jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dan Fogler

Daniel Kevin «Dan» Fogler (født 20. oktober 1976 i Brooklyn i New York) er en amerikansk skuespiller og komiker.
Dan Fogler er hittil i sin skuespillerkarriere best kjent for å spille i komedier. Han har vært med i filmer som Good Luck Chuck (2007), Balls of Fury (2007), Love Happens (2009) og Take Me Home Tonight (2011), samt at han har lånt bort stemmen til animasjonsfilmer som Horton hører en Hvem! (2008) og Kung Fu Panda (2008).
Fogler vant for øvrig en Tony Award i 2005 for sin innsats i musikalen The 25th Annual Putnam County Spelling Bee. Han er gift med Jodie Capes, som driver Capes Coaching, et firma som hjelper skuespillere og artister å komme igang med karrieren.


== Utvalgt filmografi ==
2011 - Mars Needs Moms .... Gribble
2011 - Take Me Home Tonight .... Barry Nathan
2009 - Love Happens .... Lane
2009 - Taking Woodstock .... Devon
2009 - Fanboys .... Hutch
2008 - Kung Fu Panda .... Zeng (stemme)
2008 - Horton hører en Hvem! .... Councilman / Yummo Wickersham (stemme)
2007 - Balls of Fury .... Randy Daytona
2007 - Good Luck Chuck .... Stu
2006 - School for Soundrels .... Zack
2016 - Fabeldyr og hvor de er å finne ... Jacob Kowalski
2018 - Fabeldyr: Grindelwalds forbrytelser ... Jacob Kowalski


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dan Fogler på Internet Movie Database 
(sv) Dan Fogler i Svensk Filmdatabas 
(da) Dan Fogler på Filmdatabasen 
(da) Dan Fogler på Scope 
(fr) Dan Fogler på Allociné 
(en) Dan Fogler på AllMovie 
(en) Dan Fogler hos The Movie Database 
(en) Dan Fogler hos Internet Broadway Database
Michael Biehn

Michael Connell Biehn (født 31. juli 1956 i Anniston i Alabama) er en amerikansk skuespiller.
Michael Biehn fikk sitt store gjennombrudd i og er fremdeles best kjent fra James Camerons The Terminator (1984), hvor han portretterer hovedrollen Kyle Reese. Han er også med i to andre Cameron-filmer, Aliens (1986) og The Abyss (1989), hvor han nok en gang spiller hovedroller. Han har også vært med i andre kjente filmer, som Tombstone (1993), The Rock (1996) og Planet Terror (2007). Han har for øvrig en liten cameorolle i Director's Cut på DVD-utgivelsen av Terminator 2: Judgment Day (1991).
Han var også i diskusjoner om en rolle i Avatar (2009), enda en James Cameron-film, men Cameron følte at å ha både Biehn og Sigourney Weaver i filmen ville minne mange for mye om Aliens, hvor de to spilte hovedrollene.


== Utvalgt filmografi ==
2019 - The Mandalorian .... Lang
2015 - The Scorpion King 4: Quest for Power .... kong Yannick
2011 - Take Me Home Tonight .... Bill Franklin
2007 - Planet Terror .... Sheriff Hague
2005 - Havoc .... Stuart Lang
2000 - The Art of War .... Robert Bly
1996 - The Rock .... Commander Charles Anderson
1993 - Tombstone .... Johnny Ringo
1990 - Navy Seals .... Lt. James Curran
1989 - The Abyss .... Lt. Hiram Coffey
1988 - Det syvende tegnet .... Russell Quinn
1986 - Aliens .... Cpl. Dwayne Hicks
1984 - The Terminator .... Kyle Reese


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Biehn på Internet Movie Database 
(sv) Michael Biehn i Svensk Filmdatabas 
(da) Michael Biehn på Filmdatabasen 
(da) Michael Biehn på Scope 
(fr) Michael Biehn på Allociné 
(en) Michael Biehn på AllMovie 
(en) Michael Biehn hos Turner Classic Movies 
(en) Michael Biehn hos Rotten Tomatoes 
(en) Michael Biehn hos The Movie Database
Lucy Punch

Lucy Punch (født 30. desember 1977 i London) er en engelsk skuespillerinne.
Punch vokste opp i London, var medlem av National Youth Theatre, og begynte sågar med sin profesjonelle skuespillerkarriere i mange britiske småproduksjoner, men fikk etterhvert større og større roller innenfor film. Hun har blant annet spilt i filmer som Ella Enchanted (2004), Being Julia (2004), Hot Fuzz (2007), You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010), Bad Teacher (2011) og Take Me Home Tonight (2011).
Hun begynte på en utdannelse innenfor historie, men droppet ut underveis for å konsentrere seg om å være skuespiller.


