jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anna Atkins

Anna Atkins (pikenavn Anna Children) (født 16. mars 1799, død 9. juni 1871) var en engelsk botaniker og fotograf. Hun blir ofte regnet som den første personen som publiserte en bok illustrert med fotografiske bilder. Noen kilder hevder at hun var den første kvinnen som skapte et fotografi.


== Oppvekst ==
Anna Barn ble født i Tonbridge i Kent i England i 1799. Moren hennes, Hester Anne, «klarte ikke å komme seg efter fødselen» og døde i 1800. Anna sto nær sin far John George Children, som var en vitenskapsmann med mange interesser; han ble for eksempel hedret ved at mineralet childrenite og pythonet Antaresia childreni, ble oppkalt efter ham. Hun «fikk en uvanlig vitenskapelig utdanning for en kvinne av sin tid.» De detaljerte graveringer av skjell hun gjorde ble brukt for å illustrere farens oversettelse av Lamarcks Genera of Shells, som ble utgitt i 1823.Hun giftet seg med John Pelly Atkins i 1825, og de flyttet til Halstead Place, Atkinsfamiliens hjem i Sevenoaks i Kent. Efter dette dyrket hun interessen for botanikk, blant annet ved å samle tørkede planter. Disse ble trolig brukt som fotogrammer senere.


== Referanser ==
Sivert Bjørnstad

Sivert Haugen Bjørnstad (født 3. oktober 1990 i Trondheim) er en norsk politiker (FrP). Han har vært stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag siden 2013, og sitter i Stortingets næringskomité.Han har vært medlem av Trondheim bystyre siden 2011. Han satt også i Sør-Trøndelag fylkesting fra 2011 til han ble innvalgt på Stortinget i 2013. I sin første stortingsperiode var Bjørnstad medlem av Stortingets utdannings- og forskningskomité fra 2013 til 2016 og Stortingets næringskomité fra 2016 til 2017. Deretter ble han medlem av Stortingets finanskomité. I 2021 gikk han tilbake til Stortingets næringskomité.Han meldte seg inn i Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) i 2005. Han var formann i Trondheim og Sør-Trøndelag FpU, så medlem av FpUs sentralstyre fra 2010 til 2014 og 2. nestformann fra 2012 til 2014.Sivert Bjørnstad er sønn av eiendomsinvestor Karl-Ove Bjørnstad. Han vokste opp på Lade. Han gikk Adolf Øiens skole og studerte økonomi og ledelse ved BI før han ble stortingsrepresentant.Bjørnstad har aksjer i to oppdrettsselskaper og har sammen med blant annet Helge Andre Njåstad engasjert seg mot forslag i 2022 mot grunnrenteskatt på oppdrettsvirksomhet.


== Stortingskomiteer ==
19. oktober 2021 – d.d. medlem av Stortingets næringskomité
12. oktober 2017 – 30. september 2021 medlem av Stortingets finanskomité
20. januar 2016 – 30. september 2017 medlem av Stortingets næringskomité
17. oktober 2013 – 20. januar 2016 medlem av Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sivert Bjørnstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Sivert Bjørnstad hos Stortinget 
(no) Sivert Bjørnstad hos Norsk senter for forskningsdata
Hertha Marks Ayrton

Phoebe Sarah Hertha Ayrton (født 28. april 1854 i Portsea Island i Portsmouth i England, død 23. august 1923) var en britisk ingeniør, matematiker og oppfinner.


== Tidlig liv ==
Hertha var født i Portsea i Hampshire i England, med navnet Phoebe Sarah Marks, den 28. april 1854. Hun gikk på Girton College i Hampshire, der hun studerte matematikk. På den tiden ga Girton College bare ut sertifikater til kvinner, ikke grader. Hun fullførte en ekstern undersøkelse og mottok en B.Sc.-grad fra universitetet i London i 1881.


