jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Francesco Soriano

Francesco Soriano (1548/1549–1621) var en italiensk komponist  fra senrenessansen. 
Soriano var en framstående representant for den romerske skolen fra generasjonen umiddelbart etter Giovanni Pierluigi da Palestrina.


== Liv og virke ==
Francesco Soriano studerte ved Laterankirken i Roma, blant andre med Palestrina og Giovanni Maria Nanino. 
Soriano ble presteviet i 1570-årene. Fra 1580 var han  maestro di cappella i San Luigi dei Francesi i Roma. I 1581 reiste han til Mantova hvor han aksepterte en stilling ved hoffet til fyrstefamilien Gonzaga, men returnerte til Roma i 1586 og fungerte der som korleder i tre ulike kirker, blant annet i Peterskirken. Han ble pensjonert i 1620. 
I forbindelse med motreformasjonens krav om kirkemusikken etter konsilet i Trient samarbeidet Francesco Soriano og Felice Anerio om revisjonen av den romerske graduale; dette arbeidet ble ikke som ofte antatt utført av Palestrina – i det minst deltok han ikke i et større omfang.
Soriano skrev messer, motetter (enkelte for åtte stemmer), salmer (en samling som ble utgitt i 1616 i Venezia er skrevet for tolv stemmer og  basso continuo), pasjoner for alle fire evangelisten, Maria-antifoner og flere madrigalbøker. 
Pasjonene hans ble viktige forløpere for barokktidens mer kjente versjoner, de er komponert i en tilbakeholdt, men likevel dramatisk stil og har en beskrivende karakter. I en viss forstand representerer de en forløper for det barokke  oratorium, ved måten solosang, korsang og instrumentalstykker er stilt opp, men stilen er likevel nærmere Palestrina enn barokkens komposisjoner.
Selv om Francesco Sorianos stil minner om Palestrinas, inneholder musikken også trekk fra utviklingen rundt århundreskiftet. Han anvendte en antifon stil der han beholdt Palestrinas jevnt flytende polyfone stil og han hadde en forkjærlighet for en homofon komposisjonsteknikk som gjorde det enklere for tilhørerne å oppfatte sangteksten.   


== Referanser ==


== Kilder ==
Noel O' Regan: «SORIANO (Suriano), Francesco», treccani.it. Hentet 31. juli 2022.


== Litteratur ==
«Francesco Soriano». The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. London: Macmillan Publishers. 1980. ISBN 1-56159-174-2. 
Reese, Gustave (1954). Music in the Renaissance. W.W. Norton & Co. ISBN 0-393-09530-4. 


== Eksterne lenker ==

(en) Fritt tilgjengelige noter av Francesco Soriano i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Derveni-papyrusen

Derveni-papyrusen er en papyrus fra antikkens Hellas, datert til ca 340 f.Kr.. Papyrusen ble funnet i 1962, og er det eldste bevarte håndskriftet i Europa. Papyrusen består av ca 260 fragmenter, og ble ikke publisert før i 2006. Det inneholder en anonym kommentar til en teogoni (fortelling om gudenes opprinnelse) fremstilt i et dikt tilskrevet Orfeus. 


== Tekstens innhold ==
Mens selve papyrusen kan dateres til ca 340-320 f.Kr. er det forhold ved teksten, som er skrevet på gammelgresk med en miks av flere dialekter, som tyder på at den er fra før 400 f.Kr.Manuskriptet kommenterer og siterer et dikt preget av orfismen, og skrevet på heksameter. Diktet angis å være skrevet av Orfeus selv. Teksten innledes med ordene «Steng dørene, dere uinnvidde», en hentydning til lukkede mysteriereligioner som også  Platon brukte.Kommentarens «hovedmål er å vise at Orfeus' dikt må tolkes allegorisk»; og denne tolkningen fjerner alle de kontroversielle sidene ved Orfeus' teologi: vold, kannibalisme og incestuøse forhold mellom gudene. Ifølge diktet er gudene født av hverandre: Nyx gir liv til Uranos, som gir liv til Kronos, som igjen gir liv til Zeus, og alle disse etterfølger hverandre som gudenes konger. Kommentaren mener imidlertid at de ulike guddommene bare er ulike stadier og manifestasjoner av den samme guddommen, kalt Intellektet.


