jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Krasimir Balăkov

Krasimir Gentsjev Balăkov (bulgarsk: Красимир Генчев Балъков; født 29. mars 1966 i Veliko Tarnovo) er en bulgarsk tidligere fotballspiller og nåværende trener for HNK Hajduk Split, som blant annet spilte offensiv midtbane hos VfB Stuttgart samt flere andre europeiske klubber. Han fikk også flere landskamper for Bulgarias herrelandslag og er blant de som har flest landskamper for Bulgaria gjennom tidene.
Balăkov startet sin spillerkarriere i den lokale klubben Etar Veliko Tarnovo i 1982, før han i 1991 dro på et lengre utenlandsopphold hos den portugisiske klubben Sporting Lisboa. I 1995 dro han videre til VfB Stuttgart, hvor han blant annet var med på vinne UEFA Intertoto Cup to ganger (2000 og 2002) samt DFB-Pokal i 1997. Han la opp som aktiv fotballspiller i 2003 etter å ha spilt over 230 seriekamper for Stuttgart.


== Trenerkarriere ==
Like etter at han la opp som spiller gikk Balăkov inn i trenerrollen hos VfB Stuttgart, hvor han fungerte som assistenttrener fra 2003 til 2005. Etter dette var han spillende trener for den tyske klubben VFC Plauen (én kamp som spiller i 2005) før han dro videre til sveitsisk fotball og ble ansatt som hovedtrener for Grasshopper Club Zürich (2006–2007) og FC St. Gallen (2007–2008). I perioden 2008 til 2010 var han hovedtrener for PSFC Chernomorets Burgas i hjemlandet før han i 2011 ble ansatt som trener for den kroatiske klubben HNK Hajduk Split.


== Landslagskarriere ==
Balăkov spilte i årene mellom 1988 og 2003 totalt 92 landskamper og scoret 16 mål for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen under VM i fotball 1994 og VM i fotball 1998, hvor han i førstnevnte turnering var med på å føre laget helt frem til semifinalen. Balăkov var dessuten en del av Bulgarias tropp til EM i fotball 1996.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Krasimir Balăkov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Krasimir Balăkov – FIFA 
(en) Krasimir Balăkov – UEFA 
(en) Krasimir Balăkov – Transfermarkt 
(en) Krasimir Balăkov – Transfermarkt (manager) 
(en) Krasimir Balăkov – national-football-teams.com 
(en) Krasimir Balăkov – WorldFootball.net 
(en) Krasimir Balăkov – FootballDatabase.eu 
(de) Krasimir Balăkov – fussballdaten.de 
(en) Krasimir Balăkov – Soccerway 
Footballdatabase.eu – Spillerinfo om Balăkov
National-football-teams.com – Spillerinfo om Balăkov
Björkgårds jernbanestasjon

Björkgård (finsk: Koivuhovi) er en jernbaneholdeplass på Kystbanen Åbo-Helsingfors i byen Grankulla. Björkgård er den andre stasjonen i Grankulla og ligger nesten på grensen til byen Esbo. Stasjonen har en avstand på 17,9 kilometer fra Helsingfors sentralstasjon.På 1990-tallet ble Björkgårds stasjon flyttet en halv kilometer fra Björkgårdsvägen til Bredaporten for  bedre å betjene det nye bostedsområdet Ymmersta. Samtidig ble det bygget en tunnel under den nye stasjonen og et plankryss ved Björkgårdsvägen ble stengt. 


== Referanser ==
Tom Frode Wallin

Tom Frode Wallin (født 19. januar 1977, død 4. november 2011) var en lovende norsk fotballspiller fra Larvik da han fikk nyrekreft med spredning.
Han ble innlagt på Radiumhospitalet i Oslo og ville gjøre noe med forholdene på sykehuset. Han startet da aksjonen «Slå et slag mot kreft» som ble verdens lengste golfturnering til inntekt for kreftsaken. Turneringen startet lørdag 30. april på rom 611 på Radiumhospitalet, og de første slagene var slått av Tom Frode Wallin, Jan Vincents Johannessen, biskop Ole Christian Kvarme, Olaf Tufte og Sigbjørn Smeland. Til 200 kroner slaget ble golfballen slått fra Radiumhospitalet, rundt sørlandskysten og videre oppover helt til Nordkapp. Underveis var det minnemarkeringer i regi av Den norske kirke. Nordkapp ble nådd 7. august 2011.
Tom Frode Wallin døde 4. november 2011, men «Slå et slag mot kreften» eksisterer videre. De innsamlede midlene går til Stiftelsen «611-slå et slag mot kreft» og fordeles mellom velferd for pårørende, pasienter og forskning. Radiumhospitalets Legater støtter også aksjonen.


