jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jeg har hørt om en stad

«Jeg har hørt om en stad» er en skillingsvise med kristent preg fra Sverige. Teksten skal være skrevet av Lydia Lithell
Melodien er den gamle russiske folkemelodien «Enstonig ringer den lille klokken», og er kjent i mange land. 
En nynorsk versjon av sangen står i Norsk Salmebok 2013: «Eg har høyrt om ein stad i det høge», oversatt av Åge Haavik. 


== Innspillinger ==
Sangen er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 8 med Helge Borglund.
Den er også spilt inn av Carola på albumet Störst av allt i 2005 og den var svært populær i en innspilling med Curt og Roland gjort i Nashville i 1973.
Den finsk-russiske kosakken Victor Klimenko har også spilt inn en versjon som var svært populær.


== Kilder ==
Per Johan Skjærstad: Gode gamle viser frem fra glemselen. Gyldendal 1982. ISBN 9788205140691
Sofiakatedralen i Harbin

Sofiakatedralen (kinesisk: 哈尔滨圣·索非亚大教堂, pinyin: Ha'erbin Sheng Sufeiya dajiaotang) i Harbin i Kina ble bygget som katedral for den russisk-ortodokse kirke i 1932. Den ligger i bydistriktet Daoli. 
Kirken er den største ortodokse kirkebygning i byen, som hadde en stor befolkning av såkalte harbinrussere. De aller fleste av dem flyttet fra byen senest i 1950-årene.
Kirken  ble renovert i 1997.
Katedralen er nå (2010) et arkitekturmuseum. med blant annet historiske fotografier fra Harbin. Både katedralen og mange av de eldre bygningene ellers i byen er preget av russisk arkitektur. 
Katedralen ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 

		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Православный Софийский собор в центре Харбина Arkivert 29. mars 2012 hos Wayback Machine.
Frem fra Glemselen kap. 9

Frem fra Glemselen kap. 9 er det niende albumet i serien Frem fra Glemselen med Rita Engebretsen og Helge Borglund, og kom på markedet bare 6 månender etter Frem fra Glemselen kap. 8. I boken «Frem fra glemselen - hele historien», forteller Per Johan Skjærstad at en av musikerne på plata, Iver Kleive, ba arrangøren Ole Petter Berger om å lage et «ABBA-preg» på denne niende utgaven, og det kom spesielt frem i visa «Jeg går i tusen tanker». Platen lå 10 uker på VG-lista med 14.-plass som høyeste plasseringer, og inneholder klassikere som «Bjørkens vise» og «Sommersol til siste stund». Robert Levin bidro med informasjon til artistene angående visa «Klagesang ved graven», og teamet bak «Frem fra Glemselen» syntes det var morsomt at en slik kulturkapasitet som Levin bidro til samlingen av kulturarven som skillingsvisen var. Også på Frem fra Glemselen kap. 9 synger Engebretsen og Borglund flere duetter sammen. Også på dette albumet trykket plateselskapet full oversikt over alle de 8 tidligere utgavene av Frem fra Glemselen, med visekartotek.


== Sporliste ==
«Klagesang ved graven» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
«Jeg går i tusen tanker» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
«Sommersol til siste stund» (Hart Peace Danks/Erich Anthon Ericsen), sunget av Helge Borglund
«Hils til dem der hjemme» (Elith Worsin/Fredrik Friis), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
«Spillemannsvise» (Ukjent), sunget av Helge Borglund
«Tiggerpiken» (Victor Jernberg/Ukjent tekstforfatter), sunget av Rita Engebretsen
«Farvel Finnmark» (Juul Strømme/Rolf Holst), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
«Bjørkens vise» (G. A. Raab/Zacarias Topelius), sunget av Rita Engebretsen
«Blind-Fredrik» (Trad/Fredrik Øvrevold), sunget av Helge Borglund
«Kom lytt til din moders formaning» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
«Grensevakten 1905» (Ukjent), sunget av Helge Borglund


== Andre medvirkende ==
Idé og opplegg: Per Johan Skjærstad
Produsent: Arve Sigvaldsen
Musikalsk ledelse/arr.: Ole Petter Berger
Tekniker: Petter Hox
Innspilt i Talent Studio, Oslo, mai 1980
Foto: Arne J. Futseth
Akustisk og elektrisk gitar: Freddy Lindquist
Akustisk gitar: Nipe Nyrén
Elektrisk piano: Iver Kleive
Trommer: Thor Andreassen
Trommer på «Blind-Fredrik», «Spillemannsvise», «Grensevakten 1905»: Gunnar Aas
Fløyte: Jan Thoresen
Munnspill: Sigmund Groven
Klaviatur, trekkspill: Ole Petter Berger
Kor: Iselin Alme, Shari Gerber, Dag Eriksen, Helge Lindeman
Fiolin: Kai Angel Næsteby, Arne Monn-Iversen, Wanda Beck, Zygmunt Sprus, Wanda Michalska, Arild Solum, Helge Stang Aas, Alf Årdal
Cello: Normann Beijer, Gunnar Groth-Hanssen


== Utgivelser ==
1980 MC/LP Talent Produksjon TLS 4034
2002 CD Nidelven Grammofon/Universal NCD 0203


== Eksterne lenker ==
(en) Frem fra glemselen kapitel 9 på Discogs 
(en) Frem fra glemselen kapitel 9 på Spotify
Klagesang ved graven

«Klagesang ved graven» er en skillingsvise fra begynnelsen av 1800-tallet. Typisk av sin tid åpner den glad og optimistisk, og ender tragisk. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen og Helge Borglund.


== Teksten ==
Si holder du av meg han spurte så stilt,ja lød det atter så kjærlig og mildt.Og rosene duftet, småfuglene sang,og solstråler lekte på sommergrønn vang.
Si holder du av meg han spørger igjen,ja, lød det atter, min elskede venn.Da lo han av glede den vårdagen ut,og kjærlig han favnet sin rødmende brud.
Da kornet var høstet da lå hun i muld,dekket av roser og høstsolens gull.Alene ved graven han klaget og gret,han ønsket å dele sin elskedes fred.
Da fór det forbi ham en susende vind,den hvisket så ømt i hans sorgfulle sinn:Der gives et gjensyn bak himmelens sky,hvor glede og lykke kan møtes på ny.
Jeg går i tusen tanker

«Jeg går i tusen tanker» er en dansk skillingsvise fra første halvdel av 1800-tallet. De eldste trykkene av denne visa utkom mellom 1823 og 1827, og i 1834 finnes den på svensk. Ludvig M. Lindeman nedtegnet visa i 1862 etter Ole Kristoffersen Ringerike i Sørkedalen. Teksten har blitt sunget til ulike melodier, og en av dem er nedtegnet for piano av Edvard Grieg i «19 hidtil utrykte norske Folkeviser» (Opus 66.1896). Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen.


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007


== Teksten ==
Jeg går i tusen tanker, jeg elsker den jeg ei kan få,skjønt han i gleden vanker jeg derfor sørge må,stor sorg var det jeg ei deg fikk som jeg har hatt så kjær,så mange falske mennesker årsaken dertil er.
Og hadde jeg ei skuet ditt ansikt og dine øyne blå,og hadde jeg ei kommet til landet hvor du var,da hadde jeg vært lykkelig og fri for sorg og hat,den dag kan aldri komme da jeg kan blive glad.
Se blomstene så skjønne på vårens mark så deilig stå,jeg sørger meg til døde for den jeg ei kan få.Ja, om jeg enn i døden går da bliver sorgen din,men aldri ut i verden går du dog av mitt sinn.
Langt heller vil jeg reise den lange vei med stort besvær,enn om jeg ville være blant falske mennesker.Til øde mark jeg reise vil og der mitt telt oppslå,for hvert ett ord jeg taler av skogen svar jeg får.
Akk av min hårde skjebne, mitt hjerte er med sorg beklemt,jeg hadde meg en venn utvalgt, han har meg helt forglemt.Jeg ingen andre have vil enn den som jeg har kjær,jeg sørger og studerer så jeg er nesten kvalt.
Nå slutter jeg min vise og sier her et tungt adjø,jeg kan ei lenger skrive min penner bleven tørr.Min hals er hes min sorg er stor, min venn har meg forlatt,Gud fader ut i himmelen han gjør meg sorgen lett.
Kjeld Vibe

