jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sørjo

Sørjo (Stercorarius maccormicki) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Den lever på den sydlige halvkule. Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «skuer».


== Taksonomi ==
Arten er nært beslektet med storjo (Stercorarius skua) og sørhavsjo (Catharacta antarctica), den andre større joen som lever på den sydlige halvkule. Andre taksonomer behandler i stedet sørjo og sørhavsjo som underarter av storjo.


== Biologi ==
Sørjoen er en stor jo som i gjennomsnitt måler 53 cm. Den voksne sørjoen er gråbrun på oversiden og hvitaktig eller lysebrun på hodet og undersiden.
Den hekker ved den antarktiske kystlinjen og er en trekkfugl som tilbringer vinteren (den astronomiske sommeren) i Stillehavet, Indiahavet eller Atlanterhavet. Under flygningen kan den nå så langt nord som det nordøstlige Atlanterhavet. På grunn av forveksling med sørhavsjo og storjo er antallet godkjente observasjoner av sørjo i Vest-Europa lavt.
Arten har et stort utbredelsesområde som estimeres å være mellom 100 000 og 1 000 000 km², og totalbestanden antas å være 10 000–20 000 individer. Populasjonen er stabil og den kategoriseres av IUCN å være livskraftig.
Sørjoen ruger overveiende i steinete områder. Den hekker mellom november og desember, og legger normalt to egg. I likhet med andre joer angriper den mennesker og dyr som nærmer seg redet.
Føden er hovedsakelig fisk, men sørjoen er et altetende rovdyr. Den er en kleptoparasitt, dvs. at den tar byttet fra andre sjøfugler som måker, terner og havsuler. Den dreper og spiser også sjøfugler, pingvinunger, andre arters egg, fiskeavfall og åtsel.'


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler
Stercorariidae, jofamilien
Stercorarius
S. skua, storjo
S. chilensis, kaneljo
S. maccormicki, sørjo (monotypisk)
S. antarcticus, sørhavsjo
S. pomarinus, polarjo
S. parasiticus, tyvjo
S. longicaudus, fjelljo


== Referanser ==


== Litteratur ==
Shirihai, Hadoram (2007). A complete guide to Antarctic wildlife (engelsk) (2 utg.). London: A&S Black Publishers Ltd. s. 249–251. ISBN 978-0-7136-6406-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sørjo – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sørjo i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sørjo hos Artsdatabanken 
(sv) Sørjo hos Dyntaxa 
(en) Sørjo hos Fauna Europaea 
(en) Sørjo hos Fossilworks 
(en) Sørjo hos ITIS 
(en) Sørjo hos NCBI 
(en) Kategori:Stercorarius maccormicki – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stercorarius maccormicki – detaljert informasjon på Wikispecies
Amstel Gold Race 1967

Amstel Gold Race 1967 var den første utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 15. april 1967 i de nederlandske provinsene Noord-Brabant og  Limburg. Rittet var 213 kilometer langt, med start i Helmond og målgang i Meerssen. Det var totalt 137 ryttere som deltok, og 49 som fullførte rittet.


== Sluttresultater ==


== Eksterne lenker ==
Rittets nettside
Resultater
Frank P. Briggs

Frank Parks Briggs (født 25. februar 1894 i Armstrong i Missouri, død 23. september 1992 i Macon i Missouri) var en amerikansk demokratisk politiker.
Han hadde eksamen fra Central College i Fayette fra 1914 og University of Missouri fra 1915. Etter studietiden var han sysselsatt i avisindustrien frem til 1925, da han gikk over til forlagsindustrien i Macon. Briggs var borgermester i Macon 1930–1932 og delstatssenator i Missouri 1933–1944. I 1945 ble han oppnevnt til å overta som senator i Harry S. Trumans fravær, og ble sittende frem til 1947, ettersom han ikke lyktes i å bli innvalgt på eget mandat i 1946. Briggs var senere formann i Missouris naturvernkommisjon 1955–1956 og viseinnenriksminister for fiske og villmark 1961–1965.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank P. Briggs hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Ma’rib (guvernement)

Ma'rib'  (arabisk: مأرب) er et av tjue guvernement i Jemen. Guvernementets areal er 17 450 km². I 2004 hadde Ma'rib 238 522 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ma'rib. 


