jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bondekål

Bondekål (Brassica rapa) er en plante i korsblomstfamilien. Det er i Norge tre underarter av bondekål, en viltvoksende og to dyrket. Den viltvoksende er åkerkål (Brassica rapa ssp. campestris). De to dyrkede underartene av bondekål er rybs (Brassica rapa ssp. oleifera), og (vanlig) nepe (Brassica rapa ssp. rapa).


== Utseende ==
Bondekål er en ett- eller toårig plante, som er lite forgrenet.  Nedre blad av planten er hele eller buktflikete med en stor endeflik. Blader og stengel ser ut som om de er dekt av dogg. Bladene er stengelomsluttende. Blomstene sitter i en klase øverst på stengelen. Ferdig utsprungne blomster stikker høyere opp enn resten av klasen, selv om utsprungne blomster er festet nedenfor blomsterknoppene på stengelen. Begerbladene spriker ut fra begeret på blomsten. Skulpene er ca. 4–6 cm lange og er ca. 3 mm brede. Skulpene har et nebb som er tuppen av skulpen. Nebbene er ca. 1–2 cm lange. Det diploide kromosomtallet er på 20, og dette gjelder alle tre underartene. Arten og alle underartene er innført til Norge, og er funnet i nærmest hele landet. Nepe er toårig, mens de to andre underartene er ettårige.


== Bruk ==
Nepe er brukt som grønnsak. Det som brukes er den oppsvulmede roten. Denne har hvitt til kremgult fruktkjøtt, og er søt på smak. Bladene er også brukt som mat i utlandet.
Rybs er dyrket som en oljevekst. Det er da frøene i skulpene som blir høstet og presset. Rybs kan deles opp i to grupper. Disse er høstrybs, som blir sådd om høsten, og vårrybs, som blir sådd om våren.


== Litteratur ==
Lid, Johannes og Lid, Dagny Tande: Norsk flora. 7. utg. Redigert av Elven Reidar. Samlaget, 2005. ISBN 978-82-05-32563-0
Stenberg, Lennart og Mossberg, Bo: Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal 2007. ISBN 82-521-6029-8


== Eksterne lenker ==
(en) bondekål i Encyclopedia of Life 
(en) bondekål i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bondekål hos Artsdatabanken 
(sv) bondekål hos Dyntaxa 
(en) bondekål hos ITIS 
(en) bondekål hos NCBI 
(en) bondekål hos The International Plant Names Index 
(en) bondekål hos Tropicos 
(en) Kategori:Brassica rapa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Brassica rapa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brassica rapa – detaljert informasjon på Wikispecies
Måkeøyane

Måkeøyane er en øygruppe som ligger ved utløpet av Liefdefjorden i Woodfjorden, på nordsiden av Spitsbergen på Svalbard. 
Øyene utgjør totalt anslagsvis 1 km² areal, og er helt flate. Den største er Store Måkeøya. Like nord ligger Andøyane.


== Eksterne lenker ==
Måkeøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Hermansenøya

Hermansenøya er en øy som ligger ved utløpet av St. Jonsfjorden i Forlandsundet, på vestsiden av Spitsbergen på Svalbard. Det tilhører landskapet Oscar II Land. Øya utgjør totalt anslagsvis 2 km² areal, og er relativt flat. Like vest ligger Prins Karls Forland. I øst ligger Farmsundet mellom øya og Spitsbergen.
Øya har ferdselsforbud i hekkeperioden, og utgjør Hermansenøya fuglereservat.


== Eksterne lenker ==
Hermansenøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Akseløya

