jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk vegmuseum

Norsk vegmuseum er et av Norges største teknisk industrielle museum. Museet har om lag 4000 kvadratmeter innendørs utstillinger, en stor museumspark og en over 200 meter lang bergtunnel, som ganske sikkert er verdens eneste tunnel som er sprengt ut til museumsformål. Tunnelen er en del av Norsk fjellsprengningsmuseum. Sommeren 2019 åpnet Norsk kjøretøyhistorisk museum som gir en unik innsikt i bruk av kjøretøy i Norge. Samlingen inneholder ca 150 objekter, fordelt på biler, motorsykler, mopeder og tråsykler. Museet er nærmeste nabo til Hunderfossen Familiepark, har åpent hele året og har gratis inngang. 
Norsk vegmuseum åpnet  i 1992, og er lokalisert ved Hunderfossen, nord for Lillehammer. Museet er etatsmuseum for Statens vegvesen. Det omfatter en stor museumspark med vegsystemer, anlegg, maskiner, utstyr og eldre bygninger, slik som skysstasjon, gjestgiveri, vegstasjon med smie og verksted, landhandel fra 1950-tallet og en Mobil bensinstasjon fra 1960-tallet. Arkitekt for byggingen var JAF arkitektkontor AS på Gjøvik.}Museet har ansvar for bevaring, forskning og formidling av Statens vegvesens historie og norsk veghistorie forøvrig. Samlingene består av gjenstander, foto og privatarkivmateriale. 
Mobil-stasjonen som er gjenoppbygget ble opprinnelig oppført på Lillehammer i 1934 under navnet NOR. Den ble en del av Mobil-kjeden i 1960 og flyttet fra sentrum til Nordseterveien i 1966.I 2021 overtok museet en Lincoln K-serie som Kirsten Flagstad fikk i 1937. K-serien var stor og lukseriøs, og ble produsert i bare en håndfull eksemplarer.

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Norsk vegmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tim Westwood

Tim Westwood (født 3. oktober 1957) er en britisk DJ, radio- og fjernsynsprogramleder. Han presenterer blant annet den britiske versjonen av MTV-programmet Pimp My Ride.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tim Westwood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roma bispedømme

Roma bispedømme er det viktigste bispedømmet i den katolske kirke ved at biskopen av Roma er overhode for hele den katolske kirke det vil si pave. Roma er ett av kristenhetens fem opprinnelige patriarkater. Den første biskop av Roma var apostelen Peter, og paven regnes som hans etterfølger.
I tillegg til å være pave og patriark (samt primas for Italia), er biskopen av Roma også metropolitt for kirkeprovinsen Roma. Selv om Roma bispedømme dermed er et metropolitanbispedømme (og selv om frasen «erkebiskop og metropolitt av kirkeprovinsen Roma» inngår i pavens offisielle tittel), har det ikke status som erkebispedømme, men omtales alltid som nettopp Roma bispedømme. De resterende bispedømmene i Romas kirkeprovins omtales heller ikke som suffraganbispedømmer (som i alle andre kirkeprovinser), men som suburbikariske bispedømmer.
De ortodokse og orientalsk-ortodokse kirker aksepterer biskopen av Roma som «høyeste patriark av den vestlige kirke», men ikke som overhode for kristenheten, som er katolisismens eget syn. Oppfattelsen av at biskopen av Roma har forrang er i praksis også gangbart i den anglikanske kommunion og et mindre antall andre protestantiske kirker, men ingen protestanter anerkjenner paven som overhode eller patriark.


