jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slaget ved Hummelshof

Slaget ved Hummelshof fant sted 22. julisve./ 1. august 1702greg. nær den vesle byen Hummelshof i Svensk Livland (dagens Estland). Det var den andre viktige russiske seier i den store nordiske krigen.


== Opptakt ==
Omtrent i et halvt år etter slaget ved Erastfer var det ingen store slag mellom de russiske og svenske armeene. I juli startet den russiske armeen å rykke fram til Tartu. De to armeene møttes nær byen Hummelshof.


== Slaget ==
I starten hadde de svenske soldatene framgang mot den russiske fortroppen og tok fem eller seks kanoner. Seinere nådde den russiske hovedstyrken slagmarken og gikk til angrep på svenskene. Sverige drev tilbake det første russiske angrepet, men russerne kom tilbake. Det uthvilte russiske infanteriet omringet den svenske styrken. Den svenske armeen ble fullstendig utslettet. 


== Ettervirkninger ==
Etter dette slaget marsjerte Boris Sjeremetev gjennom det sørlige Svensk Livland uten å møte motstand og plyndret området.
Muhammad Loutfi Goumah

Muhammad Loutfi Goumah (født 18. januar 1886 i Alexandria i Egypt, død 15. juni 1953 i Kairo) var en egyptisk patriot, politiker, essayist, forfatter og advokat.
Etter at Goumah var ferdig med å studerte juss ble han en av de mest kjente advokater og offentlige talsmenn fra Egypt. Goumah var medlem av den prestisjetunge arabiske akademiet i Damaskus og han snakket flytende arabisk, engelsk, fransk og italiensk. I tillegg hadde Goumah en grunnleggende kjennskap til hieroglyfer og latin. Goumah har skrevet tusenvis av artikler i et titalls forskjellige egyptiske tidsskrifter og aviser og disse artiklene dekket mange sider ved det egyptiske livet og samfunnet på denne tiden, alt fra økonomi, internasjonal politikk, politisk filosofi, litteratur, litterær kritikk og sufisme.
Goumah drev også en politisk virksomhet ved å danne flere studentgrupper, skrev taler og holdt kontakten med flere anerkjente politiske personer i Europa, som var kjent for deres støtte og sympati for den egyptiske sak mot den britiske okkupasjonen. Goumah deltok under tre konferanser som ble avholdt i Genève, Brussel og Paris, henholdsvis i 1909, 1910, 1911. Goumah døde i Kairo av komplikasjoner etter et omfattende hjerteinfarkt den 15. juni 1953, da han var 67 år gammel.


== Referanser ==
Mustafa Lutfi al-Manfaluti

Mustafa Lutfi al-Manfaluti (født 1876, død 1924) var en egyptisk forfatter og poet med arabisk far og tyrkisk mor. 
Al-Manfaluti studerte ved Al-Azhar universitetet som ligger i Kairo. Al-Manfaluti oversatte flere kjente skuespill og litterære verk fra fransk til morsmålet egyptisk. I tillegg til å skrive og oversette flere noveller fra andre språk. Al-Manfaluti sitt mest kjente litterære verk er en samling av hans mange artikler og dikt som ble publisert under tittelen, el-Nazarat.


== Referanser ==
Moabit

Moabit er en ortsteil i bydelen Mitte i Berlin, Tyskland. Området ble innlemmet i Berlin i 1861 og har idag 69 955  innbyggere (2011). 
Moabit avgrenses av vann, nemlig Spree, Berlin-Spandauer Schifffahrtskanal, Westhafenkanal og Charlottenburger Verbindungskanal. 


== Bydelens navn ==
Området Moabit ble innlemmet i Berlin i 1861, men har røtter tilbake til 1200-tallet.Muligens går navnet tilbake til bydelens første innbyggere hugenottene. De franske innvandrerne som hadde flyktet fra Frankrike på grunn av sin tro kalte sitt nye hjemsted terre de Moab med tanke på Det gamle testamente. De fant liksom israelittene etter utferden fra Egypt sin tilflukt i moabittenes land.