Akseløya er en langstrakt øy som ligger ved utløpet av Van Mijenfjorden og skiller denne fra Bellsund, på vestsiden av Spitsbergen på Svalbard. Det tilhører landskapet Nathorst Land. Øyen er omkring 8,5 km lang og 1 km bred. Navnet kommer av skonnerten Aksel Thordsen av Tromsø, som var hyret inn til Nordenskiölds Spitsbergen-ekspedisjon i 1864. Den utgjør et totalt areal på omkring 10 kvadratkilometer med et relativt flatt landskap med mange små skjær rundt, hvorav det største er Mariaholmen. Midt på Akseløya ligger høydedraget Flinthaugen, som rager 60 moh.
Akseløya er orientert i en nordvestlig-sørøstlig retning med Akselsundet på nordsiden og Mariasundet på sørsiden. Sundene gir passasje til og fra Van Mijenfjorden. Begge sundene er farbare, men Akselsundet er det som hovedsakelig brukes av skipstrafikken. Tidevannsstrømmene når opp i en fart på fem-seks knop.Akseløya lykt er en fyrlykt på Birkelandodden helt nord på øya som ble oppført i september 1946 som en av tre lykter til hjelp for skipstrafikken på Van Mijenfjorden. Fyrlykta var i drift fra 20. september samme år.Helt på sørspissen, kalt Russeltvedtodden, ligger flere kulturminner. De omfatter en russisk pomor-hustuft og grav fra 1800-tallet, og en norsk fangsthytte (vinterhytte) som ble oppført i 1898 av Johan Hagerup og fire mann for konsul Holmboe. Denne ble brukt til fangst jevnlig fram mot 1907, og det ble utført meteorologiske målinger her i flere år. De bygde samtidig en bistasjon i Midterhukhamna og en i Reindalen lengre nord hvor de skjøt 50-60 reinsdyr. 
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 5 (Midterhuken). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.Ved disse tuftene ligger også restene av et anlegg fra Kristian Birkelands Aurora Borealis-ekspedisjon i 1902-03, Birkelands ekspedisjon brukte hytte på Akseløya som målte 6 x 4 meter og etterlot seg diverse objekter som nå er vernet.
Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Akseløya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Russeltvedtodden, fangsthyttas beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Kristian Birkeland-anleggets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Russeltvedtodden, den russiske pomor-hyttas beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Kulstadholmane

Kulstadholmane er en mindre øygruppe beliggende ca 50 km sydvest av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De er de sydligste av Tusenøyane og består av en mindre øy og noen holmer. Kulstadholmane utgjør totalt anslagsvis 50 ha landareal, hvorav den største er Håøya på ca 35 ha. De er lave og flate, uten spesielle høydedrag.
Kulstadholmane har fått navnet etter den norske ishavsskipper Johan Kulstad som led skipbrudd i Storfjorden i 1853, men ble reddet av den danske skipper Schau på briggen Ploven utenfor Finnmarkskysten.
Kulstadholmane består av:

Håøyasamt holmene:

Håkjærringa
Håkallen
Håungen
Et par ubenevnte mindre holmer.Avstanden til Tiholmane i nord er 10 km, til Schareholmane i øst ca 5 km, til Hopen i sydøst 93 km og til Spitsbergen i vest 110 km.


== Eksterne lenker ==
"Sæt mig ikke paa en hardere Prøve!" Johan Kulstads beretning fra Svalbard 1853Kulstadholmane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Sriharikota

Sriharikota (telugu: శ్రీహరికోట) er ei barriereøy utenfor kysten av den sørlige delstaten Andhra Pradesh i India. Øya huser Indias eneste senter for satellittoppskyting, Satish Dhawan Space Centre (også kjent som SHAR), og brukes av Indian Space Research Organisation for å skyte opp satellitter ved hjelp av flertrinnsraketter, slik som Polar Satellite Launch Vehicle og Geosynchronous Satellite Launch Vehicle.Sriharikota skiller Pulicat-sjøen fra Bengalbukta og er hjem til byen Pulicat. Øya ligger i distriktet Sri Amarajeevi Potti Sri Ramulu Nellore i Andhra Pradesh. Nærmeste by er Sullurpeta, som også har nærmeste jernbanestasjon. Sriharikota ligger 80 km fra Chennai. Det finnes en motorveiforbindelse til Chennai. Sricity er nærmeste handelsby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sriharikota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Sriharikota hos Wikivoyage
Sriharikota - bilder og videoer
Tønsbergs Sangforening

Tønsbergs Sangforening er et mannssangkor i Tønsberg. Det ble etablert i 1846 og er Norges nest eldste aktive kor. Koret består av rundt 25 sangere. Tønsbergs Sangforening har et tradisjonelt mannskorsangrepertoar, men synger også kirkemusikk, barbershop, viser og folkemusikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.tonsbergssangforening.no
Utsira (Svalbard)

Utsira er en mindre øy beliggende ca 30 km utenfor Tjuvfjorden på sydsiden av Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. Tufsen er en holme 2 km nordøst av Utsira, med enkelte skvalpeskjær rundt.
Utsira har et areal på 3 ha, mens Tufsen er i underkant av 3 daa. Begge er flate og lave uten spesielle høydetrekk. Utsira er naturligvis oppkalt etter Utsira på fastlandet, som også befinner seg for seg selv ute i havet. Den lille holmen er gitt navnet Tufsen i betydning ubetydelig.
Avstanden til Kong Ludvigøyane i nord er 14 km, til Meinickeøyane i øst 15 km og Tiholmane i sydøst ca 20 km.