Kjeld Vibe (født 5. oktober 1927, død 27. januar 2011 i Oslo) var en norsk diplomat. Han var Norges ambassadør i USA og ved NATO.
Vibe var utdannet jurist med spesialisering i folkerett. Han ble i 1954 cand.jur.. Etter endt utdannelse gikk han inn i utenrikstjenesten, der hans første utenlandsstasjoneringer var som attaché ved Norges faste delegasjoner til NATO og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling. I årene 1962 til 1965 var Vibe sekretær for utenriksminister Halvard Lange. Han var senere tilknyttet departementets politisk avdeling, der han i 1969 ble underdirektør og i 1972 ekspedisjonssjef. I 1977 ble Vibe ambassadør ved Norges faste delegasjon til NATO i Brussel, der han var til 1984, da han ble utenriksråd. I 1989 ble han ambassadør i Washington, DC. Perioden som ambassadør i USA varte til 1996. 
Vibe var medlem av Ytringsfrihetskommisjonen.Vibe var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han mottok Forsvarsmedaljen med laurbærgren.


== Referanser ==
Sommersol til siste stund

«Sommersol til siste stund» er opprinnelig en amerikansk vise med tittelen «Silver Threads Among the Gold», skrevet av sanger og komponist Hart Pease Danks i 1873. Danks var født i New Haven i 1834, og døde i Philadelphia i 1903. Teksten som i dag er kjent som «Sommersol til siste stund», ble skrevet i 1895 av Erich Anthon Erichsen, født i Vejle i Danmark i 1870. Før Erichsen ble forfatter, praktiserte han som advokat. Fra 1906 til 1918 var han redaksjonssekretær i avisa «København», deretter skiftet han yrke til politifullmektig. Det er som forfatter han har gjort seg bemerket, og fortellinger som «Jul på Birkelund», «Lykkelige mennesker», «En moders hjerte» og «Pastor Stefanus» er også kjent i Norge. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Helge Borglund.


== Kilder ==
Frem fra Glemselen, Per Johan Skjærstad, Stokke Forlag 2000


== Teksten ==
Jeg blir gammel kjære du og mitt hår det gråner nu,sølverstenk om issen står, det går mot de gamle år,Men du kjære selv er du, er du, ung og smukk for meg ennu,ja det kjære selv er du ung og smukk for meg ennu.
Når ditt hår får sølverlød og ditt smil har tapt sin glød,kysser jeg dog ømt ditt kinn mens det nynner i mitt sinn.Du er kjær for meg ennu, ennu, gammel blir nok aldri du,du er kjære for meg ennu, gammel blir nok aldri du.
Kjærlighet blir aldri grå selv om håret gråner nå,blek om kinn mens tiden ler er en sjel som elsker mer.Aldri, aldri vinterfrost og blund, sommersol til siste stund,aldri vinterfrost og blund, sommersol til siste stund.
Harbinbryggeriet

Harbinbryggeriet, som produserer Harbinøl (kinesisk: 哈尔滨啤酒, pinyin: Hā'ěrbīn Píjiǔ) er et stort kinesisk bryggeri i byen Harbin nord i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt av harbinrusseren Ulubulevskij (Wróblewski) i 1900, og dermed er dette Kinas eldste ølbryggeri. 
Harbinbryggeriet har hatt stor fremgang i det innenlandske marked og eksporterer dessuten flere av sine merker til de europeiske og nordamerikanske markeder.
Hils til dem der hjemme

«Hils til dem der hjemme» er en norsk versjon av den danske skillingsvisen «Hils fra mig derhjemme» skrevet av danske Elith Worsing (melodi) og Ludvig Brandstrup (tekst) til Tivolirevyen i København i 1922. Fredrik Friis har bearbeidet den danske teksten til norsk. «Hils til dem der hjemme» ble populær blant sjøfolk, og er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen og Helge Borglund.


== Teksten ==
I den store tause natt står jeg her ved skipets ratt,under himmelens stjernehær ene og forlatt,under himmelens høye tak høres fjerne vingeslag,fugletrekket atter går mot nord, mot lys, mot vår.Hils til dem der hjemme, hils til far og mor,hils de grønne skoger, hils den blanke fjord.Mine beste ønsker følger deg på vei,når du flyr mot hjemmet, hils det, hils fra meg.
Uten uro, uten jag, dag og natt og natt og dag,bringer deg til målet frem med brede vingeslag.Og så tenk en gang på meg, gjerne fløy nok jeg med deghjemme står vel skogen grønn og svale hør min bønn.Hils til dem der hjemme, hils til far og mor,hils de høye fjelle hils den blanke fjord,om jeg hadde vinger fløy nok jeg med degtil de lyse netter, hils dem, hils fra meg.
Langt mot syd og høyt mot nord, øst og vest hvor palmer gror,lever unge norske menn som ut fra hjemmet fór.Hundretusener av mil skiller oss fra venners smil,svale fly fra sted til sted og ta en hilsen med.Hils til dem der hjemme, hils og bring dem bud,be dem aldri glemme oss som reiste ut,intet har vi elsket høyt som hjemmets navn,si dem det og hils dem, hils til hjemlig havn.
Spillemannsvise

