jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fingernavn

Fingernavn er hva vi kaller de enkelte fingrene på menneskehånden. Navngivningen kan variere, men den mest nøytralt beskrivende måte er:

tommel (pollex, digitus primus, digitus)
pekefinger (digitus secundus manus)
langfinger (digitus médius eller digitus tertius)
ringfinger (digitus annuláris)
lillefinger (digitus mínimus mánus)Mens tommelen er mindre smidig regnes som klønete, er de øvrige fingerne på menneskehånden preget av ypperste motorikk, for eksempel i fingerspill på strengeinstrumenter, tangentinstrumenter, og i forbindelse med hull eller klaffer på treblåsere og messinginstrumenter.


== Fingerramser ==

For barn kan fingernavnene også bli uttrykt som ramser; tommeltott, slikkepott, langemann, Gullbrand og lille Petter spillemand.
I sin ABC gjengir Andreas Austlid en variant: Tumars-Tott, Sleikje-Pott, Lange-Lasse, Litle-Jens og han Stokkutte-Per, som etter ser.


== Referanser ==
Peter Voss

Peter Christiansen Voss (født 12. juni 1837 i Bergen, død 18. desember 1909 i Kristiania) var en norsk skolemann.
Voss tok filologisk embetseksamen i 1861. Han hadde arbeidet som lærer gjennom hele studietiden. I 1863 grunnla han sammen med J. J. Aars en latin- og realskole i Kristiania, Aars og Voss' skole, som lenge var den mest populære skolen i Norge. Han var bestyrer for skolen helt til sin død.
Voss hadde en fremtredende plass blant norske pedagoger på 1800-tallet. Han hadde skaffet seg innsikt om de forskjellige europeiske landenes skolevesen ved egne studier og på reiser. Han interesserte seg særlig for lærernes utdannelse, og i spørsmålet om tilknytningen mellom folkeskolen og den høyere skolen samt om fellesundervisning for gutter og jenter. Sammen med H. Trier var han redaktør for tidsskriftet Vor Ungdom, fra begynnelsen i 1879 til 1903. Her skrev han også mange pedagogiske artikler.
Han var medstifter og varamedlem av det første styret i Norsk Kvinnesaksforening.Han var far til maleren Gyda Voss, som i 1901 malte et portrett av sin far. Portrettet henger i Oslo Bymuseum.


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Keilhau, W.:  «Voss, Peter Christiansen», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. XXV, København: J. H. Schultz, 1928, s. 420.
David Faye Knudsen

David Faye Knudsen (født 19. juli 1837 i Fredrikshald, dagens Halden, død 23. oktober 1922) var en norsk skolemann og rektor.
D.F. Knudsen ble student i 1855 og cand. philol i 1861. Deretter var han lærer ved latinskolen i Fredrikshald, før han i 1873 ble overført til Kristiania katedralskole, hvor han ble overlærer i 1880. I 1882 ble han ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet, og hadde som sådan stor innflytelse på både forberedelsen og gjennomføringen av skolereformene i Norge i årene 1884–1896, særlig de nye folkeskolelovene av 1887 og loven av 1896 om høyere skoler. Han var formann i kommisjonen som skulle utarbeide utkastet til den sistnevnte loven. Fra 1894 til 1905 var han rektor ved Fredrikshalds latin- og realskole.
D.F. Knudsen var lærer i moderne språk og meget ansett. Han skrev en rekke lærebøker som ble mye brukt og kom i flere opplag, samt utvalg av norske forfattere (Bjørnson, Ibsen og Wergeland), som ble brukt i gymnaset.
Han ble i 1904 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Skavlan, Einar:  «David Faye Knudsen», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. XIV, København: J. H. Schultz, 1923, s. 216.
Halfdan Raabe