== Bygninger ==
Berlin Hauptbahnhof ligger godt synlig ikke langt fra Sprees nordlige bredd. En av Berlins eldste stasjonsbygninger, den nyklassisistiske Hamburger Bahnhof som ble oppført i 1847, brukes idag som museum for samtidskunst. I ortsteilen finnes et fengsel, Justizvollzugsanstalt Moabit og domstolen Kriminalgericht Moabit. Moabit markedshall er renovert til sitt opprinnelige formål og inneholder butikker og små kafeer. Nærheten til Riksdagsbygningen har medført oppføringen av en rekke nye bygninger etter Berlinmurens fall, blant annet innenriksdepartementet.  
Etter Berlinmurens fall er Moabit ikke lengre et grenseområde på kanten av Vestberlin, men et sentralt område i det samlede Berlin.  


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin-Moabit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlin-Moabit – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Cressy-klassen

Cressy-klassen var en klasse med seks panserkryssere sjøsatt for Royal Navy mellom desember 1899 og mai 1901.
Frem til 1908 tjenestegjorde skipene i denne klassen området rundt Storbritannia, Middelhavet og Det fjerne østen. Ved utbruddet av første verdenskrig ble skipene «Cressy», «Aboukir», «Hogue» og «Euryalus» samlet i Seventh Cruiser Squadron. På grunn av klassens høye alder og siden de var bemannet av uerfarene reservister ble de kjent som «Live Bait Squadron» («levende agnskvadronen»). Dette viste seg å være et passende navn da «Cressy», «Hogue» og «Aboukir» ble senket av den tyske ubåten U-9 den 22. september 1914.


== Skip ==
HMS «Cressy»: sjøsatt 4. desember 1899, senket 22. september 1914
HMS «Sutlej»: sjøsatt 18. november 1899, hugget opp 9. mai 1921
HMS «Aboukir»: sjøsatt 16. mai 1900, senket 22. september 1914
HMS «Hogue»: sjøsatt 13. august 1900, senket 22. september 1914
HMS «Bacchante»: sjøsatt 21. februar 1901, hugget opp 1. juli 1920
HMS «Euryalus»: sjøsatt 20. mai 1901, hugget opp 1. juli 1920


== Eksterne lenker ==
(en) Cressy class cruiser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sankta Elisabethordenen

Sankta Elisabethordenen (tysk: St. Elisabethenorden) er en bayersk orden innstiftet 18. oktober 1766 av kurfyrstinne Elisabeth Augusta, som var gift med kurfyrst Karl Theodor av Bayern. Den ble stiftet til minne om den hellige Elisabeth av Thüringen og fikk pavelig godkjennelse av Klemens XIII 31. januar 1767. Ordenen har én klasse. Sankta Elisabethordenen er en dameorden, som opptar kvinner fra den fyrstelige familie og adelskvinner som medlemmer. Ordensmedlemmene forplikter seg til å arbeide for å hjelpe fattige og trengende adelskvinner. 
Ordenstegnet er et blåkantet hvitemaljert kors med utsvingte armer kronet med en kurhatt. På advers bærer ordenstegnet en midtmedaljong med et motiv med Sankta Elisabeth som gjør gode gjerninger blant de fattige. Kurfyrstinne Elisabeth Augustas initialer står på revers. Ordenstegnet er opphengt i et mørk blått bånd med rosarøde kantstriper.
Ordenen eksisterer fortsatt i huset Wittelsbach.


== Kilder ==
Gritzner, Maximilian: Handbuch der Ritter- und Verdienstorden aller Kulturstaaten der Welt, Leipzig: Verlagsbuchhandlung von J. J. Weber, 1893, s. 36
Gail Porter

Gail Porter (født 23. mars 1971 i Edinburgh, Skottland) er en skotsk programleder på TV. 
Porter ble utdannet ved Portobello High School før hun begynte å studere medieproduksjon ved West Herts College. Etter å ha gjort et mislykket forsøk på å delta på en presentasjon laget av BBC-barneshowet Blue Peter, presentere Porter nesten utelukkende familievennlige TV-programmer, som ofte var rettet direkte mot barn. Dette inkluderte The Movie Chart Show, Top of the Pops og Live & Kicking. I 2001 var Porter deltaker i Reality-TV-showet Celebrity Blind Man's Bluff. Tidlig i 2009, døde Porters mor av lungekreft, da hun var 60 år gammel. 
I 2005 skal Porter ha blitt diagnostisert med hudsykdommen alopecia areata som har gjort at hun har mistet mye av håret sitt. Porter nektet å bære en lue eller parykk på grunn av denne sykdommen og bestemte seg i stedet for å opprettholde en offentlig profil og øke bevisstheten om denne tilstanden. Porter er ambassadør for Little Princess Trust, en veldedig organisasjon som samler inn penger til parykker til barn med håravfall. Porter giftet seg med gitarist Dan Hipgrave i august 2001 og hun fødte deres datter Honey, den 3. september 2002. Hun hadde et forhold med gitarist Jonny Davies fra slutten av 2009 før de brøt opp i midten av mai 2011. Samme måneden forsøkte Porter å begå selvmord, noe som resulterte i at hun ble innlagt på sykehus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Gail Porter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gail Porter på Internet Movie Database 
(en) Gail Porter hos The Movie Database 
(en) Gail Porter på Twitter
Charles Louis L’Héritier de Brutelle

Charles Louis L'Héritier de Brutelle (født 15. juni 1746, død 16. august 1800) var en fransk magistrat og selvlært botaniker.L'Héritier de Brutelle ble født inn i en velstående parisisk familie. I 1772 ble han skogforvalter i Paris. Stillingen stimulerte L'Héritier de Brutelle til studier i botanikk. Han gikk i gang med å lære seg om franske trær og busker, men var også interessert i eksotiske planter, og ble tilhenger av Carl von Linnés taksonomi.L'Héritier de Brutelle arbeidet fra innsamlede planter og ansatte selv innsamlere av materiale han selv så kunne beskrive og klassifisere. Han arbeidet også i Jardin du Roi. Utgivelsen av hans første verk, Stirpes novae aut minus cognitae, ble påbegynt i 1785, men aldri fullført. Det var utstyrt med plansjer av Pierre-Joseph Redouté. I forbindelse med striden om materialet til botanikeren Joseph Dombey, forlot L'Héritier de Brutelle Frankrike i 1786 og var et års tid i Storbritannia, der han blant annet studerte samlingene ved Royal Botanic Gardens i Kew. Oppholdet resulterte i verket Sertum anglicum utgitt i 1789. Her bidro også kunstneren James Sowerby med illustrasjoner, i tillegg til Redouté. Hans tredje store verk var Geraniologia (påbegynt 1787), om Geranium. L'Héritier de Brutelle var den første som beskrev slekten eukalyptus.Fra 1775 var L'Héritier de Brutelle også magistrat. Han deltok på de revolusjonæres side under den franske revolusjon, men falt fra da utviklingen gikk i for radikal retning. Under terroren ble han fratatt sine posisjoner, men fikk i 1794 tilbake en mindre stilling.I 1790 ble assosiert medlem i Det franske vitenskapsakademiet og i 1795 innvalgt som fullverdig medlem av akademiet som da het Institut national des sciences et des arts.L'Héritier de Brutelle ble i august 1800 drept av en ukjent gjerningsmann. Han etterlot han seg et herbarium bestående av omkring 8000 arter.
L'Her. er den offisielle autorforkortelsen innenfor botanikk.


== Verk ==
Stirpes Novae aut minus cognitae, quas descriptionibus et iconibus illustravit..., utgitt 1784–1791, fulltekstutgave fra Gallica
Sertum Anglicum seu Plantae Rariores quae in Hortis juxta Londinum, Imprimis in Horto Regio Kewensi Excoluntur, ab Anno 1786 ad Annuum 1787 Observatae, utgitt 1789–1793, fulltekstutgave fra Prosjekt Gutenberg
Geraniologia, seu Erodii, Pelargonii, Geranii, Monsoniae et Grieli, Historia iconibus illustrata, utgitt 1787–1788, 1792, elektronisk utgave
Cornus: specimen botanicum sistens descriptiones et icones specierum corni minus cognitarum, 1788, fulltekstutgave fra MGB Library
«Mémoire sur un nouveau genre de plants appelé Cadia», Magasin encyclopédique, utgitt 1795


