jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hossam el-Hamalawy

Hossam el-Hamalawy (født 1977) er en egyptisk journalist, blogger, fotograf og sosialistisk aktivist.
Hossam ble utdannet ved det amerikanske universitetet i Kairo, der han ble anholdt og torturert av State Security Investigations Service (SSI) i 2000, angivelig med universitetets ledelse sin medvirkning. Etter den egyptiske revolusjonen i 2011, var el-Hamalawy blant de mange politiske demonstrantene som stormet og tok over kontorene til etterretningsorganisasjonen SSI. El-Hamalawy har kritisert den nyutnevnte egyptiske justisminister Mohamed Abdel Aziz el-Gendy, for hans forhold til tidligere president Hosni Mubarak.
Quraisj

Quraisj (arabisk: قريش, betyr muligens «hai»), også stavet Qurayš, Qiraish eller lignende, var stammen i Før-islamske Arabia som kontrollerte handelen i Mekka og beskyttet Kaba.Quraisjittene nedstammet fra Banu Kinanah, hvis grunnlegger Kinanah kunne føre sin slekt tilbake til Adam, via Ismael. Stammen var relativt uorganisert fram til Qusai ibn Kilab forente dem i det femte århundre e.Kr. og la da grunnlaget for deres senere maktposisjon. Quraisjittene i Mekka kjempet mot Muhammed i en rekke slag, inkludert det avgjørende slaget ved Badr i 624, før de ble beseiret og massekonverterte til islam i 630.
Quraisjittene (Bantantu Qurayš) var oppdelt i en rekke ulike underklaner og underfamilier, inkludert Banu Hasim, klanen til profeten Muhammed og Ali ibn Abi Talib, som også senere har spilt en ledende rolle i utbredelsen av islam. Stammen eksisterer ennå i det vestlige og sentrale Arabia. 
En hadith om at alle framtidige kalifer skulle være quraisj ble allment akseptert, med unntak av kharjittene. Klansymbolet var en falk, og falken er siden benyttet i mange moderne arabiske statssymboler.


== Referanser ==
Maxi 95

Maxi 95 er en seilbåt produsert i ca. 1 350 eksemplarer i perioden 1974 til 1983. Båten er designet av Pelle Pettersson og betegnes av mange som en av hans mest vellykkede.


== Spesifikasjoner ==
Lys: 1,07
Sengeplasser: 7
Lengde: 945 cm
Bredde: 316 cm
Dybde: ca. 160 cm


== Referanser ==
Saad Eddin Ibrahim

Saad Eddin Ibrahim (født 3. desember 1938 i Bedeen i Mansoura i Egypt) er en egyptisk-amerikansk sosiolog og forfatter. 
Ibrahim er en av Egypts ledende politiske aktivister for menneskerettigheter og demokrati, og han en sterk kritiker av den tidligere egyptiske presidenten Hosni Mubarak. Ibrahim ble kreditert for å spille en ledende rolle i gjenopplivingen av Egypts moderne forskningsbaserte sivile samfunn. Gjennom store deler av hans profesjonelle karriere arbeidet Ibrahim som professor i sosiologi ved et universit i Kairo. Ibrahim er en av grunnleggerne av organisasjonen Ibn Khaldun Center for Development Studies om har sin hovedbase i Kairo og han har grunnlagt en arabisk organisasjon for menneskerettigheter. 
Ibrahim er gift med Barbara Lethem Ibrahim, som er leder for Gerhart Center for Civic Engagement and Philanthropy i Kairo. Ibrahim satt også i styret for rådgiverne til et prosjekt som skulle arbeide for fred og demokrati i de muslimske landene i Midtøsten og Nord-Afrika. Ibrahim og hans kone har to barn, Randa og Amir Ibrahim. Lenge før hans konfrontasjoner med den egyptiske regjeringen på begynnelsen av 2000-tallet, var Ibrahim blitt en kontroversiell figur i Egypt. Ibrahim reverserte sin tidligere kritikk av tidligere president Anwar Sadat for hans fredsinitiativ med Israel. 
Ibrahim ble i 2000 arrestert, fengslet og tiltalt for bruk av midler fra EU for å drive valgobservasjon og for angivelig ærekrenkende av Egypts image eller markedsprofil i utlandet. Ibrahim ble for disse tiltalene dømt til syv års fengsel. I 2003 ble Ibrahim  frikjent for alle tidligere anklager og han ble løslatt, men ikke før en storm av internasjonale protester hadde satt det diktatoriske regimet til Hosni Mubarak kraftig på defensiven. Det er blitt rapportert at Ibrahim i flere lengre perioder befant seg eksil utenfor Egypt, for å unngå en sannsynlig arrestasjon eller attentat hvis han kommer tilbake til Egypt. Til tross for disse bekymringene kom Ibrahim tilbake til Kairo den onsdag 5 august 2010 for å besøke familien sin. Ibrahim ble tatt godt imot av venner, familie og støttespillere på flyplassen i Kairo.


