jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
STS-134

STS-134 (Space Transportation System-134) var en romferd med den amerikanske romfergen «Endeavour» (OV-105). Ferden gikk til den  internasjonale romstasjonen (ISS), og oppskytingen skjedde fra rampe 39A på John F. Kennedy Space Center i Florida. Dette var den 35. romferge-ferden (ULF6 – Utilization and Logistics Flight 6) til ISS, og mannskapet bestod av seks astronauter. Fergen hadde med seg et magnetisk spektrometer (AMS) som ble montert på ISS. I tillegg ble forsyninger og utstyr brakt til ISS. STS-134 var den 133. romferge-ferden og Endeavours 25. og siste ferd.


== Ferden ==
Oppskytingen skulle etter planen finne sted 19. april 2011 klokken 09:48 lokal tid (EDT eller UTC-4), men ble utsatt til 16. mai på grunn av tekniske problemer.


== Mannskap ==
 Mark E. Kelly, (fartøykommandør) født 1964
 Gregory H. Johnson, (pilot) født 1962
 Gregory Chamitoff (ferdspesialist)
 Michael Fincke (ferdspesialist) født 1967
 Roberto Vittori (ESA ferdspesialist) født 1964
 Andrew J. Feustel (ferdspesialist)Alle besetningsmedlemmene har vært i rommet tidligere.


== Bildegalleri ==

		


== Se også ==
NASA
Den internasjonale romstasjonen
Liste over byggingen av ISS
Liste over bemannede romferder til ISS
Liste over besøkende til Den internasjonale romstasjonen


== Kilder ==
NASA – STS-134 Besøkt 6. mars 2010
Karl Ole Midtbø

Karl Ole Midtbø (født 17. september 1955) er en norsk dirigent, musikkadministrator og generalsekretær i Norges Musikkorps Forbund.
Midtbø har hatt en rekke dirigentjobber i norsk musikkorpsmiljø, der han blant annet har ledet ledet Ila Brass Band og Krohnengen Brass Band til norgesmestertittel i Norgesmesterskapet for brassband i henholdsvis 1989 og 1990.  Han har dessuten jobbet som kultursjef i Os kommune og som musikksjef i Norges Musikkorps Forbund.


== Referanser ==
Bergstaden Old Stars

Bergstaden Old Stars er et norsk rockeband, startet i 1985 av trommeslageren Ove Røste.
Første besetningen var Røste på slagverk, Stein Ødegård på gitar, Arnfinn Strømmevold på vokal og gitar og Terje Elven på bassgitar. Keyboardisten Jan Ødegård ble med senere samme år. I 1987 blir debutalbumet Live at Zimla utgitt, og 1990 kom Forever Young. I 1996 blir Det brinner en Eld utgitt, og i 2001 kom CD-en Garp.


== Diskografi ==
Live at Zimla (1987)
Forever Young (1990)
Det brinner en Eld – musikk fra oppsettingene i 1994-1996 (1996)
Garp! (2001)
Pissryss (2010)
Farende fant (2016)


== Medlemmer ==
Arnfinn Strømmevold – vokal og gitar
Ole Anders Feragen – gitar
Terje Elven – bassgitar
Stein Ødegård – gitar
Dag Bårdstu – keyboard
Ove Røste – trommer
Elin Solstad

