jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Galangal

Galangal eller Galangarot er en tørket, støtt rot fra Alpinia officinarum, en planteart i ingefærfamilien. Planten stammer originalt fra Kina.Galangal er også kjent som thailandsk ingefær eller siamesisk ingefær og er en jordstengel som ofte blir brukt i asiatisk mat. Oftest brukt i det thailandske-, indonesiske- og malaysiske kjøkken. 
Skallet til galangal er jevnere og blekere sammenlignet med ingefær, og innmaten er hardere. På grunn av rotens hardhet er den ikke like lett å rive på samme måte som ingefær, men bør i stedet skjæres i skiver før den anvendes i mat. Smaken av galangal er også sterkere sammenlignet med ingefær; med skarpere og mer sitruspreget smak.Galangarot dyrkes i Sørøst-Asia. Rotstammen er ca. 1 meter lang og har små spisser eller utvekster. De nye skuddene er lys rosa i fargen. Hvis man knekker roten, kjenner man straks dens friske duft. Duften kommer fra plantens to smaksemner som er Galganol og Alpinol. Galangarot har også meget god holdbarhet. Den kan lagres i flere måneder ved gode lagringsforhold. Fuktighet under lagring fører til misfarging og raskere råte. Bør lagres mellom 8 - 12°C.


== Referanser ==
Laila and Amar School and College for Girls

Laila and Amar School and College for Girls (LAMS) er en skole i Sultanabad i Pakistan, med over 700 elever. LAMS ble opprettet i 1996, i samarbeid med Norpak International (Bokhari). Vegg-i-vegg med skolen ligger tekstilfabrikken og veveriet Norpak International som siden slutten av 1980-tallet har produsert blant annet filleryer, som eksporteres til Norge og Sverige. Salget av disse produktene bidrar til å finansiere driften og videreutviklingen av LAMS. Siden 2014, har Norpak International samarbeidet med den norske designeren Runa Klock og, basert på tradisjon med et moderne uttrykk, utviklet en rekke nye tekstilprodukter som markedsføres under merkenavnet Bokhari. Mange av disse produktene selges hos Kid Interiør i Norge og Hemtex i Sverige, Finland og Estland. Bokhari produserer også bærenett i bomull til bedrifter, foreninger, og festivaler. Produksjonen sikrer midler til å støtte og videreutvikle skolen, og alle de ansatte ved fabrikken og veveriet får tilbud om gratis skoleplass til barna sine. 
Skolen kalles ofte «LAMS», en forkortelse som kommer fra skolens tidligere navn «Laila and Amar Model School». LAMS-skolen blir i Norge støttet gjennom Stiftelsen LAMS, som ledes av Amar Bokhari (som også er daglig leder i Bokhari AS). I april 2013 ble skolens bibliotek offisielt åpnet, og i april 2015 ble førskolen Alma & Selma Block åpnet. LAMS-skolen tilbyr i dag førskole og grunnskole utdanning til over 700 elever, de fleste jenter, i alderen 4 til 18 år.
I 2021 ble det installert solcellepanel på LAMS og skolen driftes i dag kun med ren, fornybar energi. Avgangselever fra LAMS tilbys stipend til videre utdanning.
Skoleprosjektet har fått bred medieomtale av blant annet NRK og Aftenposten/A-Magasinet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Laila Bokhari on brave leaders of tomorrow
Beer-Lamberts lov

Beer-Lamberts lov eller Beer–Lambert–Bouguer lov er en lov innenfor optikken som beskriver dempningen i intensiteten av en lysstråle som passerer et medium av en absorberende substans, som funksjon av konsentrasjon og tykkelse av det absorberende mediet. Loven danner grunnlaget for moderen fotometri som analytisk metode. Loven er oppkalt etter August Beer, Johann Heinrich Lambert og Pierre Bouguer.


== Eksterne lenker ==
(en) Lambert-Beer law – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Gerward, Leif; The Bouguer-Lambert-Beer Absorption Law
Kopibok

Kopibok er en samling kopier av utsendte brev, notater o.l, ofte innbundet i protokoller. Formålet med kopibøker er å sikre en gjenpart i bedriften eller organisasjonen. De er til vanlig ordnet kronologisk, med de eldste kopiene først. Kopiboka er dermed et register, hvor registerpostene i seg selv er dokumentene. For å få en bedre søkeinngang enn den kronologiske er noen kopibøker utstyr med hjelperegistre, for eksempel alfabetisk etter korrespondansepartnerne.


== Historisk utvikling ==
Kopibøker med gjenpart av utgående kongebrev finnes i den dansk-norske sentralforvaltningen fra 1500-tallet, jf registre og tegnelser i Danske Kancelli 1523 - 1799 og tilsvarende i Rentekammerets ekspedisjonsprotokoller 1660-1814. De fleste eldre kopibøkene er ordnet kronologisk etter ekspedisjonsdato, etterhvert ble det vanlig å føre register til kopibøkene, ofte et kombinert korrespondanse- og emneregister.
Kopiboka ble håndskrevet til overgangen mellom 1800 og 1900-tallet. I mange tilfeller er bare meningsinnholdet og ikke det fullstendige brevet skrevet inn. De ble også gjerne skrevet av fra godkjente og rettede konsepter, og ikke etter originalbrevene som ble sendt ut. Avskriftene kan dermed være tatt en god stund etter at brevene ble sendt ut. Fra midten av 1800-tallet begynte man i privat sektor å ta presskopier, som man satte inn i kopibøkene. Presskopier er direkte avtrykk av de utgående brevene. Problemet med presskopiene er at de på svært tynt papir og avtrykket kan være så utydelig at de i dag kan være svært vanskelig å lese.
Etter at skrivemaskinene ble vanlig i kontorarbeid etter ca 1900, ble det vanlig å ta gjennomslag av de utgående brevene. Gjennomslagene ble satt inn i kopibøkene i kronologisk rekkefølge. Som oftest var fargen på gjennomslaget til de kopiene som skulle settes inn i kopiboka røde, og kopiboka fikk derfor ofte navnet rødkopi. Neste fase i utviklingen var å ta kopier av utgående brev på kopimaskin, og etter innføring av tekstbehandling tok man egne utskrifter til kopiboka. Da skrev eller stemplet man ofte ordet rød på eksemplaret som skulle til kopibok. Etter innføringen av  fullelektronisk arkiv er det ikke lenger behov for kopibok på papir. Kopibokfunksjonen er da innebygd i det elektroniske arkivet. Kopibøker i offentlig forvaltning skal bevares dersom Riksarkivaren ikke fastsetter noe annet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arkivverkets omtale
Cytoskjelett

Cytoskjelettet er et organisert og dynamisk system av fibre i cytoplasma hos eukaryote celler. Cytoskjelettets hovedfunksjon er å gi cellen fasong, bevegelse og mekanisk styrke.


== Ulike typer ==
Cytoskjelettet deles gjerne inn i tre hovedtyper; mikrofilamenter, intermediære filamenter og mikrotubuli.


=== Mikrofilamenter (aktin) ===
Mikrofilamenter er lange aktinkjeder (F-aktin) som består av en rekke globulære subenheter (G-aktin). Mikrofilamenter er distribuert i hele cytoplasma, men finnes i høyest konsentrasjon rett under plasmamembranen. Filamentene er en fleksibel heliks med en diameter på 7-9 nm. Mikrofilamentene utøver en rekke viktige funksjoner i cellene. De regulerer cellefasong, medierer bevegelse (lamellipodia/filopodia), inngår i mikrovilli og danner aktinringen som snører av de to dattercellene ved cytokinese. For øvrig utøver mikrofilamentene en sentral funksjon ved muskelkontraksjoner. 


=== Intermediære filamenter ===
Intermediære filamenter består av ulike typer fiberproteiner - keratin, vimentin og lamin. De kan visualiseres som fleksible tau med en diameter på omkring 10 nm. De intermediære filamentenes hovedfunksjon er å gi mekanisk styrke til celler og vev. De gir også mekanisk støtte til cellekjernen.


=== Mikrotubuli ===
Mikrotubuli er lange kjeder av det globulære proteinet tubulin. Det er en stiv, hul heliks med en diameter på 25 nm. Mikrotubuli har sitt utspring fra et centrosom som befinner seg nær kjernen. Funksjonelt sett er mikrotubuli involvert i å opprettholde cellens fasong og danner et nettverk som dikterer plasseringen til enkelte organeller (bl. a. endoplasmatisk retikulum). Mikrotubuli er også involvert i bevegelse, både intra- og ekstracellulært. Flageller som muliggjør bevegelse hos bakterier, har en kjerne av mikrotubuli. Det samme har flimmerhår (cilier) som blant annet har i oppgave å fjerne partikler fra luftveiene. Hva gjelder intracellulær transport danner mikrotubuli et nettverk som fasiliterer transport av vesikler inne i cellen. Mikrotubuli danner også den mitotiske spindel under celledeling.


