jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anthony Xu Jiwei

Anthony Xu Jiwei (født 2. april 1935 i Shanghai, død 25. september 2016) var en kinesisk katolsk biskop av Taizhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
I 1999 ble han administrator av det da vakante bispedømmet. Katedralen, bispegården og annen kirkelig eiendom var blitt konfiskert sent i 1940-årene, og i lengre tid hadde bispedømmet intet presteskap. Xus egne prestestudier, påbegynt i 1948 ble avbrutt da han ble satt i fengsel. Etter kort tid i vanlig fengsel ble han sendt til en laogai-leir i 1960. Etter at han ble benådet i 1985 gjenopptok han vei mot prestegjerningen ved presteseminaret i Sheshan ved Shanghai og ble presteviet senere samme år, for bispedømmet Ningbo. Der arbeidet han i en menighet til han ble administrator i Taizhou.
Han ble bispeviet med pavelig mandat og regjeringens godkjenning i Taizhou den 10. juli 2010. Ordinasjonen ble ledet av biskop Joseph Li Mingshu av Qingdao ledsaget av biskopene Joseph Zhao Fengchang av Liaocheng, Joseph Xu Honggen av Suzhou of Joseph Han Yingjin av Sanyuan, alle i kommunion med paven.
Bispedømmet hadde i 2010 25 kirker og ca 6.000 katolikker.Bispesetet i Taizhou hadde stått ubesatt siden bishop Joseph Hou Joshan, en av de første kinesere som ble bispeviet, døde i 1962.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
Biskop  Joseph Zong Huaide (1917-1997) *1958
Biskop Joseph Li Mingshu  (1923-2013) *1988
Biskop Anthony Xu Jiwei (1935-2016) *2010


== Referanser ==
Elsterwerdaer Platz undergrunnsstasjon

Elsterwerdaer Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Elsterwerdaer Platz er på linjen U5 og fra åpningen 1. juli 1988 var stasjonen banens endestasjon til den ble forlenget til Hönow ett år senere.
Elsterwerdaer platz er bydelssentrum for bydelen Biesdorf som er bygget ut i de senere år og som har ca. 13.500 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Elsterwerdaer Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eisenacher Straße undergrunnsstasjon

Eisenacher Straße undergrunnsstasjon er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Eisenacher Straße er på linjen U7. 
Gaten stasjonen ligger i har navn etter Eisenach i Thüringen.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Eisenacher Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Siemensdamm undergrunnsstasjon

Siemensdamm undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Siemensdamm er på linjen U7. 
Stasjonen har navnet sitt fra gaten Siemensdamm som er oppkalt etter Werner von Siemens grunnleggeren av Siemens AG. 
Stasjonen er bygget som et flerbruksbygg. Det kan fungere som tilfluktsrom for 4332 mennesker i 14 dager.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Siemensdamm (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Seestraße undergrunnsstasjon

Seestraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Seestraße er på linjen U6. 
Stasjonen ligger under krysset mellom Müllerstraße og Seestraße som er Weddings hovedhandlegater.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Seestraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Schwartzkopffstraße undergrunnsstasjon

Schwartzkopffstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Schwartzkopffstraße ligger på linjen U6. 
Stasjonen ble åpnet 8. mars 1923 under sitt nåværende navn. I 1951 ble navnet forandret til Walter-Ulbricht-Stadion og i 1973 Stadion der Weltjugend. Fra Berlinmuren ble bygget 13. august 1961 og frem til gjenforeningen 1. juli 1990 var stasjonen en spøkelsesstasjon.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Schwartzkopffstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Schönleinstraße undergrunnsstasjon

Schönleinstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Schönleinstraße er på linjen U8. 
Stasjonen ligger under gaten Kottbusser Damm og mellom 1951 og 1992 het stasjonen Kottbusser Damm.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Schönleinstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Afrikanische Straße undergrunnsstasjon

Afrikanische Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Afrikanische Straße er på linjen U6.
Stasjonen har navnet sitt fra en av gatene (Afrikanische Straße) i nærområdet, på tross av at den ligger under Müllerstraße som er en av Weddings større handlegater. Det ligger også et BVG-bussdepot i nærheten av stasjonen derfor er den hyppig brukt av BVG-ansatte.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Afrikanische Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kochstraße undergrunnsstasjon

Kochstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kochstraße er på linjen U6. Stasjonen ligger i krysset mellom Kochstraße og Friedrichstraße.
Gaten stasjonen har navnet sitt etter er oppkalt etter Johann Jacob Koch som var baker og politiker i Berlin.
Stasjonen befinner seg i nærheten av Checkpoint Charlie og på stasjonens skilter er Checkpoint Charlie brukt som undertittel.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kochstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Deutsche Oper undergrunnsstasjon

Deutsche Oper undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Deutsche Oper er på linjen U2. Stasjonen ligger under Bismarckstraße og i nærheten av Deutsche Oper.
Stasjonen åpnet 14. mai 1906 under navnet Bismarckstraße som del av den første utvidelsen av Stammstrecke-linjen fra 1902. Stasjonen ble omdøpt Städtische Oper 1. august 1929, Deutsches Opernhaus 16. august 1934 og fikk sitt nåværende navn 22. september 1961.
8. juli 2000 under arrangementet Love Parade brøt det ut brann ved stasjonen, som skadet 21 personer og ødela et togsett. Stasjonen fikk omfattende skader. Som følge av brannen ble stasjonen renovert og åpnet på nytt 1. september 2000.
Stasjonen har vært med i Rammsteins musikkvideo for Mein Teil og i filmen Løp, Lola, løp!.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Deutsche Oper (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dahlem-Dorf undergrunnsstasjon

Dahlem-Dorf undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Dahlem-Dorf er på linjen U3.
I nærheten av stasjonen ligger museet Museumszentrum Berlin-Dahlem og Freie Universität Berlin.
Stasjonsinngangen er bygget i bindingsverkstil som var svært vanlig på nordtyske bondegårder.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Dahlem-Dorf (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cottbusser Platz undergrunnsstasjon

Cottbusser Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Cottbusser Platz er på linjen U5.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Cottbusser Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gunnar Ohrlander

Gunnar Ohrlander (født 18. mai 1939, død 31. mars 2010) var en svensk journalist og forfatter.
Ohrlander var også kjent under pseudonymet Doktor Gormander, hvis satiriske penn  virket i svenske aviser som Gnistan, Aftonbladet og Flamman.
På 1970-tallet var han også aktiv som dramatiker. Han arbeidet med Fria Proteatern, og skrev blant annet  NJA-pjäsen. Ohrlander var redaktør for SKPs avis Gnistan i perioden 1975-1976.  I 1990 ble han tildelt Svenska Deckarakademins debutant-diplom.
Han var gift med Helena Henschen.


== Bibliografi ==
Doktor Gormander slår till, 1966
Skriet från Bagarmossen, 1967 (under pseudonymet Doktor Gormander)
Tages lilla ljusblå eller Dr Gormander i maktspelet, 1968
När barnen tog makten, 1969 (under pseudonymet Doktor Gormander)
Blågul atom, 1970
När barnen gick i strejk, 1971 (under pseudonymet Doktor Gormander)
Gormander slår tillbaka, 1972
Ska skyddsombuden  få-sparken-böter-fängelse?, 1973
Hoppets här, 1977
Kunskap i skolan, 1981
Katten spelar silverflöjt, 1985
Åsas journal, 1986
Det ska fan vara dörrvakt i himlen, 1987
Så minns jag framtiden, 1988
Downwind, 1990
Exit Prag, 1991
Sagoresor i det nya Tyskland, 1991
Den brinnande staden, 1992
Mitt liv som kund, 1993
Älskade Maria, 1993
Efterlyst, 1994
Hjärtslag i vården, 1996
Allt för dig, 1998
Sjökrogar och krögarrecept, 1999
Bleka oskuld, 2000
Det har jag aldrig sagt, 2004
Sjökrogar, 2005
Den gudarna älskar – om konsten att överleva som lärare, 2009


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stefan Lindgrens omtale etter Gunnar Ohrlanders død
Louis-Lewin-Straße undergrunnsstasjon

Louis-Lewin-Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Louis-Lewin-Straße er på linjen U5.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1989, bare måneder før Berlinmuren falt, under navnet Paul-Verner-Straße etter den østtyske politikeren Paul Verner. I 1992 fikk gaten (og dermed stasjon sitt nåværende navn som er etter farmakologen Louis Lewin.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Louis-Lewin-Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hellersdorf undergrunnsstasjon

Hellersdorf undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Hellersdorf er på linjen U5. Stasjonen ble åpnet 1. juli 1989, bare måneder før Berlinmuren falt.Ved stasjonen ligger bydelssenteret Helle Mitte som ble åpnet i 1997. Det består av 19 moderne bygninger med butikker, kontorer, restauranter og Berlins største kino. Her er også Hellersdorf rådhus og en rekke kommunale kontorer. Det er ca. 80 000 mennesker som bor i gangavstand til senteret og ca. 250 000 mennesker i nærområdet. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Hellersdorf (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kienberg (Gärten der Welt) undergrunnsstasjon

Kienberg (Gärten der Welt) undergrunnsstasjon, tidligere Neue Grottkauer Straße, er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Neue Grottkauer Straße er på linjen U5.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1989, bare måneder før Berlinmuren falt, under navnet Heinz-Hoffmann-Straße etter den østtyske forsvarsministeren Heinz Hoffmann. Etter gjenforeningen ble stasjonen omdøpt til Grottkauer Straße og i 1996 ble det endret til Neue Grottkauer Straße. I desember 2016 fikk stasjonen sitt nåværende navn, i forbindelse med den internasjonale hageutstillingen i 2017.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kienberg (Gärten der Welt) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kaulsdorf-Nord undergrunnsstasjon

Kaulsdorf-Nord undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kaulsdorf-Nord er på linjen U5. Stasjonen er endestasjon for suppleringstog til Alexanderplatz i rushtiden da det er avgang med 5 minutters intervall – videre til Hönow er det 10 minutters frekvens.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1989, bare måneder før Berlinmuren falt, under navnet Albert-Norden-Straße etter den østtyske politikeren Albert Norden. Etter gjenforeningen fikk stasjonen 2. oktober 1991 dagens navn. Gaten Albert-Norden-Straße ble i 1992 omdøpt til Cecilienstraße.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kaulsdorf-Nord (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kleistpark undergrunnsstasjon

Kleistpark undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kleistpark er på linjen U7.
Stasjonen ligger ved siden av Heinrich-von-Kleist-Park som har navnet sitt fra forfatteren og dikteren Heinrich von Kleist. 


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kleistpark (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lipschitzallee undergrunnsstasjon

Lipschitzallee undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Lipschitzallee er på linjen U7.
Gaten stasjonen ligger under er oppkalt etter politikeren Joachim Lipschitz.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Lipschitzallee (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wutzkyallee undergrunnsstasjon

Wutzkyallee undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Wutzkyallee er på linjen U7.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Wutzkyallee (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johannisthaler Chaussee undergrunnsstasjon

Johannisthaler Chaussee undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Johannisthaler Chaussee er på linjen U7.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Johannisthaler Chausee (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Neu-Westend undergrunnsstasjon

Neu-Westend undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Neu-Westend er på linjen U2.
Stasjonen befinner seg under Olympischen Straße i øst grenser den til Reichsstraße og Streubenplatz og i vest til Oldenburgallee.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Neu-Westend (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kaiserdamm undergrunnsstasjon

Kaiserdamm undergrunnsstasjon er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk som tilhører linje U2. Den befinner seg nær krysset Kaiserdamm/Königin-Elisabeth-Straße i distriktet Charlottenburg-Wilmersdorf og er en av de offisielle stasjonene til Berliner Meesegelände. Stasjonen S-Bahnhof Messe Nord/ICC ligger rundt 200 meter unna og blir omtalt som offisiell omstigningsstasjon.   


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Kaiserdamm (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Theodor-Heuss-Platz

Theodor-Heuss-Platz er en stor plass i Berlin oppkalt etter Theodor Heuss, Tysklands første forbundspresident. Plassen ligger i ortsteilen Westend i Berlins bydel Charlottenburg-Wilmersdorf. Gatene Heerstraße, Reichsstraße, Kaiserdamm, Linden-, Ahorn-, Pommern- og Masurenallee møtes ved Theodor-Heuss-Platz. Under plassen ligger Theodor-Heuss-Platz undergrunnsstasjon.


== Historie ==

Plassen ble oppført mellom 1904 og 1908 som prydplass, og het opprinnelig Reichskanzlerplatz. I begynnelsen var området ved plassen ubebygget; i tillegg til metrostasjonen lå det bare villaen Tanneck, bygget i eventyrslottstil, ved plassen. Under første verdenskrig ble villaen et pikepensjonat.
I 1933 ble plassen omdøpt Adolf-Hitler-Platz. I forbindelse med planlegningen av Welthauptstadt Germania, skulle plassen spille en viktig rolle som vestende i øst-vest-aksen. Det ble planlagt en rekke monumentalbygg, bl.a. et Mussolinimonument. Samtidig skulle plassen omdøpes til Mussoliniplatz. Ettersom Welthauptstadt Germania ikke ble realisert ble disse planene imidlertid aldri satt ut i livet. I 1947 fikk plassen sitt opprinnelige navn, Reichskanzlerplatz, tilbake.
Seks dager etter tidligere president Theodor Heuss' død, ble plassen 18. desember 1963 omdøpt til Theodor-Heuss-Platz.


== Bygninger, minnesmerker og kunstverk ==
Over Kaiserdamm, Bismarckstraße og Straße des 17. Juni er Theodor-Heuss-Platz i direkte linje knyttet til Ernst-Reuter-Platz, Siegessäule, Brandenburger Tor og Unter den Linden. Aksen fortsetter i vestlig retning rettlinjet over Heerstraße.
Markante bygninger inkluderer det såkalte Deutschland- und Amerikahaus, bygget 1928–1930 av arkitekten Heinrich Straumer i den modernistiske stilen Neue Sachlichkeit.
I nærheten av plassen ligger også Haus des Rundfunks, sete for Rundfunk Berlin-Brandenburg (rbb), kringkastingen i Berlin-Brandenburg. Her fant også den første internasjonale kringkastingsutstillingen sted.
På Theodor-Heuss-Platz brenner siden 1955 den evige flammen til minne for ofrene for flukt og fordrivelse (Mahnmal gegen Flucht und Vertreibung). Fra 1995 har kunstneren Hella Santarossas skulptur «Blauer Obelisk» også stått på Theodor-Heuss-Platz.


== Eksterne lenker ==
(en) Theodor-Heuss-Platz (Berlin-Westend) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Theodor-Heuss-Platz (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bezirkslexikon: Theodor-Heuss-Platz
Bezirkslexikon: Deutschland- und Amerikahaus
Beschlussempfehlung des Kulturausschusses zum Denkmal für die Opfer von Flucht und Vertreibung
Bayerischer Platz undergrunnsstasjon

Bayerischer Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Bayerischer Platz er på linjene U4 og U7.
Stasjonen ble åpnet som del av U4-linjen i 1910. 29. januar 1971 åpnet U-7 plattformen som ble tegnet av BVGs husarkitekt Rainer G. Rümmler. U7 plattformen er utsmykket i de bayerske fargene lysblå og hvit.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Bayerischer Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Berliner Straße undergrunnsstasjon

Berliner Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Berliner Straße er på linjene U7 og U9.
Stasjonen befinner seg under krysset mellom Berliner Straße og Bundesallee i Sentrum av Wilmersdorf.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Berliner Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kunståret 1684

Kunståret 1684 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personligheter med tilknytning til kunst i 1684.


== Fødsler ==
14. januar: Jean-Baptiste van Loo, nederlandsk maler (død 1745)
10. oktober: Antoine Watteau, fransk maler (død 1721)
Karl Aigen, tysk maler, mester maler/lærer sammen med Daniel Gran i Wien (død 1762)
Marco Benefial,  italiensk, proto-nyklassisistisk maler som hovedsakelig arbeidet i Roma (død 1764)
Giovanni Angelo Borroni -  italiensk kunstmaler i den seinbarokke og tidlige nyklassisistiske perioden som hovedsakelig virket i Milano (død 1772)
Bian Shoumin -  kinesisk kunstmaler i Qing-dynastiet (død 1752)
ca. 1684: Peter Tillemans - flamsk barokkmaler, malte spesielt portretter, landskap samt av sports- og militærsubjekter (død 1734)
George Vertue, engelsk gravør og antikvar (død 1756)
Odoardo Vicinelli - italiensk kunstmalere i den seinbarokke perioden (død 1755)


== Dødsfall ==
15. januar: Caspar Netscher, nederlandsk maler av portrett- og sjangermaleri (født 1639)
23. januar (gravlagt): Jan Wijnants - nederlandsk kunstmaler i  barokken (født 1632)
26. april - Jan Davidszoon de Heem, nederlandsk kunstmaler (født 1606)
ca. 1684: Pietro Paolo Baldini - italiensk kunstmaler i barokken (født ca. 1614)
Gerrit Battem - nederlandsk landskapsmaler (født 1636)
Giovanni Battista Carlone - italiensk kunstmaler som arbeidet hovedsakelig i Genova (født 1603)
Josefa de Óbidos - spanskfødt,  portugisisk kunstmaler (født 1630)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1684 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De homeriske hymnene

De homeriske hymnene er en samling på 33 religiøse dikt fra gresk mytologi i den tidlige antikkens Hellas, skrevet mellom det sjette og det fjerde århundre før vår tid. Diktene var kjent og etablert som samling allerede i antikken, men slik de er bevart er de ikke samlet etter noen helhetlig klar plan og de er uten tvil skrevet av flere ulike forfattere. Opprinnelig har det nok også eksistert flere hymner enn de 33 bevarte. Hymnene har antageligvis hatt en funksjon innenfor det kultiske, og kan ha blitt framført før selve kulthandlingene.
Referansen til Homer skal ikke forstås som at han er forfatter, men at diktene er i samme stil, altså som epos. På samme måte som Iliaden og Odysseen er hymnene skrevet i daktylisk heksameter.
Gudehymnene var bygget opp etter et fast mønster: Guden påkalles, og hans vesen og virkefelt nevnes; deretter følger fødselshistorien, og en episk beretning om gudens gjerninger.Hymnen til Hermes er en skøyeraktig røverhistorie, som blant annet har fått stor popularitet i England på grunn av Shelleys gjendiktning. Hymnen til Apollon er en hovedkilde til kunnskap om mysteriekultene i Delia og Delfi. Demeterhymnen er trolig den eldste av de overleverte homeriske hymnene, og ble etter alt å dømme brukt under den eleusinske mysteriekulten.


== De lange hymnene ==


== De små hymnene ==


== Referanser ==


== Norske utgaver ==
Hymnene til Hermes, Apollon og Demeter er gjengitt i Greske myter og mysterier. Utvalg og innledende essay av Tore Frost. Bokklubben, 2003. (Verdens Hellige Skrifter; 16) ISBN 82-525-4109-7
Arkeologiåret 1684

Arkeologiåret 1684 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1684.


== Fødsler ==
23. januar – Giuseppe Alessandro Furietti, italiensk kardinal, forfatter, forsker, arkeolog og antikvar (død 1764)
27. april – Joseph Pellerin, fransk militær og numismatiker (død 1782)
14. desember – Sigibert Havercamp, nederlandsk filolog og numismatiker  (død 1742)
George Vertue, engelsk gravør og antikvar (død 1756)


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Fehrbelliner Platz undergrunnsstasjon

Fehrbelliner Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Fehrbelliner Platz er på linjene U3 og U7.
Stasjonen åpnet 12. oktober 1913 samtidig med resten av U3-linjen. U7-delen av stasjonen åpnet 29. januar 1971 under utvidelsen fra Möckernbrücke undergrunnsstasjon. Stasjonens inngangsparti var da blitt komplett ombygget i en omdiskutert 1970-talls «oljeplattform-stil». 
Torget Fehrbelliner Platz som stasjonen ligger på er oppkalt etter kommunen Fehrbellin i Brandenburg. Fehrbellin er kjent på grunn av slaget ved Fehrbellin mellom Brandenburg-Preussen og Sverige i 1675. Torget har form av en hestesko og er omkranset av kontorbygninger fra den nasjonalsosialistiske perioden. Blant annet det hovedkvarteret for den tidligere Tysk arbeidsfront som sto ferdig i 1943.


== Eksterne lenker ==
(en) U-Bahnhof Fehrbelliner Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arkeologiåret 1683

Arkeologiåret 1683 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1683.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==
6. juni – Ashmolean museum, verdens første universitetsmuseum åpner.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==