== Referanser ==
Ahmed Subhy Mansour

Ahmed Subhy Mansour også kjent under navnet Ahmad Subhi Mansur (født 1. mars 1949 i Abu Harair i Sharqia i Egypt) en egyptiskfødt bemerket islamsk lærd og geistlig muslim.
Mansour har omfattende ekspertise innenfor islamsk historie, kultur, teologi og politikk. Mansour etablerte en liten egyptisk sekt som verken var sunniislam eller sjiaislam, og Mansour ble forvist fra Egypt, og han bosatte seg i USA som en politisk flyktning. Mansour var en offentlig talsmann for demokrati og menneskerettigheter i Egypt gjennom mange år og derfor ble han isolert av islamske ekstremister, geistlige og han forfulgt av den egyptiske regjeringen. 
Mansour ble arrestert og satt i en periode i fengsel for hans mange liberale politiske, religiøse og sosiale synspunkter. Hans liberale synspunkter var ikke akseptabelt for de religiøse myndighetene som også kontrollerte flere av programmene til universitetet som Mansour var ansatt ved. Mansour søkte om og han fikk innvilget politisk asyl i USA i 2002. Mansour har vært gjesteprofessor på et stipendiat ved National Endowment for Democracy og ved Human Rights Program ved Harvard Law School. Siden han ankom USA i 2002, har Mansour hatt en rekke vitenskapelige stillinger.


== Referanser ==
Michael Mina

Michael Mina (født 1969 i Kairo i Egypt) er en egyptisk-amerikansk kjendiskokk, restauranteier og forfatter av en rekke kokebøker. 
Mina er kjøkkensjef på to restauranter som ligger henholdsvis i San Francisco og i Las Vegas i Nevada. Mina forfattet sin aller første kokebok, Michael Mina: The Cookbook, i 2006 og han har hatt utallige opptredener på forskjellige TV-kanaler. Mina har hadde én stjerne i Michelinguiden for sin restaurant i Las Vegas fra 2012 til 2018. Mina har blant annet deltatt ved Culinary Institute of America i Hyde Park i New York.


== Referanser ==
Tour of Norway 2011

Tour of Norway 2011 var den første utgaven av Tour of Norway. Rittets hovedsponsor var Glava, derfor ble rittet ofte omtalt som Glava Tour of Norway. Birger Hungerholdt var rittdirektøren i etapperittet som startet 1. juni i Tønsberg og som ble avsluttet den 5. juni i Lillestrøm. Det var fem etapper i dette årets utgave. Alle etappene var fellesstartetapper, det vil si verken tempo- eller lagtemporitt var på planen denne utgaven. Ingen fjell skal bestiges i løpet av rittet, men en tøff bakke på slutten av den 4. etappen ved Hamar ville normalt fått rokkeringer for sammenlagtstillingen.


== Lagene ==


== Etappene ==


== Trøyene ==


== Resultater ==


== Startliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tour of Norway 2011 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tour of Norway 2011 - ProCyclingStats 
(en) Tour of Norway 2011 – Cycling Archives 
Offisielle tidtakerresultater – VotreCourse
Notker Ledergerber

Notker «Nök» Ledergerber (født 24. mars 1967) er en sveitsisk tv-programleder for SF Sport og tidligere skøyteløper som representerte hjemlandet i flere verdensmesterskap og europamesterskap i hurtigløp på skøyter på slutten av 1980-tallet samt i begynnelsen av 1990-tallet. Han var også med i verdenscupen i sesongene 1985/86 til og med 1991/1992 uten å samle noe særlig med poeng. Det ble med det ene på 5000m i Inzell på Ludvig-Schwabl-stadion i sesongen 1988/89.


