jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
François Arago

Dominique François Jean Arago (født 26. februar 1786 i Estagel, død 2. oktober 1853 i Paris) var en fransk matematiker, fysiker, astronom og politiker. Han satt som midlertidig president mellom 10. mai 1848 og 24. juni 1848.
Arago ble født på Estagel, en liten landsby nær Perpignan i departementet Pyrénées-Orientales i Frankrike, hvor hans far hadde stillingen som kasserer for landets myntverk. Han var den eldste av seks brødre.
Broren Jean (1788–1836) utvandret til Nord-Amerika og ble senere general i den meksikanske hæren. Jacques Étienne Victor (1799–1855) deltok i Louis de Freycinets utforsking av Ukraina som foregikk fra 1817 til 1821, og da han vendte tilbake til Frankrike viet han seg til journalistikk og drama. Den fjerde broren, Étienne Vincent (1802–1892), sies å ha samarbeidet med Honoré de Balzac i «Arvingen av Birague», og i perioden fra 1822 til 1847 skrev han et stort antall dramatiske stykker, for det meste i samarbeid med andre skribenter.
Arago ble tildelt Copleymedaljen fra The Royal Society i 1825. I 1828 ble han valgt som utenlandsk medlem av Det kongelige svenske vitenskapsakademiet. I 1834 var han på besøk i Skottland for å delta på et møte i British Association i Edinburgh. Han var medlem av det franske Parisobservatoriet (Observatoire de Paris) som ble grunnlagt av Ludvig XIV av Frankrike i 1666. Han mottok Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste i 1842. I 1850 ble han tildelt Rumfordmedaljen.
Den 10. mai 1848, ble Arago valgt inn som medlem av eksekutivkomiteen, et styrende organ som fungerte som republikkens regjering. Han ble utnevnt som komiteens president den 11. mai 1848, og han tjenestegjorde i denne stillingen som midlertidig statsoverhode frem til 24. juni 1848. Han døde i 1853, i en alder av 61 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) François Arago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) François Arago – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Gjesteopptreden II

«Gjesteopptreden II» er en sang med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet Prima Vera. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.På dette sporet kaller trioen seg Harry Worrieds Quartet og de parodierer improvisert fri jazz med spredte innslag av applaus. Jahn Teigen improviserer scat-sang, mens Tom Mathisen fungerer som konferansierer til slutt på sporet.
«Gjesteopptreden II» ble også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.


== Referanser ==
Valderøy barneskole

Valderøy barneskule er den største skolen i Giske kommune. Den ligger på sørsida på Valderøya, og har i overkant av 300 elever. Det er om lag 30 lærere inkludert administrasjon på skolen. Rektor er Karl Olav Nedregotten, inspektør er Signe Urtegård.
Dagens skole består av to hovedbygninger, der den eldste, «gamleskolen», er fra 1905. Her går 1. og 2. klasse, samt at det er her SFO holder til. «Nyskolen» er fra 1955, og fikk et tilbygg i 1997 for administrasjon og lærerkontor.
Sammen med Skjong skule planlegges det i 2011 en ny felles barneskole på Valderøya. Den er tenkt å stå ferdig til høsten 2013.


== Eksterne lenker ==
Valderøy barneskule Arkivert 28. mars 2010 hos Wayback Machine.
When the Red, Red Robin (Comes Bob, Bob, Bobbin’ Along)

«When the Red, Red Robin (Comes Bob, Bob, Bobbin' Along)» er en amerikansk populærmusikksang fra 1926, skrevet av Harry M. Woods. Den ble en umiddelbar hit for sangere som Whispering Jack Smith, Cliff Edwards og the Ipana Troubadors. Al Jolson fikk imidlertid størst suksess med sin innspilling, som nådde en førsteplass på Billboard-listen.
Jolson framførte sangen i kortfilmen A Plantation Act (1926), hvor lyden var på plater.
Den ble signatursangen til sangeren og skuespilleren Lillian Roth, som ofte fremførte den på høyden av sin musikalske karriere fra slutten av 1920-årene til slutten av 1930-årene. Sangen ble senere fremført av Susan Hayward, i rollen som Roth, i den biografiske filmen Imorgen kan jeg gråte (I'll Cry Tomorrow) (1955).
Den ble spilt inn på plate av Doris Day i 1953 og oppnådde en betydelig suksess på hitlistene.
Også i 1950-årene ble en versjon utgitt av Peter Pan Records med «Rock-a-Bye Your Baby with a Dixie Melody» på den andre siden av singlen.
Sangen hjalp til med å inspirere navnet på den amerikanske restaurantkjeden Red Robin. Eieren av den opprinnelige restauranten sang i en barbershopkvartett som jevnlig fremførte den. Han omdøpte i 1940-årene sin restaurant til Sam's Red Robin.Den engelske fotballklubben Charlton Athletic spiller Billy Cottons versjon av sangen, mens laget går ut på hjemmebanen The Valley.


