jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nicolai Nielsen

Nicolai Nielsen (også skrevet Niels Nielsen) (født 3. mars 1777, død 10. juli 1854) var en dansk-norsk prest, eidsvollsmann og stortingsmann.
Nielsen ble født i landsbyen Bolbro på Fyn i Danmark, faren hans var smed. Han ble tatt opp som student i 1796 og ble cand. theol. i 1804. Noen år fra 1801 styrte han kystsignalstasjonen på Stevns klint på Sjælland. Fra 1807 var han sogneprest i Vardø. Han giftet seg der med Anna Cathrine Trost, datter av kommandant Hans Jørgen Jacob Trost på Vardøhus festning. Fra 1812 til 1821 i samme embete i Ytre Holmedal i Sunnfjord. Perioden fra 1821 til 1835 var han sogneprest i Eid i Nordfjord, de siste fem år også prost i Nordfjord prosti. Til sist var han sogneprest i Borgund prestegjeld på Sunnmøre, hvor han døde i 1854.
I 1814 var Nielsen utsending fra Nordre Bergenhus amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll, der han hørte til selvstendighetspartiet. Han representerte samme amt på Stortinget i 1830, og var da medlem av militærkomiteen.
Nielsen ble valgt etter forslag fra biskop Johan Nordahl Brun, og forslaget skyldes nok at Nielsen hadde holdt en patriotisk preken etter Kielfreden. På Eidsvoll var han imidlertid taus. Hovedhuset på prestegården Bjerga i Fjaler består, selv om mye eksteriøret og interiøret er endret etter Nielsens sin tid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolai Nielsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Nicolai Nielsen hos Norsk senter for forskningsdata 
Slekt og Data / Arkivverket - Eidsvollsmennenes etterkommere
Peder Pederssønn Hjermann

Peder Pederssønn Hjermann (også kjent som Peder Hiermand) (født 1. desember 1754, død 25. desember 1834) var bonde og eidsvollsmann fra Lærdal i Sogn og Fjordane.
Hjermann var sønn av en bonde som også var lensmann i Lærdal. Han tok over farsgården på Stødno i Lærdal. I perioden 1797-1813 var han med i forlikskommisjonen, og var ellers poståpner en stund.
I 1814 var Hjermann utsending fra Nordre Bergenhus amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han selvstendighetspartiet.Han døde på gården sin Stødno i Lærdal i 1834. Det er reist en minnesten over Hjermann på gården Stødno i Lærdal. Sønnen Peder Severin Pedersen Hjermann møtte på Stortinget en periode. På gården er det nye hus etter ras, flom og brann. Hjermann var gift med Berte Tomasdatter Dalsøyri (barnløst) og deretter med Else Sophie Sørensdatter Lem fra Årdal. Han var den femte i en rekke med navnet Per Hjermann og en rekke av hans etterkommere og innehavere av gården har hatt samme navnet. Blant etterkommerne er Per Severin Hjermann, Per S. Hjermann og Reidar Hjermann.


== Referanser ==

Biografisk informasjon om    Peder Pederssønn Hjermann   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Litteratur ==
Tallak Olsen Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Arlen Synnøve Bidne: Peder Person Hiermand og garden Stødno i Lærdal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 400-402. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Peder Pederssønn Hjermann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Peder Hjermann hos Norsk senter for forskningsdata
Niels Johannesen Loftesnæs

Nils Johannessønn Loftesnæs også skrevet Loftesnes (født 1. mars 1789, død 31. mai 1848) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann fra Sogndal.
I 1814 var Loftesnæs musketer i sogndalske kompani. Kompaniet var en avdeling av Det Bergenhuusiske Infanteriregiment, og Loftesnæs ble om våren valgt til å representere regimentet ved Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte der selvstendighetspartiet.Loftesnæs tok over farsgården Loftesnes i Sogndal og drev denne en stund. I 1818 kjøpte han en annen gård i hjembygda - Hovedgården på Stenhjem - og bosatte seg der. Han levde der til han døde i 1848.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Arlen Synnøve Bidne: Niels Johannsen Loftesnes og garden Loftesnes i Sogndal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 411-412, ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Loftesnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Niels Johannesen Loftesnæs hos Norsk senter for forskningsdata
Peder Jørgen Cloumann

Peder Jørgen Clouman (født 14. april 1747, død 22. desember 1817) var fogd og eidsvollsmann.
Clouman ble født i Strandebarm i Hordaland hvor faren var prest. Han var fogd i Øvre Telemark fra 1772 til 1811. Han kjøpte gården Moen i Kviteseid i 1783. Den utviklet han til et mønsterbruk. I dag er det bare et stabbur igjen fra hans tid. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1809.I 1814 var Cloumann utsending fra Bratsbergs amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte unionspartiet. Med sine 67 år var han den eldste av utsendingene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tallak Lindstøl:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet på Grunnloven 17. mai 1814
Øystein Morten: Peder Jørgen Cloumann og futegården Moen i Kviteseid, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 273-274. ISBN 978-82-02-44564-5
Ivar Kokkersvold: "Eidsvollsmennene fra Telemark", Ætt og Annet, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 27-30 med bl.a. Cloumann
Hans Cappelen: "Seglene på Grunnloven 17. mai 1814", Ætt og Annet, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 31-32, med bl.a. Cloumanns våpensegl


== Eksterne lenker ==
(en) Peder Jørgen Cloumann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Peder Jørgen Cloumann hos Norsk senter for forskningsdata
Talleiv Olsson Huvestad

Talleiv Olavsson Huvestad (født 1761, død 13. juli 1847) var en gårdbruker, eidsvollsmann og stortingsmann fra Skafså i Telemark.
Huvestad ble født på gården Storåsli i Skafså. I ungdommen var han omgangsskolelærer, og fra 1794 var han gårdbruker på Huvestad i Eidsborg sogn i Lårdal. Han var fra 1809 til 1830 medhjelper til sognepresten.
I 1814 var Huvestad delegat fra Bratsberg amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 hvor han tilhørte Unionspartiet. 
Han ble valgt til stortingsrepresentant i 1818, hvor han var medlem av syv komiteer. Blant disse var komiteen utviding av Holmestrand, og om utlevering av tyver mellom Norge og Sverige. Han skal ha arbeidet målbevisst for å fremme bøndenes interesser.
I 1826 tok han kår, og døde på Huvestad i 1847. Fortsatt finnes det hus på Huvestad fra eidsvollsmannens liv.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914 digital utgave, side 418
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet på Grunnloven 17. mai 1814
Ivar Kokkersvold: "Eidsvollsmennene fra Telemark", Ætt og Annet, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 27-30 med bl.a. Huvestad
Hans Cappelen: "Seglene på Grunnloven 17. mai 1814", Ætt og Annet, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 31-32, med bl.a. Huvestads segl
Øystein Morten: Tallev Olavsson Huvestad og gården Huvestad i Dalen, i Jørn Holme (redaktør): De kom fra alle kanter – Eidsvollsmennene og deres hus, Oslo 2014, s. 277-280. ISBN 978-82-02-44564-5


== Eksterne lenker ==
(en) Talleiv Huvestad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Talleiv Huvestad hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Talleiv Huvestad i Norsk biografisk leksikon
Ole Clausen Mørch

Ole Clausen Mørch (født 2. august 1774, død 4. juli 1829) var en kjøpmann og eidsvollsmann fra Kristiansand. Han tilhørte en av de rikeste og eldste handelsslekter på Sørlandet. Etter farens død i 1797 arvet Ole farens forretninger og en rekke eiendommer i Kristiansand.
Mørch ble født i Kristiansand, som eneste sønn av kjøpmannen Claus Mørch (1742-97) og Marie Halkier (1749-1822). Han ble selv kjøpmann og drev trelasthandel. I 1796 giftet han seg med Cathrine Margrethe Tobiesen (1777-1847), datter av general Peder Tobiesen og Elen Johanne Lund. Fra 1825 til 1828 var han «direktør» i Christianssands sparebank. 
I 1814 var Mørch - sammen med  Nicolai Wergeland-  Kristiansands representanter til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Der tilhørte han unionspartiet. Han var medlem av finanskomiteen, men var lite aktiv i debattene. 17. mai 1814 var han med i deputasjonen som møtte den nyvagte kongen, Christian Frederik.Mørch døde i hjembyen i 1829. Hans bolig lå i Vestre Strandgate 36. Etter å blitt bygget om til skole ble bygningen revet i 1970. 
Eidsvoldsmann Mørchs gate på Grim er oppkalt etter ham. Blant hans etterkommere er sønnen, høyesterettsdommer Claus Mørch, og sønnesønnen, amtmann Oscar Mørch.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mari Olafson Lundemo: Ola Clausen Mørch og Vestre Strandgate 36 i Kristiansand, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 352-254. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Arthur Skjelderup (1918). Familien Mørch (fra Christianssand). J. Petlitz. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Clausen Mørch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ole Clausen Mørch hos Norsk senter for forskningsdata
Jugoslavia under OL

