jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Armie Hammer

Armand Douglas «Armie» Hammer (født 28. august 1986 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller.


== Karriere ==
Hammer spilte store roller i de biografiske dramafilmene The Social Network (2010) og J. Edgar (2011), som henholdsvis Winklevoss-tvillingene og Clyde Tolson. Han var også med i fantasyfilmen Lille speil på veggen der (2012), hvor han spilte prins Alcott, Snøhvits beiler. Han hadde også en gjesterolle i tenåringsserien Gossip Girl.
I 2013 spilte han hovedrollen mot blant andre Johnny Depp og Helena Bonham Carter i Gore Verbinskis The Lone Ranger.
Armie Hammer var i 2017 med i filmen Call Me by Your Name sammen med  Timothée Chalamet.


== Privat ==
Armie Hammer var gift med den amerikanske TV-personligheten Elizabeth Chambers, de skilte seg i 2020. Han har en sønn og en datter.


== Filmografi ==


=== Filmer ===


=== Fjernsyn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Armie Hammer på Internet Movie Database 
(sv) Armie Hammer i Svensk Filmdatabas 
(da) Armie Hammer på Filmdatabasen 
(da) Armie Hammer på Scope 
(fr) Armie Hammer på Allociné 
(en) Armie Hammer på AllMovie 
(en) Armie Hammer hos Turner Classic Movies 
(en) Armie Hammer hos Rotten Tomatoes 
(en) Armie Hammer hos The Movie Database 
(en) Armie Hammer hos Internet Broadway Database
Lugou Qiao

Lugou Qiao (forenklet kinesisk: 卢沟桥; tradisjonell kinesisk: 盧溝橋, også kjent som Marco Polo-broen) er en steinbro over elven Yongding He, og ligger 15 km sørvest fra Beijings sentrum, i byprefekturet Fengtai.


== Historie ==
Den opprinnelige broen på dette sted ble påbegynt i  1189, siste år av keiser Shizong av Jins regjering, og ble ferdig under hans etterfølger Zhangzhong i 1192.  Etter kraftige flomskader ble den fullstendig ombygd under Kangxi-keiseren i 1698. 
Broen er velkjent fordi den roses for sin skjønnhet av den venetianske reisende Marco Polo, som var i området på Yuandynastiets tid, og det er denne omtalen som ligger bak det vestlige navnet Marco Polo-broen). Han skriver - om den opprinnelige broen:

Qua(ndo) l'uomo si parte di Canbalu [Khanbalik, idag Beijing], presso lí a 10 miglie, si truova un fiume, il quale si chiama Pulinzaghiz, lo quale fiume va infino al mare Ozeano; e quinci passa molti mercata(n)ti co molta mercatantia. E su questo fiume àe uno molto bello ponte di pietre. E sí vi dico che al mondo non à un cosí fatto, perch'egli è lungo bene 300 passi e largo otto, che vi puote bene andare 10 cavalieri l'uno allato all'altro; e v'à 34 archi e 34 morelle nell'acqua; e è tutto di m[a]rmore e di colonne, cosí fatte com'io vi dirò. Egli è fitto dal capo del ponte una colonna di marmore, e sotto la colonna àe uno leone di marmore, e di sopra un altro, molto belli e grandi e ben fatti. E lungi a questa colonna un passo, n'à un'altra né piú né meno fatta, con due leoni; e dall'una colonna a l'altra è chiuso di tavole di marmore, perciò che neuno potesse cadere nell'acqua. E cosí va di lungo in lungo per tutto il ponte, sicch'è la piú bella cosa a vedere del mondo.

Senere er den også blitt kjent for Hendelsen ved Marco Polo-broen i 1937, som markerer utbruddet av annen sino-japanske krig.
Etter kommunistenes maktovertakelse av Kina i 1949 ble broen asfaltert. Men den nærliggende Nye Lugao-broen (盧溝新橋 Lúgōu Xīnqiáo) ble ferdig i 1971 og trafikken ble etterhvert flyttet over til den og senere til en motorvei (G4 Beijing–Hongkong–Macao motorvei). Dermed ble Lugao-broen restausert ni 1980-årene.


