jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zhuge Liangs nordekspedisjoner

Zhuge Liangs nordekspedisjoner (tradisjonell kinesisk: 諸葛亮北伐; forenklet kinesisk: 诸葛亮北伐; hanyu pinyin: Zhūgě Liàng Běifá) var en serie på fem militære felttog startet av riket Shu Han, basert i Sichuan og Hanzhong, mot det rivaliserende riket Cao Wei i Nord-Kina i begynnelsen av de tre rikers tid i Kinas historie. De fem ekspedisjonene ble alle ledet av kansler-regenten og strategen Zhuge Liang, og fant sted i 228 (første og andre ekspedisjon), 229, 231 og 234, og ble utkjempet i grenseområdet mellom de to rikene som i dag utgjør provinsene Shǎnxī og Gansu. 
Selv om alle felttogene mislyktes i sitt mål om å føre til en seier i krigen mot Wei, har felttogene blitt noen av de best kjente konfliktene fra de tre rikers tid, kjent blant annet fra Ming-romanen Beretningen om de tre kongedømmer skrevet av Luo Guanzhong, men her er det seks og ikke fem felttog, og Zhuges strategiske talent blir overdrevet, selv om resultatet ikke endres. I folkelig historie samsvarer disse felttogene med "de seks felttog fra Qishan" (六出祁山; Lìuchū Qíshān), et feilaktig navn, siden Zhuge Liang bare startet to av sine felttog fra Qishan.
David Mair

David Mair er navnet til flere personer:

David Mair (naturbaneaker) (født 1980), italiensk naturbaneaker og skeletonkjører
David Mair (aker) (født 1984), italiensk aker
David Mair (naturbaneaker)

David Mair (født 26. juli 1980 i Meran) er en italiensk aker og skeletonkjører. Han konkurrerte i naturbaneaking frem til 2002, da han skiftet til skeleton. Fra 2009 har han igjen konsentrert seg om naturbaneaking.
Mair har to gull og ett sølv fra VM i naturbaneaking, samt en bronse fra EM i 1999. Hans bror Armin Mair er også profesjonell aker.


== Kilder ==
FIL-profil (NB: alle hans resultater frem til 2002 finnes i profilen til akeren med samme navn)

(en) David Mair – Profil og resultatoversikt på International Bobsleigh & Skeleton Federation


== Eksterne lenker ==
(en) David Mair – FIL 
(en) David Mair – IBSF
Zhuge Liangs sørfelttog

Zhūgě Liàng sørfelttog (tradisjonell kinesisk: 諸葛亮南征; forenklet kinesisk: 诸葛亮南征; hanyu pinyin: Zhūgě Liàng Nánzhēng), også kjent som pasifiseringskrigen i Nanzhong (南中平定戰; 南中平定战; Nánzhōng Píngdìng Zhàn), var et militært felttog ledet av kansler og strateg Zhuge Liang på vegne av riket Shu Han mot motstandere i de sørlige områdene i 225 i de tre rikers tid i Kinas historie. Felttoget ble startet for å slå ned et opprør fra lokale guvernører i den sørlige regionen Nanzhong (i dag deler av provinsene Yunnan, Guizhou og Sichuan) og opprør fra nanman-stammene i området ("nánmán" – sørlige barbarer – var hànkinesernes betegnelse for en rekke ulike stammer i dette området).
En fiktiv versjon av felttoget blir skildret i Míng-romanen Beretningen om de tre kongedømmer, skrevet av Luo Guanzhong, som inkluderer en rekke fiktive personer, kongedømmer og hendelser. Zhuge Liang driver en kampanje med psykologisk krigføring for å få nánmánene til å underkaste seg Shu-Hans styre, men opptrer samtidig humant mot stammene, og har blitt særlig berømt for å ha fanget og befridd nánmánkongen Meng Huo sju ganger, men i enkelte lokale legender er historien reversert ved at det var Meng Huo som fanget og befridde Zhuge.
Gazas tårer