== Eksterne lenker ==
Utsira (Svalbard) Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Kong Ludvigøyane

Kong Ludvigøyane er en mindre øygruppe beliggende ca 20 km utenfor Tjuvfjorden på sydsiden av Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De er de nordvestligste av Tusenøyane og består av fire mindre øyer og flate holmer. Øyene totalt har anslagsvis noe over 1 km² landareal, hvorav den største er Ækongen på ca 0,7 km² (ca 1,5 ganger Hovedøya), mens største høyde er 18 moh. på samme øy.
Øyene har fått navn etter Kong Ludwig II av Bayern, uten han har noen direkte forbindelse med dem. Første landstigning av Theodor von Heuglin i 1870 under hans ekspedisjon til Svalbard og Novaja Semlja (1870-71).
Fra vest er Kong Ludvigøyane navngitt som følger:

Russebuholmane: De tre Russeholmane og Ækongen, samt ca 9 ubenevnte holmer.
Midtgarden: ca 12 ubenevnte holmer.
Arendtsøya og tre holmer.
Bruhnsøya og to holmer.
BerentineøyaAvstanden til Kvalpynten på Edgeøya i nordvest er ca 20 km, til Bölscheøya i sydøst er 10 km, Utsira i syd 14 km og Spitsbergen i vest ca 90 km.


== Eksterne lenker ==
Kong Ludvigøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Bölscheøya

Bölscheøya er en øy beliggende ca 20 km utenfor Tjuvfjorden på sydsiden av Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane.
Bölscheøya har anslagsvis 1,4 km² landareal, og er temmelig lav og flat. Det er blant de nordligste av Tusenøyane og avstanden til Kong Ludvigøyane i vest er ca. 10 km, til Edgeøya i nordøst ca. 13 km og Meinickeøyane i syd ca. 11 km.
Øyen er oppkalt etter Carl Bölsche (1843-93), en tysk geolog. Det er ikke kjent om han selv var i land på øyen.


== Eksterne lenker ==
Bölscheøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Menkeøyane

Menkeøyane er en mindre øygruppe beliggende ca 10 km sydøst av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De er de nordøstligste av disse og består av åtte mindre øyer og flate holmer. Øyene utgjør totalt anslagsvis 2 km² landareal, hvorav den største er Havella på ca 1,2 km², mens største høyde er 20 moh. på samme øy.
Øyene er gitt navn etter Theodor Menke (1819-92), en tysk kartograf, uten at han har noen kjent forbindelse med dem.
Fra nordøst er Menkeøyane navngitt som følger:

Blåmåken og to ubenevnte holmer.
Andsteggen og tre holmer.
Teisten sine to deler og to holmer.
Havella med liten ubenevnt øy og to holmer.
Alka
Gassen og en holme.
Islomen og fem-seks holmer i retning Gassen.Avstanden til Bölscheøya i nordvest er ca 20 km, til Brækmoholmane i sydvest ca 12 km.


== Eksterne lenker ==
Menkeøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Meinickeøyane

Meinickeøyane er en mindre øygruppe beliggende ca 20 km sydvest av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De består av to øyer, Store og Lille Meinickeøya, som totalt utgjør anslagsvis 0,3 km² areal. De er begge lave og flate uten spesielle høydedrag.
Øyene er gitt navn etter professor Karl Eduard Meinicke, (1803-76) en tysk geograf, uten at han har noen kjent forbindelse med dem.
Avstanden til Bölscheøya i nord er 12 km, til Brækmoholmane i sydøst 10 km og Tiholmane i syd 12 km.