Halfdan Raabe (født 18. juli 1852 på Østre Toten, død 27. august 1945) var en norsk skolemann.
Raabe var bror av Jens Raabe. Han ble student i 1871 og cand. theol. i 1877. Senere var han lærer i Kopervik og kateket i Farsund. Fra 1886 til 1907 var han overlærer ved Tøyen folkeskole i Kristiania, og deretter ved Bolteløkken skole helt til 1923. Ved siden av var han lærer i kateketikk ved det praktisk-teologiske seminaret fra 1906. Fra 1892 til 1911 var han formann i fellesstyret for Norges lærerforeninger, og hadde som sådan stor innflytelse på skolereformene i denne perioden, særlig når det gjaldt spørsmål om lærernes økonomi. Han var medlem av kommunestyret i Kristiania. Fra 1908 var han med i direksjonen for «Toftes Gave», og fra 1912 i forstanderskapet for den nye lærerskolen i Kristiania. Han skrev en rekke artikler i Norsk Skoletidende og utga Norges folkeskolevæsen i hundrede aar (1914).


== Referanser ==


== Kilder ==
(da) Keilhau, W.:  «Halfdan Raabe», i: Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave. Bd. XIX, København: J. H. Schultz, 1925, s. 799.
Suzuki Harunobu

Suzuki Harunobu (med japanske skrifttegn 鈴木春信) (født i 1720-årene, død 1770) var en japansk tresnittkunstner. 
Harunobu var en av de mest kjente utøverne innen den japanske kunstretningen ukiyo-e. I 1765 ble han den første som lagde fullfargetrykk (nishiki-e), noe som gjorde de tidligere to- og trefargetrykkene gammelmodige. Harunobu brukte mange spesielle teknikker og avbildet mange slags motiv, fra klassiske dikt til samtidas skjønnheter. Som mange japanske kunstnere i samme periode, skapte også Harunobu flere shunga, det vil si erotiske bilder. Flere grafikere imiterte stilen hans. Enkelte av dem, deriblant Harushige, skrøyt til og med av hvor gode de var til å etterlikne den store mesteren Harunobu.


== Annet ==
Harunobu har fått et krater oppkalt etter seg på Merkur, Harunobu-krateret.


== Se også ==
Hiroshige
Hokusai


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Suzuki Harunobu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helge Holden

Helge Holden (født 28. september 1956 i Oslo) er en norsk matematikkprofessor og har særlig arbeidet med ikke-lineære partielle differensialligninger og matematisk fysikk. 
Holden ble dr. philos. i 1985 på en avhandling om kvantemekanikk og ble ansatt på NTH året etter. Han ble utnevnt til professor ved NTNU i 1991. Han har hatt forskningsopphold ved New York University og California Institute of Technology. Han har vært leder for flere programstyrer i Norges forskningsråd. Han har vært visepresident i European Mathematical Society og tidligere president i European Consortium for Mathematics in Industry.
Han er medlem av redaksjonsrådet for Journal of Nonlinear Mathematical Physics, redaksjonskomitéen til Norges eldste forskningstidsrift, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Skrifter, og redaksjonsrådet i International Journal of Differential Equations.Holden er styremedlem styret i NTNU fra 2009 til 2013 og styreleder for Abelfondet fra 2010 til 2014. Han er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han ble valgt til sekretær for Den internasjonale matematiske union (IMU) for perioden  2015–2018. I perioden 2019–2022 er han generalsekretær for unionen.I 2017 ble han utnevnt til æresdoktor, Doctor honoris causa, ved det vietnamesiske vitenskapsakademiet Vietnam Academy of Science and Technology i Hanoi.Helge Holden er bror til Steinar Holden og Lars Holden. 
Han ble tildelt Gunnerusmedaljen, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs høyeste hederstegn, for 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Helge Holden i BIBSYS
Holdens profilside på ntnu.no
Zhang Peimeng

Zhang Peimeng (født 13. mars 1987 i Beijing i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhang Peimeng – Olympics.com 
(en) Zhang Peimeng – Olympic.org 
(en) Zhang Peimeng – Olympedia 
(en) Zhang Peimeng – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zhang Peimeng – World Athletics 
(en) Zhang Peimeng – Diamond League 
(en) Zhang Peimeng – Track and Field Statistics
Vrakfunnet i Jernbanetorget