Gazas tårer er en norsk antikrigsfilm fra 2010 som omhandler Gaza-krigen sett gjennom øynene til en gruppe palestinske barn. Regissør Vibeke Løkkeberg har i samarbeid med befolkningen i Gaza dokumentert desperasjonen og maktesløsheten den palestinske befolkningen opplevde under Israels bombing av Gaza vinteren 2008/2009. Filmen er basert på billedmateriale tatt av befolkningen selv inne i Gaza mens krigen pågikk, samt noe materiale fra de få utenlandske journalistene som var til stede mens konflikten pågikk. Løkkeberg slapp ikke selv inn under krigen.
Filmen ble møtt med sterke reaksjoner, blant annet fra Israel-venner og Med Israel for fred fordi filmen blir ansett som en propagandafilm for Palestina. Det har blitt hevdet at filmen kun ble laget for å sverte Israel, og at den har blitt produsert slik at Israel fremstår som verdens mest brutale krigsmakt. Hamas blir nesten ikke nevnt gjennom hele filmen, men det er av regissørene blitt forklart med at det ikke er Hamas som blir hardest rammet i en slik krig. Det er de sivile, og at det er dette produsentene har prøvd å sette fokus på gjennom denne filmen. I 2011 ble filmen vist for et israelsk publikum på Jerusalem Film Festival.Gazas tårer mottok Gullprisen under Gaza Film festival, og pengepremien fra denne tildelingen ble utdelt til de palestinske barna som hadde vært med i filmen. Filmen mottok Menneskerettsprisen (Public Liberties and Human Rights Award) for beste langfilm under Al Jazeeras internasjonale dokumentarfilmfestival i Doha i april 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gazas tårer på Internet Movie Database 
(no) Gazas tårer i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Gazas tårer hos Filmfront 
(sv) Gazas tårer i Svensk Filmdatabas 
(nl) Gazas tårer på MovieMeter 
(en) Gazas tårer på AllMovie 
(en) Gazas tårer på Rotten Tomatoes 
(en) Gazas tårer på Metacritic
Stair Park

Stair Park er en offentlig park i den lille kystbyen Stranraer i Sørvest-Skottland. Parken er eid av fylket Dumfries and Galloway (Dumfries & Galloway Council), og befinner seg i forlengelsen av London Road på sørsiden av byen, rett overfor et parkeringsområde for trailere og andre reisende (Stranraer er en viktig fergehavn for trafikk fra og til Nord-Irland og Isle of Man). I parken finnes det fotball-, rugby- og hockeybaner, og den huser også hjemmebanen for rugbyklubben Wigtownshire RFC og landbruksmessen Stranraer and Rhins Agricultural Show. Parken har i tillegg en stor musikkscene, helårsbaner for tennis og nettball, skatepark, fotballbane og et fotballstadion.


== Stair Park Football Ground ==
Fotballstadionet Stair Park er hjemmebanen til det skotske tredjedivisjonslaget Stranraer FC. Det har en kapasitet på 5 600 tilskuere, og av disse har 1 800 mennesker mulighet til å sitte under tak. Stadionet ble åpnet i 1907. I 1995 ble det bygget en ny hovedtribune på den ene langsiden av banen (sørsiden). Byggherre var Barr Construction, og tribunen kostet totalt £500.000. Main Stand strekker seg over omtrent halve lengden av langsiden. På den motsatte langsiden befinner det seg en mindre tribune, som gjerne kalles Coo Shed (Kuskuret eller ”Kufjøset”). Jernbanestasjonen i Stranraer er omtrent 15 minutters gange inn i byen. Størrelsen på selve gressbanen er 100 x 64 meter.


=== Bortesupporterne ===
Vanligvis praktiseres det ikke noe skille mellom hjemme- og bortesupporterne på Stair Park. Skulle det imidlertid være behov for det, er det satt av 2 000 plasser for bortelagets supportere. Til vanlig pleier bortelagets tilhengere å slå seg ned på Coo Shed. Det er kiosker for alle på stadion.


=== Inngangspriser ===
Hovedtribunen: (Sitteplasser:) Voksne £14, barn £8
Ståplasser: Voksne £12, barn £6
Barn under 12 år som er i følge med en voksen, kommer gratis inn


== Eksterne lenker ==
Stranraer Football club
Virginia Mayo

Virginia Mayo (født 30. november 1920 i Missouri, død 17. januar 2005) var en amerikansk filmskuespiller og danser.
Etter en kort karriere i vaudeville begynte Mayo med filmer og i 1946 spilte hun i De beste år av vårt liv (og i 1949 hadde hun en rolle i White Heat. Hennes opptredener i filmer ble færre på 1950-tallet. Hennes siste opptreden på film var i 1997. I hennes storhetstid i Hollywood ble Mayo kjent som den typiske sensuelle skjønnhet. Virginia Mayo har en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1996 mottok hun en stjerne på St. Louis Walk of Fame. I 1947 giftet hun seg med skuespilleren Michael O'Shea, som døde i 1973. De hadde ett barn, Mary Catherine O'Shea (født i 1953). O'Shea-familien bodde i flere tiår i Thousand Oaks, California. I januar 2005 døde Mayo av naturlige årsaker i Thousand Oaks i en alder av 84 år.