== Distrikter ==
Guvernementet Ma'rib består av fjorten distrikter:


== Referanser ==
Amstel Gold Race 1968

Amstel Gold Race 1968 var den andre utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 21. september 1968 i de nederlandske provinsene Noord-Brabant og  Limburg. Rittet var 245 kilometer langt, med start i Helmond og målgang i Elsloo. Det var totalt 152 ryttere som deltok, og 34 som fullførte rittet.


== Sluttresultater ==


== Eksterne lenker ==
Rittets nettside
Resultater
Chaumettes-demningen

Chaumettes-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva La Diège, en venstre sideelv til øvre Dordogne, og ligger ovenfor Marèges-demningen. Demningen er en buedam i betong, og gir kraft til Val Beneyte vannkraftverk som ligger ved Marèges-reservoaret, via en rørgate med ca 140 meters fallhøyde.
Anlegget ligger helt øst i departementet Correze nær grensen til Cantal departement. Området er en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Bessette-demningen

Bessette-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i La Diège, ei venstre sideelv til øvre Dordogne-vassdraget. Demningen skaper et mindre reservoar i elven, og gir kraft til Bessette vannkraftverk. Deretter går vannet videre til Chaumettes-demningen litt lengre nede i La Diège.
Anlegget ligger øst i departementet Correze mot grensen til Cantal departement. Området er en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Martine Lilløy Bruun

Martine Lilløy Bruun (født 12. desember 1996 i Sandefjord) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Sandefjord Skøiteklub.
Under Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck så tok Lilløy Bruun Norges tredje medalje i et Vinter-OL for ungdom da hun tok en bronsemedalje på 2×500 meter for jenter. Hun hadde vært syk under uttaksløpet, men ble likevel tatt med i den norske troppen på bakgrunn av tidligere resultater. I mai 2012 ble hun tildelt årets Maier-stipend.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martine Lilløy Bruun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Martine Lilløy Bruun – Olympics.com 
(en) Martine Lilløy Bruun – Olympic.org 
(en) Martine Lilløy Bruun – Olympedia 
(en) Martine Lilløy Bruun – Speedskatingbase.eu 
(en) Martine Lilløy Bruun – SpeedSkatingNews.info 
(en) Martine Lilløy Bruun – SpeedSkatingStats.com 
Profil Arkivert 23. desember 2014 hos Wayback Machine. på Norges Skøyteforbunds nettside
(en) Profil på SpeedskatingResults.com (personlige rekorder og resultater)
(nl) Profil på Effesport.nl (noen resultater)
(en) Utøverprofil på Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck sine offisielle nettsider.
Brynjar H. (intervjuer) (7. november 2014). «Sesongstart: Intervju med Martine L. Bruun» (norsk). skoyter-15-46-6.origo.no. Besøkt 23. november 2014.
Neuvic-demningen

Neuvic-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i den lille elva Triouzoune som renner ut i elva  Dordogne. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1940 og var ferdig i 1945. Installert vannkrafteffekt er 22 MW.
Demningen er en 27 meter høy og 145 meter lang buedam i betong som gir vann til Neuvic d'Ussel vannkraftverk (i kommunen Sérandon ved Dordogne-elva) via en tunnel med om lag 220 meters fallhøyde. Reservoaret som skapes kalles enten Neuvicsjøen eller Triouzounesjøen, den har et areal på 2,94 – 4,10 km² (294 – 410 hektar) og et volum på inntil 24 millioner m³.
Anlegget ligger i kommunen Neuvic, ganske langt øst i departementet Corrèze. Området er en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Amstel Gold Race 1969

Amstel Gold Race 1969 var den tredje utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 18. april 1969 i de nederlandske provinsene Noord-Brabant og  Limburg. Rittet var 259 kilometer langt, med start i Helmond og målgang i Meerssen. Det var totalt 132 ryttere som deltok, og 36 som fullførte rittet.