== Norsk versjon ==
Prima Vera har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Når den lille rødstrupen synger høyt i det blå».


=== Innspilling ===
Prima Vera. Utgitt på LP-platen Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt) (RCA Victor PL 40 254) i 1982.


== Referanser ==
Gjør skolen til en fest

«Gjør skolen til en fest» er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet Prima Vera. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.Originalen heter Swinging on a Star. Melodien ble skrevet av Jimmy van Heusen med tekst av Johnny Burke. Den ble framført av Bing Crosby i filmen Going My Way (premiere 1944) og hans versjon ble gitt ut på plate samme år .
Originalteksten er humoristisk oppfordring til barn om å følge med på skolen og gjøre hjemmeleksene sine; hvis ikke kan man ende opp som eksempelvis gris eller fisk. Prima Veras tekst er nærmest en direkte oversettelse.
Tom Mathisen synger, mens i refrengene harmoniserer både han og Jahn Teigen i falsett i bakgrunnen. I introduksjonen og første vers imiterer de blåser-instrumenter med sine sangstemmer.

Eller gjør skolen til en pest. Stikk den, Lillebjørn!

«Gjør skolen til en fest» ble også utgitt juni 1999 på Prima Vera Show (bonus-CD-spor 7)


== Referanser ==
Song Shu

Song Shu (forenklet kinesisk: 宋书, tradisjonell kinesisk: 宋書, «Song-boken») er et kinesisk historieverk i 100 bind som beskriver Det tidlige Song-dynasti. Det ble forfattet av Shen Yue (441–513) under Liang-dynastiet.
Allerede på det senere Song-dynastiets tid var deler av verket gått tapt. Det tapte ble da forsøkt rekonstruert på grunnlag av materialer fra Sørdynastienes historie og mindre annaler. Den originale teksten var sannsynligvis påvirket av fremmedlandske impulser (som for eksempel fra xianbei) og virker på flere steder uriktig eller uklar.


== Eksterne lenker ==
Dagsrevy sang

«Dagsrevy sang» er en låt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet Prima Vera. Den ble innspilt 19.-21. august 1977.Tom Mathisen spiller jazzgitar og synger første vers alene, Jahn Teigen synger andre vers, mens de sammen tar siste vers. Hva teksten handler om, ligger delvis i påskriften på albumomslaget:

NRKs bidrag til den internasjonale sangkonkurransen for nyhets opplesere i Dublin.

«Dagsrevy sang» ble også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.


== Referanser ==
Teller (Alaska)

Teller  er en by  i den amerikanske delstaten Alaska. Byen ligger på et nes ca. 116 km nordvest for Nome på Seward-halvøya i folketellingsområdet Nome Census Area.
Byens totale areal er 5,5 km² hvorav 0,5 km² er vann. I 2009 hadde byen 269 innbyggere.
Luftskipet «Norge» landet i Teller 14. mai 1926 etter ferden  fra Ny-Ålesund over Nordpolen med Roald Amundsen som ekspedisjonsleder og Umberto Nobile som skipsfører. På grunn av værforholdene valgte ekspedisjonen å lande i Teller i stedet for å fortsette til Nome.