Jugoslavia deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1920 i Antwerpen, og deltok i samtlige påfølgende sommerleker til og med Sommer-OL 1988 i Seoul. Jugoslavia deltok i de første vinterlekene under Vinter-OL 1924 i Chamonix, og deltok i nesten alle vinterlekene unntatt Vinter-OL 1932 i Lake Placid og Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Fra og med Vinter-OL 1992 i Albertville deltok Kroatia og Slovenia som selvstendige nasjoner.
Under Sommer-OL 1992 i Barcelona deltok også Bosnia-Hercegovina som selvstendig nasjon, mens utøvere fra «Rest-Jugoslavia» deltok under olympiske flagg som Uavhengige olympiske deltakere. Fra og med Sommer-OL 1996 i Atlanta deltok Makedonia som selvstendig nasjon, mens utøvere fra Serbia og Montenegro deltok som Jugoslavia til og med Vinter-OL 2002 i Salt Lake City.
Under Sommer-OL 2004 i Athen og Vinter-OL 2006 i Torino deltok Serbia og Montenegro sammen som Serbia og Montenegro. Under Sommer-OL 2008 i Beijing deltok Montenegro for første gang som selvstendig nasjon, mens Serbia deltok som selvstendig for første gang siden Sommer-OL 1912 i Stockholm. Kosovo skal etter planen delta som selvstendig nasjon første gang under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro.
Jugoslavia arrangerte Vinter-OL 1984 i Sarajevo.


== Tidslinje for deltakelser ==
1Alle deltakelsene under landskoden YUG regnes av Den internasjonale olympiske komité som deltakelse fra samme Jugoslavia, til tross for at Den føderale republikken Jugoslavia kun besto av Serbia og Montenegro.


== Medaljeoversikter ==


== Eksterne lenker ==
Jugoslavias OL-statistikk på Olympedia.org
Uavhengige olympiske deltakeres OL-statistikk på Olympedia.org
Jugoslavias OL-statistikk Arkivert 1. oktober 2013 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Uavhengige olympiske deltakeres OL-statistikk Arkivert 23. desember 2008 hos Wayback Machine. på Sports-reference.com
Nicolai Scheitlie

Nikolai Scheitlie (født 24. juni 1753, død 4. april 1824) var en magasinforvalter, eidsvollsmann og stortingsmann.
Scheitlie ble født i Kristiania, der faren hans en stund var prokurator. Han var fullmektig hos berghauptmann Hjort på Kongsberg, før han i 1780 ble kongelig magasinforvalter for opplagsmagasinet i Drammen. Denne stillingen hadde han frem til 1802, da han etter omlegging av forsyningene kom på vartpenger. Men han beholdt en post som kommisjonær for Kongsberg sølvverk og for Blåfarveverket på Modum.
Scheitlie var delegat fra Drammen til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han var der talsmann for selvstendighetspartiet. Her tok han antakelig bare ordet en gang, i en kort replikk, etter en lang tale av Nicolai Wergeland. I 1818 var han stortingsmann for Drammen og var medlem av syv stortingskomiteer. Blant disse komiteen for Kongsberg sølvverk, om Røros kobberverk og om bergverksloven.
Hans hjem fra 1789 - Scheitliegården i Drammen - består fortsatt, selv om fasaden ble fornyet i sen-empirestil midt på 1800-tallet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Jo Sellæg: Nicolai Scheitlie og Scheitliegården i Drammen, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 212-214. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolai Scheitlie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Nicolai Scheitlie hos Norsk senter for forskningsdata
Andreas Michael Heiberg