== Sluttresultater ==


== Eksterne lenker ==
Rittets nettside
Resultater
Gjesteforsker

Gjesteforsker, ev. gjesteprofessor, er som oftest en forsker som er faglig knyttet til en akademisk institusjon, ofte i utlandet, for et kortere tidsrom, vanligvis fra noen uker til et år (men også lengre og kortere perioder kan forekomme). Som regel er forskeren ansatt ved en annen akademisk institusjon (normalt i hjemlandet) og forskerens lønn betales av denne. Det er imidlertid vanlig at vertsinstitusjonen dekker forskjellige utgifter for gjesteforskeren/gjesteprofessoren, og stiller ulike fasiliteter til disposisjon.
Opphold ved andre akademiske institusjoner har vanligvis til formål å fremme faglig utveksling og samarbeid. For vertsinstitusjonen kan dette være en måte å knytte til seg høyt anerkjente forskere i feltet for en periode, slik at deres egne forskere og studenter kan få muligheten til å samarbeide med disse. I mange tilfeller blir man invitert til å være gjesteprofessor/gjesteforsker, og dette kan i mange tilfeller anses som en stor æresbevisning. En stilling som gjesteprofessor kan særlig ved engelskspråklige institusjoner være en form for navngitt professorat, f.eks. som John Doe Visiting Professor of Physics. En gjesteforsker er normalt ikke ansatt ved vertsinstitusjonen i arbeidsrettslig sammenheng, men gis tilgang til infrastruktur slik som kontor, IT-tjenester og universitetsbibliotek. 
Noen ganger kan forskere gis en slik gjesteforskertilknytning ved et universitet eller institutt over et lengre tidsrom, selv om de ikke mottar lønn fra institusjonen, dels for å få tilgang til f.eks. IT- og bibliotektjenester, dels for å inngå i et faglig fellesskap med andre akademikere, dels for å gi dem en faglig tilknytning når de publiserer vitenskapelig og dels for at institusjonen kan nyttiggjøre seg deres forskning; dette kan f.eks. gjelde pensjonerte akademikere som ikke er professor emeritus ved institusjonen eller andre akademikere som utfører forskning for egen regning, gjerne personer med visse bånd til vertsinstitusjonen i form av faglig samarbeid og eventuelt tidligere ansettelse ved institusjonen. Det kan også gjelde andre offentlig kjente fagpersoner som institusjonen ønsker å knytte til seg.
Feytdemningen

Marèges-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva La Glane, ei svært liten sideelv til vassdraget Dordogne. Demningen er en mindre buedam i betong som gir vannkraft til La Glane vannkraftverk via tunnel med i alt 221 meter fallhøyde. Herfra går vannet videre inn i Chastang-reservoaret.
Den oppdemmede Feytsjøen (Lac de Feyt) ligger 485 meter over havet og har et areal på mindre enn 100 hektar.
Anlegget ligger sørøst i departementet Correze nær grensen til Cantal departement. Området er en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Världsbiblioteket

Världsbiblioteket er en svensk kåring av verdens 100 beste bøker, gjennomført i 1991 på initiativ av Tidningen Boken. Listen ble dannet gjennom en avstemning blant eksperter fra Svenska Akademien, Svenska Deckarakademin, bibliotekarer, litteraturvitere, forfattere og andre.


== Se også ==
Verdensbiblioteket, en norsk avstemning fra 2002
Falkenhagener Feld

Falkenhagener Feld er en ortsteil i Berlins bydel Spandau. Den grenser til Staaken i sør, Brandenburg i vest, Hakenfelde i nord og ortsteilen Spandau i øst.
Området tilhørte Vest-Berlin under den kalde krigen og var opprinnelig dominert av store hagekolonier og landbruk. Boligbyggingen begynte på 1960-tallet og de siste utbyggingene ble gjennomført på 1990-tallet. Befolkningen har et stort innslag av tyrkiske og russiske innvandrere.
I tillegg til Falkenhagener Feld ble det i Vest-Berlin bygget ytterliger to tilsvarende blokkområder, nemlig Gropiusstadt i Neukölln og Märkisches Viertel i Reinickendorf. I Øst-Berlin ble det noe senere bygget blokkområder i Marzahn, Hohenschönhausen og Hellersdorf. Felles for disse blokkområdene er at de ligger i utkanten av byen.
Falkenseer Chausse som har navn etter byen Falkensee i Brandenburg, er områdets hovedgate, med bl.a. Richard Ermisch' boligblokker fra 1923 til 1927 i ekspresjonistisk stil. I samme gate finnes Hans Scharouns boligblokker (1935–37/40) i funksjonalistisk stil.
Gravlunden In den Kisseln på 620 dekar er Berlins største.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin-Falkenhagener Feld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlin-Falkenhagener Feld – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Argentat-demningen

Argentat-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Dordogne. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1947 og var ferdig i 1952. Installert vannkrafteffekt er 48 MW i det tilknyttede Sablier vannkraftverk.
Demningen er en 34 meter høy og 196 meter lang gravitasjons-buedam i betong som skaper et mindre reservoar i elven, hvor det kommer tilsig også direkte fra sideelvene La Glane og Doustre. Anlegget ligger like nedenfor Chastang-demningen.
Reservoaret har et areal på 1,06 km² (106 hektar) og et volum på inntil 7,2 millioner m³.
Anlegget ligger i kommunen Argentat, sør i departementet Corrèze. Området er en del av regionen Nouvelle-Aquitaine.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Valette-demningen

Valette-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i den lille elva La Doustre som renner ut i elva Dordogne. Demningen er en 50 meter høy og 207 meter lang gravitasjons-buedam i betong som skaper et reservoar i elven Doustre, med 230 hektar areal og beskjedne 30.000 m3 vannmengder.
Dammen gir vann til Marcillac vannkraftverk via en tunnel/rørgate med 230 meter fallhøyde. Installert effekt er 33 MW, mens årsproduksjonen av elektrisk kraft er på 64 GWh. 
Anlegget ligger i kommunen Saint-Pardoux-la-Croisille i departementet Correze, en del av Limousin-regionen. 


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Skjematisk oversikt over kraftverk i Dordogne-elva. Besøkt 14. januar 2012.
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Journal

Journal kan sikte til:

Tidsskrift, publikasjon som kommer ut med regelmessige mellomrom
Fagtidsskrift
Vitenskapelig tidsskrift
Protokoll
Pasientjournal
Elektronisk pasientjournal


== Se også ==
Arkiv
Journalen, det kvartalsvise medlemsbladet til Oslo legeforening
Mauzac-demningen

Mauzac-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Dordogne, like nedenfor stedet der hvor elva Vézère munner ut i Dordogne-elva fra høyre (nord). Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1838 og var ferdig i 1843. Installert vannkrafteffekt er 13,2 MW fordelt på 6 turbiner.
Demningen er en 6 meter høy og 280 meter lang betongdam som skaper et reservoar med areal på 2,5 km² (250 hektar) og et volum på inntil 7,5 millioner m³.
Anlegget ligger i kommunen Calès, i departementet Dordogne, en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Sigurd Moe

Sigurd Moe (født 23. oktober 1860 i Stavanger, død 10. februar 1917) var norsk kunstmaler.  
Moe studerte malerkunst i København, men flyttet så hjem igjen til Stavanger.  Han var en av de første lokale kunstnere som etter kunststudier i utlandet slo seg ned i Stavanger og forsøkte å livnære seg der som maler.  Sammen med blant annet Per Gjemre og Bernhard Hinna tilhørte Moe kjernen av lokale malere som hentet motiv fra Jæren, før og etter århundreskiftet 1900.  
I folketellingen fra 1910 er Moe oppført som «enslig, losjerende, kunstmaler».  
Moe ga malerundervisning til Emil Abrahamsen, Per Gjemre og Ole Tjøtta.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hvem er hvem 1912:  Sigurd Moe. Aschehoug. Besøkt 15. januar 2012.
Rogaland historie og ættesogelag.  Maleri av Sigurd Moe.  Besøkt 15. januar 2012.