== Eksterne lenker ==
Byavisa i Larvik om historien
611.no om Tom Frode Wallin
611.no om «veien til Nordkapp»
Sykepleien.no om innsamlingen
Radiumhospitalet legater om «Slå et slag mot kreft»
Fotballspilleren Tom Frode Wallin
Per A. Borglund

Per A. Borglund (født 30. juni 1961 på Gjøvik) er redaktør i matmagasinet Mat fra Norge.Borglund har jobbet tolv år i VG, har vært ansvarlig redaktør i Hjemmet Mortensen, redaktør i Scandinavia Online, sjefredaktør og administrerende direktør i gratisavisen Avis 1 og daglig leder/forlagsredaktør i Aftenposten forlag.Han har skrevet boken 100 år med kokebøker. Mat, mennesker og historie og vært matskribent i A-magasinet. 
Per A. Borglund er  innehaver av Norges største samling av kokebøker, med over 10 000 titler i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
100 år med kokebøker ISBN 9788299743518
Zhapu

Zhapu (kinesisk: 乍浦; Wade–Giles: Chapu, også romanisert Chapoo) er en storkommune langs Hangzhoubuktens nordre bredd i byfylket Pinghu i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.Zhapu ble en travel og rik havneby da Qing-dynastiet gav den enerett til sjøhandel med Japan og Korea.Britene erobret Zhapu den 18. mai 1842 under Første opiumskrig.
Havnen i Zhapu, som betjener særlig Shanghai, ble av president Sun Yat-sen en enda større rolle enn den skulle få på hans tid. Senere ble den videreutviklet til å kunne ta store skip med containere, petroleum, kull og kjemiske produkter. Zhapu-Jiaxing-Suzhou-kanalen forbinder havnen for kanalshipping innenlands videre til blant annet Huangpu, som renner gjennom Shanghai, og til Den store kanal (Hangzhou-Beijing).  


== Referanser ==
Hårstad skole

Hårstad skole er en barneskole på Tiller i Trondheim. Skolen ble bygd i 1997 og hadde høsten 2011 omkring 380 elever fra 1. til 7. trinn. 
Skolen har en åpen og fleksibel planløsning med trinnareal for hvert årstrinn. Rektor ved skolen er Bjørnar Fjellhaug.
I 2004 ble Hårstad skole tildelt Bibliotekprisen for Sør-Trøndelag av Norsk Bibliotekforening.
Hårstad skoles visjon: 
Alle skal oppleve læringsglede i fellesskap gjennom å undre, våge, skape og mestre. Hårstad skole skal være en inkluderende og trygg skole fri for mobbing.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bennäs jernbanestasjon

Bennäs jernbanestasjon (svensk: Bennäs järnvägsstation; finsk: Pännäisten rautatieasema) er en jernbanestasjon i Bennäs i den finske kommunen Pedersöre i Österbotten. Jernbanestasjonen er et jernbaneknutepunkt for Jakobstadsbanen og Österbottenbanen. Stasjonsbygningen ble oppoført i 1885 etter tegninger av Knut Nylander. Stasjonen ligger cirka 101 kilometer fra Seinäjoki jernbanestasjon og cirka 33 kilometer fra Karleby jernbanestasjon, avstanden til Helsingfors sentralstasjon er 518,6 km.


== Referanser ==
En for orgelet, en for meg EP

En for orgelet, en for meg EP er en EP av det norske bandet Kaizers Orchestra. Den ble utgitt som digital nedlastning 14. juni 2011, på Petroleum Records. Utgivelsen inneholder fire ulike versjoner av låta «En for orgelet, en for meg», samt originalversjonen av låta. På de ulike versjonene medvirker rappere fra ulike land; Timbuktu fra Sverige, Prinz Pi fra Tyskland, Blaxtar fra Nederland, og norske Tommy Tee laget en remix av låten. Alle rapper på sitt respektive morsmål.