== Se også ==
Hendelsen ved Marco Polo-broen


== Litteratur ==
Marcel Prade: Les grands ponts du monde. Band 2: Hors d'Europe. Brissaud, Poitiers 1990, ISBN 2-902170-68-8, S. 218 (Art & patrimoine 8).


== Eksterne lenker ==
(en) Lugou Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lugou Bridge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Marco Polo Bridge i China.org.cn
Marco Polo Bridge i Travel China
Buyantu Khan

Buyantu Khan (også: Ayurparibhadra; kinesisk: 元仁宗, Renzong ; født 9. april 1285 i Xiangshuiyuan i Yanqing, død 1. mars 1320 i Beijing) var en keiser under Yuan-dynastiet i Kina. Han regjerte 1311–1320. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ayurparibhadra Buyantu Khan var den annen sønn av Darmabala og Dagi (Targi) av khunggiratene, og oldebarn av Kublai Khan (regj. 1260–94). Han ble undervist av den konfucianske høylerde Li Meng, en undervisning som sterkt influerte på hans politiske tenking og hans beslutninger, siden tidlig i trenårene.Han var yngre bror av  Khaishan (Külüq Khan, regj. 1307–1311) og gjaldt som forsvarer for kinesiske interesser og som mild, velgjørende og flittig.


=== Keiser ===
Kort etter sin tronbestigelse avsatte han fem ministre (de viktigste av brorens støttespillere) og henrettet dem for angivelig korrupsjon. 
I 1315 forsøkte Buyantu Khan å  gjeninnføre den kinesiske embedsmannseksamen, for å gi konfucianismen et forsterket innpass i landets forvaltning, som var dominert av ikkekinesere. Dette ble ansett som en viktig reform og et fremskritt, selv om kineserne ble holdt sterkt tilbakeunder disse eksamener og på et vis bare var en parodi av tidligere tiders eksaminasjonsdisiplin. 
Buyantu Khan omgav seg med kinesiske lærde som for eksempel maleren Zhao Mengfu og hadde omsorg for rettspleien.
Rundt sønnene til broren hans (Qoshila og Toqa Timur) utkrystalliserte det seg et mongolsk motparti, men fordi dets representanters unge alder hadde det ingen sjanse. Qoshila flyktet i 1316 til Tsjagatai-khanatet. Relasjonene til Tsjagatai var siden 1314 anspente etter at noen mindre stridigheter da hadde ført til krigsutbrudd. Denne krigen vant Yuandynastiet under general Togachi (i samspill med ilkhanen Öljeitu) i 1315/16. 
Under keiserens siste livsmåneder ansporte den forhatte finansminister Temüder († 1322) til maktkamper i hoffet, som hadde sin bakgrunn i den vanskelige finansielle situasjon. Det munnet ut i at Buyantu Khans sønn Suddhipala (Gegen Khan, regj. 1320–1323) ble myrdet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Imperial mausoleums of China (svenska). China National Art Photograph Publishing House. 2006. ISBN 7-80069-732-0. 
Kinas historia (svenska). Historiska media. 2012. ISBN 978-91-87031-24-3. 
Imperial China 900-1800 (engelsk). Harvard University Press. 2003. ISBN 0674012127.
SIMBAD