Elin Annie Solstad (født 2. februar 1953 i Bindal) er en norsk billedkunstner og keramiker.
Hun har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo (keramikk, 1976-1979) og fra Croydon College School of Art & Design i London (1980-1981). Hun fikk Statens materialstipend (1989-1990), og et 3-årige arbeidsstipend fra Kunsthåndverkernes Fond (1990-1992)Som tegner og illustratør laget hun fra sent i 1970-årene en del bokomslag for Dreyers Forlag. Men hun er mer kjent for sine utsmykningsarbeider, skulpturelle former i leire. Mange av Solstads arbeider har vist organiske/marine former, og tildels fargerik glasur. Senere har hennes interesse for tekstilkunst blant annet ført til keramikkarbeider med tekstil-liknende overflater som kan minne om hekling, veving og draperier.
Solstad har hatt separatutstillinger i 1986 (Aspects - London), og i 1993 (Kunstnerforbundet, Oslo). Hun har videre vist sine arbeider i en lang rekke gruppeutstillinger i Norge, England, Tyskland, USA og Japan. Siden 1993 er hennes arbeider innkjøpt av blant andre Innkjøpsfondet for Norsk Kunsthåndverk, Norsk kulturråd, Riksgalleriet, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i Trondheim, Aust-Agder fylkeskommune, Vestlandske Kunstindustrimuseum i Bergen, og Kunstindustrimuseet i Oslo. Videre har hun hatt flere utsmykningsoppdrag, og hennes arbeider kan sees hos NRK i Oslo, hos Tvedestrand videregående skole, i Trondenes Fort ved Harstad, - hos Aust-Agder fylkeskommune i Arendal, og ved Sandsli videregående skole i Bergen.
I 2003 gjennomførte hun et kunstprosjekt som fikk en del medieoppmerksomhet. Det var rettet mot skolebarn i 9-10-årsalderen ved flere skoler. Sammen med den britiske kunstneren Chris Clack og elever fra Lyndhurst Primary School laget de utsmykning til egen skole, og sammen med den australske kunstneren Clare Freer og elever fra Surrey Square Primary School i London), ble det laget personlige keramiske elementer til en totempæl i keramikk på nesten 3 meter, i hagen på St. Peters Church i Syd-London.
Elin Solstad er gift med filmfotografen Charles Patey. De har i mange år bodd og arbeidet i London, men har nå igjen bolig på Nesodden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Akershus Kunstsenter: Skygger av tid
CV hos Kunstnernes Informasjonskontor
The Music Goes Round and Round

«The Music Goes Round and Round» er en amerikansk sang. Melodien ble skrevet av Edward Farley og Mike Riley. Teksten ble skrevet av Red Hodgson. Den ble publisert i 1935.
Sangen ble spilt inn av Tommy Dorsey og ble en hit i 1936.
«The Music Goes Round and Round» har senere blitt spilt inn på plate av mange andre artister og har blitt en del av standardrepertoaret innen populærmusikk og jazz.
Ella Fitzgerald hadde sangen med på sin LP-plate, Clap Hands, Here Comes Charlie (Verve), fra 1961.
Den var musikalsk mellomspill i Columbia Pictures-filmen The Music Goes 'Round.


== Norske versjoner ==
Arild Feldborg har skrevet en norsk tekst. Victor Skaarup har skrevet en dansk tekst, som en annen norsk tekst bygger på. Feldborgs versjon bærer tittelen «Melodier går rundt omkring». Skaarups versjon heter «Musikken går rundt».


=== Innspillinger ===


== Referanser ==
The Continental (sang)

«The Continental» er en amerikansk sang med melodi av Con Conrad og tekst av Herb Magidson. Den ble introdusert av Ginger Rogers i filmen Continental (The Gay Divorcee) fra 1934.«The Continental» ble tildelt den aller første Academy Award for Best Original Song.Jolly Coburn og Leo Reisman hadde store platehits med sangen på tiden for introduksjonen. 


== Norsk versjon ==
Jens Book-Jenssen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Continental». 


=== Innspilling ===
Willie Vieths "Kaba" orkester med refrengsang Jens Book-Jenssen. Utgitt på 78-platen Columbia GN 28 i 1936.


== Referanser ==
Lionel Hutz

Lionel Hutz (stemmegitt av Phil Hartman) er en fiktiv figur i den animerte fjernsynsserien Simpsons. Hutz er en svært inkompetent og uetisk advokat som alltid er på desperat jakt etter klienter. Han blir ofte benyttet av familien Simpsons. Figuren ble «pensjonert» etter Hartmans død i 1998.
Kenneth Ruud

Kenneth Ruud (født 16. september 1969 i Fredrikstad) er en norsk professor i kjemi ved Universitetet i Tromsø og leder for Senter for teoretisk og beregningsorientert kjemi. Siden 1. august 2013 har han vært prorektor med ansvar for forskning og utvikling ved universitetet.
Han er dr.philos. i teoretisk kjemi fra Universitetet i Oslo fra 1998. Ruud ble professor allerede da han var 32 år. Ruud er den første nordiske forskeren som er blitt beæret med Dirac-medaljen for yngre, fremragende kjemikere. I 2004 ble han en av de 26 som fikk fireårsstipend som Yngre fremragende forskere av Norges forskningsråd. Ruud er president i Norsk kjemisk selskap.I 2012 ble han valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for kjemi.I 2018 ble han nestleder i styret til Norges forskningsråd.Han tiltro som administrerende direktør ved Forsvarets forskningsinstitutt 3. januar 2022.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Kenneth Ruud i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kenneth Ruuds hjemmeside ved CTCC
Forskning.no bloggpostinger
Bladet forskning Kjemisk forskning uten kjemikalier
Signe Bakke

Signe Bakke (født 7. oktober 1958) er en norsk pianist og førsteamanuensis ved Griegakademiet, Universitetet i Bergen, hvor hun har vært ansatt siden 1992.


