jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jan Lasowski

Jan Lasowski (født 1917 i Sośnica ved Lviv, død 16. mai 2011 i Crépy-en-Valois) var en polsk soldat fra andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik i 1940 og ble tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats.


== Bakgrunn ==
Lasowski vokste opp i en landsby ved Lviv, som da tilhørte Polen. I 1938 fikk han arbeid på en gård i Frankrike. Da andre verdenskrig brøt ut med Tysklands og Sovjetunionens okkupasjon av Polen i september 1939 meldte han seg først til fransk tjeneste, men ble sendt videre til avdelingen den polske regjeringen satte opp i Frankrike. Han gjennomgikk trening i Coëtquidan i Bretagne og ble i mars 1940 overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.


== Slaget om Narvik ==
Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sette avdelingen inn i en alliert operasjon for å møte den tyske invasjonen. Den 20. april 1940 ble Lasowskis avdeling skipet ut fra Brest og sendt til Norge via Skottland. Lasowskis avdeling ble satt inn i Ankenesfjellet ved Narvik. Under en framrykning i slaget om Narvik 28. mars 1940 ble han skutt i hodet og tapte synet.
Kampinnsatsen hans ble lagt merke til. Da Lasowski i desember 1940 ble tildelt den polske Ordenen Virtuti Militari av general Władysław Sikorski, nådde nyheten førstesiden av The Canberra Times i Australia. I norsk statsråd 20. mars 1942 ble Lasowski og elleve andre medlemmer av Den selvstendige Podhalebrigaden hedret med det norske Krigskorset med sverd.
Fra Narvik ble Lasowski evakuert til Storbritannia, der han fikk opplæring som snekker og ble værende til krigens slutt. I 1946 ble han gjenforent med sin polske kone i Frankrike og ble fransk statsborger.


== Utmerkelser ==
I tillegg til Krigskorset mottok Lasowski flere andre utmerkelser. Han ble i 1952 utnevnt til ridder av Æreslegionen og i 1991 forfremmet til offiser. I 1995 ble Lasowski tildelt den norske Deltagermedaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foto i samlingene til Imperial War Museums
Wasyl Cykwas

Wasyl Cykwas senere William Campbell (født 1914, død juli 2004 i Glasgow) var en polsk-ukrainsk soldat under andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats og Virtuti Militari.


== Bakgrunn ==
Cykwas ble født av ukrainske foreldre i en landsby sørvest for Lviv. Området var en del av Det habsburgske imperium og tilfalt Polen etter at dette gikk i oppløsning. I 1937 søkte han til Frankrike for å finne arbeid. Da andre verdenskrig brøt ut med Tysklands og Sovjetunionens okkupasjon av Polen i september 1939 meldte han seg til tjeneste for den polske regjeringen, som var i eksil i Angers i Frankrike. Han fikk militær opplæring i Coëtquidan i Bretagne og ble overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.


== Slaget om Narvik ==
Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sende Cykwas' avdeling nordover, som en del av det allierte forsøket på å motstå invasjonen. Avdelingen ble, som det av det fransk-polske ekspedisjonskorps, skipet ut fra Brest og sendt via Skottland til Norge, der den 9. mai ble landsatt ved Harstad. Etter få dager ble den sendt til Narvik. Under slaget om Narvik gjorde Cykwas seg bemerket i kampene på Ankenesfjellet. Patruljen han deltok i falt i bakhold, men Cykwas reddet situasjonen ved å kaste håndgranater mot de tyske angriperne. I kampen ble Cykwas skadet i foten. Han ble evakuert til Storbritannia og fortsatte, tross skaden, sin tjeneste i de polske avdelingene i Skottland.


== Landgangen i Normandie ==
Under den allierte landgangen i Normandie i juni 1944 tjenestegjorde Cykwas i 3. Infanteribrigade i 1. polske panserdivisjon. Han deltok i frigjøringen av Frankrike, deretter av  Belgia og Nederland, for så å delta i erobringen av Tyskland. I april 1945 ble han overført til stabseskadronen i 1. Polske Korps. Han forble i tjeneste i Tyskland til han i april 1947 vendte tilbake til Storbritannia. I desember samme år ble han dimittert.


== Etter verdenskrigen ==
De politiske omveltningene etter verdenskrigen gjorde det umulig for Cykwas å vende tilbake til sitt hjemsted i Ukraina, som nå var blitt en del av Sovjetunionen. Han bosatte seg i Skottland og skiftet navn til William Campbell.
Han ble også tildelt Deltagermedaljen.


== Referanser ==
Chuck Mangione

Charles Frank «Chuck» Mangione (født 29. november 1940 i Rochester, New York i USA) er en amerikansk trompetist og flygelhornist. Han slo igjennom i 1977 med jazz-pop-singelen Feels so Good. Han har gitt ut mer enn 30 album siden 1960. Han ga sin egen stemme 1997-2009 til rollen som seg selv i tegnefilmserien King of the Hill.
Mangione vokste opp i Rochester, NY, og utga tre plater sammen med sin bror Gap Mangione. Han studerte 1958-63 ved Eastman School of Music, University of Rochester, og fungerte som utgiver og produsent med skolens ensemble og Rochester Philharmonic Orchestra på 1960-tallet.  
Mangione har vunnet Grammy-prisen to ganger, i 1977 for Bellavia og 1978 for Children Of Sanchez, sistnevnte skrevet til filmen med samme navn.


== Verker ==
Mangiones komposisjoner inkluderer  «Feels So Good», «Children of Sanchez», «Hide and Seek», «Hill Where the Lord Hides», «Fun and Games», «Give It All You Got», «Land of Make Believe», «Bellavia», «Main Squeeze», «Love Notes», «Steppin' Out», «I Never Missed Someone Before», «Maui-Waui», «Last Dance», «El Gato Triste», og «Chase the Clouds Away".
Hans komposisjon «Chase the Clouds Away» ble brukt offisielt under Sommer-OL 1976 i Montréal, mens «Give IT All You Got» ble brukt som offisiell komposisjon ved Vinter-OL 1980 i Lake Placid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chuck Mangione – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chuck Mangione på Internet Movie Database 
(en) Chuck Mangione hos The Movie Database 
(en) Chuck Mangione hos Internet Broadway Database 
(en) Chuck Mangione på Discogs 
(en) Chuck Mangione på MusicBrainz 
(en) Chuck Mangione på Spotify 
(en) Chuck Mangione på Songkick 
(en) Chuck Mangione på Last.fm 
(en) Chuck Mangione på AllMusic 

[[Kategori:Personer fra Rochester]
Kazimierz Dziedzioch

Kazimierz Bernard Dziedzioch senere Casimir D. Bernard (født 17. mai 1924 i Chorzów, død 24. september 2007 i New York) var en polsk soldat under andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats.


== Andre verdenskrig ==
Ved Tysklands angrep på Polen i september 1939 meldte Dziedzioch seg, tross sin unge alder, til militærtjeneste uten å komme i kamp. Avdelingen hans trakk seg tilbake til Ungarn, der Dziedzioch ble internert. Via Jugoslavia og Italia kom han seg til Frankrike der han gikk inn i den polske eksilregjeringens militære styrker. Etter militær opplæring ble Dziedzioch overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.
Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sende Dziedziochs avdeling nordover, som en del av det allierte forsøket på å motstå invasjonen. Avdelingen ble skipet ut fra Brest og sendt via Skottland til Norge. Det fransk-polske ekspedisjonskorpset ble satt inn i slaget om Narvik. Dziedziochs avdeling gikk inn i stillinger på Ankenesfjellet. Den 28. mai satte norske og allierte tropper inn et angrep mot de tyske invasjonsstyrkene. Korporal Dziedzioch ble rammet av en bombe fra et tysk fly og fikk det ene benet revet av. Etter lang tid ble han reddet, overført til et britisk hospitalskip og etter hvert evakuert til Storbritannia.
Dziedzioch ble overført til Canada og kom i 1942 til USA der han var aktiv for å fremme Polens sak under krigen. Han deltok i aktiviteter for å rekruttere polakker og amerikanere med polsk bakgrunn til de væpnede styrker.