SIMBAD (Set of Identifications, Measurements, and Bibliography for Astronomical Data) er en astronomisk database for objekter utenfor solsystemet. Databasen vedlikeholdes av Centre de données astronomiques de Strasbourg (CDS) i Frankrike.
SIMBAD ble dannet ved å slå sammen Catalog of Stellar Identifications (CSI) og Bibliographic Star Index slik de eksisterte ved Meudon Computer Centre frem til 1979, og deretter utvide databasen med tilleggsdata fra andre kataloger og akademisk litteratur. Den første interaktive onlineversjonen, kjent som versjon 2, ble gjort tilgjengelig i 1981. Versjon 3 ble presentert i 1990 og høsten 2006 ble versjon 4 utgitt.
Per 11. oktober 2011 inneholder SIMBAD informasjon om 5 446 342 objekter under 15 224 536 ulike navn med 257 763 bibliografiske referanser og 8 313 370 bibliografiske siteringer.
Asteroiden 4692 SIMBAD (1983 VM7) er oppkalt etter databasen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
SIMBAD Web-grensesnitt, alternativ
Alte Feste

Alte Feste er en festning og museum i sentrum av Windhoek i Namibia. Det ble bygget av Curt von François for de tyske Schutztruppe i daværende Tysk Sørvest-Afrika. Festningen ligger på et høydedrag ved byen og sto ferdig i 1890. Den er den eldste bygningen i Windhoek.
Da Sør-Afrika okkuperte området under første verdenskrig ble festningen hovedkvarter for de sørafrikanske styrkene. I 1935 ble bygningen bygget om som innkvartering for Windhoek High School. I 1957 ble bygningen vernet og frem til 1963 ble den restaurert. I 1962 flyttet nasjonalmuseet inn i bygningen.


== Referanser ==
Baling qiao

Baling qiao (kinesisk: 灞陵桥), også kalt Wo qiao (卧桥), er en bro over elven Qingyuan He 清源河 i fylket Weiyuan i Dingxi i provinsen Gansu i Kina. 
Den historisk berømte broen ble bygd i Hongwu-eraen i Mingdynastiets tid. Den ble senere ødelagt av flom. 
Den nåværende broen er fra 1919.
Baling-broen ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Eksterne lenker ==
China's Historic Bridges: Architecture over Water
Baling qiao
Peppermint Twist

«Peppermint Twist» er en amerikansk sang, skrevet av Joey Dee og Henry Glover. Den ble innspilt av Joey Dee and the Starliters i 1961 og utgitt på single samme år. Ledesangeren på the Starliters versjon varer David Brigati, hvis bror, Eddie Brigita, var sanger i hitpopgruppen, the (Young) Rascals, i 1960-årene.
Sangen trakk fordeler av twist-dansefeberen og nattklubben, som Dee opptrådte i (The Peppermint Lounge).
Den nådde førsteplassen på den amerikanske Billboard Hot 100-listen i begynnelsen av 1962. «Peppermint Twist» erstattet Chubby Checkers «The Twist», sangen som satte i gang twistfeberen.
Originalinnspillingen av sangen ble betraktet som altfor lang til å bli utgitt på single, så den ble splittet i to deler: Det var den første delen, «Peppermint Twist (Part 1)» (med en lengde på 2:03) som ble en # 1-hit. Det hovedsakelig instrumentale andre delen av innspillingen høres sjelden i dag.
En versjon med Bill Haley and His Comets ble spilt inn for Armed Forces Radio i 1962, men ble ikke utgitt før i 2000.
Senere coverversjoner ble gjort av Dee Dee Sharp og rockbandet Sweet (på albumet Sweet F.A, 1974). Sistnevntes versjon lå øverst på den australske singlelisten i 1974.


== Svensk versjon ==
Krista har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er identisk med originaltittelen.


=== Innspilling ===
Håkan Stahre. Utgitt på EP-platen Bonniers Folkbibliotek BFB 1077 i 1962.


== I populærkulturen ==
Innspillingen med Joey Dee and the Starliters var med i filmen Siste natt med gjengen (American Graffiti, 1973).
Sangen inspirerte også til en newzealandsk TV-serie hvor handlingen utspilte seg i 1960-årenes New Zealand. Den ble vist på TVNZ 1987-1988.


== Referanser ==
Batuan qiao

Batuan qiao (pinyin: Batuan qiao) er en trebro i det autonome fylket Sanjiang for dong i Liuzhou i Guangxi i Kina. Den ble bygd i 1910 og er 50 meter lang. Den fører i to overdekte etasjer over elven Miao (Miao Jiang 苗江).Korridoren øverst er for mennesker, den nederst for trekkdyr. 
Broen ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
China's Historic Bridges: Architecture over Water
Batuan Wind and Rain Bridge
Batuan-Brücke
Holzhäuser und Wind-Regen-Brücken - Einblick in die Bergdörfer von Nord-Guangxi Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine.
Batuan qiao
Universitetet i Namibia

Universitetet i Namibia (engelsk University of Namibia) (UNAM) er hoveduniversitetet i Namibia; Det ligger i Pioneers Park-området i Windhoek. Universitetet ble opprettet 31. august 1992 og er den eneste institusjonen som tilbyr doktorgradsstudier i Khoekhoe-studier. Undervisningsspråket er først og fremst engelsk, men noe undervising foregår også på tysk og afrikaans.
Universiteter har følgene fakulteter: landbruk, økonomi og ledelse, humaniora, samfunnsvitenskap, jus, medisin og realfag.
I 2010 lå UNAM på 37.-plass blant de beste universitetene i Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) University of Namibia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diana (sang)

«Diana» er en sang skrevet og gjort berømt av Paul Anka i 1957, angivelig inspirert av en highschool-venn av Anka med navn Diana Ayoub. I et intervju med NPRs Terry Gross i 2005 hevdet han at den var inspirert av ei jente i hans kirke, som han knapt kjente.
Anka spilte sangen inn i mai 1957 i Dan Costa studio i New York.
Den originale innspillingen med Paul Anka fra 1957 nådde førsteplassen på Billboard Best Sellers In Stores-listen (selv om den ikke klatret høyere til en andreplass på Billboards sammensatte Top 100-liste) og har angivelig solgt i mer enn ni millioner eksemplarer.  «Diana» ble også # 1 på R&B Best Sellers-listen.Etter å ha underskrevet kontrakt med RCA Records gjeninnspilte Anka «Diana», sammen med mange andre hits, i 1963. Alle dise versjonene ble også utgitt på italiensk på en spesial-LP.
Coververversjoner av sangen har blitt gjort utallige ganger:

Ricky Martin fremførte en duett med Anka selv på albumet Amigos
Horror punk-bandet The Misfits spilte inn en versjon. Den ble utgitt på albumet Project 1950.
En annen duett med Anka og den berømte italienske sangeren og entertaineren Adriano Celentino stammer fra 2006. En ny italiensk tekst ble skrevet av Giulio Rapetti (kjent som Mogol).


== Svensk versjon ==
Den svenske tittelen er identisk med originaltittelen.


=== Innspilling ===
Per-Olow, Marcus Österdahls kör och orkester. Utgitt på singlen Karusell KFF 738 i 1968.


== Norsk versjon ==
Øistein Orme har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Diana».


=== Innspillinger ===
Øivind Johannessen. Utgitt på singlen Triola TN  i 1975.
Fryd & Gammen. Utgitt på CD-albumet Bare … Fryd & Gammen (Nye Massemedia NMRCD 9404) i 1994


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Most People Get Married

«Most People Get Married» er en amerikansk populærmusikksang, komponert av Leon Carr med tekst av Earl Shuman. Sangen ble utgitt i 1962.
Versjonen til Patti Page med The Merry Melodi Singers ble utgitt på singelen Mercury 71950 i 1962. Den nådde en 27.-plass på Billboard Hot 100-listen. Patti Pages nærvær brakte den rockabillyfargede sangen inn på easy listening-listen, hvor den lå som høyest på en åttendeplass.Joan Regan, akkompagnert av musikere dirigert av Peter Knight og med the Babs Knight Singers, spilte inn sangen i Storbritannia. Den ble utgitt på singlen Pye 7N.15439.


== Svensk versjon ==
Ockie har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Det ordnar sig alltid».


=== Innspilling ===
Inger Berggren, Hans Wahlgrens orkester. Utgitt på singelen His Master's Voice X 8626 i 1962.


== Referanser ==
Bulbturbin

Kalles også gjerne rørturbin på norsk. Navnet bulbturbin kommer av det engelske ordet «bulb» (rundt legeme) og har sitt utspring i at fundamentale turbindeler, inklusive hele generatoren, er plassert inne i en bulb.
Rørturbiner har siden 1960-tallet blitt foretrukket ved lave fallhøyder pga. fordeler med størrelse og kostnader. På grunn av den høye virkningsgraden ved lave fallhøyder er bulb-/rørturbiner spesielt populært i elvekraftverk.


== Se også ==
Vannturbin
Kaplanturbin
Francisturbin
Peltonturbin
Tony Gallopin

Tony Gallopin (født 24. mai 1988 i Dourdan) er en fransk sykkelproff. Han sykler for Trek-Segafredo.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tony Gallopin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tony Gallopin – Olympedia 
(en) Tony Gallopin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Tony Gallopin – Frankrikes olympiske komité 
(en) Tony Gallopin – ProCyclingStats 
(en) Tony Gallopin – Cycling Archives 
(en) Tony Gallopin – Cycling Quotient 
(en) Tony Gallopin – CycleBase
Per Rom

Per Rom (født 22. november 1903 i Kristiania, død 2. oktober 1985 i Oslo) var en norsk maler, gallerist og forlegger.


== Kunstnerkarriere ==
Rom studerte ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i daværende Kristiania. Deretter var han elev av Axel Revold 1924-1925, og dro så til Paris der han 1926-27 mottok undervisning av Per Krohg ved Académie Montparnasse. Per Rom debuterte på Høstutstillingen i 1925, og hadde sin første separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1927.
I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.Nasjonalgalleriet i Oslo har flere malerier av Per Rom i sine samlinger.


== Galleri og tidsskrift ==
I 1940 opprettet Rom Galleri Per på Tullinløkka i Oslo, for å gi den moderne kunsten et visningsrom. Han var innehaver av Galleri Per frem til det ble omgjort til en selveiende stiftelse i 1953. Flere av de unge og relativt ukjente kunstnerne som stilte ut i Galleri Rom, har i ettertid fått en sentral posisjon i norsk kunsthistorie. Som eksempler kan nevnes Arnold Haukeland, Inger Sitter og Jørleif Uthaug. Per Rom stilte også ut sine egne bilder i Galleri Per.
I 1946 startet Rom tidsskriftet Kunsten idag. Tidsskriftet skulle bli sentralt i formidlingen av norsk samtidskunst, og Per Rom var dets redaktør frem til tidsskriftet gikk inn i 1973. I årene 1958–1961 var Henning Gran medredaktør.
Da Riksgalleriet ble opprettet i 1952, ble Per Rom valgt til institusjonens første direktør. Sammen med Jan Askeland bygget han opp Riksgalleriet fra grunnen. Han forble i direktørstolen frem til 1973.


== Utmerkelser ==
I 1973 ble Per Rom utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var også ridder av Dannebrogordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Per Rom i Norsk biografisk leksikon
Live Foyn Friis

Live Foyn Friis (født 10. september 1985 i Asker) er en norsk vokalist, tekstforfatter og komponist med røtter i jazz, pop og improvisert musikk.


== Utdannelse ==
Friis er utdannet fra Musikkonservatoriet i Tromsø, Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og Det Jyske Musikkonservatorium (DJM) i Århus, med en mastergrad i rytmisk vokal fra 2011. I 2015 tok hun videreutdannelse solist/post-mastergrad ved DJM. 


== Musikalsk virke ==
Mens hun studerte i Tromsø spilte hun konserter med flere lokale musikere, blant annet gruppene AMOK, Live Friis & Co og Groove Design. På Bobby McFerrins norgesturné i 2009 ble hun kontaktet av Rikskonsertene for å synge duett med ham i Storsalen i KulturHuset i Tromsø.Friis er vokalist og låtskriver i bandet Foyn Trio!, de øvrige bandmedlemmene er Alex Jønsson (gitar, effekter og kor) og Jens Mikkel Madsen (kontrabass, kor). Hun har også bandet Live Foyn Friis, som foruten medlemmene i Foyn Trio! består av Andreas Skamby (trommer), dessuten orkesteret Live Foyn Friis with Strings, med medlemmene i Live Foyn Friis, samt Louise Grom (fiolin), Amalie Kjældgaard (fiolin), Mikkel Schreiber (bratsj) og Maria Edlund (cello).
Hun opptrådte med Danmarks Radios Big Band i Koncerthuset, Studie 2 i København november 2012 og vant prisene Årets unge jazzkomponist og Danmarks Nye Jazz Stjerne, dessuten ble Foyn Trios album Joy Visible nominert til Årets Danske Vokaljazz Utgivelse, alle under arrangementet Danish Music Awards 2012.Siden da har hun gjort en stor internasjonal karriere, og turnerer jevnlig Brasil, USA og rundt om i Europa (Spania, Island, Norge, Sverige, Danmark, Finland, Tyskland, Tsjekkia, Polen, Sveits, Slovakia, Italia, England og Frankrike). I 2018 reiste hun til Japan og i 2019 til Cuba.
Hun har utgitt fire album i perioden 2011–2017; Joy Visible, Running Heart, With Strings og With Aarhus Jazz Orchestra på Curling Legs, Finito Bacalao Records og DME. 
Sommeren 2017 fikk hun platekontrakt med Universal, og ga ut singelen København under kunstnernavnet Liive.
I 2018 kom hennes første album med mix av standards og originaler; albumet fikk tittelen Willow.Friis har blitt nominert til musikkpriser i Norge, Danmark og Japan, og høstet god omtale i USA og Tyskland. Hun har også gitt ut albumene Værfast og Live Sings Sassy, samt album og/eller singler med sideprosjektene Liis, The Baby Zebras og Rykte. 


== Diskografi ==
Med Live Foyn Friis2014: Running Heart (album)
2015: With Strings (album)
2017: Hjemkomst (singel)
2017: With Aarhus Jazz Orchestra (album)Med Foyn Trio!2011: Joy Visible (album)
2011: Dementor (singel)
2013: Ahaahee (singel)
2013: «Sailing» (singel)Med Liive (L!ive)2017: København (singel)
2018: Tinka (singel) – med Burhan G & Liive
2018: Denne Julen (singel)
2019: Gaslightning (singel)Med Foyn/Hess/AC/Sommer2018: Fooling Myself (singel)
2018: Ilsa (singel)
2018: Nice work if you can get it (singel)
2018: Anniversary Song (singel)
2018: Willow (album)Med The Baby Zebras

2020: Parents (album)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Live Foyn Friis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Galleri Per

Galleri Per var et visningsrom for moderne norsk kunst. Galleriet ble opprettet i 1940 av Per Rom, som var innehaver av galleriet frem til det i 1953 ble omgjort til en selveiende stiftelse. En rekke av de relativt ukjente norske kunstnerne som stilte ut i Galleri Per, har i ettertid blitt anerkjent som sentrale i norsk kunsthistorie.
Noen av kunstnerne som stilte ut i Galleri Per (i alfabetisk rekkefølge):

Sigrun Berg
Olaf Christiansen
Lisbet Dæhlin
Paul René Gauguin
Rolf Juell Gleditsch
Birgit Hagen
Arnold Haukeland
Thorbjørn Lie-Jørgensen
Anna Margrethe Norum
Teddy Røwde
Inger Sitter
Frithjof Tidemand-Johannessen
Jørleif Uthaug
CARIFTA Games

For svømmemesterskapet, se: CARIFTA-mesterskapet i svømming.CARIFTA Games er en årlig friidrettskonkurranse, grunnlagt av den karibiske frihandelsorganisasjonen CARIFTA (Caribbean Free Trade Association). Lekene ble første gang arrangert i 1972, og har to aldersgrupper: Under 17 år og Under 20 år. Kun utøvere som representerer land som er med i CARIFTA kan delta.


== Mesterskap ==


== CARIFTA Games mesterskapsrekorder ==


=== Menn under 20 år ===


=== Damer under 20 år ===


=== Menn under 17 år ===


=== Jenter under 17 år ===


== Vinnere av Austin Sealy Award ==
Fra og med 1977 er Austin Sealy Award delt ut til den utøveren som har utmerket seg mest, enten i form av rekorder og resultater, eller prestasjonene sammenlignet med andre medaljevinnere. Magasinet Carifta Games Magazine listet opp alle vinnerne i sin 40. utgave, i artikkelen "Most Outstanding Athletes over the years: Winners of the Austin Sealy Trophy".  Listen nedenfor er korrigert i forhold til listen i Carifta Games Magazine:  i 2008 vant Barbados' hekkesprinter Kierre Beckles prisen, og ikke Trinidads hekkesprinter Jehue Gordon, som derimot vant trofeet i 2010, i stedet for den grenadiske sprinteren Kirani James, som står som vinner i Carifta Games Magazine. Kirani James vant prisen i 2009.
I 2002 ble prisen vunnet av den jamaicanske U17-sprinteren Anneisha McLaughlin, og ikke Usain Bolt, som vant den i 2003 og 2004.
Den bahamanske kasteren Lavern Eve vant prisen i 1982 og 1983, ikke 1981 og 1982, som magasinet skriver. Året 1981 står derfor tomt i tabellen nedenfor (???).  En mulig vinner for 1981 er U17-sprinteren Candy Ford fra Bermuda, som vant tre gullmedaljer dette året (100m, 200m, og 400m).

* = Under 17 år


== Se også ==
CAC-mesterskapet i friidrett
NACAC-mesterskapet i friidrett
Sentralamerikanske og karibiske leker
Panamerikanske leker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CARIFTA-rekorder
Resultater fra alle CARIFTA Games (til og med 2006): Menn under 20 år, Damer under 20 år, Gutter under 17 år, Jenter under 17 år
«West Larissa»

«West Larissa» (tidligere navn «Ju Ekha» og «SeaDrill 5») var en oppjekkbar plattform  av typen «MSC CJ-50 Independent Leg Cantilever». «West Larissa» hadde en maksimal vanndybde på  91 m og en maksimal boredybde på 6 500 m.
Den ble designet av Marine Structure Consultants (MSC) i Nederland og bygget i 1984 av Keppel FELS.
«West Larissa» var eid av Seadrill frem til oktober 2010, og ble solgt videre til Seatankers  i Panama. Salget foregått som en del av moderniseringsplanene til Seadrill. Plattformen ble solgt for USD 55 millioner. Før salget i oktober 2010 var «West Larissa» flagget i Kypros. Plattformen var på oppdrag hos VSP offshore i Vietnam da den ble solgt. SeaDrills «West Prospero» boret den siste delen av kontrakten.


== Havariet i 2007 ==
«West Larissa», som var under oppdrag hos Premier Oil i Indonesia, opplevde en fatal arbeidsulykke i mai 2007. Videre i juni 2007 opplevde «West Larissa» skader på en av leggene sine i forbindelse med en punch-through under posisjonering for oppstart av operasjon på en brønnhodeplattform. Ulykken skjedde i Block NEC-OSN-97/1 i Bengalbukta.
Etter hendelsen ble «West Larissa» fraktet til Singapore for reparasjon og var ute av drift til tidlig i november 2007. Den fortsatte med sin oppdrag for Premier Oil i Indonesia.