== Funnhistorien ==
Papyrusfragmentet ble oppdaget i januar 1962 under utgavinger i byen Derveni, ca 12 km nord for Thessaloniki i Makedoniaregionen. Det ble funnet i en aristokratisk grav i nekropolen til den antikke byen Lete, blant restene etter et kremasjonsbål. Normalt skulle papyrusen ha brent opp sammen med den avdøde, men i dette tilfelle ble den karbonisert i stedet. Papyrusen består av ca 260 fragmenter av ulik størrelse; den oppbevares på Det arkeologiske museet i Thessaloniki.
En beskrivelse ble publisert av franskmannen André Laks og amerikaneren Glenn Warren Most 1997 i boken Studies on the Derveni papyrus. I 2005 begynte en gruppe fra University of Oxford og Brigham Young University å undersøke papyrusen med multispektral bildeteknikk.I oktober 2006 publiserte den greske arkeologiprofessoren Kyriakos Tsantsanoglou fra Aristotelesuniversitetet i Thessaloniki den første fullstendige oversettelsen av hele teksten.


== Referanser ==


== Norsk utgave ==
Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
Brannalarmanlegg

Brannalarmanlegg er et anlegg med formål å oppdage og varsle om brann og røykutvikling.
Et brannalarmanlegg består vanligvis av en sentral med detektorsløyfer for oppdagelse av brann/røyk, klokkekurser/sirener/høytalere for varsling, releutganger for diverse alarmering/feilvarsling o.l. Sentralen er koblet til strømnettet og har et innebygget batteri for backup i tilfelle strømbrudd.Og kan ha talevarsling gjennom høytalere i bygget.
Brannalarmanlegg kan deles opp i tre forskjellige typer: Konvensjonelt, adresserbart og kombinerte alarmanlegg.


== Konvensjonelt anlegg ==
Detektorsløyfene er basert på at detektorene er koplet i serie på hver sløyfe. Det ligger en fast spenning ut fra sentralen på hver sløyfe og en motstand tilkoplet siste detektor på sløyfen. Dette gjør at det går en fast strøm i hver sløyfe.
Når en detektor oppdager røyk eller brann trekker den mer strøm fra sentralen, som dermed går i alarm.
Varslingsenheter som klokker, summere og lysgivere er koplet på en egen sløyfe, og denne sløyfa får strøm og spenning fra sentralen når denne går i alarm.


== Adresserbart anlegg ==
Her er sløyfen lagt opp som en slynge hvor sentralens sløyfeutganger har en inn- og en ut-kopling.
Detektorene får spenning fra sentralen fra sløyfa akkurat som på ett konvensjonelt anlegg, men her har hver detektor en individuell adresse og kommuniserer med sentralen over sløyfekabelen. Dette gjør at hver enkelt detektor kan programmeres for seg og deles inn i soner. Her kan man også kople varslingsenheter til sløyfen fordi man kan programmere de hver for seg. For eksempel kan man programmere en varslingsenhet til en eller flere detektorer i en del av et bygg selv om detektorene er koplet til den samme sløyfen som resten av bygget. Her kan varslinger på sløyfen erstatte egne klokkekurser for varsling.


== Kombinerte alarmanlegg ==
Dette er en form for alarmanlegg som kombinerer flere alarmtjenester. Dette kan være tyverialarm, ransalarm, trygghetsalarm, brannalarmanlegg m.fl. Kombinasjoner av disse er kun godkjent for boliger, men ikke for næringsliv eller offentlige bygninger. Det mest brukte av disse er nok tyverialarm og brannalarm, disse benytter seg som regel av konvensjonelle brannalarmsløyfer.
Brannalarmanlegg har som regel innebygde releutganger som kan utføre handlinger når en sentral går i "alarm". De mest brukte av disse er direktevarsling av brannvesen, lukking av branndører, endring av ventilasjonsoppsett osv.