== Biografi ==
Signe Bakke har studert ved Bergen Musikkonservatorium og ved Norges musikkhøgskole. Hun debuterte i Universitetets Aula i Oslo i 1981 med støtte fra Rikskonsertene og tok diplomeksamen i 1986.
Signe Bakke er en aktiv pianist som har vært solist med flere norske orkestre. Hun har deltatt ved Festspillene i Bergen, Olavsfestdagene, Ultimafestivalen og Autunnale. Hun har også turnert for Rikskonsertene. Hun er også aktiv som kammermusiker og som akkompagnatør med spesialisering innen liedrepertoaret. Hvert år gir hun en rekke konserter på Troldhaugen. I regi av Edvard Grieg Museum Troldhaugen har hun gitt ut to album med klavermusikk av Edvard Grieg. Sammen med James Clapperton, Kjetil Møster, BIT20 Ensemble, René Wiik og Craig Farr vant hun Spellemannprisen 2021 i klassen samtid for Soccorsi: Works by Morten Eide Pedersen.


== Diskografi ==
Millom Rosor (2009), sammen med Hilde Haraldsen Sveen
Shadow Songs (2007), sammen med Harald Bjørkøy, Hilde Haraldsen Sveen og Jan Hovden
Crystalline - Piano music by Karen Tanaka (2011)
Pour Mi (2014), sammen med Liv Elise Nordskog
Soccorsi: Works by Morten Eide Pedersen (2021), samme med James Clapperton, Kjetil Møster, BIT20 Ensemble, René Wiik og Craig Farr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Signe Bakke i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(en) Signe Bakke på MusicBrainz
Makedonski Železnici

Makedonski Železnici (MŽ) (makedonsk: Македонски Железници, kan oversettes til «Makedonias Statsbaner») er Nord-Makedonias statlige og eneste jernbaneselskap. Det har sitt hovedsete i hovedstaden Skopje, og står for både passasjer- og godstransport. Selskapet driver et normalsporet (1 435 mm) jernbanenettverk på 925 km, hvorav 315 km er elektrifisert ved 25 kV 50 Hz AC. Nord-Makedonias UIC-landskode er 65, som tidligere var eierkoden for det norske privatbaneselskapet Hydro Transport. 
Den første normalsporede linjen i området, fra Skopje til Thessaloniki (i dagens Hellas), ble bygget i 1873. 


== Drift ==
Landet har et godt utbygd jernbanenettverk. Det er forbindelse til Kosovo via Volkovo i nordvest, til Serbia via Tabanovci i nord og til Hellas via Gevgelija i sørøst og via Kremenica i sørvest. Midtpunktet for togtrafikk i landet er Skopje sentralstasjon. 


=== Innenlandstrafikk ===
Alle innenlandsruter opereres av MŽ, med forbindelser fra Skopje til Tetovo, Gostivar og Kičevo i vest, til Volkovo i nordvest, til Kumanovo og Tabanovci i nord, til Sveti Nikole, Štip og Kočani i øst, til Veles, Negotino og Gevgelija i sør/sørøst og til Bogomila, Prilep og Bitola i sørvest. 


=== Internasjonal trafikk ===
Hovedbanen i nord-sør retning fra Niš i Serbia til havnen i Thessaloniki ved Egeerhavet (Paneuropeiske transporkorridor 10), går forbi Kumanovo, Skopje, Zelenikovo, Veles, Negotino, Demir Kapija, Miravci og Gevgelija.
Intercitytog forbinder Kumanovo, Skopje, Zelenikovo, Veles, Negotino (Kavadarci), Demir Kapija, Miravci (Valandovo) og Gevgelija (Bogdanci) med Serbia og Hellas. Traséer til Bulgaria går via Niš i Serbia and via Thessaloniki i Hellas. Intercitytog forbinder også Skopje med Kosovo.