== Sporliste ==
«En for orgelet, en for meg» (orignalversjon) – 3:06
«En for orgelet, en for meg» (med Timbuktu) – 3:15
«En for orgelet, en for meg» (med Prinz Pi) – 2:37
«En for orgelet, en for meg» (med Blaxtar) – 2:36
«En for orgelet, en for meg» (Tommy Tee-remix) – 3:36
Georgi Dimitrov (fotballspiller)

Georgi Dimitrov Georgiev (bulgarsk: Георги Димитров Георгиев) (født 14. januar 1959 i Sofia, død 8. mai 2021) var en bulgarsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte midtstopper hos CSKA Sofia samt flere andre europeiske klubber. Han fikk også flere landskamper for Bulgarias herrelandslag og er blant de 20 spillerne som har flest landskamper for Bulgaria gjennom tidene.
Dimitrov startet sin spillerkarriere hos Beroe Stara Zagora i 1976, hvor han spilte én sesong før han meldte overgang til hovedstadklubben CSKA Sofia. Der fikk han sitt gjennombrudd og spilte over 220 seriekamper og scoret 19 mål frem til 1986, da han skrev under på en kontrakt med den franske klubben AS Saint-Étienne like før dette årets verdensmesterskap. Han ble for øvrig valgt til årets fotballspiller i Bulgaria i 1985. Han spilte kun to sesonger hos den franske klubben før han igjen returnerte til CSKA Sofia i 1988. I perioden 1989 til 1990 avsluttet han sin spillerkarriere hos naborivalen Slavia Sofia.


== Landslagskarriere ==
Dimitrov spilte i årene mellom 1978 og 1987 totalt 77 landskamper og scoret seks mål for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen under VM i fotball 1986, hvor han i tillegg ble utnevnt til Bulgarias lagkaptein av landslagstrener Ivan Vutsov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georgi Dimitrov – FIFA 
(en) Georgi Dimitrov – UEFA 
(en) Georgi Dimitrov – Transfermarkt 
(en) Georgi Dimitrov – national-football-teams.com 
(en) Georgi Dimitrov – WorldFootball.net 
(en) Georgi Dimitrov – FootballDatabase.eu 
(en) Georgi Dimitrov – EU-Football.info 
(en) Georgi Dimitrov – FBref
Boris Gaganelov

Boris Atanasov Gaganelov (bulgarsk: Борис Атанасов Гаганелов) (født 7. oktober 1941 i Petritsj, død 5. juni 2020 i Sofia) var en bulgarsk fotballspiller som gjennom sin lange karriere kun spilte i forsvar hos CSKA Sofia. Han fikk også flere landskamper for Bulgarias herrelandslag og deltok i to verdensmesterskap for hjemlandet.
Gaganelov begynte sin fotballkarriere i 1960 hos CSKA Sofia og avsluttet den i samme klubb i 1974. I perioden hos CSKA Sofia var han med på å vinne syv seriemesterskap før han la opp som aktiv spiller. Han arbeidet senere som trener for CSKA og Volov Sjumen.


== Landslagskarriere ==
Gaganelov spilte i årene mellom 1963 og 1970 totalt 51 landskamper for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen både under VM i fotball 1966 i England og VM i fotball 1970 i Mexico, hvor han i førstnevnte mesterskap spilte samtlige gruppespillkamper, mens han under VM 1970 i Mexico kun fikk én kamp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Gaganelov – FIFA 
(en) Boris Gaganelov – Transfermarkt 
(en) Boris Gaganelov – national-football-teams.com 
(en) Boris Gaganelov – FootballDatabase.eu 
(en) Boris Gaganelov – EU-Football.info 
(en) Boris Gaganelov – FBref
Josefines forundringspakke

Josefines forundringspakke er et videospill for datamaskin med kaninen «Josefine» og vennene hennes. Spillet ble gitt ut på CD for PC i 2006.I Josefines forundringspakke finnes det noen av spillene fra Josefines aktivitetsblad, for eksempel kappløp med olabiler, legge sammen tall, og stanse en mus som prøver å stjele gulrøtter.Det er også gitt ut en oppfølger, Josefines forundringspakke 2.


== Referanser ==
Helt av Folkerepublikken Bulgaria

Helt av Folkerepublikken Bulgaria (bulgarsk: Герой на Народна република България) er en bulgarsk utmerkelse og ærestittel innstiftet 15. juni 1948 ved dekret utstedt av presidentskapet i nasjonalforsamlingen. Ærestittelen ble gitt bulgarske og utenlandske mottagere som belønning for framragende innsats i forsvar av Bulgaria og dets allierte. Helt av Folkerepublikken Bulgaria var den fremste av ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria og landets høyeste utmerkelse. Den ble avskaffet ved Bulgarias overgang til flerpartisystem og markedsøkonomi i 1990.