I 1965 ble det i forbindelse med anleggsarbeid på Oslotunnelen oppdaget et båtvrak under Jernbanetorget ved Oslo S (Oslo Sentralstasjon). Dette vraket er kjent som Jernbanetorgets stasjonsvrak og var etter en ukjent båttype datert til tidsperioden 1660-1730. Muligens var båten senket og brukt som fundament ved de betydelige utbygninger av havnen i Christiania i 1730-årene.
Båten i eik var klinkbygget med garnering av gran og hadde mast som et seilfartøy, var 10-11 meter langt og 4-5 meter bredt. Alt som var funnet, er akterpartiets styrbordsside på elleve bordganger fra kjølen og oppover, samt fragmenter etter kjøl, spanter, kjølsvin og garnering. Plankene har blitt bearbeidet med en oppgangssag istedenfor øks. Akterstevnen har ikke blitt bevart, men mye tyder på at båten var spissgattet med en rett og utfallende akterstevn. Det har vært mulig å rekonstruere et tverrsnitt som viser bunnstokken strakk seg opp til mellom femte og syvende bordgang, deretter ble en lask satt på som forbindelse mellom bunnstokken og opplengeren som utgjør skipssidens øvre del. Det var et drektig fraktfartøy som kan ha et halvdekk, en kahytt eller overbygning i akterskipet. Mye av garneringen til forskjell fra bordkledningen er sletthudet. Innveden i båten består av syv-åtte spanter og fire enkelte opplengere (det øvre spantstykket) i styrbordssiden.


== Se også ==
Skipsfunnene i Sørenga


== Kilder ==
Arne Emil Christensen og Svein Molaug, Årsbok Norsk Sjøfartsmuseum 1965, artikkel s. 17-21
Aster Aweke

Aster Aweke (1959/1961 – ) er en etiopisk sanger bosatt i Washington, D.C. i USA.  Hun kalles ofte «Afrikas Aretha Franklin».
Aster Awekes far var en høyet ansatt tjenestemann i den keiserlige administrasjonen, og Aster vokste opp i Addis Abeba. Tretten år gammel begynte hun å synge, forbildet var Bizunesh Bekele.
Karrieren begynte på midten av syttiårene da hun sang i det tradisjonsrike Hager Fikir teateret i Addis Abeba. Hun sang også i lokale band inntil hun ble oppdaget av Etiopias mest kjente musikkprodusent, Ali Tango. Sakari Kukko, leder for det finske jazzfolkbandet Piirpauke, befant seg i Addis Abeba da hun gjorde sine aller første opptak og spiller fløyte på disse opptakene. Aster Aweke sang deretter i det etablerte bandet Roha, men på grunn av urolighetene og den politisk usikre situasjonen under den etiopiske revolusjonen, forlot hun etter kort tid bandet.
I 1981 reiste Aster Aweke fra Etiopia og kom via California til Washington, hvor hun har bodd siden. Her ble hun fort en kjent størrelse i det store etiopiske miljøet og opptrådte på restauranter og klubber. Hun var fortsatt populær i Etiopia, og i 1997 opptrådte hun for over 50 000 tilskuere i Addis Abeba, og 9. mai 2009 foran 10 000 tilskuere under «Peace through Unity, Unity through Music» konserten i Addis Abeba.
Awekes særpregede stemme er influert av andre etiopiske sangere, som ungdomsidolet Bizunesh Bekele. Hun fremfører bl.a. tizita-musikk.


== Diskografi ==
AlbumsEthiopian Groove – The Golden Seventies, Paris, 1994, Buda Musique (med tre av hennes aller første opptak)
1989 Aster (Columbia Records)
1991 Kabu (Columbia Records)
1993 Ebo (Barkhanns)
1997 Live in London (Barkhanns)
1999 Hagere (Kabu Records)
2002 Sugar  (Kabu Records)
2004 Asters Ballads  (Kabu Records)
2006 Fikir (Kabu Records)
2010 Checheho (Kabu Records)
2013 Ewedhalew (Kabu Records)Bidrag1994 Ethiopian Groove - The Golden Seventies (Buda Musique)
1999 Unwired: Acoustic Music from Around the World (World Music Network)
2004 The Rough Guide to the Music of Ethiopia (World Music Network)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aster Aweke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aster Aweke på Internet Movie Database 
(en) Aster Aweke på Apple Music 
(en) Aster Aweke på Discogs 
(en) Aster Aweke på MusicBrainz 
(en) Aster Aweke på Spotify 
(en) Aster Aweke på Songkick 
(en) Aster Aweke på Last.fm 
(en) Aster Aweke på AllMusic 
Aster Aweke på Facebook 
(en) The Leopard Man's African Music Guide
Troms fylkeskommunes kulturpris

Troms fylkeskommunes kulturpris var en utmerkelse som fra og med 1979 til og med 2019 ble delt ut av Troms fylkeskommune. Prisen tildeles skapende/utøvende kunstnere eller andre som ved kunstnerisk eller kulturell virksomhet har gjort en særlig innsats for eller i kulturlivet i Troms.Fra og med 2020, da fylket ble slått sammen med Finnmark til Troms og Finnmark fylkeskommune, er utmerkelsen blitt erstattet av Troms og Finnmark fylkeskommunes kulturpris.


== Prismottakere ==
1979 – Hans Kristian Eriksen forfatter 
1983 – Kjell Fjørtoft forfatter/filmskaper 
1985 – Arvid Hanssen forfatter 
1986 – Marit Bockelie kunstner 
1987 – Arthur Arntzen forfatter 
1989 – Arctimus, Landsdelsmusikerne i Troms 
1991 – Tove Karoline Knutsen og Steinar Albrigtsen; musikere 
1993 – Hans Ragnar Mathisen kunstner 
1995 – Fred Børre Lundberg idrett 
1997 – Totalteatret ved Liv Rundberg 
1999 – Bob Benoni musikk 
2000 – Tormod Lunde folkedans 
2001 – Corinna Stamm kantor/kordirigent/konsertarrangør, Bardu 
2002 – Rita Boberg Pedersen amatørteater, Kvænangen 
2003 – Radio Harstad ungdomsdrevet nærradio 
2004 – Iver Jåks kunstner 
2005 – Margit Hansen-Krone kulturarbeider/leirleder/tidl. politiker og lærer 
2006 – UKM og Odd Halvdan Jakobsen 
2007 – Svein Andersen og Kjetil Jensberg, FilmCamp 
2008 – Bente Reibo/Kulta ungdomskultur/nysirkus 
2009 – Ola Steingrim Haugli Tradisjonshåndverk, restaurering av hus 
2010 – Riddu riddu Festivala Urfolksfestival 
2011 – Knut Erik Sundquist, Musiker 
2012 – Ragnar Olsen, Musiker, oversetter, komponist 
2013 – Helge Stangnes, lyriker og formidler 
2014 – Martha Otte, filmfestivalsjef
2015 – Forsvarets Musikkorps Nord-Norge (FMKN)
2016 – Kartellet og dets koreograf Sigurd Johan Heide, dans
2017 – Márkomeannu, markesamisk kulturfestival
2018 – Festspillene i Nord-Norge under ledelse av Maria Utsi
2019 – Ola Graff, folkemusiker, Nordnorsk musikksamling


== Referanser ==


== Se også ==
Troms og Finnmark fylkeskommunes kulturpris


== Eksterne lenker ==
tromsfylke.no
Våpenstillstanden i Altmark

Stillstanden i Altmark var en avtale om våpenhvile mellom Sverige og Polen i 1629. Stillstandet tillot svenskene å gå inn i tredveårskrigen uten å måtte kjempe på to fronter. De vesteuropeiske stormaktene Nederland, England og Frankrike var alle interessert i å få Sverige ut av den polske krigen og inn i den tyske, grunnet en blanding av religiøse og maktpolitiske hensyn. Den franske kardinal Richelieu, Ludvig XIIIs rådgiver, var sentral som megler i forhandlingene.
Constantin Brun