== Arbeid ==
Den 6. mai 1885 giftet hun seg med William Edward Ayrton, som var lærer ved teknisk College ved Finsbury. Hun hjalp han med eksperimenter innen fysikk og elektrisitet, og begynte sin egen forskning og gransking til egenskapene til den elektriske lysbue.
I slutten av det nittende århundre var elektrisk lysbue i stor bruk for offentlig belysning, men det var ett stort problem med dette. Lyset hadde en tendens til å flimre, blafre og suse. I 1895 skrev Hertha en serie artikler for The Electrician der hun forklarte at dette var ett resultat av att oksygen kom i kontakt med karbonstengene som brukes i lysbuene. Hun ble det første kvinnelige medlem av Institution of Electrical Engineers (IEE).
Hun var ikke like godt mottatt av Royal Society. Hun ble foreslått som medlem i 1902, men det ble avslått av rådet i Royal Society fordi de fant ut at gifte kvinner ikke var kvalifisert som medlemmer. Men i 1904 presenterte hun ett papir til Royal Society, hvor det viste bevegelser av krusninger i sand og vann. På grunn av denne forskningen og hennes arbeid med elektrisk lysbue mottok hun Hughesmedaljen i 1906.
Hertha oppfant en tegners enhet som kunne brukes for å dele en linje inn i to like deler, samt utvide og forminske tallene. Hun var også aktiv i å utforme og løse matematiske problemer, mange av disse ble publisert i “Mathematical Questions and Their Solutions” fra Educational Times.
Ayrton var agnostiker, men hadde nære bånd til det jødiske samfunnet. I tenårene fikk hun navnet Hertha etter en heltinne av ett Swinburne-dikt som kritiserte organisert religion.
Hertha og Williams datter Barbara Bodichon Ayrton (1886–1950), som var oppkalt etter feministen Barbara Bodichon, var suffragette.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kurt Jäger, Friedrich Heilbronner (2010). Lexikon der Elektrotechniker (2. utg.). Berlin: VDE Verlag GmbH. 
Marilyn Bailey Ogilvie: Women in science: antiquity through the nineteenth century: a biographical dictionary with annotated bibliography. 3. Auflage. MIT Press, Cambridge, MA 1991, ISBN 0-262-65038-X, S. 32–34
Agamede

Agamede var et navn knyttet til to separate kvinner i klassisk gresk mytologi og legendarisk historie.


== Mytologisk ==
Agamede var, ifølge Homer, en kjent gresk lege med helbredende krefter for alle planter som vokser over jorden. Hun ble født i Elis og var den eldste datteren til Augeas, kongen av Epeans. Hun ble født i Elis, den eldste datteren av Augeas, Konge av Epeans. Agamede var blitt en trollkvinne-figur, mye som Circe eller Medea.
Tuanpai

Tuanpai (forenklet kinesisk: 团派, tradisjonell kinesisk: 團派, pinyin: Tuánpài, «ungdomsligaklikken») er et uttrykk benyttet av kjennere av kinesisk politikk om den politiske krets innen Kinas kommunistiskparti som har sin fortid i og sitt nettverk fra den kinesiske kommunistiske ungdomsliga. 
Uttrykket benyttes også mer spesifikt om kretsen rundt Hu Jintao, altså hans politiske støttespillere. 
Uttrykket Tuanpai ble først brukt på Hu Yaobangs tid, da Hu Yaobang ble kritisert for å gjøre seg alt for avhengig av kadre av  tuanpaibakgrunn.


== Karakteristika ==
Den politiske analytiker Cheng Li ved Brookings Institution inndeler (2009) Kinas kommunistpartis maktstruktur i to distinkte «koalisjoner»  - én bestående av «populister» og en bestående av «elitister». Elitistene klassifiseres som slike som for det meste stammer fra Kinas rikere østlige provinser, ikke minst fra Shanghai (Shanghaiklikken) eller slike som av familiebakgrunn stammer fra tidligere ledende kommunistiskekadre (det vil si «prinsepartiet». På den annen side har man «populistene» - hvoriblant tuanpaiene er fremtredende. Dette er folk som gjerne er av en mer folkelig bakgrunn, fra «grasrota»,  og som har gått gradene fra bunnen av opp gjennom partisystemet. 
Mens «elitistene» anses å være mest opptatt av økonomisk vekst og markedsfunksjonalitet, er «populistene» ansett å være mer opptatt av sosial harmoni og utjevning av ulikhetene. 
«Tuanpai»ene har gjerne meghet høy utdannelse fra universiteter og lignende.


== Personer som gjerne grupperes som «tuanpai» ==

Hu Jintao
Li Keqiang
Li Yuanchao
Song Defu
Hu Chunhua
Zhou Qiang
Zhang Baoshun
Wang Yang
Liu Yandong
Ling Jihua


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tuanpai
One party, two coalitions in China’s politics
China’s Team of Rivals
China's 'fifth generation' leaders come of age Arkivert 2. mai 2012 hos Wayback Machine.
China's economic decisionmakers
Zhou Qiang

Zhou Qiang (forenklet kinesisk: 周强; tradisjonell kinesisk: 周強; pinyin: Zhōu Qiáng; født 1960 i Huangmei i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han ble i 2010 partisekretær for det kinesiske kommunistparti i provinsen Hunan - dette er en mer sentral post enn den posten som guvernør i samme provins som han kom fra (2006-2010).Zhou ble tidlig i sin politiske karriere visesekretær for den kinesiske kommunistiske ungdomsliga.
Han ble i 2010 den tredje yngste partisekretær på provinsnivå i hele Kina. Hans karrierestige kan sammenlignes med dem tidlige karriere til president Hu Jintao og visestatsminister Li Keqiang. Alle tre har tuanpai-bakgrunn. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhou Qiang hos China Vitae
Amalia Assur

Amalia Assur (født 1803, død 1889) var den første kvinnelige tannlegen i Sverige.
Amalia Assur var datter av tannlegen Joel Assur, som var en av Sveriges første tannleger. Hun var aktiv som farens assistent, og hennes bror var også tannlege. I 1852 fikk hun en spesiell tillatelse fra det kongelige Sundhetskollegiet til å praktisere selvstendig, til tross for at det frem til 1861 ikke var lov for kvinner å praktisere som tannlege. Bokverket Anteckningar om svenska qvinnor, som ble utgitt i årene 1864-1866, opplyste at Assur drev en praksis i Stockholm med innsetting av tannimplantater som spesiale («artificiella tänders insättande»). Den sterkt antisemittiske avisen Folkets Röst  angrep lisensen som var tildelt til den jødiske Amalia Assur; avisen påstod at denne tillatelsen var å "rycka brödet ur munnen på landets infödda befolkning". For øvrig fremgår det av oppslaget i Folkets Röst 3. november 1852 at hun den 2. november 1852 hadde avertert i Stockholms Dagblad: «Sedan jag nu erhållit Kongl Sundhets-Collegii tillstånd att rengöra och förfärdiga alla sorters Artificiella Emalj- och Bentänder, får jag mig härmed rekommendera hos den vördade allmänheten.Amalia Assur.»Amalia Assur skal ha vært ugift.
Etter at tannlegeyrket ble lovlig for kvinner i 1861, var Rosaline Fougelberg den første kvinnelige tannlegen til å få tannlegelisens.


== Referanser ==
Mary Dixon Kies

Mary Dixon Kies (født 21. mars 1752, død i 1837) var en amerikansk oppfinner som den 5. mai 1809 var den første mottakeren av et patent innvilget til en kvinne av United States Patent and Trademark Office. Patentet angikk en teknikk der man vever halm med silke og tråd.


== Biografi ==
Hennes far, John Dixon, ble født 1679 i Ulster i Irland. Hennes mor var Janet Kennedy, farens tredje ektefelle. De giftet seg i Voluntown i Connecticut den 7. august 1741. John Dixon var en bonde. Mary Dixon ble født i Killingly i Connecticut den 21. mars 1752. Hun giftet seg med Isaac Pike, og fikk en sønn, Isak Pike II. Etter hans død giftet hun seg med John Kies, men som døde den 18. august 1813 i en alder av 63 år. Hun dro deretter for å bo hos sin sønn, Daniel Kies, i Brooklyn inntil hun i 1837 døde i en alder av 85 år.


== Oppfinnelsen ==
Strå-veving var en økonomisk viktig næring i Nord-Amerika på 1800-tallet. Kvinner hadde stråhatter for arbeid på markene. I 1790 åpnet dørene for alle, menn eller kvinner, til å beskytte sin oppfinnelse med et patent. Ettersom kvinner i mange amerikanske delstater kunne ikke lovlig eie en egen eiendom uavhengig av sine ektemenn, hadde mange kvinnelige oppfinnere ikke brydd seg om å patentere sine oppfinnelser. Mary Kies brøt dette mønsteret i 1809.
Mary Kies var ikke den første amerikanske kvinnen til å forbedre produksjonen av hatter. I 1798 oppfant Betsy Metcalf en metode for pyntebånd med halm. Hennes metode ble svært populær, og hun ansatte mange kvinner til å produsere disse hatter, men hun hadde ikke patentert prosessen. På spørsmål om hvorfor svarte Metcalf hun ikke ønsker at hennes navnet skulle bli sendt til Kongressen. Kies hadde et annet perspektiv, og hun kunne ikke ha valgt et bedre tidspunkt for å sikre sitt nye produkt, da den amerikanske regjeringen hadde stoppet import av europeiske varer. Napoléon Bonaparte var i krig med flere nasjoner i Europa på den tiden, og en måte han forsøkte å vinne krigen på var ved å blokkere handelen og skade fienden økonomisk. USA ønsket ikke å bli trukket inn i denne konflikten. President James Madison var på utkikk etter amerikanske næringer som kunne erstatte de tapte europeiske varer.
Kies teknikk viste seg å være verdifull ved å lage kostnadseffektive arbeidshatter for kvinner. Dermed styrket hun New Englands hatte-økonomi, som hadde blitt vaklende grunn til det europeiske embargo. Damehatter av strå ble produsert i Massachusetts alene, og i 1810 hadde man anslått at verdien lå på mer enn $ 500 000, eller over $ 4,7 millioner i dagens penger. Førstedame Dolley Madison, gift med president James Madison, hedret henne for dette arbeidet.
Kies klarte uansett ikke å dra fordel av sin oppfinnelse, og hun døde pengelens i Brooklyn i 1837. Hennes opprinnelige patentfil gikk tapt i en brann ved United States Patent Office i 1836.


== Eksterne lenker ==
(en) Mary Kies Became the First Woman to Receive a U.S. Patent
(en) Betsey Metcalf (1786–1867) and Mary Kies (1752–1837)
Xu Shouhui

Xu Shouhui (tradisjonell kinesisk: 徐壽輝, forenklet kinesisk: 徐寿辉, pinyin: Xú Shòuhuī, Wade-Giles: Hsü Shou-hui, født i Luotian i provinsen Hubei i Kina, død i 1360) var en kinesisk opprørsleder som utropte seg selv til keiser på Yuandynastiets tid. Han er også kjent under navnet Xu Zhenyi (真一 eller 真逸, W-G Hsü Chen-i).
Xu var opprinnelig tøyhandler. I august 1351 arbeidet han og andre i Qizhou (蘄州) for å opprette De røde turbaners hær. Snart etter erobret de Qishui (蘄水) og gjorde byen til kommandopost og hovedstad for det de utropte til keiserriket Tianwan (天完). Xu utropte seg til keiser og tok eranavnet Zhiping (治平). Etter at han erklærte seg å være en reinkarnert Milofo (彌勒佛下生) fikk han stor tilslutning. Han lovet å «styrte de rike og fremme de fattige» (摧富益貧). I 1352 invaderte han mer av Hebei, og rykket så inn i Jiangxi, Anhui, Fujian, Zhejiang, Jiangsu og Hunan. 
Etter et tilbakeslag påført ham av Yuandynastiets mongolske styrker trakk han seg tilbake til fjellene i Huangmei (黃梅山), men gikk til angrep igjen i 1355, og flyttet sin hovedstad til Hanyang.
Fem år etter ble Xu Shouhui snikmyrdet av sin våpenbror Chen Youliang. Dermed brøt Tianwanriket sammen.
Ni Wenjun

Ni Wenjun (kinesisk: 倪文俊; født i Xiantao i provinsen Hubei i Kina, drept i 1357) var general under De røde turbaners opprør under general Xu Shouhui. En av Nis berømte underordnede var Chen Youliang, som senere grunnla sitt eget keiserdømme.
Ni Wenjun ble fanget og drept av Chen Youliang, som ville hindre Nis planlagte kupp mot sin kommandør Xu Shouhui.
Egypt Song

«Egypt Song» er en sang skrevet og fremført av den norske artisten Elvira Nikolaisen, utgitt på albumet Quiet Exit i mars 2006, på Columbia Records. Den ble også utgitt som single samme år. Låta er produsert av Knut Schreiner.
Låta lå atten uker på VG-lista i 2006, med 6 som beste plassering.


== Listeplasseringer ==


== Anne Grete Preus' versjon ==
I 2012 fremførte Anne Grete Preus låta for Elvira Nikolaisen på TV-programmet Hver gang vi møtes. Den ble utgitt på EP-en «Hver gang vi møtes – Elvira Nikolaisens dag» 2. mars 2012, og albumet Hver gang vi møtes 5. mars samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Musikkvideo til låta
Teksten til låta
Anne Grete Preus fremfører låta på Hver gang vi møtes
Henry Huttleston Rogers

Henry Huttleston Rogers (født 29. januar 1840, død 19. mai 1909) var en amerikkansk kapitalist, forretningsmann og filantrop. Han tjente seg rik på oljerraffineri, som leder av Standard Oil.