== Eksterne lenker ==
Meinickeøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Brækmoholmane

Brækmoholmane er en mindre øygruppe beliggende ca 20 km syd av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De består av tre mindre øyer og flere holmer. Disse utgjør totalt anslagsvis 0,6 km² landareal, hvorav den største er Store Brækmoholmen på ca 0,5 km², mens største høyde er 25 moh. på samme øy.
Øyene er gitt navn etter Sivert Brækmo (1853-1930), en norsk ishavsskipper som opererte i farvannene rundt Svalbard. I 1911 hentet han hjem en ekspedisjon fra Negerpynten.
De tre øyene blant Brækmoholmane er:

Store Brækmoholmen
Trønderen
AlkekongenI tillegg holmene:

Tareloppa og ubenevnt holme 3 km mot nordøst.
Vindholmen og ubenevnt holme 3 km mot sydøstAvstanden til Menkeøyane i nordøst er ca 12 km, til Meinickeøyane i nordvest 10 km og Schareholmane i sydvest 9 km.


== Eksterne lenker ==
Brækmoholmane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Tiholmane

Tiholmane er en mindre øygruppe beliggende ca 32 km sydvest av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De består av syv-åtte mindre øyer og flere holmer. Øyene utgjør totalt anslagsvis 2 km² landareal, hvorav den største er Lurøya på ca 1 km². Øyene er lave og flate, uten spesielle høydedrag.
Fra nordøst er Tiholmane navngitt som følger:

Hornøya
Kvitnosa
Avleggjaren
Lurøya
Kalvøya
Langåra og holmene Sperra og Bommen.
Rullesteinøya og holmene Proppen og Røysholmen.
Rugla lengst syd.
Sletteøya ligger 3 km mot øst i retning Schareholmane.Avstanden til Menkeøyane i nord er 12 km, til Schareholmane i øst ca 5 km, til Kulstadholmane i syd ca 10 km og til Spitsbergen i vest 115 km.


== Eksterne lenker ==
Tiholmane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Den atlantiske orkansesongen 2011

Den atlantiske orkansesongen 2011 startet 1. juni og pågikk til 30. november. Det er i denne perioden de fleste tropiske sykloner dannes i Nord-Atlanteren. For første gangen siden pålitelig statistikk begynte å bli ført i 1851 har ingen av de åtte først navngitte stormene nådd orkan styrke. Den første atlantiske orkanen i sesongen var Irene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
HPC rainfall page for 2011 Tropical Cyclones
National Hurricane Center Website
National Hurricane Center's Atlantic Tropical Weather Outlook
Tropical Cyclone Formation Probability Guidance Product
Langåra (andre betydninger)

Langåra kan betegne ulike øyer i Norge:

Langåra, eller Nordre Langåra, i Askerm Akershus
Søndre Langåra, i Nesodden kommune
Langåra (Svalbard) i Tusenøyane, sør for Edgeøya
Rønnbeckøyane

Rønnbeckøyane er en gruppe på et ti-talls øyer beliggende syd i Hinlopenstretet, nordøst av  Olav V Land på Spitsbergen. Nærmest mot vest ligger Kapp Weyprecht og mot nord Bastianøyane.
Rønnbeckøyane ble oppdaget av den svensk-norske fangstskipper og utforsker Nils Fredrik Rønnbeck i 1867, og har fått navn etter ham. Det samlede arealet er anslagsvis 0,2 km².
Geografisk sett er øygruppen delt i to. Rett syd for Bastianøyane ligger:

Tobiesenøya
Simonsenøya
Nedrevågøya
Carlsenøya
Qvaleøya
SkipperøyaRett øst av Kapp Weyprecht ligger:

Torkildsenøya
Mackøya
Isacksenøya


== Eksterne lenker ==
Rønnbeckøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Bastianøyane

Bastianøyane er en gruppe på et ti-talls øyer beliggende syd i Hinlopenstretet, nordøst av delen av Spitsbergen som heter Olav V Land. Nærmest mot øst ligger Wilhelmøya og mot nord det sydlige innløpet til Hinlopenstretet som heter Sørporten. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
Bastianøyane er oppkalt etter Adolf Bastian, tysk polarutforsker og etnolog. De fleste øyene i øygruppen ble navngitt under den første tyske polarekspedisjonen (1868), ledet av Carl Koldewey. Arealet av øyene samlet er anslagsvis 5 km².
De største øyene, regnet fra vest mot øst:

Langeøya
KiepertøyaAv mindre øyer kan fra vest mot øst nevnes:

Pescheløya
Konerøya
Geograføya
Klödenøya
Deegenøya
EhrenbergøyaSyd for Bastianøyane ligger Rønnbeckøyane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
Langeøya