== Eksterne lenker ==
(en) Fire alarms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fire alarm – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
De orfiske rapsodiene

De orfiske rapsodiene er en tekst fra antikkens Hellas, som bare er kjent i sitater fra senere forfattere, og som ikke er lett å datere. I det bysantinske forfatterleksikonet Suda omtales verket ved tittelen Den hellige beretningen i 24 rapsodier, men forfatterskapet er uvisst, muligens kan det være en ellers ukjent Theognetos fra Thessalia.Teksten er en teogoni, det vil si en fortelling om gudenes opprinnelse og verdens skapelse. Selv om ettertiden kjenner de greske gudene og deres fødsel og liv fra den versjonen som har overlevd gjennom Hesiods Theogonien, fantes det i antikken flere ulike versjoner av gudenes livshistorie. Orfismen hadde sin egen versjon i denne, hvor den ellers ukjente guden Fanes opptrer, og hvor gudene ellers har andre navn, andre egenskaper eller andre relasjoner til hverandre. Det er usikkert om det fantes flere orfiske teogonier, men flere antikke filosofer kommenterte tekster med orfismens verdens- og gudsbilder: Eudemos (ca 300 f.Kr.), Hieronymos (mellom 300 og 200 f.Kr.) og Cicero (ca år 100).


== Referanser ==


== Utgaver ==
Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
Alberto Bernabé (Hrsg.): Poetae epici Graeci. Testimonia et fragmenta. 2. Teil: Orphicorum et Orphicis similium testimonia et fragmenta, Band 1, Saur, München 2004, ISBN 3-598-71707-5
Baseball under Panamerikanske leker 1951

Baseball under Panamerikanske leker 1951. Baseball var med i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951 Arkivert 25. desember 2019 hos Wayback Machine.
Baseball under Panamerikanske leker 1955

Baseball under Panamerikanske leker 1955. Baseball var en av sytten sporter som var med i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1955
Det orfiske argonautertoget

Det orfiske argonautertoget (Ὀρφέως Ἀργοναυτικά) er et episk dikt fra den greske antikkens litteratur, trolig datert til år 450-470 e.Kr. Teksten gjenforteller myten om Jason og argonautene, og er i første person med Orfeus som jeg-fortelleren. I de eldste legendene om Orfeus var han en av argonautene.
Teksten er kortfattet, og ser ut til å forutsette at leseren kjenner andre versjoner, slik som Argonautica av Apollonios Rhodios. Det er ingen vesentlig avvik i forhold til fremstillingen i andre kjente verk, men Orfeus' rolle framheves, og det finnes flere vage hentydninger til orfismens riter og lære. Teksten hevder også at Argo var verdens første skip.


== Utgaver ==
Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
M. L. West. The Orphic Poems (Oxford: Oxford University Press, 1983. ISBN 0-19-814854-2) pp. 37-38.
Les argonautiques orphiques, ed. Francis Vian (Collection des universités de France), Belles Lettres 2003, ISBN 2251-00389-4, ISBN 978-2251-00389-4 (gresk-fransk)


== Eksterne lenker ==
Argonautica Orphica — gresk originaltekst med oversettelse til latin
Orphic Argonautica — engelsk oversettelsr
Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1951

Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1951. Moderne femkamp var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var en individuell og en lagkonkurranse for menn.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1955

Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1955. Moderne femkamp var med som en av sytten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars. Det var en individuell og en lagkonkurranse for menn. Mexico ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1955
Helgeland Avfallsforedling

Helgeland Avfallsforedling IKS er et interkommunalt selskap som eies av de seks kommunene Rana, Hemnes, Nesna, Lurøy, Træna og Rødøy i den nordlige delen av Helgeland i Nordland. Selskapets oppgave er behandling av avfall og utvikling av løsninger innen avfallsbehandling. Selskapet ble etablert i 1994 og har sitt hovedkontor i Moloveien 8 i Mo i Rana.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Gamle Songevei (Arendal)

Gamle Songevei  (2–112, 19–119) er en 1,8 kilometer lang vei i Arendal, og er en del av fylkesvei 22.
Veien er en fortsettelse av Jens Gjerløws vei i Barbu og går østover gjennom øvre del av Barbu fram til grenda Songe som ligger østligst i Barbu sogn. Veien går gjennom villastrøk i de østlige bydeler. Gamle Songevei har en viktig funksjon som skolevei til Birkenlund skole. Veien fungerer også som avlastningsvei for Kystveien.
Gamle Songevei fikk sitt navn da den nye Songeveien ble bygd langs sjøen som sysselsettingsarbeid etter Arendalskrakket i 1886. Songeveien (og Barbuveien) har senere fått navnet Kystveien.
Gamle Songevei var lenge eneste kjørevei mellom Arendal sentrum og til Songe. Denne ferdselsåren gikk fra Arendal torv, Bendiksklev, Iuellsklev, Møllebakken, Barbu, Hulveien og Gamle Songevei.


== Referanser ==
Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1959

Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1959. Moderne femkamp var med som en av atten sporter i de tredje Panamerikanske leker 1959 som ble arrangert i Chicago i USA fra 27. august til 7. september. Det var en individuell og en lagkonkurranse for menn. USA ble beste nasjon foran Brasil begge med hver sin gullmedalje.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1959
Svartisfestivalen

Svartisenfestivalen er en countryfestival som arrangeres i Rana kommune i Nordland. Festivalen er Nord-Norges største i sitt slag, og arrangeres i Røvassdalen, en dal nord for Mo i Rana. Festivalen ble første gang arrangert i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Facebookside
Hjemmeside
Fekting under Panamerikanske leker 1951

Fekting under Panamerikanske leker 1951. Fekting var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var individuell og lagkonkurranse for menn i florett, kårde og sabel og en individell konkurranse i florett for damer. Argentina ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran USA med tre.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


==== Damer ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Canadas Grand Prix 2011

Canadas Grand Prix 2011 (offisielt navn: Formula 1 Grand Prix du Canada 2011)  var et Formel 1-løp som ble arrangert 12. juni 2011 på  Circuit Gilles Villeneuve i Montréal, Canada. Det var det syvende løpet i 2011-sesongen, og det 48. Canadas Grand Prix.
Løpet ble vunnet av McLaren-føreren Jenson Button, som passerte Red Bulls Sebastian Vettel på løpets siste runde, etter i alt 34 forbikjøringer i løpet totalt. Løpet ble det tidsmessig lengste i Formel 1-historien, med en total varighet 4 timer, 4 minutter og 39 sekunder, etter at det ble suspendert i rundt to timer på grunn av kraftig regn. Safety car var ute i alt seks ganger, som er rekord for antall safety car-episoder i et og samme løp.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===
Noter til tabellen:

Jérôme d'Ambrosio klarte ikke å sette en rundetid innenfor 107%-regelen under kvalifiseringen. Løpsledelsen ga han likevel dispensasjon til å kjøre løpet, etter å ha vurdert at han måtte bruke et nytt sjassis etter et krasj på fredagstreningen, samt at han hadde satt en tid innenfor 107% på den første treningsomgangen på fredag.


=== Løpet ===
Noter til tabellen:

Jaime Alguersuari startet fra pit lane.
Karthikeyan kom i mål på 14.-plass, men fikk etter løpet en 20 sekunders tidsstraff for å kutte en sjikane og oppnå en fordel.
Paul di Resta ble klassifisert ettersom han hadde fullført mer enn 90% av løpsdistansen.


== Stillingen i mesterskapene etter løpet ==

 
Merk: Kun de øverste fem plasseringene er tatt med for hver av de to mesterskapene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2011 Canadian Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Injera

Injera er et bløtt og flatt brød, eller egentlig en surdeigspannekake, fremstilt av teff-mel som hører hjemme i det tradisjonelle kjøkken i Etiopia, Sudan, Somalia og Eritrea.Mel og vann blandes til en deig og får lov til å stå og gjære i et par dager, og så bakes brødene som store pannekaker. Injera spises som tilbehør til middagsretter som wat og kitfo. Wat-stuingen ligger på brødet/lefsa eller serveres i skåler ved siden av, og den enkelte river av biter av injera som de bruker til å forsyne seg med wat og annet tilbehør.