== Utmerkelsestegn ==
Mottagere av ærestittelen Helt av Folkerepublikken Bulgaria ble dekorert med et synlig utmerkelsestegn kalt Gullstjernen og ble samtidig tildelt Georgi Dimitrov-ordenen. Gullstjernen består av en fasettert femtagget stjerne i gull. På reversen står innskriften «ГЕРОЙ НА НР БЪЛГАРИЯ» (helt av FR Bulgaria) over tre linjer. Stjernen er opphengt i et rødt bånd.
Ærestittelen og utmerkelsestegnet bærer likhet med utmerkelsen Helt av Sovjetunionen. Utmerkelsestegnet for begge er basert på symbolikken i den røde stjerne.


== Tildeling ==
Blant bulgarske mottagere av ærestittelen finner vi generalsekretær Todor Zjivkov, utenriksminister Karlo Lukanov, kosmonauten Georgi Ivanov og fjellklatreren Hristo Prodanov, den første bulgarer på toppen av Mount Everest. Nikita Khrusjtsjov, Leonid Bresjnev og marskalk Fjodor Tolbukhin er blant utenlandske mottagere.
I alt ble 58 personer hedret med ærestittelen Helt av Folkerepublikken Bulgaria. 


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 197. ISBN 954-509-317-X
Rumjantsjo Goranov

Rumjantsjo Goranov Radev (bulgarsk: Румянчо Горанов Радев; født 17. mars 1950 i Pleven) er en bulgarsk tidligere fotballspiller som gjennom sin lange karriere spilte målvakt hos blant annet Lokomotiv Sofia. Han fikk også flere landskamper for Bulgarias herrelandslag og deltok i ett verdensmesterskap for hjemlandet.
Goranov startet sin fotballkarriere i den lokale klubben Spartak Pleven i 1967, hvor han spilte 14 seriekamper frem til 1970 da turen gikk videre til hovedstadklubben Levski Sofia. Her spilte han kun to seriekamper på ett år, før han meldte overgang til den rivaliserende klubben Lokomotiv Sofia og fikk sitt gjennombrudd som spiller både på klubb og på landslag. Han ble for øvrig kåret til årets fotballspiller i Bulgaria i 1978 og la opp som aktiv spiller i 1982 etter å ha spilt over 240 seriekamper for Lokomotiv Sofia.


== Landslagskarriere ==
Goranov spilte i årene mellom 1971 og 1979 totalt 34 landskamper for Bulgarias herrelandslag. Han var med i den bulgarske troppen under VM i fotball 1974 i Vest-Tyskland, hvor han spilte to av tre gruppespillkamper.


== Meritter ==
Levski SofiaDen bulgarske cupen: (1) 1970/1971Lokomotiv SofiaA PFG: (1) 1977/1978
Den bulgarske cupen: (1) 1981/1982


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rumjantsjo Goranov – FIFA 
(en) Rumjantsjo Goranov – Transfermarkt 
(en) Rumjantsjo Goranov – national-football-teams.com 
(en) Rumjantsjo Goranov – FootballDatabase.eu 
(en) Rumjantsjo Goranov – EU-Football.info 
(en) Rumjantsjo Goranov – FBref 
Footballdatabase.eu – Spillerinfo om Goranov
National-football-teams.com – Spillerinfo om Goranov
(en) Profil på LevskiSofia.info
PFC Slavia Sofia

PFC Slavia Sofia (bulgarsk: ПФК Славия София), også kjent som bare Slavia Sofia, er en bulgarsk fotballklubb fra hovedstaden Sofia. Klubben spiller for øyeblikket i A PFG, som er landets øverste divisjon. Slavia Sofia ble grunnlagt den 10. april 1913 og spiller sine hjemmekamper på Ovcha Kupel stadion.
Klubbens trener er Martin Kushev. Lagets draktfarger er helhvite hjemmedrakter, mens bortedraktene er helsvarte. Klubben har siden grunnleggelsen vunnet det bulgarske seriemesterskapet syv ganger og det bulgarske cupmesterskapet syv ganger. Slavia Sofia har også deltatt i UEFA-cupen en rekke ganger. De beste plasseringene i Europa var for øvrig da klubben nådde semifinalen i Cupvinnercupen i 1966/1967-sesongen og kvartfinale i 1980/1981-sesongen.