== Litteratur ==
Hild Sørby (billedkunst) (1987).  Edgar Hovland og Hans Eyvind Næss, red. Fra Vistehola til Ekofisk.  Rogaland gjennom tidene. 2. Stavanger: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-07844-2. Alf Aadnøy, red. (1979). Bygd og by i Norge - Rogaland. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-10968-0.
Tuilières-demningen

Tuilières-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Dordogne. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1905 og var ferdig i 1909. Installert vannkrafteffekt er 32 MW fordelt på 8 kaplanturbiner.
Demningen er en 31 meter høy og 105 meter lang betongdam som skaper et reservoar med areal på 0,75 km² (75 hektar) og et volum på inntil 7,2 millioner m³.
Anlegget ligger i kommunen Saint-Agne, i departementet Dordogne, en del av Limousin-regionen.
Demningen hadde en ulykke 29. januar 2006, hvor brudd i to spillveier ødela dammen og skapte en firedobling av vannføringen med en større flodbølge som gjorde ødeleggelser.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Bergerac-demningen

Bergerac-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Dordogne. Demningen ligger like nedenfor der hvor den 38 km lange elva Caudeau munner ut i Dordogne-elva ved byen Bergerac.
Anlegget ligger i departementet Dordogne, en del av Limousin-regionen.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Viamdemningen

Viamdemningen, også kjent under navnet Bariousse,  er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen er en betong buedam som leverer kraft til eget vannkraftverk via en rørgate. Reservoaret som skapes er ganske stort, 1,83 km² areal (183 hektar).
Anlegget ligger i kommunen Viam, vest i departementet Corrèze,, helt øst i Limousin-regionen.
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:

Viamdemningen
Treignac-demningen
Peyrissac-demningen
Biard-demningen
Pouchdemningen
Saillant-demningenDet er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Treignac-demningen

Treignac-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen er 26 meter høy og 150 meter lang, og leverer kraft til eget vannkraftverk et stykke lengre nede i elva, via en rørgate. Installert effekt er 33 MW. Reservoaret som skapes er på 101 hektar areal (1,01 km²), og inntil 7,5 millioner m3 vannvolum.
Anlegget ligger i kommunen Viam, vest i departementet Corrèze,, helt øst i Limousin-regionen.
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:

Viamdemningen
Treignac-demningen
Peyrissac-demningen
Biard-demningen
Pouchdemningen
Saillant-demningenDet er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Peyrissac-demningen

Peyrissac-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget. Reservoaret er på bare 30 hektar areal, og får delvis vann også fra sideelva Soudaine.
Reservoaret som demmes opp er på 30 hektar (0,3 km²).
Anlegget ligger i kommunen Peyrissac, vest i departementet Corrèze, helt øst i Limousin-regionen. 
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:

Viamdemningen
Treignac-demningen
Peyrissac-demningen
Biard-demningen
Pouchdemningen
Saillant-demningenDet er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Saillant-demningen

Saillant-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen er en betong buedam, og leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget. Reservoaret som demems opp er på bare 7 hektar (0,07 km²)..
Anlegget ligger i kommunen Voutezac, vest i departementet Corrèze, helt øst i Limousin-regionen.
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:

Viamdemningen
Treignac-demningen
Peyrissac-demningen
Biard-demningen
Pouchdemningen
Saillant-demningenDet er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
Pouchdemningen

Pouch-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget.
Anlegget ligger vest i departementet Corrèze, helt øst i Limousin-regionen. 
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:

Viamdemningen
Treignac-demningen
Peyrissac-demningen
Biard-demningen
Pouchdemningen
Saillant-demningenDet er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.


== Se også ==
Liste over verdens største vannkraftverk


== Eksterne lenker ==
Demningene i Dordogne – EDF. Besøkt 14. januar 2012.