== Fremtidige planer ==
Et prosjekt som går ut på å bygge jernbaneforbindelser som vil knytte allerede eksisterende øst-vest-linjen (Beljakovci, Kumanovo, Skopje, Tetovo, Gostivar og Kicevo) er i planleggingsstadiet. Denne vil forbinde Varna ved Svartehavet i Bulgaria med Durras ved Adriaterhavet i Albania (korridor 8). 


== Jernbaneforbindelser til naboland ==
Nord-Makedonia har jernbaneforbindelser til følgende land:

Samme sporvidde – 1 435 mm
 Hellas
 Serbia
 Kosovo
 Albania - ingen forbindelse
 Bulgaria - ingen forbindelse


== Eksterne lenker ==
(mk) Jernbaneselskapets offisielle nettside
(en) Mer informasjon om den makedonske jernbanen
(en) Generelt om Nord-Makedonias jernbane
(en) Jernbane i Nord-Makedonia – historisk overblikk
(en) Reise med tog i Nord-Makedonia
Ottar Hellevik

Ottar Hellevik (født 20. juni 1943) er en norsk samfunnsforsker og statistiker. Han har vært professor ved institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo siden 1986. Han er også forskningsleder ved Synovate (tidligere MMI). Han har særlig forsket på meningsmålinger og samfunnsvitenskapelig metode. Hellevik har skrevet den mest brukte innføringboka i kvantitativ metode i samfunnsvitenskap som gjennom flere revisjoner har vært i bruk siden 1971, og som nå er i syvende reviderte utgave.  
Hellevik har de siste årene benyttet spørreskjemadata fra undersøkelsen Norsk Monitor til å kartlegge verdiendringer over tid i Norges befolkning. Dette arbeidet populariserte han i boka «Nordmenn og det gode liv» fra 1996. Denne boka ble illustrert og kommentert av Odd Børretzen og viste ved den statistiske teknikken korrespondanseanalyse hvordan en kunne gruppere personers holdninger langs de to aksene tradisjonalister/modernister og idealister/materialister. I 2008 utgav han boka «Jakten på den norske lykken». Dette var en introduksjon til lykkeforskning, og benyttet empiri fra Norsk Monitor og internasjonal forskning for å undersøke om lykke var målbart og hvilke faktorer som fører til lykkelig liv. I boka argumenterte Hellevik for at personer med idealistisk verdisett oftere ville føle seg lykkelige enn personer som var opptatt av materielle verdier. 
I 2011 utgav han en bok om bruk og misbruk av meningsmålinger, "Mål og mening. Om feiltolking av meningsmålinger", som var rikt eksemplifisert med hvordan nyhetsmediene (mis-)brukte statistikk. 


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Ottar Hellevik i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Ottar Hellevik i BIBSYS
Forskningsmetode i sosiologi og statsvitenskap  7.utgave 2002 Universitetsforlaget ISBN 9788215002507


== Eksterne lenker ==
Ansatteside ved Universitetet i Oslo
Galactik Football

Galactik Football er en fransk animert science fiction-serie som gikk på France 2 fra 2006 til 2011. Serien fulgte historien til et futuristisk fotballag – The Snow Kids – når de forsøkte å vinne «Galactik Football Cup» for sin hjemplanet Akillian, ved hjelp av The Flux – en mystisk energi, spesifikk for hver enkelt planet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Galactik Football på Internet Movie Database
Kinas riksvei 110

Kinas riksvei 110 (G110) løper fra Beijing til Yinchuan, via Zhangjiakou i Hebei og videre via Hohhot og Baotou i Indre Mongolia. Den er om lag 1100 kilometer lang.
Fra Beijing går veien nordvestover; der den krysser inn i Indre Mongolia fortsetter den vestover, og ved Baotou vender den mer sørvest- og sørover.


== Rute og distanser ==
Carl Kempe

Johan Carl Kempe (født 8. desember 1884 i Stockholm, død 8. juli 1967)var en svensk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Kempe vant en olympisk sølvmedalje i tennis under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Sammen med Gunnar Setterwall kom han på andreplass i innendørsturneringen i double bak det franske doubleparet André Gobert og Maurice Germot.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm -  Sølv i tennis, double utendørs  Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Kempe – Olympics.com 
(en) Carl Kempe – Olympic.org 
(en) Carl Kempe – Olympedia 
(en) Carl Kempe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Carl Kempe – Sveriges olympiske komité
Olympisk rekordhistorikk på 1000 m hurtigløp

Olympisk rekordhistorikk på 1 000 m hurtigløp. Øvelsen kom på programmet for damer i 1960 og herrer i 1976.


== Rekordutvikling ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Se også ==
Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa

Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa er en fiktiv dokumentarfilm (mockumentary) regissert av Tommy Wirkola, som hadde premiere 5. mars 2010.
Filmen handler om Kurt Josef Wagle (spilt av Stig Frode Henriksen) som går ut i skogen for å finne sin bortkomne sønn Tordenskjold. Han har med seg læreren Gregor, den synske damen Lillian, politisjefen Burt Erik og «entertaineren» Rock.
Regissøren Tommy Wirkola var fra før kjent for spillefilmene Død snø og Kill Buljo. Per 10. juni 2010 hadde filmen blitt sett av totalt 23 643 besøkende på norske kinoer.


== Rolleliste ==
Kurt Josef Wagle – Stig Frode Henriksen
Rock Fjellstad – Jørn Tore Nilsen
Tordenskjold Wagle – Martin Hykkerud
Lillian Mulder – Cecilie Mosli
Gregor Hykkerud – Kristoffer Joner
Burt Erik Johansen – Jeppe Beck Laursen
Toill Kåre – Bjørn Sundquist
Fjordheksa – Julia Schacht
Troy – Martin Hovden


== Terningkast fra anmeldere ==
 VG Nett
 Dagbladet.no
 Side2
 NATT&DAG
 BT.no


== Oppfølger ==
Filmen fikk en oppfølger i 2017, med tittelen Kurt Josef Wagle og mordmysteriet på Hurtigruta. Dette var en såkalt «prequel», det vil si at handlingen var lagt til en tidligere tidsperiode enn den første filmen. Oppfølgeren hadde premiere 24. november 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa på Internet Movie Database 
(no) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa hos Filmfront 
(nl) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa på MovieMeter 
(en) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa på AllMovie 
(en) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa på Rotten Tomatoes 
(no)  Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa hos Filmweb
(no) (no) Kurt Josef Wagle og legenden om fjordheksa hos Medietilsynet
Glambæk

Glambæk (tysk: Burg Glambek) var en dansk borg på Femern (tysk: Fehmarn) ved Slesvig-Holstens nordøstlige kyst i det som nå er Tyskland.
Glambæk ble oppført på 1200-tallet av Valdemar Seier og anlagt på en landtange mellom Østersjøen og bukten Burger Binnensee. I 1248 giftet kong Erik IV av Danmarks bror Christoffer seg her med den pommerske hertugdatter Margarete Sambiria.
Øyen ble erobret av holstenerne i begynnelsen av 1400-tallet men Erik av Pommern tok den og borgen tilbake igjen i 1416.
Under tredveårskrigen ble den i 1627 inntatt av den keiserlige generalen Jean de Merode, og i 1628 ble den ødelagt da Christian IV forsøkte å erobre den tilbake. Ruinen tjente deretter som stenbrudd.


== Kilder ==
Skalk nr. 4, august 2007.


== Eksterne lenker ==
Geschichte der Burgruine Glambeck
Martha Otte

Martha Otte (født 15. september 1951 i Salinas, California) har vært festival- og programsjef ved Tromsø Internasjonale Filmfestival fra 2005 til 2020Otte er utdannet Cand. Philol. i filosofi fra Universitetet i Tromsø på en avhandling om moralfilosofen Alasdair MacIntyre fra 1993. Otte flyttet til Norge i 1974 og til Tromsø i 1982. Hun har vært styreleder i Norsk Filmklubbforbund fra 1996 til 2002. I 2014 ble hun tildelt Troms fylkeskommunes kulturpris.