«Spillemannsvise», eller «Herr Baltersons vise», ble skrevet i Sverige rundt 1850. I 1903 ble den bearbeidet av J. Jeppson fra Skåne og ble en meget populær vise i rallarmiljøet. Jeppson betegner den som «En eldre folkelig vise om en bondedrengs vedermodør». I Norge er visa kjent fra 1933. Visa fikk ny vår i Norden, da gruppa Hootenanny Singers, med Björn Ulvaeus i spissen sang den inn på plate i 1970. Visa er også innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Helge Borglund.


== Teksten ==
Jeg er kommet hit til verden for å tjeneog jeg har hverken fader eller mor,jeg får vandre her på jorden helt alene,men min glede ut i spilleverket bor.For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad,ja jeg spiller til jeg blekner og dør.
En gang hadde jeg en pike så fager,men av falskhet dro hun bort i fra meg.Det var da jeg ble så syk og akk så mager,men med spilleverket slukker jeg min sorg.For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad,ja jeg spiller til jeg blekner og dør.
Tenk når en gang jeg til himmelen skal fareog jeg slutte skal mitt jordiske livda vil sikkert englene bli veldig gladenår jeg kommer med mitt vakre håndklavér.For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad,ja jeg spiller til jeg blekner og dør.
Så adjø da til min fader og min moder,og adjø til min falskeste venn.Og adjø da til min søster og min broder,vi skal nok treffes en gang i himmelen.For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad,ja jeg spiller til jeg blekner og dør.
Når jeg videre inn mot himmelen skal stige,og jeg da hos Sankt Peter banker på,kommer gubben sjøl ut til meg for å si det:Vær så god herr Balterson, stig nå på.Spill nå opp her til en Kinavals på himmelhvelven blå,så skal englene for deg bestandig stå.
Giorgio Borg Olivier

Giorgio Borg Olivier (maltesisk: Ġorġ Borġ Olivier, også kalt George Borg Olivier) (født 5. juli 1911, død 29. oktober 1980) var en maltesisk politiker for Nasjonalistpartiet. Han var landets statsminister 1950–1955 og 1962–1971.Borg Olivier var utdannet jurist med doktorgrad fra universitetet på Malta i 1937. I 1947 ble han innvalgt i den lovgivende forsamling og ble i 1950 minister. I desember 1950 ble han leder av Nasjonalistpartiet. Borg ble første gang statsminister i 1951. Han ble sittende til 1955. Etter en periode i opposisjon ble han igjen statsminister i 1962. Borg Olivier spilte en sentral rolle i prosessen som ledet til Maltas uavhengighet fra Storbritannia i 1964. Han var statsminister til 1971.Borg Olivier gikk av som leder for Nasjonalistpartiet i 1977 og ble etterfulgt av Edward Fenech Adami. Han satt som medlem av nasjonalforsamlingen til sin død i 1980.


== Referanser ==
Tiggerpiken

«Tiggerpiken» er en skillingsvise fra første halvdel av 1800-tallet fra Kristiania. En del trykk oppgir melodiforfatter til Viktor Jernberg, mens tekstforfatter er ukjent. Den er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Uff det er så kaldt,så kaldt her utemine klær de neppe skjuler meg.Og den sulten det med meg er ute,er det ingen som forbarmer seg.I som har mat og varme, I skulle Jer forbarme,gi en stakkars tiggerpike blott et stykke brød.
Og min stakkars moder hjemme ligger,og min lillebror hos henne er,derfor er det jeg nu Eder tigger,derfor er det jeg er kommet her.Glad jeg skulle blive om I ville giveen stakkars liten tiggerpike blott et stykke brød.
Når jeg inn av stuedøren ilerjubler jeg så glad: Her har jeg brød.Intet svar det lød til mine ører,mor har slumret inn fra all sin nød.Endt er hennes smerte, stilt er hennes hjertenå behøver hun ei lenger bede meg om brød.
Ene står jeg her i verden lille,uten far og mor og uten venn,for min lillebror har slumret stillehan har fulgt med mor til himmelen.Og på kne jeg beder, la meg følge eder,så behøver jeg ei lenger tigge noen om brød.
Farvel Finnmark