== Personlige rekorder ==


== Meritter ==


=== Internasjonale mesterskap ===
Allround-VM på skøyter (deltatt 4 ganger)

Alma Ata 1988, Oslo 1989, Heerenveen 1991, Calgary 1992.beste resultat 14.-plass sammenlagt i Alma Ata 1988.EM på skøyter (deltatt 6 ganger)

Trondheim 1987, Den Haag 1988, Gøteborg 1989, Heerenveen 1990, Sarajevo 1991, Heerenveen 1992.beste resultat 21.-plass sammenlagt i Heerenveen 1992.Junior-VM på skøyter deltatt i ett VM (ved en konkurranse)

Rørås 1985 i sammenlagt.beste resultat 41.-plass sammenlagt på Rørås 1985.


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===


== Annet ==
Ledergerber har også skrevet boka: Vom 'Lauf der Verrückten' zum Klassiker: Swiss Alpine Marathon Davos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Notker Ledergerber – Speedskatingbase.eu 
(en) Notker Ledergerber – SpeedSkatingNews.info 
(en) Notker Ledergerber – SpeedSkatingStats.com 
(en) Profil på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Profil på ISU sine nettsider. (distanseresultater)
(en) Profil på The-Sports.org (mesterskapsresultater)
(en) Svitzerland - Men's ranking list. (Adelskalenderen) på Skate.ReneVanKleef.eu
(de) Sportfreak in Zürich - Nök Ledergerber prägt «SF Sport» Artikkel om Ledergerber (forside, og sidene 12-13)
(de) Jägerverein Safien
(de) Bøker av Notker Ledergerber i katalogen til det sveitsiske nasjonale biblioteket/Helveticat.ch
Ever – for alltid

Ever – For alltid er en fantasiroman som ble gitt ut i 2009. Det er den første romanen i serien De udødelige. Serien er skrevet av den amerikanske forfatteren Alyson Noël. Den har vært på  The New York Times Bestsellers-listen.


== Handling ==
Etter en forferdelig ulykke som tar livet av familien hennes, kan 16 år gamle Ever se auraen til folk rundt seg, høre tankene deres, og vite hele livshistorien til noen bare ved å berøre dem. Hun prøver nå å unngå menneskelig kontakt, og på den nye skolen hennes er hun blitt merket som en freak. Men alt forandrer seg når hun møter Damen Auguste. Ever har ingen anelse om hvem han er, eller hva han er. Alt hun vet er at hun faller stadig dypere og dypere for han.


== Eksterne lenker ==
Alyson Noël sin hjemmeside.
Engelsk Facebook-side for boken
Barry Island (Antarktis)

Barry Island er en liten øy i Antarktis, beliggende i senter av Debenham Islands i Marguerite Bay på vestkysten av Antarktishalvøya. Barry Island ble kartlagt under British Graham Land Expedition (BGLE), som benyttet øya som base i 1936 og 1937. Ekspedisjonslederen John Riddoch Rymill navnga øya etter den eldste sønnen til Frank Debenham, medlem av  British Graham Land Expedition Advisory Committee (BGLE Advisory Committee). Ekspedisjonshytta ble reparert av Falkland Islands Dependecies Survey i 1946, men ikke tatt i bruk igjen. Den argentinske forskningsstasjonen General San Martín ble etablert på øya i mars 1951. Den var i drift frem til februar 1960 etter å ha blitt skadet i brann året før. Stasjonen gjenåpnet i 1973.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 948
Svineblomslekta

Svineblomslekta (Senecio) er ei slekt i kurvplantefamilien, som er utbredt i hele verden. De er ett- eller flerårige. Bladene sitter skruestilt på stengelen, de er hele eller fjærdelte. Korgene sitter i halvskjerm eller noen ganger enkeltvis. Korgdekkblad er i et lag, men med en rekke korte støtteblad nedenfor korgdekkbladene. Kronene er gule. Kantblomstene i korgen er hunnlige, men de mangler noen ganger. Rørblomstene innenfor har begge kjønn. Frukta har ribber, og fnokkhår er hele eller noen få ganger tannede. 
De fleste artene innen slekten i Norge bør sees på som giftige, og de kan gi leverskader, tarmblødninger og kreft. Da landøya, dikesvineblom og åkersvineblom var testet positivt for pyrrolizidinalkaloider i eller før 1984.


== Arter (som er oppført i Artsnavnebasen) ==
(Senecio abrotanifolius)
Dikesvineblom (Senecio aquaticus)
Fliksvineblom (Sececio cordatus)
(Senecio erraticus)
Smalsvineblom (Senecio erucifolius)
Parksvineblom (Senecio fluviatilis)
Boersvineblom (Senecio inaequidens)
Finnmarkssvineblom (Senecio integrifolius)
Landøyda (Senecio jacobaea)
Sølvsvineblom (Senecio maritimus)
Glisnesvineblom (Senecio ovatus)
Strandsvineblom (Senecio pseudoarnica)
Steinsvineblom (Senecio squalidus)
Hjertesvineblom (Senecio subalpinus)
Bergsvineblom (Senecio sylvaticus)
Vårsvineblom (Senecio vernalis)
Klistersvineblom (Senecio viscosus)
Åkersvineblom (Senecio vulgaris)


== Litteratur ==
Lid, Johannes og Lid, Dagny Tande: Norsk flora. 7. utg. Redigert av Elven Reidar. Samlaget, 2005. ISBN 978-82-05-32563-0 (Side 791)
Høeg, Ove Arbo, Christphersen, Anne Sofie Wyller, Faarlund, Torbjørn, Lauritzen, Eva Mæhre, Løkken, Sverre, Røssberg, Bjørn Olav, Salvesen, Per H. og Sævre, Rune Våre medisinske planter ISBN 82-7010-156-7 (Side 329 og 343)


== Eksterne lenker ==
(en) Svineblomslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Svineblomslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Svineblomslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svineblomslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Svineblomslekta hos Dyntaxa 
(en) Svineblomslekta hos Fossilworks 
(en) Svineblomslekta hos ITIS 
(en) Svineblomslekta hos NCBI 
(en) Svineblomslekta hos Panarctic Flora 
(en) Svineblomslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Svineblomslekta hos Tropicos Artsnavnebasen
Slaget ved Karkemisj

Slaget ved Karkemisj ble utkjempet omkring 605 f.Kr. mellom de allierte armeene til Egypt og Assyria mot Babylonia.


== Bakgrunn ==
Da den assyriske hovedstaden Ninive ble erobret av babylonerne i 612 f.Kr., flyttet assyrerne hovedstaden til Harran. Da Harran ble inntatt av i 610 f.Kr. ble hovedstaden flyttet enda en gang, denne gangen til Karkemisj ved elven Eufrat. Egypt var alliert med den assyriske kongen Ashur-uballit II, og marsjerte inn i 609 f.Kr. for å hjelpe mot babylonerne. 
Den egyptiske armeen til farao Neko II ble forsinket ved Megiddo av styrkene til kong Josjia av Judea. Josjia ble drept og armeen hans ble beseiret. Det døde legemet til Josjia ble umiddelbart fraktet til Jerusalem og gravlagt etter skikkene for Judeas konger, nær graven til kong David.
Egypterne og assyrere krysset sammen Eufrat og beleiret Harran, som de ikke klarte innta på nytt. De trakk seg da tilbake til det nordlige Syria.


== Slag ==
Egypterne ble møtt av den fulle styrken til den babylonske armeen ble ledet av Nebukadnesar II ved Karkemisj, hvor de kombinerte egyptiske og assyriske styrkene ble ødelagt av babylonerne og det assyriske riket kollapset.


== Resultater ==
Assyria opphørte å eksistere som en selvstendig makt.
Egypt trakk seg tilbake og var ikke lenger en betydelige kraft i oldtidens Midtøsten. Babylon kontrollerte territoriet opp til Wadi i Egypt og etter flere etterfølgende tilbakeslag forlot farao Neko ikke lenger Egypt for å øve innflytelse i regionen.Babylonia nådde sitt økonomiske høydepunkt etter 605 f. Kr. og ble den dominante militære makten i  regionen, fra slaget ved Karkemisj inntil nederlaget ved Nabonidus for perseren Kyros omtrent sekstifem år seinere. (Se Slaget ved Opis.)


== Nedtegnelser av slaget ==
Jerusalem-krøniken, del av babylonske krønike, som nå er i British Museum, hevder at Nebukadnesar «krysset elven for å flytte seg mot den egyptiske hæren som var i Karchemiš. De kjempet mot hverandre og den egyptiske hæren trakk seg foran ham. Han førte til deres nederlag og slettet dem nesten helt ut. Restene av den egyptiske armeen som hadde flyktet etter nederlaget så raskt at de unngikk å bli direkte angrepet. I Hamath-distriktet ble de tatt igjen de babylonske toppene av og beseiret av slik at ikke en eneste mann klarte å flykte tilbake til hjemlandet. På den tiden Nebukadnesar erobret hele Hamath-området.»Slaget er også nevnt og beskrevet i Det gamle testamente, Jeremias bok 46:3-12. og Andre krønikebok 35:20-24.