== Filmografi (utvalg) ==
1946 – De beste år av vårt liv
1949 – White Heat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Virginia Mayo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Virginia Mayo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Virginia Mayo på Internet Movie Database 
(sv) Virginia Mayo i Svensk Filmdatabas 
(da) Virginia Mayo på Filmdatabasen 
(fr) Virginia Mayo på Allociné 
(en) Virginia Mayo på AllMovie 
(en) Virginia Mayo hos Turner Classic Movies 
(en) Virginia Mayo hos The Movie Database 
(en) Virginia Mayo hos Internet Broadway Database
Ron Perlman

Ron Perlman (født 13. april 1950 i New York) er en amerikansk skuespiller på TV og film. 
Perlman studerte ved George Washington High School og han ble uteksaminert fra Lehman College i New York City i 1971. Perlman debuterte som skuespiller i filmen Ildkrigen i 1981. Etter diverse mindre biroller i filmer og TV-serier og hans gjennombrudd kom da han spilte karakteren Vincent i TV-serien Beauty and the Beast, mot skuespiller Linda Hamilton fra 1987 til 1990. Dette innbragte ham en Golden Globe. Han har siden gjort seg bemerket i rollen som Clay Morrow i TV-serien Sons of Anarchy. 
Perlman har vært gift med Opal Perlman siden 1981. De har to barn, en datter, Blake Amanda (født i 1984), og en sønn, Brandon Avery (født i 1990). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ron Perlman på Internet Movie Database 
(sv) Ron Perlman i Svensk Filmdatabas 
(da) Ron Perlman på Filmdatabasen 
(da) Ron Perlman på Scope 
(fr) Ron Perlman på Allociné 
(en) Ron Perlman på AllMovie 
(en) Ron Perlman hos Turner Classic Movies 
(en) Ron Perlman hos Rotten Tomatoes 
(en) Ron Perlman hos The Movie Database 
(en) Ron Perlman hos Internet Broadway Database 
(en) Ron Perlman hos Internet Broadway Database
Camryn Manheim

Camryn Manheim (født som Debra Frances Manheim, den 8. mars 1961 i Caldwell, New Jersey) er en amerikansk skuespillerinne mest kjent for sine roller som advokat Ellenor Frutt på TV-serien The Practice på TV-kanalen ABC og som karakteren Delia Banks i TV-serien Ghost Whisperer og som Elvis Presleys mor i mini-serien Elvis fra 2005. 
Manheim arbeidet en stund som tegnspråktolk på et sykehus. Hennes kunnskap om tegnspråk ble utnyttet til tider på TV-serien The Practice, en episode av Law & Order. I 2005 fikk Manheim Golden Globe- og Emmy-nominasjoner for sitt arbeid i miniserien Elvis, og året etter ble hun med i serien Ghost Whisperer. Manheim er en ivrig aktivist for menneskerettigheter med fokus på kvinners rettigheter og homofiles rettigheter. Manheim er kjent for å ha bidratt til en rekke veldedige organisasjoner. Hun har en sønn ved navn Milo Jacob som ble født 6. mars 2001, bare to dager før hun fylte 40 år. Hennes bror, Karl Manheim, er juss-professor ved Loyola Law School.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Camryn Manheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Camryn Manheim på Internet Movie Database 
(sv) Camryn Manheim i Svensk Filmdatabas 
(da) Camryn Manheim på Scope 
(fr) Camryn Manheim på Allociné 
(en) Camryn Manheim på AllMovie 
(en) Camryn Manheim hos The Movie Database 
(en) Camryn Manheim hos Internet Broadway Database
Rami Malek

Rami Said Malek (født 12. mai 1981 i Los Angeles) er en amerikansk oscarvinnende skuespiller, best kjent for rollen som Freddie Mercury i biografien Bohemian Rhapsody (film), Elliot Alderson i Mr. Robot, og som Ahkmenrah i filmene Natt på museet og Natt på museet 2. Han har rollen som skurken i James Bond-filmen No Time to Die som delvis ble tatt opp i Nittedal.