Johan Christian Constantin Brun (født 27. november 1746 i Rostock, død 19. februar 1836 i København) var en tysk-dansk forretningsmann og geheimekonferensråd.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Brun kom opprinnelig fra fattige kår i Rostock. Han fikk handelsutdannelse i Lübeck og ble senere etablert med et firma i St. Petersburg der han ble utnevnt til dansk konsul. I egenskap av dansk konsul kom han til København i 1781.
Han ble kongelig administrator ved den vestindiske handel og under Bruns ledelse gikk det Vestindisk-guineisk Kompagni over til staten. I tillegg til sin offentlige virksomhet drev Brun med omfattende forretningsvirksomhet og samlet seg en stor formue i kapital og eiendom.  
Brun giftet seg med Friederike født Münter i 1783. I løpet av ekteskapet fikk de følgende barn: Friderich Carl Balthasar (1784), Charlotte (1788), Augusta (1790) og Ida (1792). 
Friederike Brun ble et midtpunkt i salonglivet i familiens hus, det senere Moltkes palé, i Bredgade og på landstedet Sophienholm i sommerhalvåret. Brun engasjerte den franske arkitekten Joseph-Jacques Ramée som fikk bygget om Sophienholm i streng fransk klassisisme. 
Brun var innehaver av storkorset av Dannebrog.


== Eksterne lenker ==
Biografi i BDL
Sophienholm: Salonlivet
CeeLo Green

Thomas DeCarlo Callaway (født 30. mai 1975), best kjent under artistnavnet Cee Lo Green, er en amerikansk sanger, låtskriver, rapper, plateprodusent og tre ganger Grammy Award-vinner.
Han ble kjent som medlem av hiphop-gruppen Goodie Mob, og senere har han hatt en suksessfull solokarrière og dannet Gnarls Barkley med DJ og produsent Danger Mouse.  
CeeLo deltok som mentor i den første sesongen av den amerikanske versjonen av The Voice, sammen med Adam Levine, Christina Aguilera og Blake Shelton.


== Diskografi ==
1995: Goodie Mob – Soul Food
1998: Goodie Mob – Still Standing
1999: Goodie Mob – World Party
2001: Dungeon Family – Even in Darkness
2002: Cee Lo Green – Cee-Lo Green and His Perfect Imperfections
2004: Cee Lo Green – Cee-Lo Green... Is the Soul Machine
2006: Cee Lo Green – Closet Freak: The Best of Cee-Lo Green the Soul Machine
2006: Gnarls Barkley – St. Elsewhere
2008: Gnarls Barkley – The Odd Couple
2010: Cee Lo Green – The Lady Killer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) CeeLo Green – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) CeeLo Green på Internet Movie Database 
(sv) CeeLo Green i Svensk Filmdatabas 
(fr) CeeLo Green på Allociné 
(en) CeeLo Green på AllMovie 
(en) CeeLo Green hos Turner Classic Movies 
(en) CeeLo Green hos The Movie Database 
(en) CeeLo Green på Apple Music 
(en) CeeLo Green på Discogs 
(en) CeeLo Green på MusicBrainz 
(en) CeeLo Green på SoundCloud 
(en) CeeLo Green på Spotify 
(en) CeeLo Green på Songkick 
(en) CeeLo Green på Last.fm 
(en) CeeLo Green på Genius — sangtekster 
(en) CeeLo Green på AllMusic 
CeeLo Green på Twitter 
CeeLo Green på Facebook 
CeeLo Green på Instagram 
CeeLo Green på YouTube 
CeeLo Green på Myspace 
CeeLo Green på TikTok
Valhall (band)

Valhall er et norsk doom metal band.
De er kjent for å ha hatt Fenriz (fra Darkthrone) og Erik Olivier Lancelot (fra Ulver) som trommeslagere, Og ikke minst Ronny Sorkness (også kjent som ROSO / RONTRON).


