jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kijŏng-dong

Kijŏng-dong er en landsby i P'yŏnghwa-ri, Kaesong, Nord-Korea. Den ligger nord for den demilitariserte sonen som deler Koreahalvøya. I Nord-Korea er landsbyen kjent som fredslandsbyen, utenfor Nord-Korea refereres den i all hovedsak til som propagandalandsbyen.Kijŏng-dong er en av to landsbyer som får lov til å eksistere innenfor den 4 km brede demilitariserte sonen, som ble opprettet som den nye de facto koreansk-koreansk grensa ved etableringen av våpenhvileavtalen etter Koreakrigen. Den andre er en landsby på sørkoreansk side av grensa, Daeseong-dong, 1,22 km mot sørøst.

Offisielt hold i Nord-Korea sier at landsbyen er hjem for et kollektivbruk som består av 200 familier. Observasjoner gjort fra sør viser imidlertid ingen tegn til menneskelig aktivitet i byen, noe som får flere til å anta at det dreier seg om en potemkinby satt opp på 1950-tallet som et propagandatiltak for å oppmuntre til sørkoreansk avhopping til Nord-Korea, samt å huse nordkoreanske soldater som bemanner flere militære poster i området. Det tillates ingen besøkende i byen, som er den eneste i Nord-Korea som kan observeres og høres fra den demilitariserte sonen.
I landsbyen finnes flere betongbygninger, malt i klare og lyse farger. Mange av bygningene har siden de ble satt opp hatt innlagt elektrisitet, noe som var uvanlig for den koreanske landsbygda på 1950-tallet. Bygningene er konstruert slik at de blå takene og de hvite veggene, sammen med den massive flaggstanga skal vises på best mulig måte mot sør. Nyere observasjoner utført med moderne teleobjektiver viser at betongbygningene bare fungerer som et skall, som mangler vindu og rom, men der lyset slås på og av til fastsatte tider. Fortauene blir vedlikeholdt av egne mannskap, noe som er den eneste aktiviteten som kan observeres i landsbyen.


==== Flaggstang ====
På 1980-tallet bygde Sør-Korea en flaggstang som var 98,4 meter høy, med et 130 kg tungt flagg på toppen i den sørkoreanske grenselandsbyen Daeseong-dong. Nord-Korea svarte ved å bygge en enda høyere flaggstang 160 m høy, med et 270 kg tungt flagg i toppen i Kijŏng-dong, knapt 1,2 km fra den sørkoreanske grensa. Noen har kalt dette for flaggstangkrigen. Den nordkoreanske flaggstanga var lenge verdens høyeste, men ble i 2010 og 2011 slått av Aserbajdsjan og Tadsjikistan som hadde sin egen flaggstangkrig der de høyeste stengene til slutt ble 162 og 165 meter.


==== Propagandahøyttalere ====
Fram til 2004 var det også satt opp enorme høyttalere i flere av bygningene som kontinuerlig sendte nordkoreanske propagandasendinger mot sør. Til å begynne med var sendingenes innhold preget av Nord-Koreas fortreffelighet, med en oppfordring til sørkoreanske soldater og bønder om å bare spasere over grensa til Nord-Korea, der de ville bli mottatt som brødre. Ettersom det ikke kom over særlig mange avhoppere, ble innholdet endret til fordømmelse av vesten, kommunistiske agitprop-operaer og patriotiske marsjer på høyt volum i opptil 20 timer hver dag.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
On the Border by Ron Gluckman
Liu Binjie

Liu Binjie (kinesisk: 柳斌杰; født i september 1948 i fylket Changwu i provinsen Shaanxi i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han er partisjef for Folkerepublikken Kinas generaladministrasjon for presse og publikasjon og president for Den nasjonale copyrightadministrasjon. Han er også visesjeg for eksekutivbyrået for den nasjonale arbeidsgruppe for «eliminering av pornografi og illegale publikasjoner». 
Liu ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti i august 1971. Han har eksamen i utenlandsstudier fra Beijing læreruniversitet og mastergrad i marxistisk epistemologi. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liu Binjie hos China Vitae 
Liu Binjie's profile at gapp.gov.cn
Liu Binjie's profile at ncac.gov.cn
Liu Dongdong

Liu Dongdong (tradisjonell kinesisk: 劉冬冬; forenklet kinesisk: 刘冬冬; pinyin: Líu Dōngdōng) var en general (Shang Jiang) i Folkets frigjøringshær i Folkerepublikken Kina, og politisk kommissar for Jinan militærregion.  