== Etter verdenskrigen ==
Etter andre verdenskrig ble han værende i USA, ble statsborger der og tok navnet Casimir D. Bernard. Han utdannet seg og avla i 1952 bachelorgrad i bedriftsledelse ved University of Illinois. Fra 1962 til han gikk av med pensjon i 1987 arbeidet han i firmaet IBM.
I 1993 besøkte Dziedzioch Norge. Han var i audiens hos kong Harald, deltok i et arrangement i Lingeklubben og besøkte Narvik.


== Utmerkelser ==
I desember 1940 ble han tildelt Ordenen Virtuti Militari, i en seremoni der også den norske generalmajor Carl Gustav Fleischer ble dekorert med samme orden for sin innsats ved Narvik.
I norsk statsråd i London 20. mars 1942 ble det besluttet å tildele Dziedzioch Krigskorset med sverd for innsatsen ved Narvik. Innstillingen omtaler hans innsats slik: «16 år gammel ubrukbargjorde han 2 mitraljøser ved å skyte på dem på kort hold med en morter. Han blev såret i begge ben og måtte få amputert høire fot.» Utmerkelsen ble overrakt Dziedzioch av Norges militærattaché i Washington, D.C. under et støttearrangement for Polen i New York.
Han ble også tildelt Deltagermedaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Selvbiografiske notater fra Fundacja bioelektroniki
№ 76 Squadron RAF

№ 76 Squadron RAF var en skvadron underlagt Royal Air Force. Den ble operativ som jagerskvadron under første verdenskrig. Like etter utbruddet av annen verdenskrig ble den oppsatt med bombefly, og fløy hele krigen under 4. gruppe i Bomber Command. I mai 1945 ble hele 4. gruppe overført til Transport Command, og 76 Squadron begynte å fly Dakota IV. Etter å vært nedlagt siden 1960, da skvadronen igjen fløy bombefly, ble 76 gjenopprettet i 2007 med Short Tucano som en treningsskvadron for navigatører. I mai 2011 ble skvadronen igjen deaktivert som en følge av budsjettnedskjæringer i det britiske forsvaret.


== Personell ved 76 Squadron med artikkel på Wikipedia ==
Fridtjov Sæverud Giørtz
Gunnar Halle
Carl Ludvig Larsen
Knut Lindaas
Eirik Sandberg
Kåre Stenwig
Hallvard Vikholt
Per Waaler


== Litteratur ==
Chorley, W.F. To See the Dawn Breaking
Giørtz, Fridtjov Sæverud En krigsflyvers dagbok. Wings forlag, 2000. ISBN 82-992194-5-0
Larsen, Carl Ludvig. Gjennom ild og vann for frihet – via Berlin og Normandie. ISBN 82-995570-0-3
Stenwig, Kåre (2000). Vi bombet Nazi-Tyskland – en debriefing, Danor forlag, 2000, ISBN 978-8291117591
Jonathan Byrd

Jonathan Currie Byrd (født 27. januar 1978) er en amerikansk profesjonell golfspiller som spiller på PGA-touren, der han har 5 seire. 
Byrd ble profesjonell i 2000. I sin første sesong på PGA-touren, vant han Buick Challenge, og ble kåret til Årets nykommer (PGA Tour Rookie of the Year). 


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2011 Hyundai Tournament of Champions
2010 Justin Timberlake Shriners Hospitals for Children Open
2007 John Deere Classic
2004 B.C. Open
2002 Buick Challenge


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Byrd – PGA-touren 
(en) Jonathan Byrd – Verdensrankingen
D. A. Points

Darren Andrew «D.A.» Points (født 1. desember 1976 i Illinois) er en amerikansk profesjonell golfspiller som spiller på PGA-touren.
Points ble profesjonell i 1999. Frem til 2004 spilte han på Nationwide Tour. Der vant han tre turneringer. Han fikk PGA-rettigheter da han kom på andreplass på pengelisten på Nationwide, og spilte PGA-touren i 2005 og 2006. Dårlige resultater tvang ham tilbake til Nationwide i 2007 og 2008, men var tilbake på PGA-touren i 2009.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2011 AT&T Pebble Beach National Pro-Am


=== Seire på Nationwide-touren ===
2008 Miccosukee Championship2004 Northeast Pennsylvania Classic, Pete Dye West Virginia Classic2001 Inland Empire Open


== Eksterne lenker ==
(en) D. A. Points – PGA-touren 
(en) D. A. Points – Verdensrankingen
719 skvadron

719 skvadron var en av Luftforsvarets avdelinger, opprettet 1. januar 1966.
719 skvadron var resultat av en sammenslåing av to enheter ved Bodø hovedflystasjon, Kommunikasjonsvingen/LKN og Helikopterseksjonen/LKN, i  november 1957. Denne nye enheten fikk navnet Nr. 7193 Støtteving/LKN, før den i januar 1966 fikk status som egen skvadron under navnet 719 skvadron.  
Skvadronen benyttet både UH-1B-helikoptre og Twin Otter-fly. Helikoptrene ble faset ut høsten 1990. 31. desember 2000 ble  719 skvadron nedlagt.


== Eksterne lenker ==
719 skvadron
Ed Burns

Ed Burns (født 28. november 1946) er en amerikansk manusforfatter. Burns har samarbeidet med David Simon om flere film-prosjekter som eksempelvis The Corner og TV-serien The Wire. 
Burns er en tidligere politietterforsker fra Baltimore og som lærer for syvende klasse på en offentlig skole og ofte bruker han disse erfaringene gjennom hans forfatterskap. TV-serien The Wire fokuserer mye på medienes dekning av kriminalitet og korrupsjon i Baltimore, og mye av dette hentet manusforfatternes fortid med avisen The Sun og fra tidligere erfaringer som politi. Burns ble nominert til utmerkelsen Writers Guild of America Award for beste drama-serie i februar 2009. The Wire ble også nominert til en Emmy Award for samme kategori. Burns har også arbeidet på miniserien Generation Kill som er basert på den amerikanske invasjonen av Irak og sendes på TV-kanalen HBO.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed Burns på Internet Movie Database 
(en) Ed Burns hos The Movie Database 
Ed Burns, intervju på Fresh Air, 2006
Ed Burns, intervju på NYC-ARTS
Yantan

Yantan (kinesisk: 沿滩区; pinyin: Yántān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zigong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 467,99 km² og teller 389.100 innbyggere (2005). 


== Eksterne lenker ==
Infoside
Zelda Rubinstein

Zelda Rubinstein (født 28. mai 1933 i Pittsburgh i Pennsylvania, død 27. januar 2010 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller og menneskerettighetsaktivist.
Rubinstein er kanskje mest kjent for å spille et eksentriske medium ved navn Tangina Barrons i kultfilmen «Poltergeist» fra 1982 og denne filmens oppfølgere, Poltergeist II: The Other Side og Poltergeist III som ble gitt ut henholdsvis i 1986 og 1988. Rubinstein ble tildelt et stipend til University of Pittsburgh, hvor hun fikk en bachelorgrad i bakteriologi og ble medlem av den nasjonale Sorority Phi Sigma Sigma. Rubinstein flyttet til Berkeley, California, i en alder av 25 år, studerte ved University of California, Berkeley, samtidig som hun arbeidet på medisinsk laboratorium og som tekniker ved forskjellige blodbanker. 
I 1978 bestemte Zelda Rubinstein seg for å begynne på en karrière som skuespiller. Hun studerte skuespill ved University of California. Med filmen Poltergeist kom hennes første store rolle i en film. Hun var aktiv både på film og fjernsyn etter Poltergeist-filmene fra 1980-tallet. Hennes siste rolle var i 2007 i skrekkfilmen Behind the Mask: The Rise of Leslie Vernon. Rubinstein var aktiv i kampen mot aids og hiv siden 1984. Hun opptrådte i en rekke annonser som spesielt var rettet mot homofile menn for å fremme sikrere sex for å forhindre at flere mennesker blir smittet av aids. 


== Filmografi ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zelda Rubinstein på Internet Movie Database 
(sv) Zelda Rubinstein i Svensk Filmdatabas 
(da) Zelda Rubinstein på Scope 
(fr) Zelda Rubinstein på Allociné 
(en) Zelda Rubinstein på AllMovie 
(en) Zelda Rubinstein hos The Movie Database 
(en) Zelda Rubinstein hos Behind The Voice Actors
Agnes Slott-Møller

Agnes Slott-Møller, født Rambusch (født 10. juni 1862 i København, død 11. juni 1937 i Løgismose) var en dansk maler og billedhugger.
Slott-Møller var påvirket av italiensk kunst før renessansen, det prerafaelittiske broderskap og den engelske Arts and Crafts-bevegelsen i sin billedbehandling og stil. Motivkretsen fant hun i danske folkeviser, dansk middelalderhistorie og nyere historie. Hun var aktiv i kvinnepolitiske, nasjonale og kunstneriske organisasjoner. Med sin ektefelle, maleren Harald Slott-Møller, fikk hun to barn, hvorav den ene døde i sitt første leveår.
Det er antagelig Slott-Møller som er kvinnen på hennes manns maleri Skt. Hans Aften ved Vejle Fjord fra 1904.
Hun mottok Eckersbergmedaljen i 1906 og medaljen Ingenio et arti i 1932.


== Verk – utvalg ==
1985: Søskende, Dronning Margrete I og Erik af Pommern.
1886: Ude eller kammerater (Agnes og Harald portretterer hverandre på samme lerret).
1889: Dronning Margrete, Erik af Pommern og den jyske Adel og Herregården Benzon


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk Kvindebiografisk Leksikon: Agnes Slott-Møller (1862–1937)
(da) Agnes Slott-Møller på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
«Medaljen Ingenio et arti». Litteraturpriser.dk (dansk). Besøkt 15. november 2014.
Juliano Mer-Khamis

Juliano Mer-Khamis (født 29. mai 1958 i Nasaret, død 4. april 2011) var en israelsk skuespiller, regissør, filmskaper og politisk aktivist av jødiske og kristen-arabiske foreldre. 
Den 4. april 2011 ble han myrdet av en maskert bevæpnet mann i byen Jenin på de palestinsk områdene som er okkupert av Israel, hvor Mer-Khamis hadde etablert teateret Freedom Theatre.
Juliano Khamis var sønn av en jødisk kommunist og hans kone Saliba Khamis, en israelsk-arabisk intellektuell og som var en av lederne for det israelske kommunistpartiet på 1950-tallet. Khamis hadde to brødre, Spartacus og Abir. Hans bestefar het Gideon Mer, og var vitenskapsmann og en pioner innenfor forskningen på malaria i det britiske mandatet. I sin ungdom tok Khamis sin mors etternavn, Mer, og han tjenestegjorde i det israelske forsvaret i en brigade for fallskjermjegere.I et intervju i 2009 med Israel Army Radio, uttalte Mer-Khamis om bakgrunnen hans at "jeg er 100 prosent palestinsk og 100 prosent jødisk".Mer-Khamis var gift med Jenny, en finsk aktivist han møtte i Haifa. De hadde sønnen Jay sammen og fødselen til tvillingene deres var nært forestående på tidspunktet for hans død.
Khamis sin første film var "The Little Drummer Girl", en amerikansk thriller fra 1984 som ble regissert av George Roy Hill, og som den kjente amerikanske skuespilleren Diane Keaton var med i. Filmen handlet om den israelsk-arabiske konflikten. 
I 2006 etablerte Mer-Khamis Freedom Theatre sammen med Zakaria Zubeidi, en tidligere militær leder av Jenin Al-Aqsa Martyrs 'Brigades, Jonatan Stanczak, svensk-israelsk aktivist, og Dror Feiler, en svensk-israelsk kunstner. The Freedom Theatre var et teater som skulle gi muligheten for barn og unge i de palestinske flyktningleirene i Jenin ved å utvikle ferdigheter, selvinnsikt og selvtillit og bruke denne kreative prosessen som en modell for sosial endring. 
Mer-Khamis ble skutt av maskerte væpnede menn foran teateret han grunnla i Jenin. Han ble kjørt til Jenin Hospital, hvor han ble erklært død kort tid etter hans ankomst. Statsminister Salam Fayyad fordømte drapet. Israelske myndigheter hevdet at attentatmennene garantert stammet fra Hamas som på sin side benektet enhver kjennskap til denne saken og hevdet at dette bare var en simpel forbrytelse som de trodde at fiender av Khamis sto bak.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juliano Mer-Khamis på Internet Movie Database 
(sv) Juliano Mer-Khamis i Svensk Filmdatabas 
(da) Juliano Mer-Khamis på Scope 
(fr) Juliano Mer-Khamis på Allociné 
(fr) Juliano Mer-Khamis på Allociné 
(en) Juliano Mer-Khamis på AllMovie 
(en) Juliano Mer-Khamis hos The Movie Database
Hildreths-indikasjon

En Hildreths-indikasjon (engelsk, Hildret's sign) er en undersøkelsesmetode som kan bidra til å differensiere en glomustumorer (eller glomangioma) og  hemangiopericytomer (en type bløtvevskreft) fra andre funn fra undersøkelser, som kan forveksles. Metoden ble beskrevet for første gang i 1970.


== Se også ==
Tumor


== Eksterne lenker ==
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/4315716
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12027491
Arendal Bilmesse

Arendal Bilmesse er en årlig bilmesse avholdt i mai måned i sentrum av Arendal.
Under messen viser de lokale bilforhandlerne frem årets modeller, og flere ganger har det vært premièrevisning på nye modeller. I tillegg er det underholdning med veteranbilparade og sang og musikk.
Første gang messen ble holdt var i 1995, og dengang gikk messen over to dager, i motsetning til de siste årene hvor den har vart i en dag. Spesielt invitert gjest i åpningsåret var Bjørn Dæhlie, og andre år har messen blitt gjestet av Petter Solberg, Jan Erik Larssen, Thomas Alsgaard og Thor Hushovd. På 15-års jubileet i 2011 var det 120 biler som ble utstilt, flere av dem norgespremièrer.
Gottfrid Kallstenius

Gottfrid Kallstenius (født 1861, død 1943) var en svensk kunstner.
Kallstenius underviste ved Konstakademien og ble senere professor der. Som maler gikk han tidlig over fra realisme til stemningsmalerier, og fant senere en svensk romantisk tone, ofte med solnedganger og solbelyste kystlandskap. Han har utført flere monumentalmalerier, iblant med religiøse motiver, for eksempel en altertavle i Västervik. Han utgav også håndbøker i oljemaleri.
Gottfrid Kallstenius var gift med kunstneren Gerda Roosval-Kallstenius. Ekteparet Kallstenius oppførte en storslagen villa i Storängen, Nacka, der de bodde livet ut.


== Referanser ==
Blue Stahli

Blue Stahli er et synth rock-prosjekt fra byen Detroit i den amerikanske delstaten Michigan. Prosjekt ble opprettet av multi-instrumentalisten Bret Autrey.


== Diskografi ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Blue Stahli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Blue Stahli på Apple Music 
(en) Blue Stahli på Discogs 
(en) Blue Stahli på MusicBrainz 
(en) Blue Stahli på SoundCloud 
(en) Blue Stahli på Spotify 
(en) Blue Stahli på Last.fm 
(en) Blue Stahli på Genius — sangtekster 
(en) Blue Stahli på AllMusic
Matsuyama (Ehime)

Matsuyama (松山市; Matsuyama-shi) er hovedstaden i det japanske prefekturet Ehime på øya og regionen Shikoku. Det er i tillegg den største byen i Shikoku regionen. Byen ble grunnlagt den 15 desember, 1889.
Byen er mest kjent for sine varme kilder, som er noen av de eldste i Japan. Dette er hjemmet til det populære stedet Dōgo Onsen Honkan, et offentlig bad som har vært i byen helt siden 1894. Et annet populært sted for turister er Matsuyama Slott.


== Historie ==
I middelalderen var Matsuyama en del av det Iyo-Matsuyama domene, et len av Iyo Provins som bestod hovedsakelig av en slott by, som støttet Matusyama Slott. Det var en landsby i nærheten av Dōgo Onsen til øst og en havn mot vest som knyttet Matusyama til det Japanske hovedlandet.
Dōgo Onsen var allerede et populært sted i Asuka perioden, ettersom at Shōtoku Taishi besøkte varmekilden i 596. 
Ishite-ji (石手寺), Taisan-ji (太山寺), og Jōdo-ji (浄土寺) er kjente buddhistiske templer i Matsuyama.


== Referanser/ ==