«Farvel Finnmark» er en norsk skillingsvise, skrevet av Rolf Holst, med melodi av Juul Strømme. «Farvel Finnmark» ble skrevet i Nord-Trøndelag i 1944, etter at Rolf Holst var kommet dit sammen med mange andre flyktninger fra Finnmark som under tyskerne evakuerte Finnmark og halve Nord-Troms i 1944. Sangen var ment som en hyllest til Finnmarks befolkning. Presten Johan Svendsen tok vare på sangen for Rolf Holst og Juul Strømme. Svendsen hadde tidligere tjenestegjort i Kistrand i Porsanger. På den tiden var det strengt forbudt å samles og like forbudt å synge nasjonalpatriotiske sanger. Kirken var det stedet med størst frihet, og presten tok sjansen på å fremføre den der. Sangen ble også illegalt trykket i Stavanger Aftenblad. På frihetssommeren kunne man høre sangen sunget i 17. mai-togene landet over. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen og Helge Borglund.


== Teksten ==
Farvel Finnmark
Så ligger du, Finnmark, ensom, forlatt
Med stjerneklar himmel og vinterkvit natt.
Og over din vidde et vemodsfullt skjær
hviler, – for folket ditt landflyktig er.
Nei, aldri var sorgen så knugende stor
Blant folket ditt, Finnmark, som nu da det for.
En avskjed ble sendt deg så inderlig varm
Fra hjerter som blør i hver finnmarkings barm.
Hvert solstreif, hvert minne i hjertet blir gjemt,
Hvert savn og hvert offer så hurtig blir glemt.
Vi ser deg idag, kun solglans så skjønn,
Og hjertet vårt fylles av takk og av bønn.
Ha takk for hver høytid da klokkene klang
Og kalte Guds folk i fra vidde og vang
til samvær om sakramenter og ord
som fløt til oss gjennom din kirke i nord.
Så ber vi til Gud for vårt land opp mot nord,
for folket som elsket dets karrige jord.
Vi minnes deg alltid i ve og i vel -
vi tror på et gjensyn - ha takk og farvel.
Bjørkens vise

«Bjørkens vise» er skrevet av Zacharias Topelius (1818–1898) i 1853, under den fulle tittelen «Bjørken som berettet hva som hendte i måneskinnet». Sangen skrev han i Ruovesi i Finland. Topelius, som i enkelte trykk står som Cacarias med bokstaven C i stedet for Z, var redaktør i den finske avisa «Helsingfors Tidningar», og senere professor i historie ved Helsingfors universitet fra 1854-1878. Komponisten og politikeren G. A. Raab (1844–1914) satte melodi til visa noen år senere, og etter at den kjente sangeren August Westling tok den med i sitt repertoar i 1892, ble den kjent over hele Norden. Topelius var en produktiv herre og skrev prosa, barnebøker, og holdt en mengde foredrag. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen.


== Teksten ==
Ved det klare vann på en stille strandsang en bjørk iblant sine vakre viser,og jeg hørte da jeg ved bjørken stoog en gang så sang den så.
Akk jeg vet jeg vet mang en hemmelighetmange piker gråt under mine grener,mange gutter med gjorde også det,det har ingen andre sett.
Månen skinte ned på min grønne grenog så kom der en som skar navn i barken.Og det var blott ett og han kysset det,det har ingen andre sett.
Neste kveld så kom der en jente somså seg hurtig om og skar navn i barken.Og det var blott ett og hun kysset det,det har ingen andre sett.
Neste kveld igjen under fullmånenkom der atter en og så kom den andre.Risset inn sitt savn under vennens navni min stammes hvite favn.
Siden hendte det som så ofte skjerdet ble slutt med dem, de rørte aldri ved meg mer.Lille venn hvor lett hender ikke det,det har ingen andre sett.
Det er høst igjen, over løv og grenfaller sneen lett, skogen går til hvile.Men til neste år blir det atter vår,da kommer andre hit igjen.
Jazeera Airways

Jazeera Airways K.S.C (arabisk: طيران الجزيرة‎) er et lavprisselskap i Kuwait. Jazeera betyr halvøy på arabisk.
Jazeera opererer ruter til Afrika, Midtøsten og Europa. Hovebasen er på Kuwait internasjonale lufthavn. Selskapet har vokst siden starten i 2005 til å bli Kuwaits nest største nasjonale selskap og har vært dynamisk i å popularisere lavprisselskapen i Midtøsten.
I juni var hver fjerde flybevegelse på Kuwait internasjonale lufthavn et Jazeera-fly og en av hver fjerde passasjer som reiste til og fra Kuwait valgte Jazeera Airways. Det er flyplassens største operatør.
Selskapet startet med flyvninger 30. oktober 2005 med en flåte helt nye Airbus A320-fly.


== Flåte ==
Jazeera Airways fåte består  pr. mai 2010 av følgende fly:, august 2010.
Siste A320s ble levert fra Airbus 9 . januar 2010.
Selskapet flåte har alle  CFM56-5B motorerer. Jazeera har kontrakt med Lufthansa Technik om vedlikehold av flyparken. Alle Jazeera Airways fly har 165 skinnseter, og har In-flight Entertainment, og er delt i to klasser, Jazeera og Jazeera Plus. 
Jazeera Airways plasserte under flystevnet i Paris i juni 2007 en ordre på 30 Airbus A320.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jazeera Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Blind-Fredrik

«Blind-Fredrik» er en skillingsvise om Fredrik Øvrevold, født på Vestvågøy i Lofoten i 1878. I sin ungdom var han kjent som en spilloppmaker. 21 år gammel dro han til Birtavarre for å prøve lykken som anleggslusk og rallar i gruvene. Han hadde ikke arbeidet der så lenge før ulykken skjedde. Eldre og mer erfarne gruvearbeidere som var sammen med ham der, kunne senere fortelle at Fredrik hadde tent lunten med en lampe. Vanligvis brukte man fakkel. Da eksplosjonen kom var Fredrik like i nærheten, og han mistet synet samtidig som han ble sterkt forbrent på deler av kroppen. Etter dette reiste Fredrik Øvrevold rundt og livnærte seg på å selge skillingsviser. I sine viser tok han alltid anleggsarbeiderens parti. Visa «Blind-Fredrik» som han skrev like etter ulykken, ble faktisk forbudt enkelte steder fordi Fredrik ga klar beskjed om hvor hjelpe- og rettsløse gruvearbeiderne egentlig var. Han har skrevet en rekke viser som «Tragedien i Beiarfjorden», «Den forlatte yngling» og «Den siste vise». Blind-Fredrik døde i 1954, og visa om han er sunget inn på platen Frem fra Glemselen kap. 9 med Helge Borglund.


== Kilder ==
Viser på vandring, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978
Kom lytt til din moders formaning

«Kom lytt til din moders formaning» eller «Moders farvel» som den også kalles, er en skillingsvise skrevet i Jessheim i 1897. Den ble ofte sunget i kristelige forsamlinger. Blant andre Aage Samuelsen har spilt den inn. Visa er også sunget inn på platen Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen.


== Kilder ==
Bakgrunnstoffet til platen Frem fra Glemselen kap. 9, Per Johan Skjærstad, Talent 1980


== Teksten ==
Kom lytt til din moders formaning min sønnmens ennu i hjemmet du står.Jeg vet du skal ut og kan hende det blirden siste formaning du får.
Her har du en bibel på reisen min sønn,se til at dens omslag er slitt.Men les i den flittig hver eneste kveldden til himmelen deg fører til sist.
Jeg kunne ha gitt deg på reisen min sønn,en gave av sølv eller gull,men ta denne bibel og les den hvert blad,den av herlige løfter er full.
Snart vokser det mose på min gravhøy min sønnden arm som deg løftet er stiv.Men husk at en moders formaning og bønnde lever om moder er død.
Se inn i mitt dødsbleke ansikt min sønnse til at det visnet jo er,et skjønnere ansikt du visstnok får semen ingen som har deg så kjær.
Kom ennu en gang la oss bede min sønnkom bøy dine kne før du går.Allmektige fader i tusende foldla lammet før ulven det når.