Andreas Michael Heiberg (født 1. desember 1767, død 21. mars 1815) var en norsk embetsmann og eidsvollsmann.
Heiberg ble født på Straumsnes ved Bergen. Faren Christen Heiberg  var fogd da Anders Michael ble født, senere var han amtmann på Bornholm i Danmark. Sønnen vokste opp der, og tok i 1789 dansk juridisk eksamen. Han var så byfogd i Svaneke på Bornholm og samtidig herredsfogd i Østre Herred i 14 år. Fra 1810 var han byfogd og byskriver i Fredrikstad.
I 1814 var Heiberg representant fra Fredrikstad på Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814.  Der tilhørte han den moderate fløyen av selvstendighetspartiet.Heiberg døde i Fredrikstad, mindre enn et år etter riksforsamlingen. Angivelig begikk han selvmord etter at det var avdekket kassamangel og rot med embedsførselen hans.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania 1914, side 360, digital utgave
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, aner og andre slektsopplysninger, samt hans underskrift, bilde og beskrivelse av seglet hans på Grunnloven 17. mai 1814.


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Michael Heiberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Andreas Michael Heiberg hos Norsk senter for forskningsdata
Hans Hein Nysom

Hans Hein Nysom (født 4. februar 1767, død 29. januar 1831) var en prest og eidsvollsmann fra Drammen. Foreldrene var Jens Nysom og Helle Hansdatter Hein.  Han ble i 1799 gift med Elisabeth (“Elisa”) Sophia Neumann (1772–1844), datter av jernverkseier Jakob Hansen Neumann.Nysom ble født på Bragernes i Drammen, der faren var kjøpmann. Han ble personalkapellan hos Hans Strøm i Eiker i 1788 (selv om han var fire år for ung til å få et embete), og residerende kapellan til Våle i Vestfold i 1800. I 1802 ble han sogneprest i Botne i Vestfold.
Nysom var i 1814 representant fra Holmestrand til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. På Eidsvoll sluttet han seg til selvstendighetspartiet.Han bodde fra 1802 til sin død i 1831 på Botne prestegård i Holmestrand. Bygningene på gården ble revet på begynnelsen av 1900-tallet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Merete Knudsen: Hans Hein Nysom og Botne prestegård i Holmestrand, i Jørn Holme (red.). De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 261-263. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Hein Nysom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Hans Hein Nysom hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Profil på Adopter en eidsvollsmann.
Ole Rasmussen Apeness

Ole Rasmussen Apeness (født 11. februar 1765, død 14. februar 1859) var en soldat, lensmann, bonde og eidsvollsmann.
Apeness var fra Borre i Vestfold. Han ble soldat i 1783 og deltok i felttoget mot Sverige i 1788. Deretter var han underoffiser i fem år. I 1789 kjøpte han gården Apenes fra sin mor. År 1794 ble han lensmann i Borre, et verv han hadde i 30 år. Staten kjøpte gården i 1819 til bruk for marinens nye hovedkvarter i Horten, Karljohansvern. Etter å ha vært bolig for marine-funksjonærer og sykehus er nå bygningen i bruk som kunstgalleri.
I 1824 kjøpte han en gard i Sem og bodde der resten av livet. Fra 1808 til 1845 var han med i forlikskommisjonen.
Apeness var tilknyttet haugianerbevegelsen.
Sammen med grev Herman Wedel-Jarlsberg og sorenskriver Gustav Peter Blom
ble han valgt til å representere Jarlsberg grevskap til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte unionspartiet. Men han talte mot privilegier og foreslo at bare bønder skulle eie og bruke jordgods. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Merete Knudsen: Ole Rasmussen Apeness og Apenesgården i Horten, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 228-231. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Kjell Jakobsen: «Apeness-slekten, gården og dens omgivelser», Borreminne, årsskrift for Borre Historielag, 1993