== Referanser ==
Sindre Martinsen-Evje

Sindre Martinsen-Evje (født 15. november 1981) er ordfører (Ap) i Sarpsborg. Han overtok som ordfører etter Jan O. Engsmyr i 2011. I månedene før han ble valgt til ordfører var han konstituert varaordfører. I valgperioden 2007–2011 var han gruppeleder for Arbeiderpartiet i bystyret.
Martinsen-Evje er født og oppvokst i Jelsnes i Sarpsborg. Han er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo. Martinsen-Evje ble valgt inn i bystyret første gang i 1999. I perioden 2003-2007 var han leder av hovedutvalget for kultur og oppvekst.Han var i perioden 2009-2011 nestleder i Sarpsborg Arbeiderparti. Fra 2006-2007 var han medlem av sentralstyret i Europeisk Ungdom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sindre Martinsen-Evje hos Stortinget 
(no) Sindre Martinsen-Evje hos Norsk senter for forskningsdata
George Gulack

George Julius Gulack  (født 12. mai 1905 i Riga, død 27. juli 1987 i Boca Raton i Florida) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Gulack ble olympisk mester i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han vant konkurransen i ringer foran sin landsmann William Denton og Giovanni Lattuada fra Italia.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles - Gull i turn, ringer  USA


== Eksterne lenker ==
(en) George Gulack – Olympedia 
(en) George Gulack – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) George Gulack – databaseOlympics.com (arkivert)
William Denton

William «Bill» Thomas Denton (født 1. februar 1911 i Collinsville i Texas, død 8. mars 1946 i Washington, D.C.) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Denton vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i  konkurransen i ringer bak sin landsmann George Gulack og Giovanni Lattuada fra Italia ble nummer tre.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles - Sølv i turn, ringer  USA


== Eksterne lenker ==
(en) William Denton – Olympics.com 
(en) William Denton – Olympic.org 
(en) William Denton – Olympedia 
(en) William Denton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
William Herrmann

William John Herrmann (født 11. januar 1912, død 6. oktober 2003) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Herrmann vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i tumbling bak sine landsmenn Rowland Wolfe og Edward Gross.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles - Bronse i turn, tumbling  USA


== Eksterne lenker ==
(en) William Herrmann – Olympedia 
(en) William Herrmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Giovanni Lattuada

Giovanni Lattuada (født 12. januar 1905, død 16. april 1984) var en italiensk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Lattuada vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i  konkurransen i ringer bak George Gulack og William Denton begge fra USA.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles - Bronse i turn, ringer  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Giovanni Lattuada – Olympedia 
(en) Giovanni Lattuada – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Giovanni Lattuada – Italias olympiske komité
Slaget ved Nöteborg

Slaget ved Nöteborg  var et slag under den store nordiske krig. Det fant sted september-oktober 1702 mellom den svensk garnisonen under overløytnant G. V. Schlippenbach og russiske styrker under Boris Sjeremetjev. Byggingen av festningsverket måtte derfor avbrytes. Svenskene forsvarte festningen med omtrent 250 mann under en ti dager lang ildperiode fra russerne, som tapte 6000 mann. Den 13. oktober 1702, da tallet på forsvarere var nede i 40 mann og festningen var altfor ødelagt, ble svenskene tvunget til å kapitulere. 
Trass i det store nederlaget i slaget ved Narva i 1700, marsjerte den russiske tsaren Peter den store inn i svenske Ingermanland og gikk til angrep på den befeste øyen Nöteborg i Ladogasjøen, der elven Neva renner ut nær Novgorod. Den vesle svenske garnisonen fall, og Peter endret navnet på festningen til Schlusselberg (Nøkkelen). Siden dro han videre ned Neva til Nyenskans. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jaques, Tony (2007): Dictionary of Battles and Sieges: F-O, Greenwood Publishing Group, s. 739.


== Eksterne lenker ==
Nöteborgs belägring 1702
Sand Marina

Sand Marina er en marina på Spjærøy på Hvaler. 
Sand var en populær havn i gamle dager. Her var det både butikk og pensjonat, og tettstedet ble kalt «Lille Sverige». Det står noe bebyggelse igjen fra denne tiden. Sand var tidligere et aktivt bygdesamfunn med steinhoggeri, og skip på opptil 2000 tonn kunne ligge ved bryggen. Både nord og sør for Sand finnes turområder og badestrender. 
TV2-serien Hvaler spilte inn flere scener på Sand Marina. Blant annet var politiet på Sand for å se på overvåkningsbilder, som førte til ledende og fellende beviser.
Det foreligger planer om et nasjonalparksenter for Ytre Hvaler nasjonalpark på stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Myjava (elv)

Myjava er en elv vest i Slovakia og øst i Tsjekkia, og en av Moravas sideelver fra venstre.
Den springer ut i De hvite Karpatene i nærheten av landsbyen Nová Lhota i Mähren, men krysser etter en kortere distanse grensen til Slovakia, der den renner sørover og gjennom byen Myjava. Herfra går den inn i Myjavaåsene og videre østover. I nærheten av Sobotište renner den ut på Záhorielavlandet og snur sørover igjen fram til landsbyen Jablonica, der den svinger nordvestover. Fra Senica går Myjava videre vest, gjennom Šaštín-Stráže, før den til slutt munner ut i Morava i nærheten av Kúty.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myjava River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ahmad Zaki Pasha

Ahmad Zaki Pasha (født 26. mai 1867 i Alexandria i Egypt, død 5. juli 1934) var en egyptisk filolog og dekan som for en lengre periode satt som sekretær for den egyptiske regjeringen.
Pasha hadde kurdisk mor og marokkansk far Han studerte ved universitetet i Kairo. Pasha var redaktør og oversetter for avisen Al Waqaea Al Masreya og lærer for det franske arkeologiske instituttet i Kairo i 1888. I de følgende år ble Pasha tildelt en  stilling som oversetter for den egyptiske regjeringen, en jobb han ble tildelt i 1897. Pasha ble utnevnt til generalsekretær for den egyptiske regjeringen i 1911, en posisjon han hadde frem til han pensjonerte seg det politiske liv i 1921.Pasha hadde et bredt spekter av interesser og en rekke anerkjente publikasjoner bak seg da han ble valgt inn som medlem av det britiske Royal Asiatic Society. Pasha deltok ved mange internasjonale konferanser for orientalister og han ble respektert av europeiske vitenskapsmenn for sin lærdom. Pasha var sterkt nasjonalistisk og hadde vært det helt siden sin ungdom.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Al Gendi, Anwar (1963). Aḥmad Zakī al-mulaqqab bi-shaykh al-ʻUrūbah: ḥayātuhu, ārāʼuhu, āthāruh [Ahmad Zaki, a.k.a. the Dean of Arabism: His Life, His Opinions, His Legacy]. Aʻlām al-ʻArab 29 (Arabic). Cairo: Ministry of Culture and National Guidance. OCLC 301365981. Besøkt 18. juli 2009. 
Goldschmidt, Arthur (2000). Biographical Dictionary of Modern Egypt. Boulder, CO: Lynne Rienner Publishers. s. 236–237. ISBN 978-1-55587-229-8. OCLC 52401049. Besøkt 19. juli 2009.
Ahmed Zaghloul Al-sheety

Ahmed Zaghloul Al-sheety (født 10. februar 1961 i Damietta i Egypt) er en moderne egyptisk roman-forfatter.
Al-sheety tiltrakk seg en enorm oppmerksomhet etter at han første roman ble publisert som ble hjertelig mottatt både av litterære kritikere og publikum både i og utenfor Egypt. Al-sheety er kjent som en av de mest fremragende forfattere som begynte å skrive romaner på 1980-tallet og flere av hans mest berømte litterære verker ble oversatt til flere andre språk. Al-sheety skrev også flere artikler til forskjellige egyptiske aviser.
Ohře

Ohře  (uttale  – tysk: Eger) er en elv i Tyskland og Tsjekkia. Den er en av Elbens større sideelver fra venstre.


== Elveløp ==
Ohře har sitt utspring i Bayern, ved foten av Fichtelgebirge i nærheten av landsbyen Weißenstadt. Etter om lag 60 km krysser den grensen til Tsjekkia. Her flyter den 256 km i nordøstlig retning, før den munner ut i Elben ved Litoměřice.


== Byer langs elven ==
Tyske navn i parentes.

Cheb (Eger)
Sokolov (Falkenau an der Eger)
Karlovy Vary (Karlsbad)
Klášterec nad Ohří (Klösterle an der Eger)
Kadaň (Kaaden)
Žatec (Saaz)
Louny (Laun)
Terezín (Theresienstadt)
Litoměřice (Leitmeritz)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ohře – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ohře – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Roland Wiltgen

Roland Wiltgen (født 6. oktober 1957 i Differdange) er en luxembourgsk komponist og trompetist.Wiltgens Red Earth ble benyttet som pliktnummer i forbindelse med europamesterskapet for brassband i 1995.


== Utvalgte verk ==
En Re (1986) – for piano
Red Earth (1992) – for brassband
Worm-holes (1997) – Trio for klarinett, cello og klaver
Schmelz (1999–2001) – «Triptique» for brassband


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roland Wiltgen på Internet Movie Database 
homepages.lu Hjemmeside
Tawfiq al-Hakim

Tawfiq al-Hakim (født 9. oktober 1898 i Alexandria, Egypt, død 26. juli 1987) var en fremtredende egyptisk forfatter på 1900-tallet.
Publikasjonen og utførelsen av Al-Hakim sitt teaterstykke Ahl el-Kahf (The People of the Cave) fra 1933 var en betydelig hendelse i egyptisk teater. Historien om folket i hulen som teater- oppsetningen handler om er også å finne i det attende kapittelet i den muslimske Koranen, så vel som i flere andre litterære kilder. Denne historien handler om en gruppe mennesker som for å unnslippe en romersk forfølgelse tar tilflukt i en hule. I denne hulen sover menneskene sammenhengende i de neste tre hundre årene, før de våkner opp til en helt annen tid, uten å vite det.
Tawfiq el-Hakim var en stor pioner innenfor moderne arabisk litteratur. Al-Hakim sin lange kamp på vegne av arabisk drama som en egen litterær sjanger, dens teknikker, og dens språk, er sammenfallende med oppnåelse av en sentral rolle av denne sjangeren i moderne egyptisk politiske og sosiale liv. Al-Hakim var sønn av en egyptisk velstående dommer og hans tyrkiske kone. Hakim ble ansett som noe av en kvinnehater i hans tidligere år og han skrev enkelte sjåvinistisk artikler menn og kvinner. Men, til slutt giftet han seg og fikk to barn, en sønn og en datter. Hans kone døde i 1977, hans sønn døde i 1978 i en bilulykke. Al-Hakim etterlot seg sin datter etter hans død i juli 1987, da han var 89 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tawfiq Al-Hakim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tawfiq al-Hakim på Internet Movie Database
Simen Tallaksen

Simen Tallaksen (født 1986) er en norsk journalist og fra 2018 nyhetssjef i Klassekampen. Før dette hadde han vært journalist i avisen, og har siden vært bokanmelder og kommentator samme sted. I 2011 var han ansvarlig redaktør for studentavisa Universitas.


== Referanser ==
Moabiter Werder

Moabiter Werder er navnet på et område langs elven Spree i ortsteil Moabit i bydelen Mitte i Berlin. Området ligger langs Sprees nordlige bredd mellom Berlin Hauptbahnhof i øst og parken Präsidentendreieck (presidenttrekanten) i vest. Mot nord avgrenses området av en veitrassé og Berliner Stadtbahn.Moabiter Werder har vært i offentlig eie siden det 13. århundret. Det er oppført en rekke offentlige bygninger i området knyttet til det nærliggende virksomheten i bl.a. Forbundspresidentens residens, Kanslerkontoret og Forbundsdagen. Det gjelder bl.a. den karakteristiske Serpentiner-bygningen som er leiligheter for medlemmer og ansatte i Forbundsdagen.
Den byarkitetoniske figur Band des Bundes som er to parallelle bånd som bl.a. krysser Spree, strekker seg inn i Moabiter Werder.


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==
Paolo Pedretti

Paolo Pedretti (født 22. januar 1906 i Orsenigo, død 22. februar 1983 i Tavernerio) var en italiensk syklist som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Pedretti ble olympisk mester i banesykling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som vant 4000 meter forfølgelsesritt foran Frankrike og Storbritannia. De andre på laget var Marco Cimatti, Alberto Ghilardi og Nino Borsari.


== OL-medaljer ==
 1932  Los Angeles - Gull i sykling, 4000 meter forfølgelsesritt, lag  Italia


== Eksterne lenker ==
(en) Paolo Pedretti – Olympedia 
(en) Paolo Pedretti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Paolo Pedretti – Italias olympiske komité 
(en) Paolo Pedretti – Cycling Archives 
(en) Paolo Pedretti – CycleBase