== Eksterne lenker ==
(en) Liu Dongdong hos China Vitae
Sun Zhongtong

Sun Zhongtong (kinesisk: 孙忠同; født i oktober 1944 i Wendeng i provinsen Shandong i Kina) er en general i Folkets frigjøringshær i Folkerepublikken Kina og visedirektør for hærens generelle politiske departement. Han er også kommunistisk politiker. På 1990-tallet var han i flere år redaktør for Folkets frigjøringshærs dagblad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sun Zhongtong hos China Vitae
Sing Out Loud

Sing Out Loud er debutalbumet til den dansk-guatemalanske sangeren Soluna Samay. Det ble utgitt den 23. september 2011 og er produsert av Jesper Mejlvang og Michael Friis. Albumet inneholder fjorten sanger.


== Sporliste ==
Two Seconds Ago - 3:37
Insanity - 4:09
My Own Medicine - 2:27
Everything You Do - 3:43
Pipe Dream - 3:58
World In Colors - 3:44
Mama - 4:09
Like A Rose - 5:21
Sing Out Loud - 4:01
Number 24 - 3:35
Do You Understand Me Now - 3:22
All This Time - 3:41
Winter Song - 3:59
See You In June - 4:20


== Musikvideoer ==
Two Seconds Ago (Offisiell singel)
My Own Medicine
Everything You Do


== Referanser ==
Sikorsky H-19

Sikorsky H-19 Chickasaw var et amerikansk helikopter produsert av Sikorsky Aircraft Corporation. Det var i utgangspunktet et militært flerbrukshelikopter.
Det finnes også en sivil variant av helikopteret, Sikorsky S-55.


== Design og utvikling ==
Første flyging forgikk 10. november 1949. Etter utprøving hos US Army ble versjonen H-19A med Pratt & Whitney R-1340-57 motor på 600 hk satt i produksjon.
Senere kom det versjoner med Wright R-1300-3 motor på 700 hk, større rotordiameter og en karakteristisk knekk på 3,5° nedover på halebommen for å få bedre klaring til hovedrotor.
Motoren er montert i helikopterets nese og en lang drivaksling går opp til hovedgirboksen, mellom flygerne som sitter en etasje høyere enn kabinen.
Helikoptertypen ble sivilt sertifisert 25. mars 1952 som Sikorsky S-55.
Sikorsky bygget til sammen 1 281 helikopter av denne typen, i tillegg ble varianter bygget på lisens av Westland Aircraft, Mitsubishi og SNCA du Sud-Est


== Bruk ==
Helikopteret ble bygd og brukt av de ulike amerikanske våpengrenene til transport av tropper og utstyr, last og evakuering av sårede. Det ble benyttet på slutten av Koreakrigen og viste der at helikopteret kunne spille en viktig rolle i strid. Helikoptertypen ble også benyttet i de første årene av Vietnamkrigen. Helikopteret kunne være utrustet med redningsheis.
Helikoptertypen ble det første helikopteret sivil ruteflyging i Europa da Sabena i 1952 tok det i bruk mellom en del byer i Belgia og Lille, Rotterdam, Bonn og Köln.


=== Bruk i Norge ===
Norge mottok i 1958 fire Sikorsky H-19D (også kalt Oljeoksen) gjennom våpenhjelpen fra USA. Helikoptrene var stasjonert ved støttevingene blant annet på Ørland flystasjon og ble brukt til transportoppdrag og bistand til den sivile redningstjenesten


== Tekniske data ==
Sikorsky H-19D Chickasaw (S-55A i parentes)

Besetning: 2 flygere
Kabinkapasitet: 10 passasjerer eller 6 bårer
Motorer: 1 stk Wright P-1300-3 stjernemotor på 700 hestekrefter (Pratt & Whitney R1340-57 motor på 600 hk)
Antall rotorblad: 3
Antall halerotroblad: 2
Hovedrotordiameter: 16,15 m (14,95 m)
Høyde: 4,05 m
Lengde: 12,88 m (12,85 m)
Toppfart: 97 knop (180 km/t) (90 knop)
Maks flyhøyde: – (3 900 m)
Maks startmasse: 3 563 kg (3 102 kg)
Maks nyttelast: 1 300 kg
Maks rekkevidde: 312 nm (350 nm)
Drivstoffkapasitet: 700 l


== Varianter ==
Noen av variantene:

YH-19
5 prototyper bygd 1949-1950 for utprøving i US Army
H-19A
US Air Force
H-19B
US Air Force (Wright motor)
H-19C
US Army
H-19D
US Army (Wright motor)
CH-19E
US Marine Corps
UH-19F
US Navy
S-55A
Sivil versjon med Pratt & Whitney R-1340-57 motor
S-55B
Sivil versjon med Wright R-1300-3 motor
Westland Whirlwind
Lisensbygget britisk versjon


== Kilder ==
Taylor, Michael J.H. Janes's pocket book 20 Helicopters (1978). MacDonald and Jane's ISBN 0 354 011133 2
Ege, Lennart. Alverdens fly i farver – Helikoptre (1969). Politikens Forlag.
All the worlds Rotorcraft
Should’ve Known Better

«Should've Known Better» var vinnersangen i Dansk Melodi Grand Prix 2012, sunget av Soluna Samay. Sangen ble dermed valgt til å representere Danmark i Eurovision Song Contest 2012 i Aserbajdsjan. Sangen er skrevet av Remee og Isam Bachiri, og den ble produsert av Chief 1. 
Sangen handler om savn og om å verdsette det man har. Singlen har ligget som nummer én på hitlisten, og har fått gull for 15 000 solgte nedlastinger.


== Referanser ==
Anne Elisabeth Hølstad

Anne Elisabeth Hølstad Jeppedal (tidligere Anne Elisabeth Hølstad; født 22. mars 1964) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Norge og fire klubber (Skreia IL, Lillehammer SK, Oslo SK og Ask SK) i løpet av karrieren sin.
Hølstad var med i 5 skøytelandskamper derav to i senior-klassen (mot henholdsvis (NED–SWE–FIN) og (FRG–SUI–AUT), en i juniorklassen mot (SWE–FIN–NED), samt to i aldersbestemte klasser begge mot Sverige.


== Personlige rekorder i hurtigløp på skøyter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Elisabeth Hølstad – Speedskatingbase.eu 
(en) Anne Elisabeth Hølstad – SpeedSkatingNews.info
Vardebakkene

Vardebakkene var et skihoppanlegg i Eidsberg kommune i Østfold. Det lå øst for Momarken, nord for Høytorp fort, og hadde fire hoppbakker med størrelse K64, K35, K20 og K10. Den største bakken var Østfolds største hoppbakke.Den første hoppbakken på stedet ble bygd i 1948, med støtte fra alle idrettslagene i Eidsberg, Askim IF og Eidsberg og Askim kommuner. På 1980-tallet ble anlegget opprustet, og den største og de minste bakkene ble bygd. Det siste rennet i bakken ble holdt på slutten av 1980-tallet, og i årene etter var det lite aktivitet i anlegget, selv om det ble innkjøpt en snøkanon i 1998. Andelslaget Vardebakkene ble nedlagt i 2003. Dommertårnene ble nedbrent i januar 2006, og bakketårnene (stillasene) ble revet i 2009/10, etter at Eidsberg kommune hadde bevilget penger til rivingen.
Bakkerekorden i K64-bakken var ifølge nettstedet Skisprungschanzen-Archiv 64 meter.


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Mysen (engelsk, besøkt 26. mai 2012)
Smaalenenes Avis: Vardebakkenes triste sorti (7. mars 2003, besøkt 26. mai 2012)
Smaalenenes Avis: Dyrt å fjerne Vardebakkene (3. april 2003, besøkt 26. mai 2012)
Smaalenenes Avis: Krangler om hopp-ruin (21. oktober 2008, besøkt 26. mai 2012)
Smaalenenes Avis: Livsfarlig bakke rives (30. november 2009, besøkt 26. mai 2012)
Idrettsanlegg.no: Vardebakkene K64, K35, K20, K10
Paul Knaplund

Paul Knaplund (født 5. februar 1885 på Knaplund ved Saltstraumen, død 8. april 1964) var en norsk-amerikansk historieprofessor ved University of Wisconsin. Hans hovedområde var britisk imperiehistorie.
Han vokste opp som den yngste i en søskenflokk på 10. Hans foreldre var Martinus Johnsen Knaplund (1832-1919) og Kristina f. Andreasdatter (1839-1919).
Knaplund utvandret til USA (Ostrander i Minnesota) våren 1906, og arbeidet på farmen til norsk-amerikaneren Hans Christensen i 1906 og 1907. Skolegang i Red Wing i Minnesota fra 1907 til 1913 førte fram til graden BA 1. juni 1913.
I 1913 begynte han å studere ved University of Wisconsin, Madison, og oppnådde graden MA i 1914.  Han var lærer i norsk og historie på en high school i Decorah i Iowa 1914-1916.  Deretter fortsatte han å studere ved University of Wisconsin og fikk graden PhD i 1919.
Ved University of Wisconsin var han assistent og instructor 1916-1921, assistant professor 1921-1927 og full professor fra 1927 til han gikk av med pensjon i 1955.  I 1932 ble han valgt til instituttbestyrer på historisk institutt, og han var instituttbestyrer i flere år deretter.
Han giftet seg med Dorothy King (1903-1999) fra Chicago den 19. juni 1926. De fikk to barn:  Katherine Barbara i 1927 og Paul William i 1928.
Under andre verdenskrig hadde han atskilling kontakt med nordmenn i eksil i USA.  I 1953 ble han ridder av St. Olavs Orden.
Han utga sin selvbiografi i 1963. Den inneholder utførlige beskrivelser av forholdene ved Saltstraumen og omegn på den tida han vokste opp og da han var på besøk der i 1916 og 1923, og en drøftig av sosial identitet som nordmann og amerikaner.
Knaplund har sitt gravsted i Forest Hill Cemetery i Madison.


== Bibliografi ==
The British Empire, 1815-1939.  New York:  Harper & Brothers, 1941.  850 s.
Moorings old and new:  Entries in an immigrant's log.  Madison:  State Historical Society, 1963.  276 s.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bodin Bygdebok, II, 6 A-B, Straumen.  Bodø, 2001.
Cole, R.  Paul Knaplund and the role of the historian between European and American cultures.  European Journal of American Studies, Onlie, 1, 2008, Document 5.  10 s.
Simensen, J.  Fra Saltstraumen til imperiehistorie:  Paul Knaplund, norskamerikaner og historieprofessor.  I E. Niemi & C. Smith-Simonsen (red.), Festskrift til Randi Rønning Balsvik (s. 89-105).  Oslo:  Akad. Publ., 2009.
Skadberg

Skadberg er et område i Sola som ligger helt øst i kommunen. Tettstedet har vært et av de største utbyggingsområdene i kommunen og har omtrent 2400 innbyggere. Det bygges fortsatt på Skadberg. Ny skole og flerbrukshall planlegges. Skadberg er en grunnkrets i delområde Stangeland i Sola kommune. Området har en sentral beliggenhet midt mellom Sola sentrum i vest og Forus-området i øst, regionens største arbeidsplass og industriområdet. Mot nord er det ikke langt til Stavanger og sør for Skadberg ligger Sandnes. Sola sentrum ligger ikke mer enn sju minutters spasertur unna. Det liggere flere skoler og idrettsanlegg i området, blant annet: Sande skole, Sola Ungdomsskole, Sola videregående skole, Åsenhallen, idrettsanlegget og flere barnehager. Det er flere turløyper i området og Sola Golfklubb sin bane ligger også her. Det er bygget en tursti rundt banen. Solastranden er heller ikke lang unna, kun i underkant av 4 km. Skadberg preges av stadig utbygging, men er omgitt av jordbruk og det store nærings og industriområdet Forus. Avinor eier og driver flere sendere på toppen av Kjerrberget, i tilknytning til Stavanger lufthavn, Sola.
Av kjente fornminner i området er det et gårdsanlegg fra folkevandringstid, bestående av flere hustufter, geil, gardfar, gravrøyser, hellekiste og rydningsrøyser som tyder på at gården var en av de største gårdene i området rundt år 400-500 e.kr.
MS «Hennøy» (1957)

MS «Hennøy» er et motorskip bygget i 1957 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. «Hennøy» gikk på i ruter for Fylkesbaatane fra 1957 til 1986. Den ble bygd ved Løland Motorverkstad i Leirvik. Båten skulle være en blanding av sjøbuss og bilferge og var en av tre kombinerte lokalbåter som ble bygd ved verftet. Den gikk i første omgang i trafikk mellom Bremanger og Florø. Senere i ruter som Florø-Bulandet, Lustrafjorden-Årdal, Flåm-Høyanger og Eidevågen-Krakhella i 1960.
I 1986 ble den kjøpt av Admirality Transport Co. Ltd i Karibien og fikk navnet «Admiral».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1957
Bygget av: Løland Motorverkstad i Leirvik (#7)
Brutto RT: 162
Netto RT: -
PC: -
Dødvekttonn:
Lengde: 28,61 meter
Bredde: 6,74 meter
Dybde: 1,8 meter
Fart: 9 knop
Personbilkapasitet: 7
Passasjerkapasitet: 125
Motor: KHD-Diesel (KHD AG, Köln)
IMO-nummer: 7398509


== Historie ==
1957:   Levert som «Hennøy» for FSF, Florø
1986:   Til ca. 2003 Kingstown, St. Vincent - Bequia  Omdøpt «Admiral»


== Relaterte artikler ==
Andre FSF-eide skip
Flere bilder og multimedia av norske fjordskip på Commons.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 30. mars 2015. 
Firda (20. juni 2011). «Lokalrutebåten som avanserte til «Admiral»». Firda (norsk): 22. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7398509 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Hennøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Bilde av MS «Admiral I», i Karibien i 2010.
Andrew Smith (zoolog)

Andrew Smith (født 3. desember 1797 i Hawick i Skottland, død 11. august 1872) var en britisk militærlege, oppdagelsesreisende og zoolog. Etter sitt opphold i Kappkolonien 1820–1837 beskrev han nesten alle virveldyr i kolonien i et fembindsverk, Illustrations of the Zoology of South Africa.


== Referanser ==
Östgöta Enskilda Bank

Östgöta Enskilda Bank var en svensk forretningsbank, grunnlagt i 1837, som siden 1997 inngår i Danske Bank. Navnet på bankene i Stockholms og Östergötlands län var Östgöta Enskilda Bank, men de bytta navn til Danske Bank i mai 2011.
28. mai 1999 ble banken i Kisa, Östergötland ranet, og etter ranet ble to politibetjenter drept ved byen Malexander (se Malexandermordene).


== Kilder ==
[1]
Malexander

Malexander er et småsted med under hundre innbyggere  i Boxholm kommune i Östergötlands län i Sverige. Tettstedet, som ligger idyllisk til ved innsjøen Sommen 60-70 km sør for Linköping, har blant annet campingplass, bygdetun og en brygge der det har vært anløp av dampskipet «S/S Boxholm II» fra 1904. Tettstedet er kjent for «Malexandermordene» i mai 1999 da to politibetjenter ble skutt og drept av tre bankranere på flukt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Malexander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nordlibakken

Nordlibakken er et skihoppanlegg i Horten i Vestfold. Det består av to hoppbakker med størrelse K68 og K39. Den største bakken er Vestfolds største hoppbakke. Nordlibakken var eid av Horten Skiklubb til 1977, da Horten kommune overtok eierskapet. Bakkerekorden i K68-bakken er 73 meter.


== Historie ==
Den første hoppbakken ved Horten var ved Dampejordet, der det ble hoppet fra 1893. Det ble bygd stillas i bakken i 1908, men med årene holdt ikke bakken ved Dampejordet mål, og den ble erstattet av Nordlibakken, som ble innviet 30. mars 1924. En mindre bakke ved siden av den store Nordlibakken ble innviet i februar 1935.
Ved månedsskiftet februar/mars 1959 ble det arrangert landsrenn (nasjonalt renn) i Nordlibakken, med 2000 tilskuere. Et renn i februar 1963 trakk 5000 tilskuere. Samme år sto flomlysanlegget i bakken ferdig. De neste tiårene var det god aktivitet i bakken når snøforholdene tillot det, med blant annet hoppskole på 1980-tallet. I 1970/71 ble det bygd en slalåmbakke i nærheten av hoppanlegget, med lengde ca. 350 meter og ca. 100 meter fall.
Det var hoppaktivitet i Nordlibakken fram til slutten av 1990-tallet, men i årene etter ble bakken stående til forfalls. I 2009 meldte Horten kommune og Horten Skiklubb at de ønsket å rive bakken. Slalåmbakken har også forfalt og vært ute av bruk, og etter hærverk har heisen vært i ustand i mange år. Men på 2000-tallet ble det ny aktivitet i slalåmbakken da Horten Snowboardklubb tok den i bruk.


== Kilder ==
Skisprungschanzen-Archiv: Horten (engelsk, besøkt 26. mai 2012)
Horten Skiklubb: Anlegg (besøkt 26. mai 2012)
Horten Skiklubb: Historie (besøkt 26. mai 2012)
Idrettsanlegg.no: Nordlibakken K55, K39
Gjengangeren: Nordlibakken skal rives (22. januar 2009, besøkt 26. mai 2012)
Gjengangeren: Snart slutt for Nordlibakken (23. januar 2009, besøkt 26. mai 2012)
Gjengangeren: Brettungdommen har en plan (6. november 2003, besøkt 26. mai 2012)
Jingnanfelttoget

Jingnanfelttoget (kinesisk: 靖難之役, 1399-1402) eller Jingnanopprøret (kinesisk: 靖難之變) var en borgerkrig i Mingdynastiets tidligste år i Kina.  
Det hele tok til i 1399. Etter at Jianwen-keiseren besteg tronen, samlet hans onkel Zhu Di, prinsen av Yan, en hær for å styrte ham. I 1402 klarte Zhu Di å erobre Jianwen-keiserens trone og ble kronet som Yongle-keiseren.


== Litteratur ==
Huang, Yingjian (1962), Ming-shilu: Ming-Taizong-shilu, China: Zhongwen Chubanshe
Liang, Yuansheng (2007), The Legitimation of New Orders: Case Studies in World History, Hong Kong: Chinese University Press, ISBN 978-9-6299-6239-5
Ming Yue, Dang Nian (2009), Those Ming Dynasty Stuff, China: China Customs Press, ISBN 978-7-5057-2246-0
Xia, Xie (1999), Ming Tong Jian (First ed.), Changsha: Yuelu Shushe
Yin, Luanzhang (1936), Ming Jian Gang Mu (First ed.), Shanghai: Shijie Shuju Chubanshe
Zhang, Tingyu (1936), Ming shi (First ed.), Shanghai: Shangwu Yinshuguan
Hornbostel

Hornbostel:

Erich Moritz von HornbostelHornbostel-Sachs
Liste over musikkinstrumenter etter Hornbostel-Sachs-nummer
Cai Pei

Cai Pei (kinesisk: 蔡培; pinyin: Cài Péi; Wade–Giles: Ts'ai P'ei; født 1884 i Wuxi i provinsen Jiangsu i Kina, død 1960) var en kinesisk diplomat og politiker. Han var viktig under Wang Jingweis regjeringstid, og var da først borgermester av Nanjing, deretter ambassadør til Japan, og fra mai 1945 regjeringsmedlem.
Etter krigen ble han arrestert av Chiang Kai-sheks regjering i september 1945. Påfølgende år ble han dømt til døden for å ha fremmet sino-japansk vennskap, men dommen ble omgjort til livsvarig fengsel i november 1947. Cai Pei sonet straffen i Shanghai. Da Folkerepublikken Kina ble opprettet i 1949 ble intet gjort med dommen og straffen. Hans helse ble verre, og han fikk legetilsyn. Han døde i fengselet i 1960.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Xu Youchun (徐友春) (main ed.) (2007). Unabridged Biographical Dictionary of the Republic, Revised and Enlarged Version　(民国人物大辞典 增订版). Hebei People's Press (Hebei Renmin Chubanshe; 河北人民出版社). ISBN 978-7-202-03014-1. 
 History of Prison in Shanghai (上海监狱志), The Office of Shanghai’s History (上海地方志办公室) Website
Liu Shoulin (刘寿林) (etc.ed.) (1995). The Chronological Table of the Republic's Officer (民国职官年表). Zhonghua Book Company. ISBN 7-101-01320-1. 
The Biographies of Most Recent Chinese Important People (最新支那要人伝). Asahi Shimbun. 1941.