== Utgivelser ==
Studioalbum1995 – Moonstoned
1997 – Heading for Mars
2009 – Red PlanetDemoer1988 – Castle of death
1989 – Amalgamation
1991 – Pagan token


== Eksterne lenker ==
(en) Valhall på Discogs 
(en) Valhall på MusicBrainz 
(en) Valhall på Encyclopaedia Metallum 
(en) Valhall på Songkick 
(en) Valhall på MySpace
Åndemasken (hørespill)

Åndemasken er et norsk grøsser- og kriminalhørespill i fire deler som gikk på NRK Radio i 1993. Hørespillserien handler om Erik Berg og hans merkverdige opplevelser på et pensjonat i Oslo i 1938. Beboerne på pensjonatet viser seg å være en underlig gjeng som er lidenskapelig opptatt av alle slags former for mystikk og okkultisme. Etterhvert inntrer en dødsepedemi som varsles av noen "ånder". Rollen som Erik spilles av Henrik Mestad. Regi er ved Nils Nordberg. Hørespillet er en dramatisering av Steins Ståles kriminalroman Åndemasken fra 1943.Hørespillet utkom på lydbok i 2004.


== Medvirkende ==


== Referanser ==
Junio Valerio Borghese

Junio Valerio Borghese (født 6. juni 1906 i Artena, Kongeriket Italia, død 26. august 1974 i Cádiz, Spania) var en kommandør i den italienske marinen under regimet til Benito Mussolini og hans fascistiske styresett.
Borghese ble først utdannet i London i England, og fra 1923 gikk han ved den kongelige italienske marine-akademiet (Accademia Navale) i Livorno. I 1929 begynte Borghese på sin sjømilitære karriere som kadett. I 1933 var Borghese kommandør på en ubåt. Under Italias innblanding i den spanske borgerkrigen på 1930-tallet, hadde Borghese kommandoen over ubåten Iride, hvor han angivelig mistet to sjøfolk etter at hans enhet havnet i konflikt med den britiske destroyeren HMS «Havoc».Den 18. desember 1941 utførte Borghese et dristige raid i Alexandria der hans ubåt sterkt skadet de to slagskipene HMS «Valiant» og HMS «Queen Elizabeth» fra det britiske Royal Navy, samt at han skadet to andre skip som lå i samme havn. Han var også en fremtredende fascistisk politiker i etterkrigstidens Italia. Som krigshelt og på grunn av hans støtte til fascismen, ble Borghese en gallionsfigur for pro-fascistiske anti-kommunistiske grupperinger i Italia i den umiddelbare etterkrigstiden.


== Referanser ==
Þjóðveldisbærinn Stöng

Þjóðveldisbærinn Stöng er et rekonstruert langhus eller gårdstun fra vikingtiden som ligger i Þjórsárdalur-dalen på Island. 
Gjenoppbyggingen er en kopi av tre originalbygninger, inkludert langhuset som stod på Stöng, 7 km. mot nord, som antas å ha blitt begravet av vulkansk aske i år 1104 etter utbrudd fra vulkanen Hekla.
Rekontruksjonen ble påbegynt i 1974 som en del av en nasjonal feiring av Islands 1100-årsjubileum for øyens bosetting i år 874, og stod ferdig tre år senere. Bygningen ble innviet den 24. juni 1977.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Þjóðveldisbær – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Michael Townley

Michael Townley (født 5. desember 1942 i Waterloo i Iowa) er en amerikansk statsborger som er bosatt i USA under føderal vitnebeskyttelse. 
Townley var agent for Central Intelligence Agency (CIA) og arbeidet med det chilenske hemmelige politiet Dirección de Inteligencia Nacional (DINA), Townley tilsto, ble dømt for, og sonet tid i USA for drapet på Orlando Letelier som var den tidligere chilenske ambassadøren til USA. På 1970-tallet skal Townley flere ganger ha samarbeidet med den italienske fascisten Stefano Delle Chiaie. Townley fikk immunitet fra ytterligere rettsforfølgelse, og ble derfor ikke utlevert til Argentina for å stilles for retten for drapet på den chilenske generalen Carlos Prats og hans kone. Townley ble også dømt for, in absentia, av en italiensk domstol for å gjennomføre et drapsforsøk på Bernardo Leighton i 1975 i Roma.