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Rasmussen Apeness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ole Rasmussen Apeness hos Norsk senter for forskningsdata
Henrik Frederik Arild Sibbern

Henrik Frederik Arild Sibbern (født 27. juni 1785, død 11. april 1863) var en norsk offiser og eidsvollsmann.
Sibbern ble født på Værne Kloster i Rygge i Østfold, og var en yngre bror av Valentin Sibbern. Han tatt opp ved landkadettakademiet i København i 1800, og ble offiser i 1803. Året etter ble han beordret til pasjetjeneste ved kongens hoff, i 1805 var han underoffiser og underviste ved landkadettskolen. År 1807 ble han sekondløytnant ved kongens regiment stasjonert i Helsingør. Fra 1808 til 1810 tok han i København høyskolekurset for personer som skulle utdanne seg til ingeniøroffiserer. I 1811 var han på befaring ved Spangereid med tanke på kanalbygging. Perioden fra 1811 til 1814 tjenestegjorde han i Trondhjem. Hans faste bopel i 1814 knyttes til morens hjem på Ramberg gård på Jeløy.
I 1814 gikk Sibbern inn i den norske ingeniørbrigaden og bosatte seg i Kristiansand. I årene etter ledet han oppføring av mange offentlige bygg i byen, og anlegging av veier. Han avanserte til major i armeen i 1832, i 1834 i brigaden. 1853-56 var han oberstløytnant i brigadestaben i Kristiania.
Sibbern var representant fra ingeniørbrigaden til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han kan regnes for å ha tilhørt selvstendighetspartiet. Ved en rekke stortingsvalg i perioden 1827-48 var han på varamannsplass, men kom aldri inn på Stortinget.
I 1856 flyttet Sibbern tilbake til Kristiansand, der han døde i 1863.


== Utmerkelser ==
Sibbern var innehaver av St. Olavs Orden, Nordstjerneordenen og Sverdordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 786
Henrik Frederik Arild Sibbern fra Eidsvoll 1814
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med hans aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet hans med slektsvåpenet på Grunnloven 17. mai 1814
Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», Heraldisk Tidsskrift, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans og brorens segl på side 463
Biografisk informasjon om    Henrik Frederik Arild Sibbern   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014


== Eksterne lenker ==
(en) Arild Sibbern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Henrik Frederik Arild Sibbern hos Norsk senter for forskningsdata
Iver Hesselberg (1762–1838)

Se også Iver Hesselberg (1780–1844)
Iver Magnussen Hesselberg (født 4. november 1762, død 26. januar 1838) var en norsk skipper, offiser og eidsvollsmann fra Larvik.Hesselberg var sønn av en kjøpmann og skipsreder. Han ble tidlig foreldreløs og arbeidet som sjømann. Bare fem år gammel skal han ha vært på sin første sjøtur. Under krigen mot Sverige i 1788 var han nestkommanderende på en galei som støttet hæren under landgang i Båhuslen.Etter krigen 1788 begynte Hesselberg i koffardifart, fram til 1805 var han skipper. Under krigen mot England mistet han skipet sitt. Ellers var han da seksjonssjef i kystvernet.
I 1801 kjøpte han gården Brekke i Tjølling i Vestfold og bosatte seg der (i dag fredet av Riksantikvaren). Der drev han et skipsbyggeri. Han var ellers medlem av forlikskommisjonen i bygda i mange år.
I 1814 var Hesselberg førsteutsending fra Laurvigen grevskap til Riksforsamlingen på Eidsvoll. De to andre utsendingene var Ole Olsen Amundrød og Anders Grønneberg. Det er antatt at han stemte med selvstendighetspartiet.Han døde på gården sin i Tjølling i 1838 og ble begravet på familiens gravsted på
Tjølling kirkegård. 17. mai 1899 ble det avduket en bautastein over Hesselberg og 
Ole Olsen Amundrød utenfor Tjølling kirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jørgen Solstad: Iver Hesselberg og Brekke gård i Larvik, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 249-250. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(no) Iver Magnussen Hesselberg hos Norsk senter for forskningsdata