== Karriere ==
I 2010 hadde Malek rollen som den egyptiske selvmordsbomberen Marcos Al-Zacar i den åttende sesongen av TV-serien 24 som i USA sendes på TV-kanalen Fox Broadcasting Company. Malek har en enegget tvilling-bror som er fire minutter yngre enn ham. Malek studerte ved Notre Dame High School i Sherman Oaks i California og han har mottatt graden Bachelor of Fine Arts fra Universitetet i Evansville i Evansville, Indiana. Malek er bosatt i Los Angeles.
I april 2019 ble det kunngjort på en pressekonferanse at Malek skulle spille skurken i James Bond-filmen som det skulle gjøres opptak til i Nittedal utenfor Oslo. Bond-filmen No Time to Die ble regissert av Cary Joji Fukunaga, og Daniel Craig spiller James Bond for femte gang. Premieren var først satt til april 2020, men ble utsatt til november på grunn av covid-19-pandemien.  


== Filmografi ==


=== Film ===
2006: Natt på museet – Ahkmenrah
2009: Natt på museet 2 – Ahkmenrah
2011: Larry Crowne – Steve Dibiasi
2012: Battleship – Lt. Hill
2012: The Twilight Saga: Breaking Dawn - Part 2 – Benjamin
2012: The Master – Clark
2013: Ain't Them Bodies Saints – Will
2013: Short Term 12 – Nate
2013: Oldboy – Browning
2014: Need for Speed - Finn
2014: Da Sweet Blood of Jesus – Seneschal Higginbottom
2014: Natt på museet: Gravkammerets hemmelighet – Ahkmenrah
2017: Papillon - Louis  Dega
2018: Bohemian Rhapsody – Freddie Mercury
2019: The Ben Cobb Show
2020: Dolittle – Chee-Chee (stemme)
2021: The Little Things – Jim Baxter
2021: No Time to Die – Lyutsifer Safin
2022: Amsterdam – Tom Voze


=== Fjernsyn ===
2004: Gilmore Girls – Andy
2005: Over There – Hassan
2005: Medium – Timothy Kercher
2005–2007: The War At Home – Kenny
2010: 24 – Marcos Al-Zacar
2010: The Pacific – Merriell «Snafu» Shelton
2012: The Legend of Korra – Tahno
2014: Believe – Dr. Adam Terry
2015–2019: Mr. Robot – Elliot Alderson


=== Videospill ===
2004: Halo 2 – Tilleggsstemmer
2014: The Legend of Korra – Tahno
2015: Until Dawn – Joshua «Josh» Washington


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rami Malek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rami Malek på Internet Movie Database 
(sv) Rami Malek i Svensk Filmdatabas 
(da) Rami Malek på Filmdatabasen 
(da) Rami Malek på Scope 
(fr) Rami Malek på Allociné 
(en) Rami Malek på AllMovie 
(en) Rami Malek hos Turner Classic Movies 
(en) Rami Malek hos Rotten Tomatoes 
(en) Rami Malek hos TV Guide 
(en) Rami Malek hos TV Guide
Prinsesse Charlotte Amalie

Prinsesse Charlotte Amalie av Danmark-Norge (født 6. oktober 1706 på Københavns slott, død 28. oktober 1782) var datter av kong Frederik IV og dronning Louise.


== Biografi ==
Frederik IV hadde ikke mottatt særlig meget undervisning som barn, og sørget derfor for at hans egne barn fikk gode lærere, såkalte exercitiemestre. Charlotte Amalie hadde i alt fire av disse, deriblant 
gitarmester Johan Friedrich Fibiger, Nathanael Diesel og Johann Hermann Schrader.Hun levde et aktivt hoffliv. I motsetning til hennes pietistisk anlagte bror Christian VI hadde hun et godt forhold til stemoren Anna Sophie, som hun ofte bodde sammen med og motsatte seg den dårlige behandling denne til tider fikk. I en dagbok fra 1721-23 skriver Anna Sophie om reiser, hvor Charlotte Amalie var med. Disse gikk blant annet til Hamburg, hvor de overvar opera, samt til Anna Sophies familiegods Clausholm.I Christian VIs tid bodde hun om sommeren som oftest på Charlottenlund slott (tidligere Gyldenlund etter Ulrik Frederik Gyldenløve), som hun fikk ombygget i 1733. Om vinteren oppholdt hun seg som regel på Christiansborg. 8. april 1771 fikk hun dog ordre om forlate hoffet (som hun hadde felles hoffholdning med), og hun tilbrakte resten av sitt liv sammen med enkedronning Juliane Marie, som også tilbrakte vinteren ved hoffet. 