== Meritter ==
A PFG: (7) 1928, 1930, 1936, 1939, 1941, 1943 og 1996
Den bulgarske cupen: (7) 1952, 1963, 1964, 1966, 1975, 1980 og 1996


== Kjente spillere med tilknytting til klubben ==
 Petar Aleksandrov
 Marian Christow
 Georgi Dimitrov
 Branimir Kostadinov
 Raïs M'Bolhi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Klubbens offisielle nettsider
Helt av det sosialistiske arbeid (Bulgaria)

Helt av det sosialistiske arbeid (bulgarsk: Герой на социалистическия труд) er en bulgarsk utmerkelse og ærestittel innstiftet 15. juni 1948 ved dekret utstedt av presidentskapet i nasjonalforsamlingen. Ærestittelen ble gitt som belønning for framragende innsats i økonomi, forskning og utdanning, kunst og teknologi. Utmerkelsen ble først kalt Arbeidets helt, men fikk i 1950 navnet Helt av det sosialistiske arbeid. Den var den nest fremste av ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria og rangerte etter Helt av Folkerepublikken Bulgaria. Ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid ble avskaffet ved Bulgarias overgang til flerpartisystem og markedsøkonomi i 1990.


== Utmerkelsestegn ==
Mottagere av ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid ble dekorert med et synlig utmerkelsestegn i form av en gullstjerne. Samtidig mottok de Georgi Dimitrov-ordenen. Gullstjernen består av en fasettert femtagget gullstjerne med hammer og sigd i midten. På reversen står innskriften «ГЕРОЙ НА СОЦИАЛИСТИЧЕСКИЯ ТРУД» (helt av det sosialistiske arbeid) over fire linjer. Stjernen er opphengt i et rødt bånd.
Ærestittelen og utmerkelsestegnet bærer likhet med utmerkelsen Helt av det sosialistiske arbeid i Sovjetunionen. Utmerkelsestegnet for begge er basert på symbolikken i den røde stjerne, samt hammer og sigd.


== Tildeling ==
Tildeling av ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid fant sted mellom 1948 og 1990. I alt ble 1 718 personer hedret med denne ærestittelen.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 10
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 197. ISBN 954-509-317-X
Galaktion av Stara Zagora

Galaktion av Stara Zagora (bulgarsk: Галактион Старозагорски, født Georgi Ljubenov Tabakov (Георги Любенов Табаков) 26. februar 1949), er en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.
Galaktion har siden 2000 vært metropolitt av Stara Zagora eparki.


== Eksterne lenker ==
Старозагорски митрополит Галактион Arkivert 19. november 2011 hos Wayback Machine. - biografi på bg-patriarshia.bg (bulgarsk)
Sandra Borch

Sandra Konstance Nygård Borch (født 23. april 1988 i Lavangen) er en norsk politiker (Sp) som er landbruks- og matminister i Jonas Gahr Støres regjering siden 2021. Hun ble valgt inn på Stortinget fra Troms i stortingsvalget 2017, der hun var Senterpartiets førstekandidat i Troms. Hun var fra 2011 til 2013 leder i Senterungdommen.


== Liv og virke ==


=== Utdanning ===
Borch har avgangseksamen fra Sjøvegan videregående skole fra 2007 og mastergrad i rettsvitenskap fra Universitetet i Tromsø fra våren 2014.


=== Politisk karriere ===
Hun var leder i Troms Senterungdom 2007–2009. Fra 2009 ble hun medlem av Senterungdommens sentralstyre. Hun var internasjonal leder 2009–2010 og organisatorisk nestleder 2010–2011. Hun ble dessuten medlem av Lavangen kommunestyre fra 2007, 2. vararepresentant til Stortinget fra Troms fra 2009 samt medlem av Troms fylkesting fra 2011.  
I november 2011 ble hun valgt til ny leder i Senterungdommen. Hun fikk 85 stemmer mens motkandidaten Lars Vangen oppnådde 80 stemmer. I november 2012 ble hun gjenvalgt uten motkandidat med 116 av 137 stemmer.I oktober 2012 ba Senterungdommen i et brev til Senterpartiets sentralstyre om at partiet skulle ta et oppgjør med lederstilen til Liv Signe Navarsete etter at Navarsete skulle ha blitt høylytt sint på Sandra Borch. Bakgrunnen var at Borch samme dag hadde åpnet for at Ola Borten Moe kunne bli en ny fremtidig leder i Senterpartiet. Etter en debatt på sentralstyremøtet 16. oktober 2012 og en uforbeholden beklagelse fra Liv Signe Navarsete ga Borch uttrykk for at hun hadde full tillit til Navarsete.Som leder i Senterungdommen gikk Borch inn for å åpne for en ny debatt og utredning om oljeutvinning i Lofoten og Vesterålen. Forslaget ble nedstemt på Senterungdommens landsmøte i november 2012.Foran valget i 2013 stod Borch på andreplass på Senterpartiets liste i Troms. Hun stod også på partiets liste til Sametingsvalget i Gáisi valgkrets.