== Referanser ==
Forbundskanslerens kontor (Tyskland)

Forbundskanslerens kontor (tysk: Bundeskanzleramt eller kortformen Kanzleramt, uttrykket kan også referere til selve bygningen) er et føderalt forvaltningsorgan i Tyskland. Forvaltningsorganet befinner seg i Kanslerbygningen i Berlin, men har også en avdeling i Bonn. 
Forvaltningsorganet omfatter kanslerens kontor og har blant annet som oppgave å samle inn nødvendig informasjon fra de føderale ministeriene til bruk for Forbundskansleren. Videre ivaretar kontoret de administrative oppgaver for Tysklands regjering. 
Lederen av Forbundskanslerens kontor kan enten ha rang som føderal statssekretær eller som føderal minister for særlige oppgaver (dvs. tilsvarende minister uten portefølje).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Federal Chancellery (Germany) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hjemmeside for Bundeskanzleramt på  bundesregierung.de
Hjemmeside for Bundeskanzleramt bundeskanzlerin.de
Så fint å være idiot

«Så fint å være idiot» er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet Prima Vera. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.Originalen heter «How Sweet to Be an Idiot» og ble utgitt med Neil Innes (som også skrev sangen) i 1973 på musikkalbumet av samme navn. Han pleide også å fremføre sangen når han var på turne med Monty Python.
Tekstens jeg er et mobbeoffer, men vedkommende gir ikke opp tross motgang. Jahn Teigen synger Prima Veras versjon og deres tekst er direkte oversatt fra originalen. Det inkluderer også mobbe-innslagene som Tom Mathisen og Herodes Falsk utfører i mellomverset.

Det vet du vel? Utdrag fra Rock-operaen «Prima Vera superidiot».


== Andre utgivelser ==
Best of Ebba – (utgitt 15. januar 1981)
Absolute Prima Vera – (utgitt januar 1994).
The Prima Vera Show – (utgitt juni 1999 – konsert-versjon 1 fra 1983 hvor Teigen akkompagnerer seg selv på piano).
Prima Vera (a)live – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – konsert-versjon 2 fra år 2000. I mellomverset ble et bittelite utdrag av Mamma lagt til).
Det beste fra Prima Vera – (utgitt 20. juni 2016)Jahn Teigen var hovedgjest i NRK-programmet Si det som det er! (sendt 16. desember 1978), og han startet programmet med kun et vers akkompagnert av sitt eget pianospill før selve vignetten ble spilt.


== Referanser ==
Julia Butschkow

Julia Butschkow (født 21. desember 1978) er en dansk forfatter og dramatiker. Hun debuterte i 1997 med diktsamlingen Lykkekomplex og har siden gitt ut kortprosaboka Så simpelt (1999), romanen Lunatia (2004), romanen Apropos Opa (2009) og skuespillet Sidespor. Apropos Opa er utgitt i 2011 på Pax forlag, oversatt av Trude Marstein. Senest har hun utgitt romanen Aber dabei (2013).


== Bibliografi ==
Aber dabei, Samleren, 2013 (Roman)
Apropos Opa, Pax, 2011 (Roman) ISBN 9788253033815
Der er ingen bjerge i Danmark, Samleren, 2011 (Noveller)
Lunatia, Samleren, 2004 (Roman)
Så simpelt, Samleren, 1999 (Kortprosa)
Lykkekomplex, Facet, 1997 (Dikt)


== Priser og utmerkelser ==
Statens Kunstfonds tre-årige arbejdsstipendium 2005
Hederslegat fra Rosinante og Co 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forfatterens nettside
Pax Forlag
Samleren
Danish Literary Magazine
Linda Bond

Linda Bond (født 22. juni 1946 i Nova Scotia i Canada) er general og tidligere verdensleder for  Frelsesarmeen. Hun tiltrådte den 2. april 2011 som den 19. generalen og den tredje kvinnelige generalen i Frelsesarmeens historie. 


== Bakgrunn ==
Linda Bond har 12 eldre søsken. Hennes mor var født i England, og immigrerte til Canada sammen med sine foreldre da hun var 17 år gammel. Linda Bonds far var gruvearbeider i den lokale kullgruven i hennes hjemby i Nova Scotia.


== Frelsessoldat ==
Bond kom fra stillingen som leder for Frelsesarmeens arbeid i østre deler av Australia. Hun hadde tidligere tjenestegjort i Storbritannia og vært nestleder for Frelsesarmeen i Canada, territorialleder på USAs vestkyst samt tjenestegjort ved det internasjonale hovedkvarteret.Bond etterfulgte Shaw Clifton, som gikk av med pensjon. 
Torsdag 13. juni 2013 meldte Frelsesarmeens internasjonale hovedkvarter at general Linda Bond samme dag hadde gått av som verdensleder «etter en periode med personlig bønn og refleksjon». Stabssjefen, kommandør André Cox, skulle fungere i hennes sted til ny general var valgt. Cox ble senere valgt til Frelsesarmeens 20. general og verdensleder.