== Utvalgt filmografi ==


=== Filmer ===
2011 - Bad Teacher .... Amy Squirrel
2014 - into the woods .... Lucinda

2011 - A Good Old Fashioned Orgy .... Kate
2011 - Take Me Home Tonight .... Shelly
2011 - A Little Bit of Heaven .... Sarah Walker
2010 - Dinner for Schmucks .... Darla
2010 - You Will Meet a Tall Dark Stranger .... Charmaine
2010 - Elektra Luxx .... Dolores
2007 - St. Trinian's .... Verity Thwaites
2007 - Grindhouse .... Blonede in Don't Trailer
2007 - Hot Fuzz .... Eve Draper
2004 - Being Julia .... Avice Chrichton
2004 - Ella Enchanted .... Hattie
2004 - The Life and Death of Peter Sellers .... Lead Stewardess


=== Fjernsyn ===
2006-2007 - The Class .... Holly Ellenbogen (13 episoder)
2006 - Poirot .... Susannah Henderson (1 episode)
2004 - Doc Martin .... Elaine Denham (6 episoder)
2001 - Mord og mysterier .... Melissa Townsend (1 episode)
2018-2019 lemony snicket's a series of unfortunate events .... Esme Squaler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucy Punch på Internet Movie Database 
(sv) Lucy Punch i Svensk Filmdatabas 
(da) Lucy Punch på Filmdatabasen 
(da) Lucy Punch på Scope 
(fr) Lucy Punch på Allociné 
(en) Lucy Punch på AllMovie 
(en) Lucy Punch hos Rotten Tomatoes 
(en) Lucy Punch hos The Movie Database
Hoffråd

Hoffråd var i eldre tider en tittel på personer, embedsmenn og institusjoner. Den tyske benevnelsen Hofrat eller Reichshofrat ble benyttet i det hellige romerske rike av den tyske nasjon om en domstol som ble opprettet mellom 1519 og 1559. Den var en revisjonsinstans som stod over regjeringen og kamrene. Ved siden av den såkalte Reichskammergericht i Wetzlar var Reichshofrat aktiv som en domstol i keiserlige saker. Med slutten av det tysk-romerske rike i 1806 opphørte også domstolen. 
I Østerrike overlevde tittelen Hofrat frem til slutten av keiserriket Østerrike-Ungarn og andre verdenskrig. Den ikke-akademiske tittelen Hofrat blir i Østerrike fortsatt tildelt embedsmenn av Østerrikes president. 
I Sverige ble benevnelsen hovråd i eldre tider benyttet om personer som var virksomme innenfor det kongelige hoffet. Den ble brukt om en rådgivende forsamling hos herskeren, eller andre enkeltpersoner med varierende oppgaver innenfor hofforvaltningen.
Susie Essman

Susan «Susie» Essman (født 1955) er en amerikansk komiker, skuespiller, manusforfatter og TV-produsent, som er mest kjent for rollen som Susie Greene i TV-serien Ingen grunn til begeistring og stemmen til katten Mittens i filmen Bolt.


== Oppvekst ==
Essman ble født i The Bronx i New York, og vokste opp i middelklasseforstaden Mount Vernon. Faren, Leonard Essman, var indremedisiner og døde i 2001. Moren, Zora (født Pressman), underviste i russisk ved Sarah Lawrence College. Essman er jødisk; besteforeldrene emigrerte fra Russland og Polen. Hun har en bachelor fra SUNY Purchase College.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Susie Essman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Susie Essman på Internet Movie Database 
(sv) Susie Essman i Svensk Filmdatabas 
(da) Susie Essman på Filmdatabasen 
(fr) Susie Essman på Allociné 
(en) Susie Essman på AllMovie 
(en) Susie Essman hos The Movie Database 
(en) Susie Essman hos Behind The Voice Actors
Viktor Klimenko (sanger)

Viktor Klimenko (født 24. november 1942 i Karelen) er en finsk sanger og skuespiller. Han har spilt inn en stor mengde grammofonplater og vært skuespiller i flere filmer. I Norge ble han særlig kjent etter sin kristne omvendelse i 1980, og har flere ganger hatt konserter i Norge.


== Oppvekst ==
Klimenko ble født i Sovjetunionen under andre verdenskrig. Familien var kosakker og opprinnelig fra Krasnodar ved Svartehavet. I kommunisttiden stod kosakkene opp mot Den røde armé og fikk stempel som fiender av staten (Sovjetunionen). De ble tvangsflyttet til en arbeidsleir i Karelen, like ved den finske grensen. De første årene var han som kosakk statsløs, hverken finsk eller russisk. Først i 1973 fikk han finsk statsborgerskap.


== Karriere ==
Viktor Klimenkos sangkarriere begynte i 1963. Den første lille suksessen hadde han i 1964 med en finsk versjon av Dean Martins Everybody Loves Somebody, utgitt på singelplate. I 1965 ble han valgt til å representere Finland i Eurovision Song Contest i Napoli med balladen Aurinko laskee länteen («Sola går ned i vest»). Den fikk null poeng og endte på sisteplass. Senere spilte han flere år teater og hadde oppdrag som TV-skuespiller. Suksessen kom med innspillinger på grammofonplate, både singler og LP-er, hvor han sang på russisk. Han ble snart kjent og har opptrådte over hele Europa. 
På 1980-tallet ble han omvendt og fikk en kristen tro. Hans sanger fikk fra da av kristne temaer og han turnerte mye både i Europa og Amerika.


== Filmer (et utvalg) ==
Vodkaa, komisario Palmu (1969)
Sauna (2008)


== Diskografi ==


=== Singler ===
Tuhansien järvien maa (1963)
Neljäs mies (1964)
Jokaiselle joku on kai rakkain (1964)
Aurinko laskee länteen (1965)
Balladi vaunukaravaanista / Nepis, intiaanityttö (1965)
Eilinor (1965)


=== Album ===
Stenka Rasin (1970)
Milaja (1972)
Viktor Klimenko (1972)
Country & Eastern (1973)
Saanhan luvan (1974)
Kauneimmat joululaulut (1975)
Do Dna (1977)
Loista, pala, rakasta (1978)
Nadja (1979)
Jeesus on herra (1981)
Minun Herrani ja Minun Jumalani Juhla! (1982)
Halleluja, Jeesus saapuu (1983)
Onnellinen mies (1985)
Jerusalem...minun silmäteräni (1985)
Viktor Klimenko & Profetiat (1987)
Jerusalem (1987)
Mama (1987)
The Cossacks Album (1989)
Matkamiehen unten maa (1993)
Aarteet (1994)
Hymn till kärleken (1994)
20 suosikkia - Jokaiselle joku on kai rakkain (1996)
20 suosikkia - Stenka Rasin (1997)
Ljubovju Schivi (1998)
Viinipuu (1999)
Oi jouluyö (1999)
Viktor Klimenko & The Angels: Kaupunki tuolla (2002)
Viktor Klimenko & The Angels: Käymme joulun viettohon (2003)
Ajomies - Viimeisen emigrantin rakastetuimmat laulut 1-2 (2003)
Suomi huiput (2004)
Hetki - Kasakan hellä kosketus (2006)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Østby, David André. 2012. Tilbake til start. Korsets Seier 25. mai 2012. Side 4-5.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Viktor Klimenko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viktor Klimenko på Internet Movie Database 
(en) Viktor Klimenko hos The Movie Database 
(en) Viktor Klimenko på Discogs 
(en) Viktor Klimenko på MusicBrainz 
(en) Viktor Klimenko på AllMusic 
Viktor Klimenko - tidligere hjemmeside (engelsk)
Viktor Klimenko

Viktor Klimenko er navnet til flere personer:

Viktor Klimenko (sanger) (født 1942), finsk sanger.
Viktor Klimenko (turner) (født 1949), russisk turner.
Skáld-Helga saga

Skáld-Helga saga («Sagaen om Helge Skald») er en tapt islendingesaga. Historien foregår i Island, Norge og Grønland i perioden fra ca. 1000 til 1050 og handler om Helgi Þórðarson som utvandrer til Grønland og var lovsigemann på Brattahlíð. Innholdet i sagaen er kjent fra 1300-tallskvadet Skáld-Helga rimur, og i vår tid er sagaen kjent gjennom Gísli Konráðssons gjenfortelling fra ca. 1820.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Håndskrifter.
Skáld-Helga saga: Sagan af Skáld-Helga, [red. Sigfús Eymundsson] (Prentsmiðja Dagskrár, 1897)
Guðni Jónssons utgave
The Saga of Gunnlaug Snake-Tongue together with The Tale of Scald-Helgi, oversatt av Alan Boucher (Reykjavík: Iceland Review, 1983), 56-73.
Prylestraff

Prylestraff er straff i form av slag med stokk, tamp (tauende) eller spanskrør. Prylestraff anses i vår tid av de fleste som forkastelig og støtende for rettsfølelsen, og er etter hvert blitt avskaffet i de fleste land.Ordet pryl betyr 'juling, bank, ris' og kommer av det tyske Prügel som betyr 'stokk, kjepp'.


== Prylestraff i Norge ==
I norsk strafferett ble prylestraff overfor voksne avskaffet ved den tidligere straffelov av 20. aug. 1842 og overfor barn ved lov av 6. juni 1896. Som disiplinærstraff (refselse) ble prylestraff opprettholdt ved fengselsloven av 12. des. 1903 § 30 nr. 11 og falt først bort ved endringslov av juli 1933. Den hadde imidlertid da allerede i mange år vært ute av bruk. Prylestraff i skolen ble forbudt ved lov om høyere almenskoler av 10. mai 1935 og lovene om folkeskolen på landet og i kjøpstedene av 16. juli 1936, jfr. nå lov om grunnskolen av 13. juni 1969 § 16.


== Se også ==
Ferle
Kakstrykning
Spanking
Spissrotgang
Kroppslig avstraffelse
Tukt
Vold
Prügelknabe (whipping boy)


== Referanser ==
Hellismanna saga

Hellismanna saga er en nyskrevet «islendingesaga» fra ca 1830, skrevet av Gísli Konráðsson på bakgrunn av Landnåmabok og lokale sagn og tradisjonsstoff. Historien foregår på 900-tallet handler om en røverbande som skal ha hatt tilhold ved Borgarfjörður og i fjellene rundt SurtshellirSagaen ble første gang trykt i 1889, og ble tatt med i Guðni Jónssons standardutgave av islendingesagaer.


== Referanser ==
Honey Don’t (sang fra 1956)

«Honey Don't» er en sang som ble skrevet av Carl Perkins og utgitt 1. januar 1956 som B-side på singlen Blue Suede Shoes.


== Bakgrunn ==
Carl Perkins' to brødre Jay og Clayton var med i kompgruppen til Perkins da «Honey Don't» ble presentert. Jay som spilte akustisk gitar, protesterte mot C7 akkorden og syntes den ikke passet inn i akkordmønsteret i det hele tatt. Men Carl sto på sitt.


== Personell på Perkins' original ==
Carl Perkins: sologitar, vokal
Jay Perkins: akustisk gitar
Clayton Perkins: bass
W. C. Holland: trommer


== The Beatles' versjon ==
The Beatles spilte «Honey Don't» på sine konserter fra 1962 – 1965 og John Lennon var vokalist fram til mai 1964. De spilte inn sin versjon 26. oktober 1964 i Abbey Road Studios. Det ble bestemt at både George Harrison og Ringo Starr skulle ha hvert sitt vokalbidrag til det kommende albumet Beatles for Sale (slik de hadde på Please Please Me og With The Beatles). Derfor ble det til at Harrison skulle synge «Everybody's Trying to Be My Baby», mens Starr skulle synge «Honey Don't» (året før sang sistnevnte en annen Perkins komposisjon, «Matchbox» til EP'n Long Tall Sally).
Gruppen spilte inn fem tagninger hvorav den siste ble ansett som det mest vellykkete forsøket. Foran hver gitarsolo, får sologitarist Harrison oppmuntrende replikker fra Starr:

«Rock on, George, one time for me!»«Rock on, George, for Ringo one time!»

The Beatles' versjon av «Honey Don't» ble først utgitt 4. desember 1964 på gruppens fjerde britiske album Beatles for Sale. I USA ble den først utgitt 15. desember 1964 på albumet Beatles '65.


=== Musikere og instrumenter ===
Ringo Starr: trommer, vokal
John Lennon: akustisk gitar
Paul McCartney: bass
George Harrison: sologitar


=== «Honey Don't» versjoner fremført i BBC Radio ===
Lennon synger de to første av disse, mens Starr gjør det på de to siste. Versjonen fra Pop Go The Beatles ble utgitt i 1994 på Live at the BBC og som nevnt, blir den sunget av Lennon. De andre havnet på bootlegs.


== John Lennons versjon ==
Mens Lennon spilte inn sitt første musikkalbum John Lennon / Plastic Ono Band etter The Beatles' oppløsning, hadde han og musikerne en jam hvor «Honey Don't» var inkludert. Versjonen stoppet i første instrumentalparti, og varte bare 1:40, men ble allikevel inkludert på John Lennon Signature Box som ble utgitt 5. oktober 2010.


== Konsertutgivelser av «Honey Don't» med Ringo Starr på vokal ==


== Annet ==
Carl Perkins samlet sammen en mengde musikere (deriblant George Harrison, Ringo Starr og Eric Clapton) til TV showet Carl Perkins and Friends: Blue Suede Shoes. Dette skjedde 21. oktober 1985 i London og ble vist på TV året etter. «Honey Don't» var en av sangene som ble fremført og ble sunget Ringo Starr, med gitarsoli fra Carl Perkins. Dette har blitt utgitt på DVD.
Paul McCartneys selskap MPL Music Publishing administrerer rettighetene til «Honey Don't».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sangteksten Arkivert 12. november 2011 hos Wayback Machine.
Fuad I av Egypt

Fuad I (arabisk: ‏فؤاد الأول DIN: Fuʾād al-Awwal; født 26. mars 1868 i Gizapalasset i Kairo i khedivatet Egypt, død 26. april 1936 i al-Qubah-palasset i Kairo i kongedømmet Egypt), opprinnelig Aḥmad Fuʾād Bāšā (احمد فؤاد باشا), også stavet Fuʾād og Fouad, var sultan og siden konge (al-Malik) av Egypt, og dermed også hersker over Sudan, fra 1917 til sin død i 1936. Han var den niende herskeren fra Muhammad Ali-dynastiet. Han ble sultan da han i 1917 etterfulgte sin eldre bror Ḥusayn Kāmil. Han tok tittelen konge i 1922, da Storbritannia anerkjente Egypt som uavhengig.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av khediven Ismail Pasja. Etter farens avsettelse i 1879 ble Fuad sendt til Italia, hvor han fikk sin oppdragelse og gjorde tjeneste i den italienske hær. I 1892 vendte han tilbake til Egypt og ble adjutant hos sin brorsønn Abbas Hilmi.
Han virket aktivt for velgjørende og allmennyttige institusjoner. Han ble den første rektor for det nyopprettede universitetet i Kairo i 1908 og forble i det embetet til han fratrådte i 1913. Samme år forsøkte han uten hell å bli konge i Albania, et land som da hadde fått sin uavhengighet fra Det osmanske rike. På den tid var den hans nevø Abbas II som regjerte i Egypt og Sudan, og dette sammen med det forhold at Fuad var et stykke bak i tronfølgen, hadde gjort ham interessert i Albania.Fra 1915 til 1918 var Fuad president for det egyptiske geografiske selskap.


=== Sultan ===
Etter at Abbas Hilmi i 1914 ble avsatt, og hans etterfølger sultan Hussein Kamil, Fuads eldre bror, døde i 1917, ble han sultan. Etter at det britiske protektorat var blitt opphevet som følge av den egyptiske revolusjonen av 1919 og Egypt erklært selvstendig den 28. februar 1922, ble han den 16. mars 1922 proklamert som «konge av Egypt, suveren over Nubia, Sudan, Kordofan og Dar Fur».I 1930 forsøkte han å styrke sin myndighet ved å oppheve konstitusjonen av 1923, og erstatte den med en ny som skulle redusere parlamentet til et rent rådgivende organ. Dette utløste stor uro, og det endte med at han i 1935 gikk tilbake til den tidligere konstitusjonen.
Allerede 1923-konstitusjonen gav Fuad stor makt. Han benyttet seg ofte av sin rett til å oppløse parlamentet. Under hans regjeringstid ble regjeringer oppløste på kongelig forgodtbefinnende, og parlamentene varte aldri hele sine fireårige valgperioder før de ble oppløste ved dekret.Kong Fuad var gift to ganger. Han fikk sønnen og etterfølgeren Faruk av Egypt og datteren Fawzia av Egypt, som 1939–1948 var gift med sjah Mohammad Reza Pahlavi av Iran, i sitt annet ekteskap med Nazli Sabri fra 1919.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fuad I of Egypt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
10. serierunde i Adeccoligaen 2012

9. serierunde i Adeccoligaen 2012 startet søndag den 3. juni klokka 15.00 med kampen Ull/Kisa mot Sarpsborg 08. Runden forsatte med 6 kamper klokka 18.00. Runden ble avsluttet søndag 24 juni med kampen Mjøndalen mot Sandefjord.


== Fakta ==


== Eksterne lenker ==
Adeccoligaen 2011: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Kongedømmet Egypt

Kongedømmet Egypt (arabisk: المملكة المصرية DIN: al-Mamlakat al-Miṣrīyah; «Det egyptiske kongedømmet») var den formelt uavhengige egyptiske staten som ble opprettet under Muhammad Ali-dynastiet i 1922 etter at Det forente kongerike Storbritannia og Irlands regjering 28. februar det året erklærte Egypt uavhengig som en konsekvens av Den egyptiske revolusjonen i 1919, ledet av Saʾd Zaġlul og andre medlemmer av Wafd-partiet. Før dette hadde Egypts lovlige status vært innviklet etter landets de facto brudd med det osmanske riket i 1805, den britiske okkupasjonen i 1882 og omgjøringen av Egypt til et sultanat under britisk beskyttelse i 1914. Da sultanatet ble uavhengig som et kongedømme, tok sultanen, Faruk I av Egypt, i bruk tittelen konge av Egypt, som under hans etterfølger Fuad II ble endret til «konge av Egypt og Sudan». 
Kongedømmets suverenitet ble begrenset av flere faktorer forårsaket av britene, som beholdt en betydelig kontroll over egyptiske anliggender, og hvis militære styrker fremdeles okkuperte landet. Gjennom hele kongedømmets historie var Sudan, da Anglo-Egyptisk Sudan, formelt forent med Egypt, men det egyptiske styret der var for det meste nominelt siden britene også i Sudan var den dominerende makta.
I Fuad IIs regjeringstid strides monarkiet mot det nasjonalistiske Wafd-partiet, som hadde et bred folkelig grunnlag og som motsatte seg britisk dominans, og også med britene, som var fast bestemte på at de skulle beholde kontrollen over Suezkanalen. Andre politiske organisasjoner som ble opprettet i denne perioden inkluderte det egyptiske kommunistparti i 1925 og det muslimske brorskap i 1928, som kom til å bli en viktig politisk og religiøs faktor.
Kong Faruk døde i 1936, og tronen gikk til hans seksten år gamle sønn Fuad II. Den nye kongen ble forskrekket av Italias invasjon av Etiopia i 1935, og han fikk derfor undertegnet den anglo-egyptiske traktat av 1936, som innebar at alle britiske soldater skulle trekket ut av Egypt, med unntak av Suezkanalsonen, som skulle evakueres innen 1949. 
Kongedømmet ble også svekket av korrupsjon, og mange av dets borgere så det som en marionettstat under Storbritannia. I tillegg til nederlaget i den første arabisk-israelske krig i 1948 og 1949 førte dette til den egyptiske revolusjonen i 1952 ledet av de frie offiserers bevegelse, et militærkupp ledet av Gamal Abdel Nasser.. Faruk I abdiserte til fordel for sin halvt år gamle sønn Fuad II. I 1953 ble monarkiet formelt avskaffet og erstattet av republikken Egypt, hvor de nye lederne gikk inn for å fjerne den britiske innflytelsen i landet. Sudans lovlige status ble avklart i 1954, da Storbritannia og Egypt ble enige om å gi landet uavhengighet i 1956.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Daly, M.W., red. (1998): The Cambridge History Of Egypt Volume 2 Modern Egypt, from 1517 to the end of the twentieth century (PDF), Cambridge University Press.


== Eksterne lenker ==
(en) Kingdom of Egypt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fan Qin

Fan Qin (forenklet kinesisk: 范钦; tradisjonell kinesisk: 范欽; pinyin: Fàn Qīn, født 1506 i Ningbo i provinsen Zhejiang i Kina, død 1585, stilnavn: Yaoqing (堯卿) eller: Dongming (東明)) var en kinesisk politiker og bibliofil mandarin under Mingdynastiet. 
Fan Qin bestod høyeste grad (jinshi) av den kinesiske embedsmannseksamen. I 1560 ble han vise krigsminister  (兵部侍郎) under Jiajing-keiseren. Senere frasa han seg embedet fordi han var misfornøyd med Yan Song, den korrupte kansleren i keiserhoffet.
I 1561 grunnla Fan Qin Tianyikammeret i Ningbo. Det er det eldste bestående biblioteket i Kina.


== Referanser ==


== Litteratur ==
清光绪《鄞县志·范钦传》