== Annet ==
Borch deltok i Skal vi danse, sesong 15, som gikk på TV 2 høsten 2019. Som proffdanser hadde hun Bjørn Wettre Holthe. De endte på 7. plass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sandra Borch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sandra Borch på Internet Movie Database 
(no) Sandra Borch hos Stortinget 
(no) Sandra Borch hos Norsk senter for forskningsdata
Nikolas av Plovdiv

Nikolaj av Plovdiv (bulgarsk: Николай Пловдивски, født Nikolaj Metodiev Sevastijanov, Николай Методиев Севастиянов; 19. juli 1969 i Sofia), er en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.
Nikolaj har siden 2007 vært metropolitt av Plovdiv eparki.


== Eksterne lenker ==
Пловдивски митрополит Николай Arkivert 19. november 2011 hos Wayback Machine. - biografi på bg-patriarshia.bg (bulgarsk)
Lysthus

Et lysthus er en mindre frittstående bygning (ofte gjort av spinkle materialer) i en park eller hage, og gjerne bevokst av klatreplanter. Slike byggverk benyttes som regel til rekreasjonsformål, og ikke til boligformål.


== Se også ==
Paviljong
Lystgård
Lystslott


== Eksterne lenker ==
Bokmålsordboka
Finkultur

Finkultur er et uttrykk sammensatt av ordene fin (norr. fínn «blank, glatt», opph. av lat. finis «ende», eg. «avsluttet, fullendt») og kultur (lat.: colere eller cultura, «dyrke», «bearbeide» eller «kultivere»). Begrepet benyttes til å beskrive kulturformer som ikke appellerer til folk flest, eksempelvis opera, ballett og klassisk musikk med mer. Finkulturen har tradisjonelt blitt regnet som en kulturform som har blitt dyrket i den høyere middelklassen, men en gruppe sosiologer ved Universitetet i Bergen har nå fastslått at nordmenn liker ikke finkultur.


== Referanser ==
Høykultur

Høykultur er i historievitenskapen et tidligere samfunnsystem av høyt utviklet karakter. Den innebærer ofte innføringen av tekniske redskap til jordbruk og krigføring. Hvilke kulturer som skal karakteriseres som høykulturer er ofte omstridt.


== Se også ==
Kultur
Finkultur
Hamad bin Thuwaini av Zanzibar

Hamad bin Thuwaini al-Busaid (arabisk: حمد بن ثويني البوسعيد; født 1857, død 25. august 1896) var den femte sultanen av Zanzibar. Han styrte Zanzibar fra 5. mars 1893 til sin død 25. august 1896.Han var gift med sitt søskenbarn, Sayyida Turkia bint Turki al-Said, datter av Turki bin Said av Oman. Hamid døde plutselig kl. 11.40 25. august 1896; han blei muligens forgifta av sitt søskenbarn Khalid bin Barghash, som utnevnte seg til den nye sultanen og var sultan i tre dager før han blei erstatta av den britiske regjeringa etter den 38 minutter lang anglo-zanziberske krigen.


== Titler ==
1857–1893: Sayyid Hamad bin Thuwaini
1893–1894: Hans Høyhet Sultan Sayyid Hamad bin Thuwaini, sultan av Zanzibar
1894–1896: Hans Høyhet Sultan Sayyid Sir Hamad bin Thuwaini, sultan av Zanzibar, GCSI


== Ordener ==
Storkorsridder, Italias kroneorden (1893)
Ridder storkommandør, Indias stjerneorden (1894)
Storkors, Den røde ørns orden (1895)


== Referanser ==