== Priser og æresbevisninger ==
I 2012 ble Linda Bond tildelt et æresdoktorat ved Tyndale University College and Seminary i Toronto, som er hennes alma mater.


== Referanser ==
Evert Tabbe

«Evert Tabbe» er en sang med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet Prima Vera. Innspillingen skjedde 19.-21. august 1977.Først i sangen parodierer Herodes Falsk en hallomann i radio, før Tom Mathisen spiller gitar og synger på svensk. Teksten er en parodi på typiske svenske viser; spesielt de som er skrevet av Evert Taube. Mathisen imiterer også Taubes stemme og sangstil.

Evert beviser at svenske folkemelodier er og blir en tabbe.

«Evert Tabbe» ble også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.


== Referanser ==
Kjell Olav A. Maldum

Kjell Olav Amdam Maldum (født 1962 i Oslo) er en norsk bedriftsleder og ingeniør. Han har siden 2007 vært administrerende direktør i Infinitum, som driver panteordningen for gjenvinnbar drikkevareemballasje i aluminium, stål og plast (PET) i Norge.Maldum er spesielt engasjert i emballasjeoptimalisering og sirkulær økonomi. Hans engasjement har ført til at Infinitum fra høsten 2020 er den første panteordningen i Norden som resirkulerer både bokser og flasker i eget land.Den norske pantemodellen har vekket internasjonal interesse. Maldum gir opplæring til internasjonale delegasjoner som kommer for å lære av den norske panteordningen, og informerer om fordelene i internasjonale medier. Skottland er blant landene som har sett til Norge for inspirasjon ved innføring av panteordning.Maldum mottok Optimeringsprisen 2006 fra Næringslivets Emballasjeoptimeringskomité (NOK). Dette var første gang Optimeringsprisen ble delt ut til en person, ikke en bedrift. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infinitums nettsider
Krangler om pantepenger, Teknisk Ukeblad, 8. mars 2012
Jo bedre sortering, jo bedre pris, Teknisk Ukeblad, 17. oktober 2011
Kodominans

Kodominans er et begrep innen genetikken som beskriver at to heterozygote alleler  har samme påvirking for fenotypen. Mens ufullstendig dominans fremkommer som en blanding av begge foreldrenes fenotyper, forekommer fenotypene til foreldrene sammen, men ublandet, i kodominans. 
Om for eksempel en rød blomst krysses med en hvit, vil genet for fargen rød (R) og genet hvit (H) virke sammen slik at avkommet får genotypen RH og fenotypen rosa i ufullstendig dominans. Her er ingen gentype domant over den andre. Ved kodominans vil begge fargene uttrykkes på avkommet som separerte farger. Begge forekommer, men viser tydelig at genene til foreldrene er kodominante. Et annet eksempel på kodominans er nedarving av blodtyper i AB0-systemet.
Daniel Myrmæl Helgestad

Daniel Myrmæl Helgestad (født 9. juli 1987) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Henning Skilag fra 2015 til han la opp i 2017. I sine tidligere år representerte han Jardar IL og Fossum IF i Bærum hvor han har vokst opp, og senere Byåsen Idrettslag.
Han var tidligere medlem i Team Trøndelag, sammen med blant andre Marte Elden og Hans Petter Lykkja.Helgestads beste plassering i verdenscupen i langrenn er en 13.-plass på 10 km klassisk i Falun. Mange tror feilaktig at det er en 15. plass på 50 km klassisk i Holmenkollen som er Helgestads beste plassering. I 2014 vant han to renn i Skandinavisk cup. Han har tre sølvmedaljer og to bronsemedaljer i stafett i NM. I 2014 tok han også individuelt NM-sølv på 50 km fristil.
Foran 2015/2016-sesongen meldte Daniel overgang til den nordtrønderske klubben Henning Skilag.
I 2019 vant han Trondheim Maraton i klassen Teammaraton for Sparebank 1 Regnskapshuset SMN, sammen med Kristian Forbord, Tommy B. Hove og Marco Bjørklund Fria.Etter endt skikarriere gikk Helgestad over i jobb som regnskapskonsulent i storkundeavdelingen til Sparebank 1 Regnskapshuset SMN AS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Myrmæl Helgestad – FIS (langrenn) 
Jeg er mer motivert enn noen gang. langrenn.com (1. juni 2013)
Rupert Bruce-Mitford

Rupert Leo Scott Bruce-Mitford (født 14. juni 1914 i London, død 3. oktober 1994 i Oxford) var en engelsk arkeolog.
Fra 1938 var Bruce-Mitford ansatt ved British Museum. Fra 1942 fikk han ansvaret for gjenstandene fra Sutton Hoo-funnet, og dette skulle bli en vesentlig del av hans livsverk. Gjennom førti år arbeidet han med funnene, og med ettergraving i haug 1 i Sutton Hoo, og fikk gjennomarbeidet og publisert funnet i tre store bind; The Sutton Hoo Ship Burial som kom ut i 1975, 1978 og 1983.


== Hovedverk ==
2005: The Corpus of Late Celtic Hanging-Bowls (posthumt; red. Sheila Raven)
1975: The Sutton Hoo Ship Burial (med A. C. Evans)
The Bog People: Iron Age man preserved
1997: Mawgan Porth; a settlement of the Late Saxon Period on the north Cornish coast: excavations 1949-52, 1954 and 1974 London: English Heritage ISBN 1-85074-613-3 (posthumut)
Aspects of Anglo-Saxon Archaeology: Sutton Hoo and other discoveries ISBN 0-575-01704-X


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verk av eller om Rupert Bruce-Mitford i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Nekrolog i The Independent.
Panathenske stadion

Det Panathenske stadion (gresk: Παναθηναϊκό στάδιο, Panathinaiko stadio), også kjent som Kallimarmaro (Καλλιμάρμαρο) er et friidrettsstadion i Athen, kjent som arena i de olympiske lekene i 1896. Det er rekonstruert fra et stadion i Antikkens Hellas så utmerker det seg ved å være det eneste større stadion i verden bygget i hvit marmor.
Det var også arena under Sommer-OL 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Panathenaic Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Louis Eugène Cavaignac

Louis Eugène Cavaignac (født 15. oktober 1802 i Paris i Frankrike, død 28. oktober 1857 i Ournes i departementet Sarthe) var en fransk general og fremtredende politiker som i en periode satt som midlertidig president.


== Liv og virke ==
Cavaignac gikk inn i hæren som ingeniøroffiser i 1824. Han tjenestegjorde i Morea (Peloponnes) i 1828. Han ble utnevnt til kaptein. Da revolusjonen brøt ut i 1830 var han stasjonert ved Arras. I 1831 ble han fjernet fra aktiv tjeneste som konsekvens av sin erklærte republikanisme, men i 1832 ble han innkalt til aktiv tjeneste igjen og han ble kort tid senere utstasjonert i Algerie. 
Han hadde kommandoen over den utsatte forposten Tlemcen i cirka femten måneder. Dette var en kommando som han ble valgt ut til av marskalk Bertrand Clausel (1836–1837). Han sto også i forsvaret av Cherchell i 1840. Nesten samtlige av de kamper han ledet på slagmarken ble vunnet. I 1844 ble Cavaignac forfremmet til graden Maréchal de camp, og han ble tildelt forskjellige distriktskommandoer, fortrinnsvis i Algerie, frem til 1848, da den provisoriske regjeringen utnevnte ham til generalguvernør i provinsen med rang som general i denne divisjonen som var stasjonert der.Stillingen som krigsminister ble også tilbudt til Cavaignac, men han nektet å ta imot denne posisjonen på grunn av sin uvilje mot den da sittende franske regjeringen. Da han ankom Paris igjen den 17. mai 1848 fant han hovedstaden i en svært kritisk tilstand. Flere opptøyer hadde allerede funnet sted i landet og i resten av Europa. I november dette året ble Den andre franske republikk grunnlagt.
Han satt som statsminister fra 28. juni 1848 til 20. desember 1848. Han etterfulgte den tidligere presidenten Antonie Marie Jules Sénard som Frankrikes midlertidige president i noen måneder mellom 28. juni 1848 og 20. desember 1848.
Ved presidentvalget som ble gjennomført dette året stilte Cavaignac som republikaner til valg mot prins Louis Napoléon, hvis onkel var keiseren Napoléon Bonaparte. Han ble etterfulgt av Napoleon III av Frankrike som utropte seg selv til keiser av Frankrike.
Cavaignac tilhørte senere opposisjonen under prins Napoleons presidentskap og ble ved statskuppet 2. desember 1851 arrestert, men etter kort tid sluppet fri igjen. Han giftet seg siden med en datter av den rike bankieren Odier og trakk seg tilbake fra politikken. 
I 1857 ble han valgt til folkerepresentant for Paris 3. arrondissement, men døde allerede 28. oktober samme år på sitt slott Ournes i departementet Sarthe.
Hans sønn, Jacques Marie Eugène Godefroy Cavaignac var også en fremtredende politiker. 