== De sorte parykkers hoff ==
Charlotte Amalie foretrakk sorte parykker til seg selv og sin stab, hvilket gjorde henne kjent som de sorte parykkers hoff. Etter at Christian VII fikk en av sine pasjer til å kle seg ut som en villmann, for å skremme den aldrende prinsesse, viste hun seg aldri mere ved hoffet.Hun tok seg av og sørget for oppdragelsen til forfatterinnen Charlotte Baden, som var en niese av hennes førstedame Anna Sophie von den Osten.Ved et testamente av 1. juli 1773 gjorde hun Christian VII til universalarving med visse betingelser om oppdragelseshjelp til fattige pikebarn av alle stender m.m. Som svigerinnen dronning Sophie Magdalene, skjenket også hun sine juveler i form av briljanter og rosensten til Rosenborg, så at de alltid skulle forbli ved kronen.  
Hun døde ugift i København den 28. oktober 1782, og ble begravet i Roskilde domkirke. Hun var dekorert med Sophie Magdalenes orden de l'Union Parfaite. På Det Kongelige Bibliotek finnes, foruten hennes etterlatte bibliotek, en samling med musikk for den femdobbeltstrengede barokkgitar, skrevet i fransk tabulatur, som har tilhørt prinsessen.


== Referanser ==
Thøger Binneballe

Thøger Leonard Binneballe (født 1815 i København, død 1900) var byggmester og arkitekt. 
Han innvandra til Norge på slutten av 1830-tallet. I Christiania tok han borgerskap som murmester, og han var sentral i bygginga av en rekke av hovedstadens sentrale bygg. Binneballe var blant annet murmester ved oppførelsen av Oscarshall og Stortinget og byggeleder for Rikshospitalet i Pilestredet. Han tegna også flere bygninger, blant annet Karl Johans gate 39 (1844), som vakte oppsikt ved å være den første bygården i hovedstaden med fire etasjer. I 1856 oppførte han Kirkegata 6 som kontorer for N.A. Andresens & Co (seinere Andresens Bank) og bolig for banksjefen. Boligen hadde byens første vannklosett, med dispensasjon fra sundhetsloven, som forbød private avløp til den kommunale kloakken. Gården er nå en del av Norges Banks bygningskompleks i Kvadraturen.Andre arbeider som arkitekt var Prinsens gate 3b (1861), Wergelandsveien 27 (1864) og tre villaer på Drammensveien, det som nå er Henrik Ibsens gate 51 (Nobelinstituttet) og 53 (Norske Liv-gården) samt Inkognitogata 37 (Algeries ambassade).Binneballe var aktiv i Christiania Haandværksforening og blei i 1886 foreningas første æresmedlem. Han var medlem i flere offentlige kommisjoner som krevde teknisk kyndighet, bl.a. i forbindelse med bygginga av Trefoldighetskirken og restaureringa av Gamle Aker kirke. Han var Kirkedepartementets konsulent i bygningsspørsmål. I 1861 fikk han i oppdrag å lage forslag til standardiserte skolebygg, ettersom det året før var vedtatt en lov om «almueskolevæsenet paa Landet», som krevde at det skulle opprettes faste skoler til erstatning for omgangsskolene. Binneballe leverte tegninger til åtte ulike bygninger i sveitserstil beregna for mellom 21 og 50 barn, og til dels med lærerbolig inkludert.


== Et utvalg bygg ==

		
		
		


== Noter ==
Roundabout…… Now! EP

Roundabout...... Now! EP er en EP med The September When, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Where You Go I Go» 3:43
«Not Impressed» 4:44: Live
«Mama Won't Tell You No Lie» 5:57: Live
«Mother I've Been Kissed» 1:35: Live
«Butterfly» (Cornelis Vreeswijk) 4:49: Live


== Medvirkende ==


=== The September When ===
Morten Abel – vokal, gitar, munnspill, låtskriver
Morten Mølster – gitar, låtskriver
Gulleiv Wee – bass, låtskriver
Helge Hummervoll – keyboard, vokal, låtskriver
Stene Osmundsen – trommer, låtskriver


=== Øvrige ===
Knut Bøhn - vokal, produsent, tekniker, miksing
Bjørn Eie - tekniker
Per Ravnaas - tekniker
Peter Iversen - miksing
Bulldog Design - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Roundabout…… Now! EP
Fastlane Flower

Fastlane Flower er en norsk pop/rock/metalgruppe fra Bodø/Oslo. Bandet ble dannet i 2008 og platedebuterte den 24. januar 2011 med albumet Deadline (Nordic Records). 28. august 2015 kom den nye singelen The Last 14 Days.
Den 15. september 2018 ga bandet ut oppfølgeren Abusement Park og fikk terningkast 5 hos Rune Slyngstad i Avisa Nordland.


== Medlemmer ==
Chris Slettvoll – gitar
Marius Sommernes – bass/bgv
Michael Johansen – keyboard
Eline Stølan – vokalist
Jan Tore Varne – trommer/bgv
Andreas Kopland Berger – gitar/bgv


== Diskografi ==
Deadline - Nordic Records (2011)
The Last 14 Days (single, 2015)


== Eksterne lenker ==
Presentasjon - Nordic Records Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine.
The Last 14 Days - video
Deadline (Fastlane Flower-album)

Deadline er et musikkalbum med Fastlane Flower, utgitt den 24. januar 2011. Dette er gruppas debutalbum.


== Sporliste ==
«Agent of Chaos»
«State of Emergency»
«Monkey Business»
«Blue Moon»
«Secret Archive»
«Wisteria Lane Concept»
«Before I'm Gone»
«Coping with the Loss of Beauty»
«At the Rainbow's End»


== Eksterne lenker ==

(en) Deadline (Fastlane Flower-album) på Discogs
Hanö

Hanö er en øy i Hanöbukten 4 km sydøst for tuppen av halvøyen Listerlandet. Hanö har et areal på ca 248 hektar, og øyas høyeste punkt er ca 60 moh. Hanö er en granittøy, med vekster som gress og buskas. Det bor 33 mennesker på øya, som er uten biler.
Hanö fyrtårn ble oppført 1904-06, og står på en klippe 60 meter over havet, hvor dets lys kan ses på en avstand på ca 40 km.
Under Napoleonskrigene var Hanö base for den engelske flåten, som lå her i 1810-12. På bakkene på øyas nordlige del ligger en engelsk kirkegård, hvor 15 sjømenn er begravet.
Idrettslaget ROS

Idrettslaget ROS (stiftet 6. februar 1919 som Spikkestad Idrettsforening) er et norsk idrettslag fra Røyken og Spikkestad i Viken. Idrettslaget har per 1. januar 2019 ca. 2000 medlemmer fordelt på 13 særidretter: allidrett, badminton, basketball, boksing, fotball, friidrett, håndball, ski, svømming, sykkel,  tennis,  turn og volleyball.
Idrettslagets nye storstue, ROS Arena, ligger i Spikkestad og består av idrettsbaner, turnhall, speilsal, kafé, møterom og 700 tilskuerplasser.


== Historie ==
Idrettslaget ROS er et resultat av en sammenslutning mellom Spikkestad Idrettsforening (stiftet 6. februar 1919) og Røyken Idrettsforening (stiftet 16. mars 1932). De to klubbene gikk sammen 20. mars 1963 og tok etter hvert navnet ROS.


== Idretter ==


=== Fotball ===
ROS fotball har 800 spillere fordelt på 50 lag og er en av Buskeruds største klubber. Klubben har eget fotballakademi og er satellittklubb for spillerutvikling i NFF Buskerud. Antallet jenter som spiller fotball har doblet seg i perioden 2014 - 2018 og klubben har nå tilbud fra 1. klasse til A-lag kvinner. ROS fotball har eget klubbhus vis a vis ROS Arena, med garderobeanlegg, møterom, kiosk og lokaler til utleie for ulike typer arrangementer.
A-laget for menn spiller i 4. divisjon i Buskerud per 2022, men laget har vært oppe i 3. divisjon så sent som i 2010.
A-laget for kvinner spiller i 4. divisjon i Buskerud.


=== Tabell ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Idrettslaget R.O.S. 1919 – 60 år. Idrettslaget R.O.S. 1979. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Superveteranan

Superveteranan er et musikkalbum med Arnsteins, utgitt i 1990.


== Sporliste ==
«Superveteranan»
«En glad gutt fra Skandinavien»
«Du e go nok som du e»
«Jammen va det livat»
«Arnsteins gamle trækkspæll»
«Elsjokk»
«Polkafeber»
«Ungkarslengsel»
«Hun kommer med sommeren»
«Hoinna, onga og gammel æppelvin»
«Nå kan hele verden synge med»
«Gamle Gunleik»