Langeøya er den nest største av Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordvest av Spitsbergen. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
Øyen er i grunnen en rekke av basaltklipper fra øst mot vest på ca 6 km, forbundet med sandbanker, hvilket er naturlig å tro er opphavet til øyens navn. Så er imidlertid ikke tilfelle, ettersom øyen er oppkalt etter Karl Julius Heinrich Lange, en tysk kartograf og utgiver av mange kart og atlas. De fleste av Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjonen (1868), ledet av Carl Koldewey.De høyeste punktene ligger på den vestligste delen og den østligste delen, begge 56 moh. og uten navn. De mellomliggende klippene når opp i 40-45 m. Øyas totale areal ca. 3,2 km². Den nordvestlige enden av øyen heter Doveneset og den sydvestlige Langesporden. Nærmeste øyer er Ehrenbergøya ca 500 m mot nord og Pescheløya ca 900 meter mot sydvest.Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.


== Eksterne lenker ==
Langeøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Kiepertøya

Kiepertøya er den største av Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordøst av Spitsbergen. Øyen består av to deler, en østlig del med lengde ca 2,7 km i øst-vestlig retning, og en vestlig del med lengde ca 3.5 km i nord-sydlig retning. De to delene er forbundet med en sandbanke. Øyen består av basaltklipper som når opp til 31 m på den nordøstlige delen, 35 m på den sydvestlige delen og 34 m på den østlige delen. Totalt areal av øya ca. 3,5 km².Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen. De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjon (1868), ledet av Carl Koldewey, og denne er oppkalt etter Heinrich Kiepert, en tysk geograf og kartograf.Nærmeste øyer er Deegenøya ca 770 m mot vest og Tobiesenøya ca 2,1 km mot syd.Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.


== Eksterne lenker ==
Kiepertøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Von Otterøya

Von Otterøya er en 20 km² stor øy beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wilhelmøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard. 
Den tilhører øygruppen Vaigattøyane som ligger ligger helt øst i Ny-Friesland. Øya er den nest største i øygruppen; og den tredje største i Hinlopenstretet.
Det høyeste punktet når 76 moh.
Øya er oppkalt etter den svenske admiralen, baronen og politikeren Fredrik Wilhelm von Otter.


== Referanser ==
Nyströmøya

Nyströmøya er ei øy beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wahlbergøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard. 
Den tilhører øygruppen Vaigattøyane som ligger ligger helt øst i Ny-Friesland. Nystrømøya er den nest nordligste øya innen disse øyene.
Øya har et areal på om lag 7 km² og er den tredje største i øygruppen. Det høyeste punktet ligger på 49 moh.
Øya er oppkalt etter den svenske legen og politikeren Carl Ludvig Hippolyt Nyström.


== Referanser ==
Vaigattøyane

Vaigattøyane er en øygruppe beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wilhelmøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard. Denne øygruppen ligger ligger helt øst i Ny-Friesland. 
Arealet av øyene om lag 80 km².
De største øyene er:

Wahlbergøya, ca 46 km²
Von Otterøya, ca 20 km²
Nyströmøya, ca 7 km²
Nordenskiøldøya, ca 3,1 km²
Sofiaøya, ca 1,4 km²
Østre Friesøya, ca 1,2 km²
Berggrenøya, ca 0,6 km²


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vaigattøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Karl XII-øya

Karl XII-øya er en av de nordligste øyene på Svalbard. Øyen ligger 34 km rett nord for Bergströmodden på Nordaustlandet. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Den er ca 2 km lang og smal øy med det 105 m høye Kongsberget på den nordlige delen og det 30 m høye Drabanten på den sydlige delen, og arealet av øya er omkring 0,2 km².
Navnet kommer av Karl XII (1682-1718), svensk konge 1697-1718. Han var naturligvis aldri på øyen, men den ble besøkt av polarforskeren Adolf Erik Nordenskiöld i 1861, som foreslo navnet.
Men unntak av Sjuøyane er Karl XII-øya den nordligste øyen på Svalbard, beliggende bare 1038 km fra Nordpolen.