== Referanser ==
Gideon Ericsson

Gideon Levi Ericsson (født 2. mars 1871, død 27. januar 1936) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Ericsson vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass  i 25 meter rifle forsvinnende mål bak sine landsmann Vilhelm Carlberg og Johan Hübner von Holst


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Bronse i skyting, 25 meter rifle forsvinnende mål  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gideon Ericsson – Olympedia 
(en) Gideon Ericsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Gideon Ericsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Gideon Ericsson – ISSF
Ruben Örtegren

Ruben Örtegren (født 19. oktober 1881, død 27. februar 1965) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Örtegren vant en olympisk sølvmedalje i skyting i Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 meter rifle lagskyting bak Storbritannia. De andre på laget var Arthur Nordenswan, Eric Carlberg og Vilhelm Carlberg.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Sølv i skyting, 50 meter rifle, lag  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Ruben Örtegren – Olympedia 
(en) Ruben Örtegren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ruben Örtegren – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Ruben Örtegren – Sveriges olympiske komité 
(en) Ruben Örtegren – ISSF
Arthur Nordenswan

Arthur Georg Nordenswan (født 27. januar 1883, død 29. desember 1970) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Nordenswan vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 meter rifle lagskyting bak Storbritannia. De andre på laget var Ruben Örtegren, Eric Carlberg og Vilhelm Carlberg.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Sølv i skyting, 50 meter rifle, lag  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Nordenswan – Olympedia 
(en) Arthur Nordenswan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arthur Nordenswan – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Arthur Nordenswan – Sveriges olympiske komité 
(en) Arthur Nordenswan – ISSF
Ahmede Khani

Ehmedê Xanî (eller Ahmad Khani) (født 1650, død 1707) var en kurdisk forfatter, poet og filosof. Han ble født inn i Khanistammen i Hakkariprovinsen i dagens Tyrkia. Han flyttet etterhvert til Bayezid i Ritkanprovinsen og bosatte seg der. Senere startet han med undervisning i kurdisk på grunnivå. Khani snakket kurdisk, arabisk og persisk flytende. Han skrev en arabisk-kurdisk ordliste, «Nûbihara Biçûkan» (Barnas vår) i 1683 for å hjelpe barna i språkopplæringen.
Hans viktigste verk er den klassiske kurdiske kjærlighetshistorien Mem og Zin(Mem û Zin) fra 1692. Den regnes som et svært viktig verk i kurdiske litteratur. Han antas å være den første kurder som har tatt opp kurdisk uavhengighet. I Mem û Zin finnes et langt dikt som omhandler denne tematikken. Han tegnet også et bilde av det kurdiske livet i det 17. århundre i sine verker.
I arbeidene hans står kurdisk patriotisme og den kurdiske virkeligheten sentralt. Hans nasjonalistiske interesser og bevissthet var uvanlig for hans tid, og forut for fremveksten av nasjonalismen i Europa. Midtøsten var preget av religiøse konflikter der man heller identifiserte seg selv som kristne og muslimer enn på gjennom etnisk opprinnelse, Xanîs forslag var et selvstendig Kurdistan. Hans andre arbeider inkluderer en bok kalt Eqîdeya Imane (Troens vei) som inneholder både dikt og prosa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ahmad Khani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ahmad Khani, Kurdish Academy of Language KAL
F. Shakely. «Aḥmad-E Ḵāni» i Encyclopædia Iranica
Mem û Zin

Mem og Zin (Mem û Zin) er en klassisk kurdisk kjærlighetshistorie skrevet i 1692. Den anses å være toppen av kurdisk litteratur. Fortellingen er det viktigste arbeidet til den kurdisk forfatteren og poeten Ehmedê Xanî. Mem og Zin skal være basert på en sann historie.
For kurdere er Mem og Zin symboler for det kurdiske folket og det kurdiske landet.
Mem û Zin ble filmatisert i 1991 i Tyrkia. Det var ikke lov å bruke kurdisk i filmen, så filmen ble først produsert på tyrkisk og senere oversatt til kurdisk.
Werner Jernström

Werner Jernström (født 5. januar 1883, død 29. april 1930) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.
Jernström vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagskyting med armégevær bak USA og Storbritannia. De andre på laget var Mauritz Eriksson, Carl Björkman, Bernhard Larsson, Tönnes Björkman og Carl Hugo Johansson.


== OL-medaljer ==
1912  Stockholm –  Bronse i skyting, armégevær, lag  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Werner Jernström – Olympedia 
(en) Werner Jernström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Werner Jernström – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Werner Jernström – Sveriges olympiske komité