== Referanser ==
Gilbert- og Elliceøyene

Gilbert- og Elliceøyene var et britisk protektorat fra 1892 og en koloni fra 1916 til 1. januar 1976, da øyene ble delt inn i to forskjellige kolonier som ble selvstendige land kort tid etter. Gilbertøyene har vært størsteparten av øystaten Kiribati siden 1979, og Elliceøyene ble Tuvalu i 1978.


== Historie ==
Protektoratet ble oppretta i dette området (men ikke på disse øyene) av Pacific Islanders Protection Act i 1857, og så i 1877 for De vestlige stillehavsterritoriene, men protektoratet på Gilbertøyene og Elliceøyene var formelt og effektivt kun fra 1892, og en resident ble utnevnt i 1893. Øyene ble en kronkoloni 12. januar 1916. Kolonihovedstaden var på Banaba, og etter andre verdenskrig på Tarawa (først i Betio, så nær Bairiki).
De seksten Gilbertøyene, som ble erklært som protektorat av kaptein Davis på HMS «Royalist» mellom 27. mai og 17. juni 1892, ble oppdaga flere ganger mellom 1537 og 1826. Elliceøyene ble erklært som protektorat av kaptein Gibson på HMS «Curaçao» mellom 9. og 16. oktober samme år; Banaba ble inkludert i protektoratet i 1900. Samme år ble Tabueran og Teraina inkludert i protektoratet sammen med Tokelau-øyene; Christmasøya ble inkludert i 1919, men dette ble bestridt av USA. Tokelau-øyene ble skilt ut i 1925 (men ikke formelt før rett etter andre verdenskrig); Phoenixøyene ble lagt til i 1937, og de fem øyene i de sentrale og sørlige Linjeøyene ble lagt til i 1972.
I 1974 førte etniske forskjeller innen kolonien til at polynesierne på Elliceøyene stemte for selvstendighet fra mikronesierne på Gilbertøyene (seinere Kiribati). Følgende år ble Elliceøyene til den separate britiske kolonien Tuvalu.


== Navn ==
Øyene ble kalt Gilbertøyene i 1820 av den russiske admiralen Adam Johann von Krusenstern og den franske kapteinen Louis Duperrey i 1820, etter den britiske kapteinen Thomas Gilbert som kryssa øygruppa i 1788.
Funafutis øygruppe ble oppkalt etter Edward Ellice, en britisk politiker og handelsmann, av kaptein Arent de Peyser, som fikk øye på øyene i 1919 på en reise med skipet «Rebecca». Ellice eide frakten på skipet. Etter dette fikk alle øyene i øygruppa navnet Elliceøyene, under Charles Wilkes' ekspedisjon.
Gilbert- og Elliceøyene var tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden GE fram til 1977.


== Litteratur ==
Barrie MacDonald. Cinderellas of the Empire: towards a history of Kiribati and Tuvalu. Suva, Fiji: Institute of Pacific Studies, University of the South Pacific. 2001. ISBN 982-02-0335-X
Tom Hunting

Tom Hunting (født 11. april 1965) er en amerikansk trommeslager, mest kjent for sin jobb gjennom bandet Exodus. Han spilte på deres tre første skiver, Bonded by Blood, Pleasures of the Flesh og Fabulous Disaster. Han forlot senere bandet på grunn av sykdom og ble erstattet med John Tempesta.
I 1996, gjenforente han seg med Paul Baloff, Gary Holt, Rick Hunolt og nybassisten Jack Gibson for «Another Lesson in Violence»-turneen.


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Hunting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons