jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nina Hoss

Nina Hoss (født 7. juli 1975 i Stuttgart) er en tysk teater- og filmskuespiller.


== Bakgrunn ==
Nina Hoss er datter av Willi Hoss, fagforeningsleder, politiker og medlem av Forbundsdagen for Bündnis 90/Die Grünen og Heidemarie Rohweder, skuespiller ved Staatstheater Stuttgart og senere intendant ved teatret Württembergischen Landesbühne Esslingen.


== Filmografi ==
1996: Und keiner weint mir nach (Regi: Joseph Vilsmaier)
1996: Das Mädchen Rosemarie (TV, Regi: Bernd Eichinger)
1998: Liebe deine Nächste! (Regi: Detlev Buck)
1998: Feuerreiter (Regi: Nina Grosse)
1999: Der Vulkan (Regi: Ottokar Runze)
2000: Die Geiseln von Costa Rica (TV, Regi: Uwe Janson)
2002: Emilia Galotti (TV, Regi: Michael Thalheimer)
2002: Toter Mann (TV, Regi: Christian Petzold)
2002: Nackt (Regi: Doris Dörrie)
2002: Epsteins Nacht (Regi: Urs Egger)
2003: Leonce und Lena (TV, Regi: Robert Wilson)
2003: Wolfsburg (TV, Regi: Christian Petzold)
2004: Bloch – Schwestern (TV, Regi: Edward Berger)
2005: Die weiße Massai (Regi: Hermine Huntgeburth)
2006: Leben mit Hannah (auch: Hannah, Regi: Erica von Moeller)
2006: Elementarteilchen (Regi: Oskar Roehler)
2007: Yella (Regi: Christian Petzold)
2007: Das Herz ist ein dunkler Wald (Regi: Nicolette Krebitz)
2008: Die Frau des Anarchisten (Regi: Marie Noëlle og Peter Sehr)
2008: Anonyma – Eine Frau in Berlin (Regi: Max Färberböck)
2009: Jerichow (Regi: Christian Petzold)
2010: Wir sind die Nacht (Regi: Dennis Gansel)
2011: Fenster zum Sommer (Regi: Hendrik Handloegten)
2012: Barbara (Regi: Christian Petzold)
2013: Gold (Regi: Thomas Arslan)
2014: A Most Wanted Man
2014: Phoenix (Regi: Christian Petzold)Nina Hoss var medlem av juryen for Filmfestivalen i Berlin i 2011. Hun spilte hovedrollen i Barbara som i 2012 under den samme festivalen mottok en Sølvbjørn for beste regi.


== Politisk engasjement ==
Hoss var i 2004 og 2010 utsending for De grønne til Forbundsforsamlingen ved valget av Tysklands president. Nina Hoss støtter bevegelsen Deine Stimme gegen Armut (engelsk: Make Poverty History). Hoss er ambassadør for Terre des Femmes, en bevegelse for et selvstendig og autonomt liv for kvinner over hele verden, og hun har engasjert seg mot kjønnslemlestelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nina Hoss på Internet Movie Database 
(no) Nina Hoss hos Filmfront 
(sv) Nina Hoss i Svensk Filmdatabas 
(da) Nina Hoss på Filmdatabasen 
(da) Nina Hoss på Scope 
(fr) Nina Hoss på Allociné 
(en) Nina Hoss på AllMovie 
(en) Nina Hoss hos Turner Classic Movies 
(en) Nina Hoss hos Rotten Tomatoes 
(en) Nina Hoss hos TV Guide
Telicota

Telicota er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 35 millimeter), brune og gule eller oransje smygere. Vingenes overside er mest gul eller oransje, med brun ytterkant, brun innerkant på bakvingen, og en brun stripe midt i hver vinge. Artene er ganske like hverandre.
De sitter ofte med bakvingene lagt flatt, forvingene strakt oppover.


== Levevis ==
Larvene kan leve både på gress (blant mange andre ris og sukkerrør), på halvgress og på palmer (blant andre kokospalme).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia, fra India i vest til Queensland i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Taractrocerini Voss, 1952 – 13 slekter, Sørøst-Asia – Australia, mest på Ny-Guinea
slekten Telicota Moore, 1881 – 31 arter
Telicota ancilla (Herrich-Schäffer, 1869)
Telicota angiana Evans, 1934
Telicota anisodesma Lower, 1911
Telicota aroa Evans, 1934
Telicota augias (Linnaeus, 1763)
Telicota bambusae (Moore, 1878)
Telicota besta Evans, 1949
Telicota brachydesma Lower, 1908
Telicota brandti Parsons, 1986
Telicota bulwa Parsons, 1986
Telicota colon (Fabricius, 1775)
Telicota doba Evans, 1949
Telicota eurotas (C. Felder, 1860)
Telicota eurychlora Lower, 1908
Telicota gervasa Evans, 1949
Telicota hilda Eliot, 1959
Telicota kaimana Evans, 1934
Telicota kezia Evans, 1949
Telicota laruta Evans, 1934
Telicota linna Evans, 1949
Telicota melanion (Mabille, 1878)
Telicota mesoptis Lower, 1911
Telicota mimena Parsons, 1986
Telicota ohara (Plötz, 1883)
Telicota paceka Fruhstorfer, 1911
Telicota sadra Evans, 1949
Telicota sadrella Parsons, 1986
Telicota subha Fruhstorfer, 1911
Telicota ternatensis Swinhoe, 1907
Telicota torsa Evans, 1934
Telicota vinta Evans, 1949


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Telicota på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 30.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Telicota i Encyclopedia of Life 
(en) Telicota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Telicota hos NCBI 
(en) Kategori:Telicota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Telicota – detaljert informasjon på Wikispecies
Mimene

Mimene er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 30-40 millimeter), brune smygere.


== Utbredelse ==
De fleste av artene lever på Ny-Guinea og omkringliggende små-øyer, men slekten finnes også i det nordlige Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Taractrocerini Voss, 1952 – 13 slekter, Sørøst-Asia – Australia, mest på Ny-Guinea
slekten Mimene Joicey & Talbot, 1917 – 23 arter
Mimene albiclavata (Butler, 1882)
Mimene albidiscus (Joicey & Talbot, 1917)
Mimene atropatene (Fruhstorfer, 1911)
Mimene basalis (Rothschild, 1916)
Mimene biakensis Joicey & Talbot, 1917
Mimene caesar Evans, 1935
Mimene celia Evans, 1935
Mimene celiaba Parsons, 1986
Mimene cyanea (Evans, 1928)
Mimene kolbei (Ribbe, 1899)
Mimene lysima (Swinhoe, 1905)
Mimene melie (de Nicéville, 1895)
Mimene milnea Evans, 1935
Mimene miltias (Kirsch, 1877)
Mimene orida (Boisduval, 1832)
Mimene ozada Parsons, 1986
Mimene sariba Evans, 1935
Mimene saribana Parsons, 1986
Mimene toxopei de Jong, 2008
Mimene waigeuensis Joicey & Talbot, 1917
Mimene wandammanensis Joicey & Talbot, 1917
Mimene wara Parsons, 1986


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Mimene på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 30.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Mimene i Encyclopedia of Life 
(en) Mimene i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mimene hos NCBI 
(en) Kategori:Mimene – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mimene – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjønnslemlestelse

Kjønnslemlestelse (og det tilsvarende engelske begrepet  Genital Mutilation) er et nyere begrep brukt (av kritikere) som alternativ betegnelse på to kirurgiske prosedyrer som tradisjonelt kalles

Kvinnelig omskjæring
Mannlig omskjæring
Hege Gjessing

Hege Gjessing (født 4. mars 1972 i Harstad) er en norsk lege som fra 2011 til 2015 var president i Den norske legeforening. Per 2019 er hun administrerende direktør ved Sykehuset Østfold.Etter å ha blitt uteksaminert som cand.med. fra Universitetet i Bergen i 1998, tjenestegjorde hun et par år i turnus i Sandnessjøen og Stokmarknesfør hun ble ansatt som kommunelege 2 i Lurøy på Helgeland. I 2000 fikk hun autorisasjon som lege. 
Fra 2001 til 2003 var hun ansatt ved røntgenavdelingen ved Ringerike sykehus. Hun deltok på et kurs i tropemedisin i Sudan for Leger Uten Grenser, deretter var hun fra 2003 til 2006 lege ved anestesiavdelingen av Akershus universitetssykehus i Lørenskog.  
Samtidig hadde hun fra 2005 engasjert seg i Yngre legers forening (YLF), først som tillitsvalgt, og fra 2007 som leder der hun etterfulgte Per Meinich. Fra 2007 var hun ansatt som anestesilege ved Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet, men de første årene hadde hun permisjon fra denne stillingen på grunn av sine fagforeningsverv. Fra 2010 var hun medlem av sentralstyret for Den norske legeforening, og i 2011 etterfulgte hun Torunn Janbu som president, med Trond Egil Hansen som visepresident.  Hun ble samtidig styremedlem for Akademikerne, og fra 2012 nestleder i Akademikerne. I  2015 ble hun etterfulgt som president for Legeforeningen av Marit Hermansen.


== Referanser ==
Lege i spesialisering

Lege i spesialisering (LIS) er en fellesbetegnelse på tre ulike legestillinger i Norge på nivået under overlege, angitt med tall som LIS 1, LIS 2 og LIS 3. En lege i spesialisering har medisinsk embetseksamen, men er ikke spesialist. Stillingsbetegnelsen har erstattet de tidligere stillingene assistentlege og turnuskandidat/turnuslege. LIS-stillingene betegnes tradisjonelt også generelt som underordnede leger eller yngre leger. I dagligtale på sykehus brukes betegnelsen assistentlege fortsatt ofte om LIS 2 og LIS 3.


== Historie ==
Tradisjonelt fantes det tre stillinger for sykehusleger i Norge: Kandidat, reservelege og overlege. På begynnelsen av 1900-tallet ble stillingen assistentlege innført og innplassert mellom kandidat og reservelege. Assistentlege utviklet seg til en stilling man innehadde mens man gjennomgikk en spesialistutdannelse. Assistentlegestillingen var i seg seg selv inndelt i ulike stillinger avhengig av erfaring. Stillingen reservelege ble avskaffet i Norge i 1985. I 2003 ble stillingsbetegnelsen for assistentlege endret til lege under spesialisering (forkortet LUS). I 2008 ble stillingsbetegnelsen endret til lege i spesialisering (forkortet LIS). I 2017 ble turnustjenesten for nyutdannede medisinere erstattet av stillingen lege i spesialisering 1 (LIS 1). Fullført LIS 1-tjeneste er obligatorisk for å påbegynne en spesialistutdannelse.
Ny ordning for spesialistutdannelse og spesialistgodkjenning av leger, som trådte fullt i kraft i 2019, stiller vesentlig større krav enn tidligere til organiserte utdanningsløp.


== Oversikt ==
Lege i spesialisering betegner tre forskjellige stillinger:
Lege i spesialisering 1 (LIS 1) erstattet den tidligere turnusordningen og er den laveste LIS-stillingen. Stillingen består av tolv måneder i helseforetak og seks måneder i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. En LIS 1 har ikke påbegynt en spesialisering i noen bestemt spesialitet, men har som formål å opparbeide grunnleggende kliniske ferdigheter.
Lege i spesialisering 2 (LIS 2) erstattet stillingen assistentlege og utgjør det første trinnet innen en spesialistutdannelse. Utdanningsløpet bygger på de felles læringsmålene for de tidligere grenspesialitetene innen henholdsvis kirurgi og indremedisin.
Lege i spesialisering 3 (LIS 3) erstattet stillingen assistentlege og utgjør det andre trinnet innen en spesialistutdannelse. LIS 3 er unik for hver spesialitet.


== Referanser ==
Kobrona

Kobrona er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brune og oransje smygere.


== Utbredelse ==
Denne slekten er endemisk for Ny-Guinea (inkludert Aru-øyene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Taractrocerini Voss, 1952 – 13 slekter, Sørøst-Asia – Australia, mest på Ny-Guinea
slekten Kobrona Evans, 1935 – 19 arter
Kobrona croma Evans, 1949
Kobrona denva Evans, 1949
Kobrona edina Evans, 1949
Kobrona eva Evans, 1935
Kobrona idea Evans, 1949
Kobrona infralutea (Rothschild, 1916)
Kobrona kobros (Plötz, 1885)
Kobrona lexa Parsons, 1986
Kobrona mirza Evans, 1935
Kobrona pansa Evans, 1935
Kobrona rasta Evans, 1935
Kobrona sebana Parsons, 1986
Kobrona sota Parsons, 1986
Kobrona tabella Evans, 1935
Kobrona vanda Evans, 1949
Kobrona vasna Evans, 1935
Kobrona wama (Plötz, 1885)
Kobrona zadma Parsons, 1986
Kobrona sp. - ubeskrevet art


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Kobrona på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 30.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Kobrona i Encyclopedia of Life 
(en) Kobrona i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kobrona hos NCBI 
Kobrona – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Kobrona croma [2]
Bilde av Kobrona pansa [3]
Jurij Tsaruk

Jurij Hryhorovytsj Tsaruk, ukrainsk Юрій Григорович Царук (født 2. mai 1987) er en ukrainsk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T35, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 


== Karriere ==
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han gull på 100 og 200 meter. På 100 meter satte han ny europarekord med tiden 12,62, og slo sølvvinner Teboho Mokgalagadi med nesten et halvt sekund (0,48 sekunder). På 200 meter satte han ny verdensrekord i innledingsheatet, med 26,58 sekunder, en rekord han forbedret i finalen til 25,86 sekunder. Her fikk Fu Xinhan sølv, og Hernan Barreto bronse. 


== Eksterne lenker ==
London 2012 - Iurii Tsaruk
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Taractrocera

Taractrocera er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Små (vingespenn 22–25 millimeter), brune smygere med oransje til hvite tegninger som omfatter et, noen ganger oppbrutt, tverrbånd på bakvingen og flekker, tverrbånd eller større felter på forvingen.


== Levevis ==
Larvene lever på mange ulike gress.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Kashmir i vest til Australia i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Taractrocerini Voss, 1952 – 13 slekter, Sørøst-Asia – Australia, mest på Ny-Guinea
slekten Taractrocera Butler, 1870 – 14 arter
Taractrocera anisomorpha (Lower, 1911)
Taractrocera archias (C. Felder, 1860)
Taractrocera ardonia (Hewitson, 1868)
Taractrocera ceramas (Hewitson, 1868)
Taractrocera danna (Moore, 1865)
Taractrocera dolon (Plötz, 1884)
Taractrocera flavoides Leech, 1893
Taractrocera fusca de Jong, 2004
Taractrocera ilia Waterhouse, 1932
Taractrocera ina Waterhouse, 1932
Taractrocera luzonensis (Staudinger, 1889)
Taractrocera maevius (Fabricius, 1793)
Taractrocera nigrolimbata (Snellen, 1889)
Taractrocera papyria (Boisduval, [1832])
Taractrocera tilda Evans, 1934
Taractrocera trikora de Jong, 2004


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Taractrocera på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 30.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Taractrocera i Encyclopedia of Life 
(en) Taractrocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Taractrocera hos NCBI 
(en) Kategori:Taractrocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Taractrocera – detaljert informasjon på Wikispecies
Stokkvikdalen (Moskenes)

Stokkvikdalen i Moskenes kommune i Nordland ligger på vestsida av Moskenesøya, på motsatt side av øya fra Å og Sørvågen. Dalen er trang, ca. 2 kilometer lang, og omgitt av høye fjell. I dalen ligger Stokkvikvatnet (46 moh.). Det er nevnt i skriftlige kilder fra 1634 at det bodde folk i Stokkvika,, men i moderne tid har det ikke bodd noen der, i motsetning til vika og dalen med samme navn lengst nord på Moskenesøya, i Flakstad kommune, som ble fraflyttet i 1931. Men folkene i Refsvika, litt lengre sør på øya, brukte Stokkvikdalen som utmarksslått. Under 2. verdenskrig var det et illegalt drivstofflager i Stokkvika, som det ennå finnes tufter igjen av.Forsvarsdepartementet kjøpte Stokkvika og Stokkvikdalen i 1952 til bruk som skytefelt. Søndag 8. september 1963 hadde Sjøforsvaret skyteøvelse, der KNM «Bergen» og KNM «Stavanger» skjøt granater mot Stokkvikdalen. En feil ved høydeinnstillingen på en av kanonene på KNM «Bergen» gjorde at granatene som ble skutt fra den kanonen kom for høyt, og gikk over fjellet og landet på Å, på den andre sida av øya. Granater slo ned ved bebyggelsen på Å, i Ågdalen, Trolldalsvatnet og muligens i sjøen utenfor Å, men ingen ble skadet under uhellet. Etter denne hendelsen sluttet Sjøforsvaret å bruke Stokkvikdalen som øvingsområde.


== Referanser ==
Girobio

Giro d'Italia dilettanti eller Girobio eller BabyGiro er et italisensk amatør-etapperitt i landeveissykling. Girobio er det viktigste italienske etapperittet for amatører og blir sett på som amatørenes Giro d'Italia. Aldersgrensen er 27 år for å delta, noe som gjør at den fungerer nesten på samme måte som Tour de l'Avenir. Listen over vinnere er ofte ryttere som senere har fått sterke og gode karrierer og rytterprestasjoner. ble første gang arrangert i 1970. Det er utviklet seg til å bli et ritt med nasjonallag. Rittet er vanligvis på 8-10 etapper.


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Girobio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liang Kai

Liang Kai (kinesisk: 梁楷, pinyin: Liáng Kǎi, født ca 1140 muligens i Dongping i Shandong i Kina, død tidlig 1200-tall) var en kinesisk kunstner som studerte under og senere overskygget sin mester Jia Shigu. I 1210 ble han tilbudt stilling som hoffkunstner i Lin An men takket nei. I stedet tilbragte «galmannen Liang», som han kalte seg selv, sitt liv med å male kunstverk og drikke alkohol. Til sist pensjonerte han seg selv og ble zenmunk. Liang anses å ha skapt chanskolen innen kinesisk kunst. Et av hans mest kjente verk er Budai, en buddhaskikkelse som vandrer gjennom landskapet. 


== Eksterne lenker ==
(en) Liang Kai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 梁楷 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Damiano Caruso

Damiano Caruso (født 12. oktober 1987 i Ragusa) er en italiensk landeveissyklist. Han sykler for UCI WorldTourlaget Bahrain Merida. 
I oktober 2011 ba den italienske olympiske komiteen (CONI) om at Caruso ble utestengt fra konkurranse i to år, tilbakedatert til desember 2010, for forsøk på å anskaffe dopingmidler i 2007. Han endte opp med ett år tilbakedatert utestengelse i februar 2012 (fra oktober 2010 til oktober 2011), men alle resultatene i perioden ble strøket.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Damiano Caruso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Damiano Caruso – Olympedia 
(en) Damiano Caruso – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Damiano Caruso – ProCyclingStats 
(en) Damiano Caruso – Cycling Archives 
(en) Damiano Caruso – Cycling Quotient 
(en) Damiano Caruso – CycleBase
Alan Marangoni

Alan Marangoni (født 16. juli 1984 i Lugo) er en italiensk landeveissyklist. 
Han la opp etter 2018-sesongen.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alan Marangoni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alan Marangoni – ProCyclingStats 
(en) Alan Marangoni – Cycling Archives 
(en) Alan Marangoni – Cycling Quotient 
(en) Alan Marangoni – CycleBase 
(en) Alan Marangoni – TheSports.org
Sin-sumu-lisur

Sin-sumu-lisur, også stavet Sin-šumu-lišir, var en usurperkonge av en del av det assyriske rike i året 626 f.Kr. Da hans forgjengere, kongene Aššur-etil-ilani i Assyria og Kandalanu i Babylonia, døde omtrent samtidig, rykket Sin-sumu-lisur fram og overtok den assyriske tronen.
Svært lite er kjent om denne kongen grunnet mangel på samtidige kilder. Sin-sumu-lisur dukker først opp i assyriske kilder som en hærfører for den assyriske konge Aššur-etil-ilani. Det synes som om han senere forsøkte å ta tronen. Han er kreditert med et styre på et år i Uruks kongeliste, etterfulgt av Sinsharisjkun.
Hans ene år er bevitnet i tekster fra de babylonske byene Babylon, Nippur og Ru'a. Ettersom det er det eneste bevis om hans første år som hersker er det ikke sannsynlig at hans styre varte lengre. Sin-sumu-lisur kontrollerte aldri hele det assyriske riket, og antagelig kun en del av Babylonia. Hans korte styre må ha skjedd i 626 f.Kr. ettersom før dette året styrte Kandalanu over sine attesterte byer og etter at Nabopolassar og Sin-šar-iškun gjorde det.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Edzard, Dietz-Otto (2004): Geschichte Mesopotamiens. Beck, München, ISBN 3-406-51664-5


== Eksterne lenker ==
The Uruk King List
Torhild O. Aarbergsbotten

Torhild O. Aarbergsbotten (født 1969) er en norsk politiker (H).
Hun vokste opp på slektsgården Årbergsbotnen på Sande i Sunnfjord og gikk Førde gymnas og deretter Norges veterinærhøgskole. Senere har hun også studert økonomi, administrasjon og ledelse ved BI og Nord universitet. Aarbergsbotten har vært privatpraktiserende veterinær på Byrkjelo, Ørland og i Midtre Gauldal, havbruksveterinær ved Fiskeoppdretternes veterinærtjeneste i Romsdal (Fivetro) i Molde, overveterinær ved Statens næringsmiddeltilsyn på Fosen 2001–2003 og seniorrådgiver ved Mattilsynets distriktskontor på Fosen 2004–2008.Aarbergsbotten satt i Ørland kommunestyre og formannskap fra 2003 til 2015 og som leder i Ørland Høyre fra 2003 til 2005. Aarbergsbotten var innvalgt i Sør-Trøndelag fylkesting, senere Trøndelag fylkesting, fra 2003 til 2019. Hun ledet Høyres fylkestingsgruppe fra 2008 til hun i 2015 ble fast møtende vararepresentant på Stortinget, hvor hun møtte ut stortingsperioden, så lenge Linda Hofstad Helleland var statsråd.I 2018 ble hun sektorsjef for kommunal utvikling i Meråker kommune, og i 2019 prosjektleder, senere avdelingsleder for innovasjon i offentlig sektor i innovasjonsselskapet Proneo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torhild O. Aarbergsbotten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Torhild O. Aarbergsbotten hos Stortinget 
(no) Torhild O. Aarbergsbotten hos Norsk senter for forskningsdata
Vizrt

Vizrt (en forkortelse av Visualization in Real Time) er et norsk selskap som leverer grafikk og video-redigering til den digitale mediebransjen. Selskapet har hovedsete i Bergen, samt 40 filialer og 600 ansatte i en rekke land.Selskapet ble notert på Oslo Børs i 2000 og har kunder i over 100 land. Programvaren til Vizrt er brukt av mange medie- og kringkastingsselskaper.


== Historie ==
Vizrt ble startet som Pilot Broadcast Systems i 1997 med den hensikt å lage grafikk for nyhetsrommene til journalistene i TV 2. I 1999 slo Pilot Broadcast Systems seg sammen med australske Peak Software Technologies og tok navnet Vizrt. I november 2014 mottok selskapet et tilbud om oppkjøp for 2,5 milliarder kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted