jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ove Roll Lund

Ove Christian Roll Lund (født 21. juli 1910 i Strinda, død 25. august 1946 i Ny-Ålesund) var en norsk offiser og bergingeniør. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig da han ble dekorert med Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse. 


== Familie og yrke ==
Han var sønn av major og ordfører i Strinda Bonsach Lund og hustru Marie Roll. Han var oppkalt etter sin oldefar på morssiden, Ove Christian Roll, som var ordfører i Trondhjem og justitiarius
ved Trondhjems stiftsoverrett.
Lund var utdannet bergingeniør og arbeidet før verdenskrigen på Svalbard, der han også var direktør for Sveagruven.


== Andre verdenskrig ==
Under andre verdenskrig kom Lund til Storbritannia der han gikk inn i de norske hærstyrkene. 
Løytnant Lund ble utnevnt til nestkommanderende for Operasjon Fritham, som skulle sikre kullgruvene på Svalbard. Ekspedisjonen ble i april 1942 sendt med ishavsskutene DS «Selis» og DS «Isbjørn» via Island. Operasjonen ble møtt med hard kamp fra tyske fly. Den 14. mai ble skutene senket av fire tyske Focke-Wulf Condor fly i Grønfjorden. Ekspedisjonens leder, oberstløytnant Einar Sverdrup, falt sammen med tolv av mannskapet. Under ledelse av Lund kom de overlevende seg over isen til Barentsburg. Han sendte folk til Sveagruven og organiserte rekognosering til Adventfjorden, Longyearbyen og Adventdalen for å oppklare tysk nærvær. 
De norske styrkene kom under stadige tyske luftangrep og holdt ut under vanskelige forhold fram til juni 1943 da Operasjon Gearbox ankom med forsterkninger.I statsråd ble kaptein Lund tildelt Krigskorset med sverd «for personlig mot og innsats under ild fra fiendtlig bombefly den 14/5. 1942, personlige rekognoseringer mot fienden og for å ha vist fremrakende [sic] lederegenskaper under Fritham-ekspedisjonen.»


== Etter krigen ==
Etter freden ble Lund engasjert i arbeidet med å administrere gjenværende tysk personell i Trøndelag.
 Han fikk permisjon for å bidra til gjenreisningen av gruvedriften på Svalbard og ble i 1946 driftsbestyrere i Kings Bay Kull Company. Han ble samme år drept ved Ny-Ålesund.


== Utmerkelser ==
I tillegg til Krigskorset med sverd mottok Lund også Haakon VIIs 70-årsmedalje og den britiske Distinguished Service Order.Fjellet Lundryggen ved Ny-Ålesund på Svalbard er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Sebastian Stan

Sebastian Stan (født 13. august 1982 i Constanța i Romania) er en rumenskfødt skuespiller som er mest kjent for sin rolle i Captain America: The First Avenger.
Stan blir regnet som en «up-and-coming» skuespiller i Hollywood. Han fikk sitt gjennombrudd da han spilte i Oscar-nominerte Black Swan i 2010. Han har også spilt i filmer som I, Tonya, Destroyer, The Bronze, I’m Not Here, Rachel Getting Married, The Education of Charlie Banks og Hot Tub Time Machine  I tillegg har han vært med i TV-serien Gossip Girl,  Political Animals,  Kings, Once Upon A Time og mer. I 2011 spilte han i Captain America: The First Avenger som Bucky Barnes / Winter Soldier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sebastian Stan på Internet Movie Database 
(sv) Sebastian Stan i Svensk Filmdatabas 
(da) Sebastian Stan på Filmdatabasen 
(da) Sebastian Stan på Scope 
(fr) Sebastian Stan på Allociné 
(en) Sebastian Stan på AllMovie 
(en) Sebastian Stan hos Rotten Tomatoes 
(en) Sebastian Stan hos The Movie Database 
(en) Sebastian Stan hos Internet Broadway Database 
(en) Sebastian Stan hos Behind The Voice Actors
Whistler Mountain

Whistler Mountain er et fjell i Britisk Columbia i Canada. Skistedet Whistler ligger ved dette fjellet.
Whistler Mountain er verdenskjent som skisenter, og for mountain biking.


== Referanser ==
Cecilie Brinck Rygel

Cecilie Brinck Rygel (født 6. januar 1968) er en tidligere profesjonell sportsdanser.
Som ni-åring begynte hun å danse sammen med Kim Rygel og de ble etterhvert faste dansepartnere. I løpet av karrieren vant paret hele åtte VM-gull, åtte EM-gull og tre kongepokaler, og de er dermed blant landets mestvinnende idrettsutøvere gjennom tidene. De er gift og har to sønner.
Cecilie Brinck Rygel driver egen virksomhet og underviser i dans. Hun er sportslig leder for Nøtterøy danseklubb.Hun har deltatt i Skal vi danse både som danser (sesong 1) og dommer (sesong 2) og var med i første sesong av Mesternes Mester i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cecilie Brinck Rygel på Internet Movie Database
Narkotikakonvensjonen

Narkotikakonvensjonen, eller FNs narkotikakonvensjon av 1961 er en internasjonal avtale (traktat) som forplikter de undertegnende stater til å forby bestemte psykoaktive stoffer, hovedsakelig opioider, kokain, cannabis (THC) og amfetamin. Konvensjonen har møtt økende kritikk fra medlemsland og uavhengige organisasjoner de siste årene, blant annet for manglende vitenskapelig grunnlag og for å virke mot traktatens uttalte hensikt.


== Se også ==
Narkotikalisten
Krigen mot narkotika
FNs kontor for narkotika og kriminalitet (UNODC)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
FNs kontor for narkotika og kriminalitet
Global Commission on Drug Policy
Rollaug

Rollaug var et norsk rockeband som eksisterte fra 1980 til 1985. Bandet spilte hovedsakelig egne låter med trøndersk tekst innenfor sjangeren rock (trønderrock). Bandets første album ble innspilt i Viking Studio i Øksendal. Produsent var Terje Tysland, og albumet var planlagt utgitt på Kaare Skevik jr.'s plateselskap Rose Music. Albumet ble imidlertid oppkjøpt og utgitt på Mariann Records i 1981. Neste album ble innspilt hos Nils Øybakken i Mosjøen, og utgitt på hans label Experience Records i 1983. Den egentlige initiativtaker til bandet var Alf Inge Wallum. Som bror til Per Erik «Prikken» Wallum (1950 - 1990) mente han at «Prikken» satt med mange gode låter og at tida var moden for å komme seg ut å spille igjen etter Prudence-karrieren. Frode Viken (1955 - 2018) var også ivrig låtskriver, og tanken var at «Prikken» og Frode skulle forsyne Rollaug med tekst og musikk.
Straks Rollaug var etablert og hadde øvd inn de første låtene, fikk bandet en flying start ved å bli presentert av NRK-journalist Jan Lysø i et lengre program på landets eneste riksdekkende radiokanal. Dette førte til at bandet ble kjent over natten for publikum og arrangører. Rollaug raskt ble booket inn på viktige scener som Club 7 i Oslo og Studentersamfundet i Trondheim, samt festivaler. Noe turneband ble Rollaug imidlertid aldri. Intervju med Rollaug bekreftet at det for de fleste av bandmedlemmene var det «fast arbe' og fast inntekt» som gjaldt. Etter hvert ble helgespilling i Trøndelag, på Nordmøre og i Nordland opp til Mo i Rana bandets rutine, og sjeldnere lengre turneer. Bandet ble booket av Trønderartist (Alf Inge Wallum).
Frode Viken, Rune Evjen og Terje Olsen hadde spilt sammen i hotellbandet Evergreen og senere i Steinkjerbandet Opera Buffa. Sistnevnte band kan derfor ses på som en forløper til Rollaug. Frode Viken gikk etter oppløsningen av Rollaug i 1985 til bandet After Dark, som senere skiftet navn til DDE og satset på egne (Frode's) låter på trøndersk. Per Erik Wallum startet visegruppa Nabolaget. Terje Olsen fortsatte i dansebandet Swingers og samarbeidet senere med Frode og DDE i rollen som tekstforfatter Tomas Haugum hadde allerede begynt i Hardline og Haugums Reviderte. Rune Evjen fortsatte som kapellmester i ulike prosjekt (Eplene i Messehagen, Norsk Revyfestival, med mer). Geir Ove Risvik hadde startet White Lies og senere Ove og Dæm. Rune Nilsen spilte i ulike lokale band. Alle medlemmene i Rollaug fortsatte som aktive musikere.


== Medlemmer ==
Frode Viken – bassist, sang
Per Erik Wallum – fløyte, sang, saxofon
Tomas Haugum – slagverk
Terje Olsen – gitar, kor
Rune Evjen – tangenter
Rune Nilsen - slagverk (vikar + 1985)


== Tidligere medlem ==
Geir Ove Risvik – vokalist, rytmegitar 1980 - 82
Ola Larsen – Slagverk 1980


== Diskografi ==
Rollaug (1981) MLN 1006
Går og går (1983) EXPLP 2023


== Eksterne lenker ==
(en) Rollaug på Discogs
Beiersdorf

Beiersdorf er en landlig kommune i Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 1264 innbyggere den 31. desember 2008, og er en del av forvaltningsfellesskapet Oppach-Beiersdorf. Kommunen ligger i den vestlige delen av kretsen, ca. 18 km sør for Bautzen og 11 km vest for Löbau. Den er lokalisert i landskapet Lausitzer Bergland, i nærheten av grensen til Tsjekkia i det tidligere Böhmen. Kommunens høyeste fjell er det 499 meter høye Bieleboh, et navn som er avledet av slavisk og betyr «den hvite gud». Sentrale stedsnavn i kommunen er Gebirge, Neulauba, Schmiedental, Zeile og Zwenke.


== Historie ==
Eldre navneformer på stedet er Begerstorf og Beyerstorp (1272), Beyersdorf (1355), Beyersdorf (1368), Beygirstorf (1419), Beierßdorff (1433), Beyerßdorf (1504) og Beiersdorf bei Neusalza (1875).
Kommunen var en del av Amt Stolpen i 1590, 1764, 1816 og 1843, av Gerichtsamt Neusalza i 1856, og av Amtshauptmannschaft Löbau i 1875. I 1949 ble den en del av Den tyske demokratiske republikk i 1952 en del av Kreis Löbau. Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere innenfor Landkreis Löbau i Fristaten Sachsen. I 1994 ble den en del av Landkreis Löbau-Zittau, og fra 2008 en del av Landkreis Görlitz.
I 1939 ble den tidligere kommunen Neulauba innlemmet i Beiersdorf.


=== Befolkningsutvikling ===
Kilde: http://hov.isgv.de/Beiersdorf_(4)


== Transport ==
Bundesstraße 96 går gjennom den vestlige delen av kommunen.
Frem til 17. september 1945 trafikkerte smalsporbanen Taubenheim–Dürrhennersdorf gjennom Beiersdorf. Denne ble avviklet i kjølvannet av andre verdenskrig som krigserstatning for Sovjetunionen. Den gikk i en lengde på 12 km fra Taubenheim (Spree), gjennom Oppach til Dürrhennersdorf.


== Severdigheter ==
Evangelisk-Luthersk kirke fra 1855 med prekestol i barokkstil
Fjellhytte med utsikt over Bieleboh
Steinkors
Edelgran hage
Park i  Amselgrund
Skole fra 1903
Vannmølle


== Kjente personer ==
Ewald Redam (1884–1947), atlet, varieté og modell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Beiersdorf (Saxony) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Råvarebørs

Råvarebørs er en børs der ulike råvarer og derivativ produkter handles. De fleste råvaremarkeder over hele verden handler i landbruksprodukter og andre råvarer (f.eks. hvete, bygg, sukker, mais, bomull, kakao, kaffe, melk, grisemage, olje, metall, etc.) og kontrakter basert på disse. Disse kontraktene kan være spotpris, forward, futures og opsjon på futures. Andre sammensatte produkter kan være rente, miljø instrumenter, swap eller fraktkontrakt.
Šaca

Šaca (ungarsk Saca) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg ca. 15 km sørvest for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice II. 
Frem til 1968, da Šaca ble en av Košices bydeler, var den en selvstendig kommune. Den ble planlagt som en sosialistisk by i den slovakiske delen av Tsjekkoslovakia. Akkurat som i andre østeuropeiske land var det lagt planer for grunnleggelsen av en industriby, og i dette tilfellet var det partitoppene som ønsket at Šaca skulle spille en stor rolle innen rustningsindustrien. Bare en liten del av disse planene ble til slutt realisert. Bortsett fra Šaca ble også byen Nová Ostrava i Poruba i byen Ostrava i nordøst-Mähren opprettet som en sosialistisk by. 


== Historie ==
Den opprinnelige landsbyen nevnes for første gang i en skriftlig kilde i 1275, og fra 1427 eide slekten Semseys den. I det 15. århundre ble et slott bygget her i oppdrag av denne slekten. Slottet ble revet da Matthias Corvinus regjerte, og området preget av landbruk. Frem til 1950-årene lå det en vannmølle her.
Etter den andre verdenskrig utviklet Šaca seg etterhvert til et industristed, og i januar 1960 begynte Východoslovenské železiarne Košice (VSŽ Košice – «Østslovakias Stålverk i Kaschau») byggingen av et stålverk. Dette la beslag på et område på mer enn 800 hektar, og i 1965 ble den første smelteovnen tatt i bruk. Etter dette utviklet Šaca seg enda sterkere innen industrien. Etter kommunismens fall mått stålverket tilpasse seg det nye markedet og 24. november 2000 ble det overtatt av det amerikanske stålkonsernet United States Steel Corporation. Det skiftet da navn til U. S. Steel Košice. 

		


== Noen av Šacas historiske navn ==
1275 – latin: Ida
1280 – terra Eghazas Ida
1344 – Setyche
1393 – Sathicha, Sagcza alio nomine Zenthtrinitas
1424 – villa Saczcza
1514 – Saccza
1553 – Sacha
1773 – ungarsk: Szácza
1786 – Sacza
1808 – slovakisk: Ssáca, ungarsk: Sácza
1863 – Saca
1903 – slovakisk: Šaca, ungarsk: Sacza
1906, 1938 – slovakisk: Šaca, ungarsk: Saca


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Šaca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Košice-Barca

Košice-Barca (ungarsk: Bárca) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg ca. 6 km sør for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV.
Bydelen nevnes for første gang i en skriftlig kilde i 1215, da som Barca, og er siden 1968 en bydel. Košices flyplass, Airport Košice ligger her.


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Barca (Košice) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Barca – en av Košices bydeler Arkivert 13. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Košice-Juh

Košice-Juh («Košice-sør») er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg sør for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV. Bydelen består av de to kadasterområdene Južné Mesto og Skladná.


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Juh (Košice) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Krásna

Krásna (inntil 1976 slovakisk: Krásna nad Hornádom; inntil 1927 Síplak; ungarsk: Abaszéplak; inntil 1902 Széplak) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg ca. 9.5 km sørøst for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV. Krásna ble en av Košices bydeler i 1976.
Bydelen nevnes for første gang i skriftlig kilde i 1219, og da som Zeploc. Den ligger ved elven Hornád.


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Krásna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nad jazerom

Nad jazerom (bokstavelig talt ved sjøen) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg sørøst for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV.
Bydelen ble bygget i 1969, og er siden 1990 en av Košices bydeler.


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Nad jazerom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Šebastovce

Šebastovce (inntil 1948 slovakisk: Žebeš; tysk: Schebesch, ungarsk: Zsebes) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg sør for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV.
Bydelen nevnes for første gang i en skriftlig kilde i 1248, da som Zebus, og er siden 1. mai 1968 en bydel. 


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Šebastovce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vyšné Opátske

Vyšné Opátske (inntil 1927 slovakisk: Opatovce, ungarsk: Szilvásapáti; inntil 1882 Apátiszilvás) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg sørøst for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice IV.
Bydelen nevnes for første gang i en skriftlig kilde i 1344, da som Zebus, og er siden 1968 en bydel. Den består av kadasterområdene Nižná Úvrať og Vyšné Opátske.


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Vyšné Opátske – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eivind Gullberg Jensen

Eivind Gullberg Jensen (født 1. april 1972) er en norsk orkesterleder. Han ble født i Horten, men han vokste opp på Stord.
Han startet sin musikalske karriere i Langeland skulekorps på Stord, og deltok på deres jubileumskonsert 29. oktober 2022.
I 2009 ble han sjefdirigent for NDR Radiophilharmonie Hannover, og i 2010 dirigerte han Berlinfilharmonien med verk av Sofia Gubaidulina og Jean Sibelius.
I 2020 deltok Gullberg Jensen som dommer i tv-programmet Maestro på NRK. Her bedømte han ulike kjendiser som dirigerte Kringkastingsorkestret.Han tiltrer stillingen som ny operasjef i Bergen i 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Eivind Gullberg Jensen på Internet Movie Database 
(en) Eivind Gullberg Jensen på Discogs 
(en) Eivind Gullberg Jensen på MusicBrainz 
Eivind Gullberg Jensen på Twitter
Tollak B. Sirnes

Tollak Bakke Sirnes (født 17. oktober 1922 i Haugesund, død 15. oktober 2009 i Bergen) var en norsk professor i farmakologi ved Universitetet i Bergen fra 1963 til 1992. Han var overlege i bistilling ved Psykiatrisk Klinikk Haukeland sykehus 1972-79. Han var dekanus ved Det medisinske fakultet fra 1973 til 1975 og prorektor samme sted i 1975.


== Biografi ==
Sirnes tok examen artium i 1942 og ble cand.med. i 1950 og dr.med. i 1954. Han studerte psykologi hos professor Harald Schjelderup og ble spesialist i psykiatri i 1962.  Han var lege ved Farmakologisk institutt, Oslo og hadde privatpraksis i Mandal. Deretter var han psykiater ved Ullevål sykehus og Dikemark sykehus. Han bygget opp Farmakologisk institutt ved Universitetet i Bergen og gjorde en banebrytende innsats for norsk psykiatri. 


== Verv ==
Formann i Skandinavisk Selskap for Psykofarmakologi fra 1974 til 1987
Medlem av NAVF, Rådet for medisin 1979-83


== Bibliografi ==
Sirnes skrev over 500 artikler om faglige emner og 22 bøker om medmenneskelige forhold. Han var faglig medarbeider i flere medisinske fagtidsskrifter. Mest kjent er nok boka Sinnets helse fra 1965, den ble trykket i mange opplag. Senere fulgte «...at vi skal elske hverandre», «Gled dere da» og «Den gode strid». For eldre mennesker ble bøkene «Å vokse i alder og visdom» og «Pensjonistboka» viktige bøker.

(no) Publikasjoner av Tollak B. Sirnes i BIBSYS


== Heder ==
NAVFs pris for populærvitenskapelig virksomhet 1976
Ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden (1994).


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1977 side 85
Folkeopplyseren er død. Minneord i Bergens Tidende, del 2, side 5, 16. oktober 2009.
Styret i Mentalhygienisk forening: Minneord om Tollak B. Sirnes Bergens Tidende, del 2, side 7, 23. oktober 2009
Hiddensee

Hiddensee er ei tysk øy som ligger i Østersjøen, vest for Rügen. Den er en del av Landkreis Rügen.
Øya er bilfri, og det er et populært rekreasjonssted. Den består delvis av Vorpommersche Boddenlandschaft nasjonalpark, samt omkringliggende bukter og sund. Det ligger en ornitologisk stasjon på øya, som tilhører universitetet i Greifswald.
Pr 2017 består Hiddensee primært av de tre byene Kloster (på øyas nordside), Vitte (som ligger midt på øya) og Neuendorf (i sør). Det går ferge til øya, både fra Schaprode på Rügen, og fra Stralsund på det tyske fastlandet. Privatbilisme er ikke tillatt på Hiddensee, og derfor er det svært få biler på øya. 


== Historie ==
De eldste skriftlige kildene som omtaler øya stammer fra 1600-tallet, da representanter for den svenske regjeringen kartla øya og hvem som var grunneiere der, slik at de skulle kunne skattlegge jorda. Innbyggerne på Hiddensee levde da av landbruk og fiske. 
I siste halvdel av 1800-tallet begynte tilstrømningen av feriegjester til øya. På begynnelsen av 1900-tallet kom det særlig mange intellektuelle og kunstnere til Hiddensee. En av dem var den danske stumfilmstjernen Asta Nielsen. Hun ferierte på Hiddensee i årene 1925-1933, og bygget et særpreget, rundt hus med tegltak. Dette huset ga hun navnet Karusel, og det står fremdeles.

Den tyske dramatikeren og romanforfatteren Gerhart Hauptmann, som vant Nobelprisen i litteratur i 1912, bodde i Haus Seedorn i landsbyen Kloster på øya. Dette huset er nå museum. Etter sin død ble Hauptmann gravlagt på kirkegården på Hiddensee.
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hiddensee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hiddensee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Conrad Svendsen

Conrad Svendsen (født 19. august 1862 i Bergen, død 9. september 1943 på Nordstrand i Aker) var en norsk døveprest og døvelærer, bladredaktør og forfatter. Han var en foregangsmann når det gjaldt å fremme døvesaken i Norge. 
Han opprettet Hjemmet for Døve på Nordstrand i Oslo, en institusjon som senere ble oppkalt etter ham: Signo Conrad Svendsen senter. 
Den norske presten Conrad Vogt-Svendsen (1914-1973) er barnebarn av ham og tegnspråkeksperten Marit Vogt-Svendsen (1949) er oldebarnet hans.


== Bibliografi ==
Om Døvstummes Undervisning (1889)
Praktisk Veiledning til at rette Talefeil bygget paa en fysiologisk-fonetisk Fremstilling af Talen (1890)
De døvstumme, deres Opdragelse i Hjem og Skole (1893)
Betragtninger for hver Dag i Maaneden (1897, med nynorsk utgave 1905)
Husandagtsbog, ordnet efter kirkeaaret (1901, på svensk i 1904, finsk i 1909)
En liden andagtsbog for børn, (1903, nynorsk utgave 1905)


== Referanser ==


== Kilder ==
«Conrad Svendsen» i Norsk biografisk leksikon
Kevin Martin

Kevin Martin (født 31. juli 1966 i Killam i Alberta, Canada), også kalt «The Old Bear» og  «K-Mart», er en canadisk curlingspiller fra Edmonton. Martin er en av de beste curlingspillere som har spilt i Canada.
Martin har deltatt i tre vinter-OL, er en tidligere verdensmester og har vunnet ti Grand Slam-titler på World Curling Tour. I løpet av sin karriere har laget hans vunnet rundt $2 millioner. Martin er kjent for sin evne til å trekke av nesten umulige skudd i komplekse situasjoner, han er så rutinert på slike at andre curlingspillere har brukt uttrykket «å gjøre en Martin», som betyr å forsøke et slikt skudd.
Under OL i Salt Lake i 2002 gikk Martin på et surt tap for skip Pål Trulsen og Norge i finalen etter en uheldig sistestein av Martin. Kevin Martin fikk revansje 8 år seinere da han vant over Norges lag på hjemmebane under OL i Vancouver i 2010. Martin hadde da med seg et helt nytt lag og møtte også et annet lag enn sist gang. Nå satt Pål Trulsen som sportssjef og Thomas Ulsrud som skip for det norske laget.
Han ble verdensmester i curling 2008 i Grand Forks, Nord-Dakota i USA.


== OL-medaljer ==
2010  Vancouver -  Gull i curling, menn  Canada
2002  Salt Lake City -  Sølv i curling, menn  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kevin Martin – Olympedia 
(en) Kevin Martin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kevin Martin – World Curling Tour 
(en) Kevin Martin – World Curling Federation
William Galbraith

William Jackson Galbraith (født 15. september 1906 i Knoxville, USA, død 9. august 1994 i Williamsburg, USA) var en amerikansk gymnast og OL-sølvvinner, samt kontreadmiral i den amerikanske marinen.
Han deltok i Sommer-OL 1932 hvor han tok sølv i grenen tauklatring. Dette var forøvrig siste gang tauklatring var olympisk øvelse, etter å ha stått på programmet siden starten i 1896.
Galbraith gjorde parallelt med sin idrettsinnsats også militær karriere, og tjenestegjorde i den amerikanske marinen fra 1929 til 1959, på slutten som kontreadmiral. Han var også krigsfange i Japan etter at USS «Houston» ble senket i 1942, under 2. verdenskrig. For sin innsats ble han belønnet med flere utmerkelser; Silver Star, Bronze Star Medal, Purple Heart og Navy Presidential Unit Citation.
Galbraith døde i 1994, 87 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Galbraith – Olympedia 
(en) William Galbraith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Biografi og verker på Naval History & Heritage Command