== Eksterne lenker ==
Karl XII-øya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Togkollisjonen i Wenzhou

Togkollisionen i Wenzhou skjedde den 23. juli 2011 da to høyhastighetstog kolliderte på en togviadukt i Shuangyu i subdistriket Huanglong i distriktet Lucheng i byprefekturet Wenzhou i provinsen Zhejiang i Kina. 40 mennesker omkom og minst 192 ble skadet, hvorav 12 alvorlig. Kun i Eschede-ulykken i Tyskland i 1998 har flere omkommet i en ulykke med høyhastighetstog. Ulykken var den første alvorlige ulykken med høyhastighetstog i Kina.


== Ulykken ==
Tog D3115 av typen CRH1 var på vei fra Hangzhou til sør-Fuzhou med 1 072 passasjerer, da det mistet strømmen strømmen omtrent klokken 20.00 CST på grunn av et lynnedslag. Toget ble stående stille på en viadukt 20 meter over bakken. Klokken 20:34 CST kom tog D301 av typen CRH2, med 558 passasjerer, og kjørte inn i det første toget, hvorpå de seks første togvognene i det kjørende toget sporet av, og fire av de falt ned fra viadukten. Føreren av toget rakk å bremse ned farten noe før sammenstøtet, og hindret dermed trolig ytterligere vogner fra å spore av.
Ulykken gikk verst utover den bakerste vognen i tog D3115, der flesteparten av de 40 døde og nesten 200 skadde ble funnet.Sikkerhetssystem for tog skal i utgangspunktet hindre denne type kollisjoner. At tog D301 ikke ble varslet om at det nærmet seg tog D3115, tyder på at det har skjedd en signalfeil, men det er foreløpig uklart nøyaktig hva som har skjedd.


== Følger ==
Mindre enn en dag etter ulykken ble vognene delt i mindre stykker og begravet i nærheten. Jernbanedepartementet begrunnet dette med at togene inneholdt fortrolig teknologi som kunne bli stjålet. Pårørende var imidlertid opprørte over det de opfattet som utilstrekkelig etterforskning av årsaken til ulykken. 7. august annonserte jernbaneminister Sheng Guangzu en grundig gjennomgang av jernbanesikkerheten. 10. august annonserte han at hastigheten på kinesiske høyhastighetstog vil bli redusert.


== Referanser ==
Søre Repøya

Søre Repøya er ei øy som utgjør en del av Svalbard, i øygruppen Repøyane. Øya ligger rett nord for Nordaustlandet, litt nord for Glenhalvøya og innenfor Nordre Repøya. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Det høyeste punktet er ca. 240 moh. Arealet av øya er om lag 23 km².


== Eksterne lenker ==
Søre Repøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Nordre Repøya

Nordre Repøya er ei øy som utgjør en del av Svalbard, i øygruppen Repøyane. Øya ligger rett nord for Nordaustlandet, litt nord for Glenhalvøya og Søre Repøya. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Arealet av øya er om lag 5 km².


== Eksterne lenker ==
Nordre Repøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Repøyane

Repøyane er ei øygruppe som utgjør en del av Svalbard. Øyene ligger rett nord for Nordaustlandet, litt nord for Glenhalvøya. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Arealet av øyene er om lag 28 km², fordelt på Nordre Repøya (5 km²) og Søre Repøya (23 km²).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Repøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Scoresbyøya

Scoresbyøya er ei øy som utgjør en del av Svalbard. Øya ligger rett nord for Nordaustlandet, i Nordenskiöldbukta litt nord for Kapp Lovén og Gustav V Land. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Arealet av øya er om lag 6 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Scoresbyøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Karl Eduard Meinicke

Karl Eduard Meinicke (født 31. august 1803 i Brandenburg an der Havel, død 26. august 1876 i Dresden) var en tysk geograf.
Meinicke ble i 1825 lærer ved gymnaset i Prenzlau og var direktør her fra 1846 til 1869. Han var en av Carl Ritters fremste studenter og en stor kjenner av Asias og Australias etnografiske forhold.
Meinickeøyane på Svalbard er oppkalt etter Karl Eduard Meinicke.


== Bibligrafi ==
Versuch einer Geschichte der europäischen Kolonien in Westindien (1831)
Beiträge zur Ethnographie Asiens (1837)
Das Festland Australien (två band, 1837)
Die Südseevölker und das Christentum (1844)
Die Inseln des Stillen Ozeans (to bind, 1875-76, andre opplag 1888)


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkel om Meinicke i Nordisk familjebok