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Diocese of Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pierre Brassau

Pierre Brassau er navnet på den fiktive avantgardekunstneren som slo igjennom ved en utstilling på Gallerie Christinae i Göteborg 1964. Opphavsmennene Eric Funk Farm, en kunstner som drev galleriet, og Ake «Dacke» Axelsson har jobbet som journalist i GT, ønsket å teste kulturetablissementet ved å gi sjimpansen Peter fra Borås Zoo et par børster og litt farge for å lage kunst. Deretter skrev GPs kunstkritker følgende:

Pierre Brassau breder på med kraftiga tag men också med klar beräkning, man skulle vilja säga att hans penseldrag vrider sig med en vildsint kräsenhet på duken.
Politiet ble varslet, men opphavsmennene kunne ikke dømmes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pierre Brassau; avantgardekunstneren hos museumofhoaxes.com
Suburbikarisk bispedømme

Bispedømmene i Romas kirkeprovins (med unntak av Roma selv, som er provinsens metropolitanbispedømme) omtales som suburbikariske bispedømmer (av latin sub urbe = «under[lagt] byen [Roma]»). De er noen av de eldste bispedømmene overhodet, og har historisk hatt rollen som biskopen av Romas (dvs. pavens) nærmeste hjelpere i ledelsen av den katolske kirke. De suburbikariske bispedømmenes (titulær)biskoper utgjør derfor (sammen med enkelte orientalsk-katolske patriarker) den ranghøyeste klassen av kardinaler, kardinalbiskopene.
Siden 1914 (da Ostia-Velletri bispedømme ble delt i to) fins det sju suburbikariske bispedømmer:

Albano
Frascati
Ostia
Palestrina
Porto-Santa Rufina
Sabina-Poggio Mirteto
Velletri-SegniHøyest rang har biskopen av Ostia, som bærer tittelen kardinaldekan. Han er leder for kardinalkollegiet og betraktes som kardinalbiskopenes primus inter pares.
Fordi kardinalbiskopene er opptatt med sine sentralkirkelige ledelsesoppgaver, har de suburbikariske bispedømmene i 1962 fått en ytterligere biskop hver, som skal ta seg av selve bispedømmet. Kardinalbiskopene er dermed strengt tatt titulærbiskoper i sine respektive bispedømmer.
Kirkeregionen Latium

Kirkeregionen Latium eller Lazio er en av Italias 16 kirkeregioner. Kirkeregionen har 5 785 000 innbyggere og et areal på 18 317 km², fordelt over 1458 sogn.


== Bispedømmer og kirkeprovinser ==
Kirkeregionen Latium består av 18 bispedømmer. Ett av dem er Roma bispedømme, dvs. pavens eget bispedømme, og dette gir denne kirkeregionen en særrolle. Kirkeregionen Latiums er også spesiell fordi samtlige av Latiums bispedømmer (og territorialabbedier) er direkte underlagt pavestolen. Bare sju av disse hører imidlertid til Romas kirkeprovins. De har spesielle særrettigheter og omtales som suburbikariske bispedømmer. De resterende bispedømmene er immediate, dvs. underlagt paven i egenskap av at han er kirkens overhode, men ikke i egenskap av hans status som metropolitt. Det fins ingen andre kirkeprovinser i kirkeregionen Latium.


== Geografisk utstrekning ==
Kirkeregionens geografiske utstrekning er nesten sammenfallende med den politiske regionen Latium. Sora-Aquino-Pontecorvo bispedømme omfatter også noen sogn som ligger i provinsen L'Aquila (Abruzzo), mens Montecassino abbedi har noen sogn i provinsen Caserta (Campania)


== Struktur ==
I den følgende oversikten er kirkeprovinsen fremhevet med fet skrift, og metropolitanbispedømmet med kursiv skrift.

Kirkeprovinsen Roma:
Roma bispedømme
Albano bispedømme
Frascati bispedømme
Ostia bispedømme
Palestrina bispedømme
Porto-Santa Rufina bispedømme
Sabina-Poggio Mirteto bispedømme
Velletri-Segni bispedømmeImmediate strukturer:
Gaeta erkebispedømme
Anagni-Alatri bispedømme
Civita Castellana bispedømme
Civitaveccia-Tarquinia bispedømme
Frosinone-Veroli-Ferentino bispedømme
Latina-Terracina-Sezze-Priverno bispedømme
Rieti bispedømme
Sora-Aquino-Pontecorvo bispedømme
Tivoli bispedømme
Viterbo bispedømme
territorialabbediet Montecassino
territorialabbediet Santa Maria di Grottaferrata (italo-albansk)
territorialabbediet Subiaco
Koper bispedømme

Koper bispedømme er et romersk-katolsk bispedømme i det sydvestlige Slovenia. Det er dokumentert biskoper i Koper siden 500-tallet. Havnebyen er dermed det eldste av Slovenias seks bispeseter.


== Historie ==
Etter allerede å ha inngått i personalunion med Trieste bispedømme fra 700- til 1100-tallet, ble begge bispedømme i 1828 forent til Trieste-Koper bispedømme (italiensk Trieste-Capodistria, slovensk Tŕst-Koper, kroatisk Trst-Kopar, tysk Triest-Gafers). Dette bispedømmet inkluderte også de tidligere bispedømmene Pićan og Novigrad, som ble opphevet i hhv. 1778 og 1831, og omfattet dermed hele den nordlige istriske halvøy.
Etter andre verdenskrig kom Istria til Jugoslavia, mens Triestes omegn ble en fristat. 1947 ble det opprettet to apostoliske administrasjoner med sete i Koper og Pazin for den slovenske respektive kroatiske delen av bispedømmet. 1977, to år etter Osimotraktaten, ble den slovenske administrasjonen opphøyet til bispedømme, og Koper bispedømme dermed gjenopprettet. Også de slovenske sognene av Gorizia og Gradisca erkebispedømme inngikk i det gjenopprettede bispedømmet, som ble lagt til Ljubljanas kirkeprovins.
Samtidig skiftet den delen av Trieste-Capodistria bispedømme som fremdeles lå i Italia, navn tilbake til Trieste, mens den kroatiske administrasjonen ble forent med Poreč-Pula bispedømme.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Koper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Harry T. Cleven

Harry Thomas Cleven (født 28. april 1940) er en norsk-amerikansk prest, redaktør og oversetter.
Cleven var redaktør i Nordmanns-Forbundets blad The Norseman og har særlig arbeidet med norsk utvandring til USA. Han har medvirket til utgivelsen og oversettelsen av flere bøker om dette temaet. Cleven har vært prest i den norske kirke i Minneapolis og i den amerikanske lutherske kirken i Oslo.Kongen tildelte i 2010 Cleven St. Olavsmedaljen «for hans innsats for norsk-amerikanske kulturelle forbindelser.»


== Utgivelser ==
Øyvind T. Gulliksen og Harry T. Cleven (red.): Norwegian-American essays 2011, Ottestad: NAHA-Norway. ISBN 978-82-7099-633-9
Øyvind T. Gulliksen og Harry T. Cleven (red.): Norwegian-American essays 2008. Migration and memory, Oslo: NAHA-Norway, Det norsk-amerikanske historielaget, avd. Noreg / The Norwegian Emigrant Museum, 2008, ISBN 978-82-991461-66
Orm Øverland og Harry T. Cleven (red.): Norwegian-American essays 2004, Oslo: NAHA-Norway, Det norsk-amerikanske historielaget, avd. Noreg / The Norwegian Emigrant Museum, 2004, ISBN 82-991461-9-4
Harry T. Cleven m . fl. (red): Norwegian-American essays 2001, Oslo: NAHA-Norway, Det norsk-amerikanske historielaget, avd. Noreg / The Norwegian Emigrant Museum, 2001, ISBN 82-991461-8-6, h.


== Referanser ==
Schottis på Valhall

«Schottis på Valhall» er en svensk sang fra 1945 med melodi og tekst av Ulf Peder Olrog. Sangen omtales ofte som «Opp och hoppa Tor» etter refrengets innledning.
Sangen handler om figurer fra norrøn mytologi, som blir humoristisk beskrevet. Det festes og danses schottis på Valhall.
Den er også vanlig som allsang.


== Norsk versjon ==
Alf Prøysen har skrevet en norsk tekst. Den norske titelen er identisk med den svenske. Prøysen med Willy Andresens orkester spilte den inn på singlen Philips P 353182 i 1961.


== Referanser ==
Kevin Nicol

Kevin Nicol (født 19. januar 1982) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Mjøndalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kevin Nicol – Transfermarkt 
(en) Kevin Nicol – Soccerbase.com 
(en) Kevin Nicol – FBref
Samling vid pumpen

«Samling vid pumpen» er en svensk sang fra 1945 med melodi og tekst av Ulf Peder Olrog.
Dialekten er fra Södermanland i Sverige. Slagsmålet mellom folk fra Tunaberg og Bulkhyttan, som sangen handler om, skal ha en viss historisk sannhet.
Olrog spilte den selv inn på plate med ekte sörmlandsk uttale, men det var innspillingen med Sigge Fürst fra 1945, som hadde størst fremgang.
Bulkhyttan har nå et dansepalass med navn «Pumpen».
I 1999 spilte hardrockgruppen Candlemass inn sangen på cover-EP-platen Candlemass sjunger Sigge Fürst.


== Norske versjoner ==
Alf Prøysen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Næsning på Hamarmarten». Prøysen med orkester utgav den på 78-platen Columbia GN 1440 i 1953.The Monn Keys utgav sin versjon på EP-platen Triola TNEP-1035.


== Referanser ==
Graeme Murray

Graeme Murray (født 14. desember 1984 i Bracebridge) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han fikk et virus da han var tre år gammel, som angrep nedre del av ryggmargen, noe som ga ham lammelser. 
Han debuterte på Canadas landslag som 15-åring, og i 2002 var han lagets yngstemann ved de paralympiske vinterlekene i Salt Lake City. 


== Meritter ==
Paralympiske vinterleker 2014
Bronse i kjelkehockeyParalympiske vinterleker 2010
4.-plass i kjelkehockeyVM i kjelkehockey 2009
BronseVM i kjelkehockey 2008
GullParalympiske vinterleker 2006
Gull i kjelkehockeyVM i kjelkehockey 2004
4.-plassParalympiske vinterleker 2002
4.-plass


== Eksterne lenker ==
Profil hos den canadiske paralympiske komité
Profil på Hockey Canada
Profil hos Vancouver 2010
Godøynes

Godøynes er en bygd på vestsida av halvøya Tverlandet i Bodø kommune i Nordland. Stedet ligger ved Saltenfjorden 15 kilometer sørøst for Bodø sentrum og 6,5 kilometer nordøst for Saltstraumen. Vest for Godøynes ligger Tverlandet naturreservat.
Lokalt har stedets navn har tradisjonelt blitt uttalt Gaunes, og skrivemåten har variert opp gjennom tidene. Ved havet er det hogd inn «GODØNÆS 1876» i berget og ved folketellingen i 1910 ble skrivemåten Godøynæs benyttet. 
Tidligere gikk Kystriksveien (riksvei 17) langs vestsida av Tverlandshalvøya, gjennom Godøynes. I 2009 ble veistykket erstattet av den nåværende riksveien på østsida.  Det er avkjørsel fra Gongstøkleiva vestover til Godøynes. I 2006 og 2007 foretok Tromsø museum arkeologiske utgravninger langs veitraséen fra Skålbones og et stykke nordover.


== Litteratur ==
Bodin bygdebok (Bd. 1, Første del s. 1-486, Annen del s. 487-877).  Bodø, 1961.
Brekke, O., Rundhovde, G., & Sandøy, H.  Saltendialekten.  Fauske:  Skjerstad og Fauske bygdeboknemd, 2000.  237 s.
Coldevin, A.  Bodø by 1816-1966.  Bodø:  Bodø kommune, 1967.  575 s.
Festskrift til Straumen kirke 1886-1976.
Frikirkekontakten.  Menighetsblad for Bodø/Tverlandet menighet. Juli 1981.
Paul Knaplund.  Moorings old and new:  Entries in an immigrant's log.  Madison:  State Historical Society, 1963.  276 s.  /Inneholder beskrivelser av forholdene ved Saltstraumen og omegn da forfatteren vokste opp (1885–1906) og ved senere besøk der (i 1916 og 1923)./
Saltstraumboka 2008.  Utgitt av Saltstraumen Museum.  120 s.
Saltstraumboka 2009.  Utgitt av Saltstraumen Museum.  128 s.
Saltstraumboka 2010.  Utgitt av Saltstraumen Museum.  96 s.
Saltstraumboka 2011.  Utgitt av Saltstraumen Museum.  96 s.
Saltstraumboka 2012.  Utgitt av Saltstraumen Museum.  120 s.
Greg Westlake

Gregory Westlake (født 12. juni 1986 i North Vancouver) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han amputerte begge beina da han var 18 måneder gammel. 
Han begynte å spille kjelkehockey i 2001, på Mississauga Cruisers, og debuterte på det canadiske landslaget i 2003


== Meritter ==
Paralympiske vinterleker 2014
Bronse i kjelkehockeyParalympiske vinterleker 2010
4.-plass i kjelkehockeyVM i kjelkehockey 2009
BronseVM i kjelkehockey 2008
Gull (Greg scoret vinnermålet, 8 sekunder før slutt)Paralympiske vinterleker 2006
Gull i kjelkehockeyWorld cup i kjelkehockey 2005
SølvVM i kjelkehockey 2004
4.-plass


== Eksterne lenker ==
Profil hos den canadiske paralympiske komité
Profil på Hockey Canada
Profil hos Vancouver 2010
Francisco da Costa Gomes

Francisco da Costa Gomes (født 30. juni 1914 i Chaves, Portugal, død 31. juli 2001 i Cascais) var en portugisisk militær offiser og politiker. Han var den femtende presidenten i Republikken Portugal (den andre presidenten etter nellikrevolusjonen).Costa Gomes var involvert i et revolusjonært forsøk på statskupp i 1961 som var ledet av forsvarsministeren, general Botelho Moniz. I 1970 hadde han stillingen som sjef for den militære regionen Angola hvor han overfalt høvdingen-kommandoen og var den første som forsøkte å etablere en militær avtale med UNITA mot MPLA og FNLA. 
Den 12. september 1972 ble han kalt tilbake til Portugal for å overta stillingen som sjef for de væpnede styrker. Han erstattet den tidligere lederen Venâncio Deslandes, men han ble byttet ut i mars 1974, noen dager før nellikrevolusjonen startet 25. april 1974. Han ble fratatt sin maktposisjon fordi han ønsket å frigjøre koloniene og hadde nektet å sverge lojalitet til regimet under statsminister Marcello Caetano som ifølge Costa drev en fåfengt kolonkrig.Etter revolusjonen ble han en av de sju militære lederne som utgjorde den nasjonale Frelse Junta. Mellom 25. april og 30. september var han nummer to i lederskapet i den portugisiske staten bak lederen António Spinola.Costa Gomes var ett av elleve barn til António José Gomes og hans hustru Idalina Júlia Monteiro da Costa. Han var gift med  Maria Estela Furtado de Antas Varejão. Han var en yrkesmilitær og tilbragte hele karrieren i militæret etter at han begynte militær utdanning i tenårene. Han tok en universitetsutdanning i matematikk i Porto..
Etter at han gikk av med pensjon arbeidet han for miljøvern og fredsarbeid.


== Referanser ==
Américo de Deus Rodrigues Tomás

Américo de Deus Rodrigues Tomás (født 19. november 1894 i Lisboa, død 18. september 1987 i Cascais) var en admiral og president fra Portugal. Han var president fra 1958 til demokratiseringen i 1974.Tomás ble minister for marinen i 1944. Han ble valgt inn som president i Republikken Portugal i 1958, og han ble gjenvalgt både i 1965 og 1972. På denne tiden var Portugal styrt av et autoritært regime som ble ledet av den diktatoriske statsministeren António de Oliveira Salazar. På denne tiden var president-rollen i republikken bare en seremoniell rolle uten særlig mye handlefrihet eller makt. 
Den pompøse stilen som Tomás ble henvist til av de kompatible statlige mediene som kontrast til det virtuelle maktesløsheten som presidentkontoret hadde under Salazar, gjorde at han ofte ble et mål for hyppige vitser i avisene og andre medier. 
Da statsminister António Salazar ble kraftig hemmet av et alvorlig hjerneslag i september 1968 ble Marcello Caetano satt inn for å erstatte Salazar som Portugals statsminister. Tomás fikk en mye mer aktiv rolle i regjeringen etter at Caetano fikk statsministerrollen.
Etter at den berømte nellikrevolusjonen startet i Portugal den 25. april 1974 ble Marcello Caetano avsatt som statsminister og president Tomás ble også styrtet og sendt i eksil til Brasil frem til 1980. I 1980 fikk han vendte tilbake til Portugal.
Under nellikrevolusjonen torsdag 25. april 1974 rykket opprørske militære (ledet av lavere offiserer, «kapteinene») inn i Lisboa og tok raskt kontroll over hovedstaden. Maktovertakelsen var godt planlagt, og de møtte nesten ingen motstand fra et regime som allerede var svekket. Folkemassene som fylte gatene da kuppet ble kjent, hindret de få regjeringsvennlige styrkene å utrette noe. Marcelo Caetano var omringet i sitt hovedkvarter ved Largo do Carmo og tryglet om å få overgi seg til general Spinola slik at massene ikke skulle ta makten. Kvelden 25. april sto et nytt regime frem: «Den nasjonale redningsjunta» (portugisisk: Junta de Salvação Nacional) under ledelse av general Spinola sammen med general Francisco da Costa Gomes. Juntaen utstedte straks et dekret om at president Américo de Deus Rodrigues Tomás, statsminister Marcelo Caetano og alle regjeringsmedlemmer var avsatt; nasjonalforsamlingen og det hemmelige politiet ble oppløst.Tomás hadde søkte tilflukt hos en antatt regimelojal militæravdeling, men også disse overga seg raskt. Caetano overga seg klokken 17. Caetano, den avsatte president Tomás og et par statsråder ble fløyet til Madeira og reiste senere i eksil i Brasil.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wheeler, Douglas (2010). Historical dictionary of Portugal. Lanham, Maryland: Scarecrow Press. ISBN 9780810870758.
Simon Ward

Simon Anthony Fox Ward (1941–2012) var en britisk skuespiller som hadde et omfattende virke både på scene, film og TV. Han er kjent fra rollen som Winston Churchill i den biografiske filmen Den unge eventyrer (1972).  
Ward medvirket i over 60 film- og TV-produksjoner i løpet av karrieren. Han hadde også et betydelig bidrag på scene. 
Han ble født Beckenham i London. Han er far til skuespillerinnen Sophie Ward. 
Han ble medlem av National Youth Theatre i alder av 13 og ble utdannet ved Royal Academy of Dramatic Art. Han scenedebuterte som profesjonell i 1963 og fikk sitt store gjennombrudd på scenen i stykket Loot (1966). Han fikk sitt store gjennombrudd med rollen som Winston Churchill i den biografiske filmen Den unge eventyrer (1972). Deretter fulgte sentrale roller i filmer som blant annet Hitler: The Last Ten Days (1973), De tre musketerer (1973), Med døden som annenpilot (1976) og Zulukrigen (1979). I 1988 hadde han en sentral rolle i miniserien Dragning mot død og fra 2009 til 2010 hadde han en fast rolle i tv-serien The Tudors (hans siste opptreden). 
I 1973 ble han nominert til både en BAFTA og en Golden Globe for sin innsats i Den unge eventyrer. Han ble året etter tildelt prisen «mest lovende nykommer» av Evening Standard British Film Award.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Ward på Internet Movie Database 
(sv) Simon Ward i Svensk Filmdatabas 
(da) Simon Ward på Filmdatabasen 
(da) Simon Ward på Scope 
(fr) Simon Ward på Allociné 
(en) Simon Ward på AllMovie 
(en) Simon Ward hos Rotten Tomatoes 
(en) Simon Ward hos The Movie Database 
(en) Simon Ward hos Internet Broadway Database
Stringmachine

Stringmachine er et musikkalbum med Bjørn Berge fra 2001. 
Han fikk sin første Spellemannpris med albumet, under Spellemannprisen 2001, i kategorien Blues.


== Sporliste ==
«Stringmachine»
«Changes»
«Who Do You Think You Are»
«Pink Slip»
«Am I Wrong»
«Good Thing»
«Look On»
«Dig You Babe»
«Kind Hearted Woman»
«Run In on a Groove»


== Eksterne lenker ==
(en) Stringmachine på Discogs 
(en) Stringmachine på MusicBrainz
Vilhelm Dahlerup

Jens Vilhelm Dahlerup (født 4. august 1836, død 24. januar 1907) var en dansk arkitekt. Han var en av 1800-tallets mest benyttede danske arkitekter. Han tegnet et stort antall bygninger i København og har i stor grad preget byen. 


== Liv og virke ==
Dahlerup kom til København i 1853 og gjennomførte studier ved fra Kunstakademiet fra 1856. I 1857 vant han den Neuhausenske premie i dekorasjon, i 1858 den lille og store sølvmedalje, i 1859 Æresmedaljen, i 1860 den Neuhausenske Premie i arkitektur, i 1861 den lille og i 1862 den store gullmedaljen for oppgaven en domkirke i gotisk stil. 
Dahlerup var elev av G.F. Hetsch og J.H. Nebelong.
I perioden 1864–66 var han på reise i utlandet for Akademiets store stipendium. Dahlerup ble medlem av Akademiet[hvilket?] i 1871 og  titulær professor i 1875.   
Dahlerup var medlem av utallige utvalg og kommisjoner; han var blant annet jurymedlem ved Verdensutstillingen i Philadelphia 1876, jurymedlem og arrangør ved Verdensutstillingen i Paris 1878. Han var kunstnerisk konsulent for København havnevesen fra 1870, for Orlogsværftet fra 1880. 
Han var arkitekt for Tivoli, hvor Pantomimeteatret fra 1874 er det viktigste minne om hans virksomhet. Han var arrangør  for flere større fester, for eksempel i Rosenborg Have i 1869. I det hele tatt var Dahlerup et klart dekorativt talent og hans manuelle tegneferdighet – han tegnet like godt med høyre som med venstre hånd – var ganske betydelig. I sin ungdom vaklet han mellom maler- og bygningskunsten. Derfor er han naturlig kommet til å beskjeftige seg en del med kunsthåndverket.
Dahlerup var en mye benyttet arkitekt ved Carlsberg og står bak flere av bygningene i Carlsberg Byen.
Han utførte også monumentene over Frederik VII i Hillerød, Lauritz Nicolai Hvidt i Ørstedsparken, V. Topsøe på Assistens Kirkegård i 1883 og Iver Huitfeldt på Langelinie i 1886 samt Dronning Louises bro i 1887.
Dahlerup arbeidet ofte sammen med andre; blant annet Frederik Bøttger, Georg E.W. Møller, og Ove Petersen.


== Priser og ordener ==
Ridder av Dannebrog
De neuhausenske premier 1860
C.F. Hansen-medaljen 1859
De neuhausenske premier 1857


== Verker - utvalg ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Vilhelm Dahlerup på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon