sier, Utslitt, utslått, Sinbad og En sang igjen
Sven Ohrvik - keyboard/trekkspill på Lumumba, Det gjør'ke meg noe, Det er noe ved meg, Grønland, Biggles Encore, Rød ku, Ålreit, Ikke gjør som mora di sier, Utslitt, utslått, Sinbad og En sang igjen, kor og blåsearrangement, låtskriver, produsent
Arild Andersen - bass på Lumumba, Det gjør'ke meg noe, Det er noe ved meg, Grønland, Biggles Encore, Rød ku, Ålreit, Ikke gjør som mora di sier, Utslitt, utslått og Sinbad
Roar Engelberg - panfløyte på Biggles Encore og Ålreit
Erlend Gjerde - trompet på Lumumba, Grønland og Ikke gjør som mora di sier
Sigurd Køhn - altsaksofon på Lumumba, Grønland, Rød ku og Ikke gjør som mora di sier
Arne Frang - tenorsaksofon på Lumumba, Grønland og Ikke gjør som mora di sier
Torbjørn Sunde - trombone på Lumumba, Grønland og Ikke gjør som mora di sier
Jens Petter Antonsen - flygelhorn på Utslitt, utslått
Gry Aubert Bang - 1. kornett på Biggles og Utslitt, utslått
Anita Fogge - 2. kornett på Biggles og Utslitt, utslått
Kjell Martinsen - horn på Biggles og Utslitt, utslått
Helge Sunde - trombone på Biggles og Utslitt, utslått
Kjell Tobiassen - tuba på Biggles og Utslitt, utslått
Hilde Heltberg - kor på Det er noe ved meg, Grønland og Utslitt, utslått
Jonas Fjeld - kor på Det er noe ved meg
Totto Hansen - trommer/perkusjon på Lumumba, Det gjør'ke meg noe, Det er noe ved meg, Grønland, Rød ku, Ikke gjør som mora di sier og Sinbad
Torfinn Kleives Bakteriekultur - kor på Lumumba og Biggles Encore
Kjell Viig
Håvard Stensvold
Torunn Sørensen
Tone Larsen
Linn Andrea Fuglseth
Live Maria Roggen
Frank Havrøy
Torfinn Kleive


=== Øvrige ===
Bernt Austad - produsent, tekniker
Dag Thorenfeldt - fotograf
Petter Skau Jakobsen - art direction


== Eksterne lenker ==
(en) Biggles' testamente på Discogs 
(en) Biggles' testamente på MusicBrainz
Det begynner å bli et liv

Det begynner å bli et liv – det begynner å ligne en bønn er et musikkalbum med Ole Paus og Oslo Kammerkor, utgitt i 1998 av Kirkelig Kulturverksted og produsert av Erik Hillestad. Platen ble spilt inn i Ris kirke. Platen inneholder seks sanger av Paus krysset med seks salmer av Hans Adolph Brorson.
I tillegg til Ole Paus og Oslo Kammerkor medvirker Tore Brunborg (saksofon), Olaf Kamfjord (bass), Andrew Hardin (gitar) og Sven Ohrvik (tangentinstrumenter).


== Sporliste ==
«Jeg ser deg, søte lam, at stå» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)
«O hellig ånd, mitt hjerte» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)
«O du min Immanuel» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)
«Når mitt øye, trett av møye» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)
«Syng hjerte, syng en aftensang» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)
«Den store hvite flokk» (Hans Adolph Brorson/Ole Paus)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ole Paus - sang, gitar, låtskriver
Sven Ohrvik - tangenter, orkesterleder
Andrew Hardin - gitar
Tore Brunborg - saksofon
Olaf Kamfjord - bass
Edvard Askeland - bass på Jeg ser deg, søte lam, at stå og O hellig ånd, mitt hjerte
Terje Gewelt - bass på Den store hvite flokk
Grete Pedersen - dirigent


=== Oslo Kammerkor ===
Kildens bredd

Kildens bredd er et musikkalbum med Ole Paus og Ketil Bjørnstad, utgitt i 2002. Albumet ble innspilt i Den røde sal på Baroniet Rosendal på et flygel fra 1860 fra den franske pianofabrikken Pleyel. 


== Sporliste ==
«Til Norge» (John Paulsen/Edvard Grieg)
«Jeg lagde mit øre til kildens bred» (Johan Sebastian Welhaven/Halfdan Kjerulf)
«E kann so mangen ein vakker sang» (instrumental), (Trad.)
«Paa solen jeg ser» (Ole Bull/Jørgen Moe)
«Min tankes ene du er vorden» (Ketil Bjørnstad)
«Veslemøy» (Arne Garborg/Edvard Grieg)
«Ja, vi elsker dette landet» (Bjørnstjerne Bjørnson/Rikard Nordraak)
«Om kvelden» (Trad./Arnulf Øverland)
«I ensomme stunde» (Marcus Jacob Monrad/Ole Bull)
«Der skreg en fugl» (Vilhelm Krag/Christian Sinding)
«E kann so mangen ein vakker sang» (var. 1), (Trad.)
«Gyldenlak, før du din glans har tabt» (Henrik Wergeland)
«Du vaarens milde, skjønne barn» (John Paulsen/Edvard Grieg)
«Hver glædesstund du fik paa jord» (Bjørnstjerne Bjørnson/Rikard Nordraak)
«Jeg lagde mig så smidig» (Trad.)
«Nu tak for alt ifra vi var smaa» (Bjørnstjerne Bjørnson/Halfdan Kjerulf)
«E kann so mangen ein vakker sang» (var. 2), (Trad.)
«Syng, syng, nattergal du!» (Halfdan Kjerulf)
«Nu løftes laft og lofte» (Henrik Ibsen/Edvard Grieg)
«Alt lægger for din fod jeg ned» (Caspara Preetzmann/Halfdan Kjerulf)
«Naar solen falder bag top og tinde» (Nordahl Rolfsen/Ole Olsen)
«Sov du dyreste gutten min» (Henrik Ibsen/Edvard Grieg)
«E kann so mangen ein vakker sang» (var. 3), (Trad.)
«Borte» (Henrik Ibsen/Edvard Grieg)