== Verker ==
De la régence d'Alger, note sur l'occupation. Victor Magen, Paris 1839


== Referanser ==


== Litteratur ==
Auguste Deschamps: Eugène Cavaignac. 2 Bände, Librairie Internationale, Paris 1870
Le Général Ibos: Le Général Cavaignac : Un dictateur republicain. Hachette, Paris  1930 (coll. « Figures du Passé »)
Frederick A. de Luna: The French Republic and Cavaignac. University Press, Princeton, N.J. 1969
Jon Frode Blichfeldt

Jon Frode Blichfeldt (født 24. juni 1944 i Oslo) er en norsk psykolog. Han var forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet (Arbeidspsykologisk institutt før 1987) 1970–2004 og var instituttets direktør 1986–1989. Han var professor II i arbeids- og organisasjonspsykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo 1994–2004 og professor i høgskolepedagogikk og psykologi og leder for Pedagogisk utviklingssenter ved Høgskolen i Oslo 2004–2011. Han er nå professor emeritus.


== Karriere ==
Blichfeldt kommer fra lærerfamilie, og er utdannet lærer og psykolog. Han er godkjent spesialist i arbeids- og organisasjonspsykologi. Han var lærervikar gjennom 60-tallet og skolepsykolog 1969–1970.
Han var fra 1970 til 2004 ansatt som forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI), hvor han i mange år var forskningsleder samt instituttleder fra 1986 til 1989. Han har vært professor II i arbeids- og organisasjonspsykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo fra 1994 til 2004. Fra 2004 til 2011 var han leder av Pedagogisk utviklingssenter og professor i høgskolepedagogikk og psykologi ved Høgskolen i Oslo.
Han har særlig forsket på arbeidsmiljø, organisasjonslæring og kunnskapsforvaltning. Han har foretatt miljø- utviklings- og evalueringsstudier på oppdrag av Kunnskapsdepartementet. Han har bl.a. deltatt i nasjonale evalueringer av lederopplæring i videregående skole, programevaluering av Reform 94 og Læreplan 97. Han har hatt oppdrag for UNDP i India (1977). I 1991 var han gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology. Blichfeldt var oppnevnt som medlem i utvalg for vurdering av skolens innhold (SI-utvalget 1979) og for vurdering av fremtidig struktur i videregående skole (Blegen-utvalget 1989). Fra 2004 til 2007 var han  NOKUT-sakkyndig.


== Bibliografi i utvalg ==
Blichfeldt, J.F. (2010): On knowledge bases and maps of knowledge. Some quiddities on getting to know in contemporary higher education. Nordic Studies in Education, Vol. 30 pp. 252-265.
Blichfeldt, J.F. (2007): Supporting good work? In: Löwstedt, J, Larsson,P, Karsten, S, and VanDick, R (eds): From intensified work to professional development.  P.I.E. Peter Lang, Brussels
Blichfeldt, J.F. (2004): Oppgaverasjonalitet og Kunnskapsforståelse. Nordiske Organisasjonsstudier nr. 4
Blichfeldt, J.F. (2003): Lære for livet? Skolen som møteplass for mening og mestring. Evaluering av Reform 97. AFI-rapport nr. 7
Blichfeldt, J.F. og Aamodt, P.O. (1999): Om følgeforskningen i R94. I Kvalsund, R, Deichman-Sørensen, T. og Aamodt, P.O.(red): Videregående skole ved en skillevei? Oslo Tano Aschehoug.
Blichfeldt, J.F. (1996). Organisering og samarbeid: Motsetningsfylte prosesser. I Blichfeldt m.fl.: Utdanning for alle. Evaluering av Reform 94. Oslo, Tano Aschehoug.
Blichfeldt, J.F. Haugen, R. og Jangård, H. (1978) : Mot en ny skoleorganisasjon. Oslo Tanum.
Blichfeldt, J.F. (1973): Bakerst i klassen. Oslo Norli.