== Referanser ==
Teff

Teff (amharisk ጤፍ ṭēff, tigrinya ጣፍ ṭaff) er en plante i gressfamilien som hører hjemme i det nordøstlige Afrika. Teff er en viktig kornsort blant annet i Etiopia og Eritrea. Halmen kan også blandes med leire og brukes til bygging.


== Se også ==
Injera


== Eksterne lenker ==
(en) Teff i Encyclopedia of Life 
(en) Teff i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Teff hos Artsdatabanken 
(sv) Teff hos Dyntaxa 
(en) Teff hos ITIS 
(en) Teff hos NCBI 
(en) Teff hos The International Plant Names Index 
(en) Teff hos Tropicos 
(en) Teff hos GrassBase 
(en) Kategori:Eragrostis tef – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eragrostis tef – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Sibbo storskogs nasjonalpark

Sibbo storskogs nasjonalpark (finsk: Sipoonkorven kansallispuisto, svensk: Sibbo storskogs nationalpark) er en nasjonalpark i Finland. Den ble opprettet 2. mars 2011. Den dekker deler av kommunene Helsingfors, Vanda og Sibbo.
Blant fuglearter som finnes i nasjonalparken kan nevnes lerkefalk, musvåk, gråspett og kattugle.
Parken er administrert av Forststyrelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sipoonkorpi National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Utinaturen.fi – Sibbo storskogs nationalpark
Liste over nasjonalparker i Finland

Det er 37 nasjonalparker i Finland. De blir alle administrert av Metsähallitus. Nasjonalparkene dekker totalt et areal på 8 873 km² - 2,7 % av Finlands totale landareal. Til sammen 1,7 millioner mennesker besøkte parkene i 2007.


== Liste over nasjonalparker ==


== Se også ==
Verneområder i Finland
Naturreservater i Finland
Villmarksreservater i Finland
Hagen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finlands nasjonalparker
Nasjonalparker, turområder, villmarksområder
I left my heart to Lappland, thisisFINLAND ved Utenriksdepartementet i Finland
Alessandro Costantini

Alessandro Costantini (ca. 1581/1583 – 1657) var en italiensk kapellmester, organist og barokk-komponist.


== Liv og karriere ==
Både broren Fabio Costantini og nevøen Vincenzo Albrici var organister og komponister.  Alessandro fikk i ung alder musikkundervisning hos Giovanni Bernardino Nanino i Roma. Costantinis første post var som organist i Santa Maria in Trastevere fra januar til september 1602. 15. april 1604 til 1616 var han maestro di cappella ved to jesuittseminar: Collegium Germanicum  fra november 1620 til 24. mars 1621 og i det pavelige seminaret (Pontificio Seminario Romano Maggiore) fra november 1620 til mars 1621. Senere hadde han samme funksjon i Santa Casa i Loreto fra 1630 til 1632. Han arbeidet også som organist ved flere store kirker i Roma, som San Luigi dei Francesi og Santa Maria Maggiore.
Han søkte stillingen som andreorganist ved Peterskirken som Ercole Pasquinis etterfølger, men tapte avstemningen med to stemmer i konkurranse med  Girolamo Frescobaldi. Etter Frescobaldis død 1. mars 1643 fikk Costantini endelig posten 15. mars 1643 og beholdt den til sin død.  
Costantini skrev hovedsakelig i en konsertant stil, slik det var på moten i tidens Roma. Ved siden av Fabrizio Fontana, Ercole Bernabei og Bernardo Pasquini regnes Alessandro Costantini som en av de mest betydningsfulle representanter for den romerske orgelskolen.