== Referanser ==
Multirecorder (båndspiller med FM-radio)

Multirecorder var en båndopptager med FM-radio. Den var en forbedret utgave av Multicorder (uten FM radio) som ble produsert av Radionette fra 1966. Denne modellen ble introdusert i 1968 og hadde plastkabinett (den første modellen hadde kabinett av finer trukket med skai). Spilleren fikk også tilnavnet «Multitrøbbel», da den var meget krevende å reparere.
Multirecorderen (og modellen før og etter) var avanserte spiller som kunne ta lydbånd på 5 tommer spole med kapasitet opp til 1800 feet. Den kunne spille av 4 ulike spor i opptil 12 timer spilletid, men det krevet at båndet ble spolet tilbake mellom avspilling av hvert spor. En vendespole ble introdusert slik at lydbånd fra ordinære båndopptagere kunne brukes på alle 4 spor (uten denne bare 2 spor), 2 og 2 av gangen. Prinsippet for modellen bygget på standard lydbånd med to spoler (reel to reel), men ved å plassere de to spolene over hverandre, fikk spilleren en kompakt størrelse. Den nederste spolen var fastmontert. Dette prinsippet ble introdusert med Multicorder i 1966 og hensikten var å ta opp konkurransen med kassettspilleren. Spilleren var ikke så mye større enn en kassettspiller og hadde tilkoblingsmulighet for platespiller/radio 5-pin DIN, mikrofon, hodetelefon (3,5 mm jack) og ekstern strømforsyning.  Størrelsen var (b x h x d) 250 x 110 x 240 mm og vekten 3,8 kg m/batterier. Samtidig hadde Radionette Multirecorder både båndopptakerens kvaliteter med høyere lydkvalitet, lang spilletid og innebygget FM-radio, slik at det var mulig å ta opp musikk rett fra radiosendingene. 
I 1970 ble den etterfulgt av en forbedret utgave oppfyller Hi-Fi normene DIN 45500. Den fikk navnet Soundrecorder FM. Denne hadde formfaktor som en reiseradio (b x h x d) 280 x 187 x 87 mm, men med de samme egenskapene.
Opptakeren gikk på  9 V og brukte 6 stk sylindriske LR20 1,5 V batterier som var vanlig i reiseradioer på denne tiden, eller en 9 eller 12 V batterieleminator og kunne således også få strøm direkte fra bilbatteriet. Det var to hastigheter, 3 3/4 og 1 7/8 tommer/sekund, og fire separate opptaksspor (mono), mikrofoninngang, radio/forsterker/platespiller 5-pin DIN-tilkobling og uttak til ekstern høyttaler eller hodetelefon (intern høyttaler kobles ut) og ekstern antenne (coax).

Multirecorderen hadde i 1968 veiledende pris på kr 875,- og stempelavgiften kostet kr 44,-. Multicorderens veiledende pris var kr 680,- fra 1966. Soundrecorder FM hadde veiledende pris på kr 1 190.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Liste over modeller (med bilder).
Hifisentralen.
Tomania1953
Bulmeurtslekta

Bulmeurter (Hyoscyamus) er en gruppe planter i søtvierfamilien.
De finnes i Eurasia, Nord-Afrika, Kanariøyene og Madeira. Og de fleste er meget giftige.


== Arter (utvalg) ==
Bulmeurt (Hyoscyamus niger)
Hyoscyamus albus
Hyoscyamus aureus
Hyoscyamus muticus
Hyoscyamus pusillus
Hyoscyamus reticulatus


== Eksterne lenker ==
(en) bulmeurtslekta i Encyclopedia of Life 
(en) bulmeurtslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bulmeurtslekta hos Artsdatabanken 
(sv) bulmeurtslekta hos Dyntaxa 
(en) bulmeurtslekta hos ITIS 
(en) bulmeurtslekta hos NCBI 
(en) bulmeurtslekta hos The International Plant Names Index 
(en) bulmeurtslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Hyoscyamus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hyoscyamus – detaljert informasjon på Wikispecies
Adel Emam

Adel Emam (født 17. mai 1940 i El Mansoura i Egypt) er en populær skuespiller i en rekke egyptiske filmer og TV-serier. 
Emam arbeidet primært som en komiker, men han spilte også i flere seriøse prosjekter og spesielt i hans aller første filmer kombinerte Emam komedie med romantikk. Emam studerte til en bachelorgrad i landbruk fra et universitet i Kairo. Siden den gang har han dukket opp i over 100 filmer og minst 10 skuespill. Emam er trolig den mest kjente skuespilleren fra Egypt. I januar 2000 utnevnte FN Emam som en frivillig ambassadør for organisasjonen UNHCR.


== Arbeid ==


=== Utvalgt filmografi ===


== Teaterstykker ==
Ana Wa Howa Wa Heya (1964)
Al-Nassabeen (1966)
Dhat Al-Bijama Al-Hamraa (1967)
Ana Feen W Enti Feen (1970)
Madrast Al-Moshagebeen (1973)
Gharameyat Afifi (1975)
Shahed Ma Shafsh Haga (1975)
Al-Wad Sayed Al-Shaghal (1993)
Al-Zaeem (1998)
Body Guard (1999)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Adel Imam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adel Emam på Internet Movie Database 
(da) Adel Emam på Filmdatabasen 
(fr) Adel Emam på Allociné 
(en) Adel Emam på AllMovie 
(en) Adel Emam hos The Movie Database 
All Adel Imam films online in English , Arabic and French
Adel Imam in a funny clip from Alleab Maa Al Kobar: she is so mad since she spent 7 years of her life with him without marrying
Utgangshastighet

Utgangshastighet (også kalt munningshastighet)  er den hastigheten et prosjektil har når det forlater våpenets munning. Utgangshastigheter ligger mellom ca. 240 m/s for noen pistoler og eldre patroner og 1 200 m/s i moderne rifler med høyytelses patroner, slik som .220 Swift og .204 Ruger. Moderne stridsvogner med APFSDS-prosjektiler har en utgangshastighet på rundt 1 800 m/s. Den sistnevnte hastigheten ligger nær grensen som er oppnåelig med kjemiske brennstoffer. Hastigheten til et prosjektil er størst ved munningen og minker gradvis på grunn av luftmotstand. Utgangshastigheten er vesentlig avhengig av prosjektilvekt, kruttgassens trykk og løpets/rørets lengde. Utgangshastigheten har innvirkning på skuddvidde, prosjektilbanens form, treffsikkerhet og prosjektilets gjennomslagskraft. 
I konvensjonelle våpen bestemmes utgangshastigheten av kvaliteten (brennhastighet, ekspansjon) og mengde brennstoff, prosjektilets masse og lengden på løpet. Et sakte brennende drivstoff krever et lengre løp for å brenne fullstendig, men kan på den andre siden bruke et tyngre prosjektil. Et raskt brennende drivstoff kan akselerere et lettere prosjektil til større hastigheter hvis den samme mengden drivstoff benyttes. I et våpen er trykket som kommer fra forbrenningsprosessen den begrensende faktor for prosjektilhastigheten. En balanse mellom drivstoffets kvalitet og kvantitet (mengde), prosjektilmasse og løpslengde må være til stede dersom både sikkerhet og optimal ytelse skal oppnås. 
Lengre løp gir kraften fra drivstoffet mer tid til å «dytte» og akselerere kulen. Av denne grunn gir lengre våpenløp generelt større hastigheter dersom alt annet er likt. Ettersom kulen beveger seg nedover løpet minker imidlertid gasstrykket fra drivstoffet bak kulen. Gitt et langt nok løp, vil det eksistere et punkt hvor friksjon mellom kulen og løpet (og luftmotstanden) vil være lik kraften fra gasstrykket bak den, og fra det punktet vil kulens hastighet avta. 
Store skipskanoner og skipsartilleri vil ha et forhold mellom lengde og diameter på mellom 38:1 og 50:1. Dette lengdeforholdet maksimerer prosjektilhastigheten. Det er stor interesse i å modernisere sjøvåpen ved bruk av elektrisk drevne skinnekanoner (rail guns), som overgår begrensningene nevnt over. Med skinnekanoner oppnås en konstant akselerasjon i enhetens fulle lengde, noe som i stor grad bidrar til økt utgangshastighet. Det er også en betydelig fordel at slike våpen ikke trenger å bære eksplosivt drivstoff, og selv prosjektilets indre ladninger kan elimineres på grunn av den store hastigheten – prosjektilet blir strengt tatt et kinetisk våpen. 


== Se også ==
Skytevåpen
Indreballistikk
Munningsenergi