== Se også ==
William N. Page
Julius Rosenwald
South Improvement Company


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Earl Dias on Mark Twain and Henry Huttleston Rogers
Millicent Library, Fairhaven MA, Henry Rogers homepage
Mark Twain and Henry Huttleston Rogers in Virginia. Excerpts from their trips together to the 1907 Jamestown Exposition and the 1909 Dedication of the Virginian Railway
Mark Twain's Correspondence with Henry Huttleston Rogers, 1893-1909
Dr. Booker T. Washington papers – comments about Henry Rogers
Virginian Railway (VGN) Enthusiasts Group Arkivert 5. oktober 2013 hos Wayback Machine. of preservationists, authors, photographers, historians, modelers, and rail fans
Standard Oil History
Some Memories of Cara Leland Rogers Broughton the first Lady Fairhaven material researched and integrated by Mabel Hoyle Knipe Fairhaven, Massachusetts, March 1984
The Story of Fairhaven compiled by Thomas Tripp in 1929
Planting Fields website, Mai Rogers Coe and family history
(en) Henry Huttleston Rogers hos Find a Grave
Heinrich Vollmer

Heinrich Vollmer (født 6. januar 1885 i Altdorf ved Esslingen i Tyskland, død 7. januar 1961 i Tübingen) var en tysk våpenutvikler. Han var hovedmannen bak utviklingen av den tyske maskinpistolen MP38/MP40 (Schmeisser) før andre verdenskrig. Han utviklet også maskingeværet MG34.
Han var etter krigen politisk aktiv for CDU og var innvalgt Baden-Württembergs landdag.


== Referanser ==
Zaibatsu

Zaibatsu (japansk: zaibatsu,  財閥) var store japanske konglomerat under landets tidlige industrialisering. Virksomhetene hadde oftest en stor bankdel og en stor industridel, og var familieeide. De fire store konglomerater, Mitsubishi, Mitsui, Sumitomo og Yasuda, har aner tilbake til Edo-perioden. Den første zaibatsu ble grunnlagt av familien Mitsui, som tidlig på 1600-tallet bygde opp formuer med dagligvarer og pengetjenester i Edo, Kyoto og Osaka.
Juridisk sett opphørte zaibatsuene under de alliertes okkupasjon av Japan etter Annen Verdenskrig, da familienes eiendeler ble beslaglagt, og virksomhetene ble gjort illegale. De ble delvis videreført/etterfulgt som keiretsu.


== De viktigste zaibatsuer ==


=== De Store Fire ===
Mitsubishi
Mitsui
Sumitomo
Yasuda


=== Andre ===
Asano
Fujita
Furukawa
Fuyo
Mori Konzern
Kawasaki
Nakajima Hikōki
Nichitsu (senere: Chisso)
Nissan
Nisso
Nomura
Okura
Riken
Shibusawa
Statens byggeskikkpris

Statens byggeskikkpris var blant de mest anerkjente norske prisene for god arkitektur. Prisen ble tildelt personer og virksomheter, private og offentlige, som gjennom planlegging og/eller bygging har bidratt vesentlig til  å heve, fornye og utvikle den allmenne byggeskikken.Byggeskikk må i denne sammenheng ikke bare forstås som tradisjonell arkitektur. Juryen la vekt på ny teknologi og nye ideer, og at bygningene tilpasses natur- og kulturlandskapet og bidrar til stedsidentitet. I nyere tid har også energibehov, miljøvennlige løsninger og universell utforming blitt vektlagt.
Prisen ble første gang delt ut i 1983, og deretter årlig til og med 2016. Juryen ble oppnevnt av kommunal- og regionalministeren, og Husbanken var juryens sekretariat. Prisen ble overrakt av kommunalministeren. Fra 2018 er prisen erstattet av Statens pris for byggkvalitet, med Direktoratet for byggkvalitet som sekretariat.
En rekke kommuner har opprettet lokale byggeskikkpriser eller lokale arkitekturpriser.


== Utdelinger ==


== Se også ==
Liste over arkitekturpriser
Byggeskikk


== Referanser ==


== Litteratur ==
Berg, Helle Benedicte (red.) (2007) Forbilder: statens arkitektur-, bymiljø- og byggeskikkpriser 25 år. Oslo, Husbanken. ISBN 9788290122275


== Eksterne lenker ==
Vinnere av Statens byggeskikkpris (Direktoratet for byggkvalitet)
Husbanken – Statens byggeskikkepris
Winterslow

Winterslow er et verdslig sogn rundt 10 km nordøst for Salisbury i Wiltshire i England, sør for motorveien A30 til London. Sognet ligger ved den gamle romerske veien mellom Old Sarum og Winchester. Bosetningene i sognet er landsbyene West Winterslow og Middle Winterslow, foruten grendene East Winterslow og The Common. Det er én skole her, en grunnskole for barn opp til 11 år. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 2 064 innbyggere i landsbyen og sognet.


== Historie ==
Winterslow ligger i et område med meget gammel historie. Det er påvist forhistoriske bosetninger, også trekk fra bronsealderen og en bygdeborg fra jernalderen ved Ashley's Copse.Middle Winterslow ligger langs en romersk vei mot Old Sarum. De tre bosetningene (dagens West, Middle og East Winterslow) er nedtegnet Domesday Book fra 1086 som Wintreslei, og stedsnavnet har betydningen «Vinters gravhaug».De tre bosetningene i Winterslow utviklet seg som adskilte gods hvor Middle Winterslow for en tid var kjent som Middleton. Så nylig som 1958 var landsbyen rundt kirken All Saints (Allehelgenskirke) var navngitt på kart som Winterslow med West Winterslow tilstøtende til dens sørøst. På nåværende kart og trafikkskilt er begge områder West Winterslow.


== Kirker ==
Den engelske kirke har en sognekirke, All Saints, i West Winterslow som er en vernet kirke i klasse II*. Den har sin opprinnelse i en eldre bygning fra 1100-tallet, men ble ombygd på 1800-tallet av T.H. Wyatt. Et kapell eller annekskirke, dedisert til Johannes Døperen var åpen i The Common i 1860. Det er også metodistkirke i The Common fra og med 1810, men den nåværende bygningen er fra 1865.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Winterslow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thorolv Rasmussen

Thorolv Rasmussen (født 25. februar 1885 i Bergen, død 26. januar 1983 samme sted i Bergen)var en norsk tegner fiskerikonsulent som jobbet for Bergens Museum og Havforskningsinstituttet som illustratør i perioden 1910 til 1950. Han er kjent  for tegninger av fisk og andre dyr i havet.  Han var først med på Michael Sars-ekspedisjonen i 1910.
Han mottok medaljen for fremme av norske fiskerier i 1956 og Kongens fortjenstmedalje i gull 1962.


== Utgivelser ==
Thorolv Rasmussen (1940). «To stammer innenfor den norske vintersild». Fisken og havet: 23-38. 
Thorolv Rasmussen (1942). «Borgepollsilda». Fisken og havet: 63-73. 
Oscar Sund (1942). Skårungen, en bok for kystungdommen. Fabritius forlag.  [Over 300 pennetegninger]
Gunnar Dannevig og Thorolv Rasmussen (1960). Norges saltvannsfisker i plansjer og tekst (med et tillegg om matnyttige skjell). Eide forlag, Bergen.  [Opprinnelig utgitt som Havet og våre fisker med Gunnar Rollefsen som medforfatter]
Klaus Sunnanå (1959). Norges Fiskerier (PDF). Fiskeridirektoratet. 
Peter Boyle (2009). Life in the Mid-Atlantic. Bergens Museum Press.  [Om resultatene fra Mar-Eco, med Rasmussens tegninger fra dyphavet]
«Kunsten å tegne fisk» (Nettutgave PDF) fra UiB/Bergen Museums årbok 2010.


== Referanser ==
«Stjernenatt»

«Stjernenatt» (nederlandsk: De sterrennacht) er et maleri av den nederlandske postimpresjonistiske maleren Vincent van Gogh. 
Maleriet ble malt i juni 1889, kun ett år før van Gogh døde. Maleriet viser ei mørk stjernenatt over en by, utenfor vinduet ved van Goghs sanatorium i sør-Frankrike.
Maleriet ble opprinnelig malt på dagen, mens de følgende dagene ble malt ut ifra hukommelsen. Siden 1941 har maleriet blitt utstilt permanent ved Museum of Modern Art i New York.
Maleriet er et av mest etterspurte og anerkjente i verden, og blir sett på som et magnum opus for van Gogh. 


== Se også ==
«Stjernenatt over Rhône», et annet av van Goghs bilder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Starry Night
smARThistory: van Gogh's Starry Night
Multimedia study of van Gogh, McLean and Sexton
The Starry Night at the Most Famous Paintings