== Verk ==


=== Kirkemusikk ===
Motecta singulis, binis, ternisq. vocibus, cum Basso ad Organum concinenda: liber primus / auctore Alexandro Constantino romano S. Joannis Florentinorum capellae moderatore, et organista, Bartolomeo Zannetti, Roma, 1616;
13 motetter i 16143, 16151, 16161, 16183, 16201, 16211, 16213, 16392;
3 komposisjoner, i Fabio Costantini: Salmi, Magnificat et motetti, op. 6 (Orvieto, 1621), e Salmi, himni et Magnificat, op. 11 (Venezia, 1630)


=== Verdslige verk ===
Componimenti musicali: opera terza del cavalier Alessandro Costantini, Giovanni Battista Robletti, Roma, 1626
14 komposisjoner i 162114, 162115, 162210, 162211


== Referanser ==


== Kilder ==
Alberto Iesuè: «Alessandro Costantini», treccani.it. (Enciclopedie on line). 
Giuseppe Baini, Memorie storico-critiche della vita e delle opere di Giovanni Pierluigi da Palestrina, Società Tipografica, Roma, 1828
Colin Timms, «Alessandro Costantini», i New Grove Dictionary


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Alessandro Costantini i International Music Score Library Project
Killzone 3

Killzone 3 er et førstepersonsskytespill for PlayStation 3, utviklet av Guerrilla Games og utgitt av Sony Computer Entertainment. Spillet er det fjerde i serien Killzone og det første spillet i serien som kommer i 3D og det første som inkluderer bevegelsekontroller ved bruk av PlayStation Move. Spillet ble sluppet over hele verden i februar 2011.


== Handling ==
Når keiser Scolar Visari ble myrdet av ISA-styrker, utløste dette et fullskala-angrep fra Helghan First Army. ISA-sjefer må derfor gjennomføre full tilbaketrekning, og lar tusenvis av deres egne soldater dø på Helghan-planeten. De overlevende må slå seg sammen for å finne veien hjem på egen hånd. Sersjant Tomas Sevchenko og hans gode venn Rico Velasquez forsøker å omgruppe seg sammen med kaptein Jason Narville utenfor det keiserlige palasset.
Samtidlig blir admiral Orlock presset av Jorhan Stahl, styreleder for våpen-produsent Stahl Arms, til å overlate kontrollen over hele militæret til Stahl. I mellomtiden får Rico kontakt med Jammer, en snikskytter som ble avskåret fra de andre soldatene. Mot Narvilles ordre går Rico for å hjelpe dem. Seks måneder senere ber Stahl om en avstemning i Helghan Imperial Senate for å fjerne Orlock på grunn av inkompetanse, men hans anmodning blir avslått. Rico og Jammer oppdager at Stahl planlegger å henrette Narville, Tomas og Rico, og forsøker å redde fangene fra Stahl. I tillegg oppdager de at Stahl og organisasjonen hans har funnet opp nye sterke utstyr og våpen, og at Stahl mener at han er keiser Visaris rettmessige etterfølger.
Tidligere spill:

Killzone (PlayStation 2)
Killzone: Liberation (PlayStation Portable)
Killzone 2 (PlayStation 3)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Killzone 3 hos MobyGames 
(en) Killzone 3 hos MobyGames 
(en) Killzone 3 hos MobyGames 
(en) Killzone 3 på Metacritic 
(en) Killzone 3 på Behind The Voice Actors 
(en) Killzone 3 hos Giant Bomb 
(en) Killzone 3 hos Internet Game Database 
(en) Killzone 3 hos VGMdb 
(en) Killzone 3 hos GameFAQs
Kåre Glette

Kåre Johannes Glette (født 21. august 1943) er en norsk litteraturhistoriker og sakprosaforfatter. 
Kåre Glette er dr.philos. med doktorgrad i litteraturhistorie. Han var tidligere førsteamanuensis og høyskolelektor ved Høgskolen i Vestfold. Han har blant annet skrevet avhandling om veierlendingen Karin Bangs forfatterskap, vært med på å starte Litteraturuka i Vestfold og nettstedet Vestfolds litteraturportal. I 1999 utgav han boka  Vestfolds litteraturhistorie 1000 – 2000. Det er en regional litteraturhistorie som tar for seg sakprosa og skjønnlitteratur for barn og voksne. Boka er på nynorsk.
Kåre Glette mottok Vestfolds litteraturpris i 2006. Han bor i Tønsberg i Vestfold.


== Eksterne lenker ==
Tønsbergs Blad om Vestfold litteraturpris til Kåre Glette 2006