== Eksterne lenker ==
(en) Cytoskeleton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hardy Amies

Hardy Amies er et motehus som ligger i Savile Row nr 14, i sentrum av London. Motehuset ble etablert av den engelske skredderen sir Edwin Hardy Amies (17. juli 1909 - 5. mars 2003) i 1946. 
Amies er mest kjent i England for å ha laget klær til dronning Elisabeth II. Amies satte opp sitt første catwalk-show i 1961 på Ritz Hotel i London. I mai 1973 solgte Amies selskapet til Debenhams, et varehus i London. Amies kjøpte selskapet tilbake i 1981. I mai 2001 solgte Amies igjen selskapet, denne gangen til Luxury Brand Group.  
Etter å ha gått konkurs, ble selskapet kjøpt opp av Fung Capital i 2008. Idag er Hardy Amies en kombinert skredder og et motehus. Claire Malcolm ble i mai 2010 hoveddesigner for motehuset.
Nivelles-Baulers

Circuit de Nivelles-Baulers (flamsk: Circuit Nijvel) var en 3,72 km lang racerbane 38 km sør for Brussel i Belgia. Banen ble bygget i 1971, og var to ganger arrangør av Formel 1-løpet Belgias Grand Prix, i 1972 og 1974. Banen ble nedlagt i 1981.
Nivelles-banen ble bygget som et sikkert alternativ til Spa-Francorchamps, men banen var kanskje for sikker. Den hadde enorme avkjøringssoner, var flat og uten særpreg, og ble av mange førere beskrevet som tørr og steril. Nivelles var heller ikke populær blant betalende tilskuere, som syntes de havnet for langt unna banen. Da banen ble bygget var det meningen at Belgias Grand Prix skulle alternere mellom Nivelles og Zolder, som lå i den flamske delen av Belgia.
Banen havnet allerede tidlig i sin levetid i økonomiske problemer, og driftsselskapet gikk konkurs i 1974. De klarte imidlertid å finne tilstrekkelig med sponsorer til å arrangere Formel 1-løpet samme år. I 1976 var det igjen Nivelles' tur til å arrangere Belgias Grand Prix, men på grunn av at asfalten var i svært dårlig forfatning ble banen ikke ansett som sikker nok for Formel 1. I 1980 ble banen ansett som for farlig til bilracing, mens motorsykkelløp fortsatte til 1981. Da banens lisens utløp 30. juni 1981 ble banen endelig stengt for godt. Fram til slutten på 1990-tallet ble pitbygningene og banen stående forlatt, men det var mulig å kjøre illegale runder rundt banen. Først på 2000-tallet ble imidlertid baneanlegget revet og er nå en del av et industriområde. Det er imidlertid fremdeles mulig å se spor av banen.


== Eksterne lenker ==
Flyfoto av baneområdet, fra Google Maps
Trondhjems Historiske Forening

Trondhjems Historiske Forening (THF) ble stiftet i 1897 i forbindelse med Trondheim bys 900-årsjubileum.


== Trondhjemske Samlinger ==
Siden 1901 har forening stått for utgivelsen av skriftserien Trondhjemske Samlinger. Serien lå i dvale i perioden 1926 til 1947. Siden 1983 har skriftserien stort sett hatt karakter av en årbok.


== Andre utgivelser ==
300 år med Cicignon (1981)
Trondheim i 1000 år (1972)


== Eksterne lenker ==
http://trondhjemshistoriske.no/ Trondhjems Historiske Forenings nettside
Arkivet til Trondhjems Historiske Forening for årene 1893-2001 finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Alf Kiil

Alf Kill (født 1. juni 1906 i Målselv, død 29. januar 1995, var statsarkivar i Trondheim 1954-1974. Kiil skrev boka Arkivkunnskap. Statsarkiva e-bok. Den utkom i 1969. Den inneholder omfangsrik informasjon om arkivskapere og arkivenes innhold, og regnes som et standardverk for beskrivelse av statsarkivenes bestand og arkiver.


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Alf Kiil på Arkivportalen
Biografi hos Arkivverket
Kysten er klar

Kysten er klar er et samarbeidsprosjekt mellom Sør-Trøndelag fylkeskommune og 11 kommuner på Trøndelagskysten. De 11 kommunene er Osen, Roan, Åfjord, Rissa, Bjugn, Ørland, Frøya, Hitra, Agdenes, Snillfjord og Hemne. Prosjektet arbeider i hovedsak med omdømmebygging, kurs, nettverksbygging, traineeprogram og felles arealforvaltning. Prosjektet ble etablert i 2009.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sør-Trøndelag Historielag

Sør-Trøndelag Historielag er paraplyorganisasjon for historie-, museums- og slektshistorielagene i fylket og er tilsluttet Landslaget for lokalhistorie. Fylkeslaget ble stiftet 22. september 2001. Per 1. januar 2012 var 38 lag tilsluttet. Disse lagene har tilsammen ca. 12 000 enkeltmedlemmer. 
Fylkeslaget utgir årboka Trønderveven sammen med Trøndelag folkemuseum. Fylkeslaget er medarrangør av Dei jämt-trønderske historiedagene som blir arrangert annenhvert år, vekselsvis i Trøndelag og i Jämtland.


== Eksterne lenker ==
Sør-Trøndelag Historielag
- Landslaget for lokalhistorie
Johan Christian Tellefsen

Johan Christian Tellefsen (født 6. oktober 1774 i Trondheim, død 9. november 1857) var organist i Domkirken i Trondheim 1807–57. Han var også bibliotekar ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) (i dag Gunnerusbiblioteket).


== Bakgrunn og arbeid ==
Johan Christian Tellefsen var sønn av Johan Cornelius Tellefsen (død 1777) og Ida Margareta Neumann. I 1794 ble han student ved Trondheim katedralskole. I 1804 ble han ansatt som bibliotekar Christian Ernst Heltzens assistent. Oppgaven hans var å ordne Christopher Hammers boksamling, som kom til Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1805. 
Den musikalske Tellefsen ble pianist i ung alder. I 1807 fikk han stilling som organist i Domkirken, en stilling han hadde til sin død. Han giftet seg med den kjente pianisten Anne Cathrine Stibolt (1784-1860) i 1808. 
Tellefsen ble valgt til Otto Thott Fritzners etterfølger i biblioteket og var dermed DKNVS’s nye bibliotekar fra 25. mars 1825. Han jobbet med katalogoppgaver og utga flere bibliotekkataloger, bl.a. 1819-katalogen til pergamentbrev og den første kontinuasjonskatalogen over tilvekst siden 1808, som var ferdig i 1931. Samtidig var han opptatt med håndskriftsamlingsrevisjonen. Tellefsen søkte avskjed fra biblioteket i desember 1856. Han døde den 9. november 1857.


== Referanser ==


== Litteratur ==
J. B. Halvorsen, Norsk Forfatter-Lexikon 1814 – 1880 Femte bind, Kristiania 1901
Det kongelige Norske Videnskabers Selskab. Skrifter 1993, nr. 1: Til opplysning, Universitetsbiblioteket i Trondheim 1768 – 1993. DKNVS /Tapir forlag 1993 ISBN 82-519-1467-1, ISSN 0368-6310
Trondheim Balldans

Trondheim Balldans er en dansegruppe hjemmehørende i Trondheim. De framfører selskapsdans som har vart brukt av byens borgerskap under 1600- 1700- og 1800-tallet (også kalt stildans).
Gruppen ble etablert i 2007 og har som målsetting dels å utøve dansen for egen del, dels å spre kjennskap til dansen i sin kontekst gjennom forestillinger. Trondheim Balldans består av 14 dansere og en pianist. I sine forestillinger blander de vanligvis dansing med å fortelle om dansehistorie, drakthistorie og lokalhistorie. Antrekkene er laget med utgangspunkt i dels 1600-talsdrakt, dels i de ulike stilretningene på 1800-tallet.


== Repertoar ==
Danserepertoaret består fremst av formasjonsdanser som for eksempel rekkedanser og kvadriljer. For å få et lokalt tilsnitt har en valgt å bruke dansebeskrivelser og musikk fra manuskripter på Gunnerusbiblioteket og Statsarkivet i Trondheim.


== Eksterne lenker ==
Trondheim Balldans
Analyse av sosiale nettverk

Analyse av sosiale nettverk (fra engelsk: Social network analysis, SNA) er en betegnelse på en metode for å analysere sosiale nettverk. Metoden blir brukt til å forklare sosiale relasjoner med begreper fra  nettverksteori, noder (som representerer nettverkets individuelle aktører) og bånd/knuter (som representerer relasjonene mellom individene, deriblant vennskap, slektskap, posisjon i en organisasjon eller seksuelle forhold).
Disse nettverkene kan presenteres i form av diagram, der nodene vises som punkter og bånd vises som linjer.I 1954 ble begrepet benyttet av J. A. Barnes, og slik analyse har fått utvidet bruk gjennom virksomheten til S.D. Berkowitz, Stephen Borgatti, Ronald Burt, Kathleen Carley, Martin Everett, Katherine Faust, Linton Freeman, Mark Granovetter, David Knoke, David Krackhardt, Peter Marsden, Nicholas Mullins, Anatol Rapoport, Stanley Wasserman, Barry Wellman, Douglas R. White, and Harrison White.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Emne: «Computational sociology» og «Social network analysis»
Skaun Historielag

Skaun Historielag er en interesseorganisasjon i Skaun kommune i Trøndelag stiftet den 19. oktober 1983.
Lagets formål er å vekke historisk interesse, øke og spre kunnskap om fortida, verne om materielle kulturminner og ta vare på muntlige tradisjoner om liv og arbeid i eldre tid.
Per august 2022 har laget ca. 130 medlemmer, og er tilknyttet Sør-Trøndelag Historielag og Landslaget for lokalhistorie.
Historielaget har det overordna ansvaret for Skaun bygdamuseum, som driver Museet på Skreddarhaugen, Melby skolemuseum i Råbygda, redskapssamling fra landbruket og en lokalhistorisk utstilling.


== Ledere ==
1983–1987: Joar Eidsli
1987–2001: Ottar Ribe
2001–2004: Ove Magnar Holje
2004–2009: John J. Dahlen
2009–2015: Leif Olav Syrstad
2015–2018: Steffen Onsøien
2018– d.d.: Rita Elvira Husby


== Ledere av Skaun bygdamuseum ==
1997–2015: Hallgerd Aune
2015–2018: Leif Olav Syrstad
2018- d.d.: Tove Merete Rosvold


== Utgivelser ==


=== Årbøker ===
Årbok nr 1: 1990 – Husmannskår i Børsa og Buvika, av Ottar Ribe og Ludvik Snøfugl
Årbok nr 2: 1991 – Husmannskår i Skaun, av Ottar Ribe og Gjertrud T. Melby
Årbok nr 3: 1992 – Kirkene i Skaun, av Ottar Ribe
Årbok nr 4: 1993 – Bautamenn, pilegrimsveger og smykkefunn, av Ottar Ribe
Årbok nr 5: 1994 – Noen middelalderbrev fra tida omgring 1300, av Ottar Ribe
Årbok nr 6: 1995 – Krig, okkupasjon, fred 1940-1945, av Per Aune, Asbjørn Liaklev og Ludvik Snøfugl
Årbok nr 7: 1997 – Farvel da, slekt og venner, av Arnold Bakken (Skaun kommunes kulturbind nr. 1)
Årbok nr 8: 1999 – Bautasteinene på Naustan, av flere forfattere
Årbok nr 9: 2000 – Rossvoll gård i Børsa, av Ottar Ribe (i samarbeid med Skaun kommune)
Årbok nr 10: 2006 – Næringsliv og bygdeliv i gammel og ny tid, av Gerd Søraa og flere
Årbok nr 11: 2008 – Streiken i Buvika. Redaktør Gerd Søraa
Årbok nr 12: 2011 – Børsøra. Redaktør Gerd Søraa
Årbok nr 13: 2013 – Hovedtema: Krig og okkupasjonstid. Redaktør Gerd Søraa
Årbok nr 14: 2015 – Hovedtema: Lensmann Erling Sletbak. Redaktør Skaun historielag
Årbok nr 15: 2018 – Avholdsbevegelsen i Buvika 1883-1958 av Oddbjørn Snøfugl
Årbok nr 16: 2019 – Skolen i Skaun gjennom 150 år (ungdomsskolen i Skaun 50 år), av Arnold Bakken
Årbok nr.17: 2020 – Gull, sagbruk og emigranter. Utgitt av Skaun Historielag
Årbok nr.18: 2021 – Simsfossen kraftverk 100 år. Utgitt av Skaun Historielag


=== Andre utgivelser ===
2003 – Konfirmantbøkene fra Børsa og Buvika, av Jens Engen, Ester Meistad, Ove Magnar Holje og John Kjørem
2005 – Fra rideveg til motorveg: Veglangs i Skaun gjennom 1000 år, av Gerd Søraa
2006 – Buvika nå for tida, av Gerd Søraa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jehans Storvik

Jehans Storvik er en norsk lokalpolitiker i Vågå for Arbeiderpartiet. Han ble 8. mai 2012 valgt til fungerende varaordfører i kommunen av Vågå kommunestyre, for å erstatte Iselin Jonassen som samtidig rykket opp til fungerende ordfører. Storvik er leder for Nord-Gudbrandsdal videregående skoles avdeling i Lom.


== Referanser ==
My Cherie Amour

«My Cherie Amour» er en amerikansk soulklassiker fra 1969, skrevet av sanger/låtskriver Stevie Wonder, Sylvia Moy og Henry Cosby. Cosby var også produsent. Den ble utgitt 28. januar 1969 på singlen Tamla T 54180.
Sangen ble opprinnelig innspilt i 1966, men ikke utgitt (Den ble remikset for utgivelse i 1969). 


== Innhold ==
Sangen ble opprinnelig skrevet om Wonders kjæreste, som han hadde mens han gikk på the Michigan School for the Blind i Lansing, Michigan. Den hadde tittelen «Oh My Marcia». Etter bruddet mellom dem ble tekst og tittel forandret til det mer generelle «cherie amour»


== Coverversjoner ==
«My Cherie Amour» var inkludert på Jackson 5s debutalbum, Diana Ross Presents the Jackson 5 (1969), med ledevokaler av Jermaine Jackson. Coverversjoner ble også foretatt av sangeren Andy Williams (på hans 1969 RIAA-sertifiserte gullalbum Get Together with Andy Williams), i en instrumental reggae/jazzversjon med Harry Johnson & The All Stars (til gruppas Liquidator (1969)), Smokey Robinson and The Miracles (på gruppas album What Love Has...Joined Together (1970)), Engelbert Humperdinck ‎(på hans album We Made It Happen (1970)), Billy Eckstine (på hans album Feel the Warm (1971)), Donnie Elbert ‎(på hans album Stop In The Name Of Love (1972)) og Quincy Jones (på hans album Mellow Madness (1975) med sang av Leon Ware, Minnie Riperton og Paulette McWilliams). Dens kjente basslinje har også blitt anvendt i flere andre sanger, mest notabelt «Until You Come Back to Me» med Aretha Franklin og «Soul Inspiration» med Anita Baker.
Mot slutten av 1970-årene ble coverversjoner foretatt av flere discoartister, deriblant Rhythm Heritage (1976), Soul Train Gang (1977), Alice Street Gang (1978), Triple S Connection (1979,) Orquesta Novel (1980) og italienske Mina (1987). Discogruppen Boney M. gjorde en coverversjon på single. Den ble senere tatt med på gruppas album Eye Dance (1985). I 1994 gjorde meksikanske Cristian Castro en coverversjon på spansk, «Mi Querido Amor», på albumet El Camino del Alma. I 2007 gjorde Eros Ramazzotti en coverversjon på tributtalbumet Rhythms del Mundo Classics med the Buena Vista Social Club.


== Norsk versjon ==
Ingebrigtsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du min kjæreste».


=== Innspilling ===
Terry & Lena. Utgitt på LP-platen Terry & Lena´s andre LP (Experience EXP LP 2012) i 1975.


== Listeplasseringer ==
Vi trøng kvarainn

Vi trøng kvarainn er en musikk-EP med Thomas Brøndbo, utgitt i september 2012. Tittellåten er den siste sangen som er skrevet av Per Erik Wallum tre år før han døde. Låten hadde Wallum tenkt at skulle være med i Melodi Grand Prix 1987 med Bjarne Brøndbo som vokalist, men fikk avslag. Sangen ble funnet frem igjen i 2010 av Stian og Kine Wallum i forbindelse med en hyllest-konsert for Per Erik Wallum i anledning at han ville fylt 60 år. Thomas Brøndbo ble valgt som sanger.


== Sporliste ==
«Vi trøng kvarainn» (Wallum)
«Ha det som mæ» (Rodahl/Brøndbo)
«Vend på kvar en stein» (Henriksen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Thomas Brøndbo - sang, kor, keyboard, perkusjon, låtskriver
Eirik Øien - bass/gitar, produsent, eier av studio, miksing
Terje Tranaas - keyboard
Eirik Engan - trommer
Geir Sundstøl - gitarer
Daniel Viken - gitarer
Thomas Henriksen - keyboard, låtskriver/produsent på Vend på kvar en stein
Øyvind Smidt – bass/fele
Freddy Bolsø - trommer


=== Øvrige ===
Tommy Rodahl - låtskriver
Per Erik Wallum - låtskriver