jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacopo Corsi

Jacopo Corsi (1561–1602) var en italiensk komponist og kunstmesén fra senrenessansen og tidligbarokken.
Corsi var en venn av komponisten Jacopo Peri. Sammen forsøkte de å gjenskape de greske antikke dramaer i musikk. Samarbeidet kulminerte i musikkhistoriens første opera, Dafne, «dramatiske fabler» i en prolog og seks scener med libretto av Ottavio Rinuccini. Verket ble første gang oppført våren 1598 i Corsis hus.


== Kilder ==
Curtis Price (red.), The Early Baroque Era. From the late 16th century to the 1660s, The Macmillan Press Limited, London, 1993, ISBN 0-13-223793-8 (paperback)


== Referanser ==
OrbitArena

OrbitArena as (tidligere Eidsvoll Industri A/S) er en arbeidsinkluderingsbedrift som ble opprettet i 1968. I oktober 2020 flyttet hele virksomheten inn i nytt bygg i Industrivegen 18 på Jessheim.  
OrbitArenas viktigste oppgave er å hjelpe folk ut i jobb gjennom veiledning, opplæring og nær kontakt med Nav og arbeidsgivere. I tillegg til ca 100 deltakere på ulike tiltak og kurs er det knyttet ca. 85 årsverk til virksomheten. 
OrbitArena er Norges ledende leverandør på plastlaminering av bøker til skoler og bibliotek og utfører produksjonsoppdrag for større og mindre samarbeidspartnere over hele landet. OrbitArena bygg er en egen avdeling som bl.a. påtar seg oppussing og rehabilitering.  Det er i nybygget åpnet en ny og flott cateringavdeling, også med Matbar som selger frokost og lunsjretter på hverdager.
Eiere er kommunene  Ullensaker, Eidsvoll, Nannestad og Hurdal samt Akershus fylkeskommune og lokale bedrifter. 
Årlig omsetning er på ca. 60 millioner kroner.   
OrbitArena ble Equass-sertifisert første gang høsten 2009, deretter resertifisert 2011, 2013, 2015 , 2017 og 2019.


== OrbitArena AS har omorganisert ==
Fra 01.09.21 har vi overført all vår aktivitet til datterselskapet OrbitArena Arbeidsinkludering AS. Det er også opprettet et datterselskap som heter OrbitArena Kompetanse AS, men foreløpig er det ingen aktivitet i dette selskapet. Morselskapet OrbitArena AS vil i hovedsak fortsette med utleie av fast eiendom samt utvikling av konsernet som helhet.


== Morselskap ==
OrbitArena AS Org.nr. 919 659 297


== Datterselskap ==
OrbitArena Arbeidsinkludering AS Org.nr. 927 334 100
OrbitArena Kompetanse AS Org.nr. 927 363 488
Administrerende direktør er Hanne Iren Hystad Ulsletten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ottavio Rinuccini

Ottavio Rinuccini (1562–1621) var en italiensk poet, hoffmann og librettist fra senrenessansen og tidligbarokken. 
Mange av samtidens musikere tonesatte Rinuccinis dikt. I  dag huskes han hovedsakelig fordi han sto bak librettoen til Jacopo Peris Dafne (1597), som sannsynligvis er musikkhistoriens første opera.


== Verk ==
Rinuccini skrev tekster for noen av de intermedio som ble brukt under framføringen av La pellegrina til bryllupet mellom storhertug av Toscana Ferdinando de' Medici og Christina av Lorraine i mai 1589.
Libretto for Jacopo Peris opera Dafne, urframføring tidlig i 1598
Pastoralen Euridice, brukt som libretto for Peris opera, Euridice og Giulio Caccinis opera med samme navn.
Libretto for Claudio Monteverdis L'Arianna, urframført i 1608
Libretto for Claudio Monteverdi Il ballo delle ingrate, urframført i 1608.


== Litteratur ==
Grout, Donald Jay (1988). A Short History of Opera. New York: Columbia University Press. ISBN 0-231-06192-7. 
Leopold, Silke (1991) [1982]. Monteverdi (Music in Transition). trans. from German by Anne Smith. Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-315248-7. 
Curtis Price (red.), The Early Baroque Era. From the late 16th century to the 1660s, The Macmillan Press Limited, London, 1993, ISBN 0-13-223793-8 (paperback)


== Referanser ==
Trevor Brooking

Trevor David Brooking (født 2. oktober 1948 i London) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte midtbane. På klubbnivå var han gjennom hele sin aktive karriere på 18 år tilknyttet West Ham United, hvor han fikk tilsammen 528 seriekamper og scoret 88 mål. Med West Ham var han blant annet med på å vinne FA-cupen både i 1974/1975 og 1979/1980.
Brooking fikk også tilsammen 47 kamper og scoret fem mål for Det engelske herrelandslaget i fotball, og representerte England i EM i fotball 1980 i Italia og VM i fotball 1982 i Spania.
Brooking var i april 2003 midlertidig manager for West Ham United etter at Glenn Roeder hadde pådratt seg hjernesvulst, men lyktes ikke i å flytte klubben fra nedrykksstriden i Premier League. Etter at Roeder fikk sparken kun tre kamper av The Championship ut i 2003/2004-sesongen ble Brooking nok engang hentet inn igjen som midlertidig manager. Han ledet klubben én måned før klubben ansatte Alan Pardew som sin nye manager. 
Brooking ble i 1981 utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire og forfremmet til kommandør (CBE) i 1999. I 2004 ble han utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet for innsats for britisk idrett. Han har etter dette rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Han ble i 2009 også valgt inn i English Football Hall of Fame.


== Meritter ==
West Ham UnitedFA-cupen: 1974/1975 og 1979/1980.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trevor Brooking – FIFA 
(en) Trevor Brooking – Transfermarkt 
(en) Trevor Brooking – national-football-teams.com 
(en) Trevor Brooking – FootballDatabase.eu 
(en) Trevor Brooking – EU-Football.info 
(en) Trevor Brooking – FBref 
Footballdatabase.eu – Spillerinfo
Trevor Francis

Trevor John Francis (født 19. april 1954 i Plymouth) er en engelsk tidligere fotballspiller og trener som gjennom sin aktive karriere spilte i angrep for en rekke europeiske klubber og det engelske herrelandslaget i fotball.


== Biografi ==
På klubbnivå var han tilknyttet Birmingham City, Nottingham Forest, Manchester City og Sheffield Wednesday i hjemlandet, Sampdoria og Atalanta i Italia samt Rangers i Skottland. Med Nottingham Forest under ledelse av Brian Clough var han med på å vinne Serievinnercupen, ved å score det avgjørende målet i finalen mot den svenske klubben Malmö FF, samt UEFA Super Cup i 1979/1980-sesongen. Etter denne sesongen ble han også nominert til Onze d'Or (årets fotballspiller i Europa), og endte til slutt opp som Onze d'argent bak vinneren Kevin Keegan.
Francis fikk tilsammen 52 kamper og tolv scoringer for Englands herrelandslag. Han ble tatt ut i troppen som representerte England VM i fotball 1982 i Spania.
I sin tid hos henholdsvis Queens Park Rangers og Sheffield Wednesday fungerte Francis som spillende manager. Han var etter sin aktive spillerkarriere også manager hos Birmingham City og Crystal Palace.


== Meritter ==
Nottingham ForestSerievinnercupen: 1979
UEFA Super Cup: 1979SampdoriaCoppa Italia: 1985RangersDen skotske ligacupen: 1987Sheffield WednesdayDen engelske ligacupen: 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Trevor Francis – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Trevor Francis – UEFA 
(en) Trevor Francis – Transfermarkt 
(en) Trevor Francis – Transfermarkt (manager) 
(en) Trevor Francis – national-football-teams.com 
(en) Trevor Francis – WorldFootball.net 
(en) Trevor Francis – Soccerbase.com 
(en) Trevor Francis – Soccerbase.com (manager) 
(en) Trevor Francis – FootballDatabase.eu 
(en) Trevor Francis – EU-Football.info 
Footballdatabase.eu – Spillerprofilen til Trevor Francis
Digipost

Digipost er en digital postkasse utviklet av Posten Norge. Gjennom Digipost kan alle personer over 15 år med norsk fødselsnummer eller D-nummer få en egen «digital postkasse», tilsvarende den fysiske postkassen, som kan benyttes til sikker digital kommunikasjon mellom privatpersoner og private og offentlige virksomheter.
Ved registrering krever systemet at man identifiserer seg med BankID eller Buypass for å være sikker på at brukeren er den personen som vedkommende utgir seg for å være. Den digitale postkassen er personlig knyttet til brukerens fødselsnummer. Fødselsnummeret kobles med gateadressene som ligger i Postens adresseregister. I tillegg opprettes det en unik Digipost-adresse. Avsendere kan bruke Digipost-adresse, navn, postadresse eller postnummer for å sende digital post til brukerne av tjenesten.
I tillegg til postdistribusjon tilbys et dokumentarkiv hvor brukeren selv kan laste opp en kopi av sine egne dokumenter, og et kvitteringsarkiv, hvor brukere som har registrert sine betalingskort, kan få tilsendt en elektronisk kopi av kvitteringen når kortene brukes i butikker. Brukerne kan også legge regninger til forfall i banken direkte fra den digitale postkassen. Digipost har også en fysisk printtjeneste. Printtjenesten er et alternativ når mottaker ikke er en Digipost-bruker.
Digipost har mobilapplikasjoner for iPhone, iPad, iPod touch og Android, samt mobiltilpassede nettsider.
Systemet ble lansert våren 2011. I 2021 hadde tjenesten over 2,6 millioner brukere som kunne motta digitale brev fra over 800 offentlige virksomheter.I februar 2014 besluttet regjeringen at offentlig sektor skulle gjøre digital kommunikasjon til hovedregel i kontakten med innbyggere og næringsdrivende. Posten Norge ble valgt som leverandør av digital post og meldingsformidling for det offentlige.


== Se også ==
e-Boks


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Neil Adams

Neil Adams (født 27. september 1958 i Rugby, Warwickshire) er en britisk judoka som vant flere OL-og VM-medaljer i kampsporten judo.
Hans prestasjoner inkluderer en gull-medalje i 1981 under World Championships i Maastricht, Nederland, i tillegg til mange sølv-medaljer under Sommer-OL i 1980 og 1984. I 1983 deltok han under Judo World Championships. Adams var også fem ganger europamester i judo. Adams er en bror til den avdøde profesjonelle bryteren Chris Adams, som selv hadde en vellykket karriere innen judo før han slo igjennom med bryting i 1978. Adams er gift med Nikki Adams (født Jenkins), en tidligere kanadisk olympisk mester i judo.
Han var den første britiske mannlige judo-mesteren som noensinne har vunnet en VM-tittelen, og han var den første britiske mannen som noensinne har holdt en VM-tittel samtidig som han har hatt en europeisk tittel i samme gren. Den 20. september 2008 ble han forfremmet til 8. Dan i en alder av 49 år.
Adams driver nå med undervisning innen judo overalt i verden. I mars 2009 trakk han seg som hovedtrener for det det walisiske Judo Association, en stilling han var blitt tildelt etter å ha blitt bedt om å overta denne oppgaven av hans nære venn og formann i foreningen, Keven Williams. Adams er i dag landslagstrener for Belgias landslag i judo.


== Eksterne lenker ==
(de) Neil Adams – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Neil Adams – Olympedia 
(en) Neil Adams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Neil Adams – JudoInside
Musikkåret 1811

Musikkåret 1811 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1811.


== Hendelser ==


== Klassisk musikk ==
Ludwig van Beethoven – Piano Trio No. 7 ("Erkehertugen"); Singspiel – Die Ruinen von Athen ("Athens ruiner")
William Crotch – Palestine (oratorium) med libretto av Reginald Heber
Johann Nepomuk Hummel – 12 tyske danser og koda for Redout-Deutsche
Peter Casper Krossing – Symfoni i C-moll
Giacomo Meyerbeer – Gott und die Natur (oratorium)
Franz Xaver Wolfgang Mozart – Piano Concerto No. 1 i C-dur opus 14 ([1])
George Onslow – Duo for piano 4 hender nr 1 i E-moll 


== Opera ==
Carl Maria von Weber – Abu Hassan


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
The King of Limbs

The King of Limbs er det åttende studioalbumet av det engelske bandet Radiohead. Albumet ble utgitt 18. februar 2011 for mp3 og wav-nedlastning på Radioheads egen hjemmeside. Etter utgivelsen ble to sanger utgitt, «Supercollider» og «The Butcher», som begge ble spilt inn under innspillingen til albumet.


== Sporliste ==
«Bloom»
«Morning Mr Magpie»
«Little By Little»
«Feral»
«Lotus Flower»
«Codex»
«Give Up the Ghost»
«Separator»


== Eksterne lenker ==
(en) The King of Limbs på Discogs 
(en) The King of Limbs på MusicBrainz 
(en) The King of Limbs på Spotify 
(en) The King of Limbs på AllMusic
Beppe Fenoglio

Beppe Fenoglio (født 1. mars 1922 i Alba i Italia, død 18. februar 1963 i Torino) var en italiensk forfatter, mest kjent for sine fortellinger om livet i Langhe og som partisan under den andre verdenskrig.  Den eneste oversettelse til norsk er La malora (1954) om livet blant fattige bønder i Piemonte under krigen.  Anmelderen Ketil Bjørnstad omtaler da Fenoglio som «einstøingen i italiensk litteratur, [han] arbeidet som eksportmedarbeider i et vinfirma helt til sin død i 1963». Fenoglio døde av tuberkulose, og de fleste utgivelsene var posthumt.  Stilen har vært karakterisert som ironisk, knapp, sannhetssøkende og antiteoretisk, ikke ulik Ernest Hemingway.


== Utgivelser ==
Beppe Fenoglio (1952). I ventitré giorni della città di Alba. Einaudi, Torino. 
Beppe Fenoglio (1954). La malora. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1991). Vanlagnad. Gyldendal.  [Norsk oversettelse ved Magnus Ulleland]
Beppe Fenoglio (1959). Primavera di bellezza. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1963). Un giorno di fuoco. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1963). Una questione privata. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1968). Il partigiano Johnny. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1969). La paga del sabato. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1973). Un Fenoglio alla prima guerra mondiale. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1974). La voce nella tempesta. 
Beppe Fenoglio (1980). L'affare dell'anima e altri racconti. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1988). La sposa bambina. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1992). L'imboscata. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (1994). Appunti partigiani 1944-1945. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (2000). Quaderno di traduzioni. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (2002). Lettere 1940-1962. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (2003). Una crociera agli antipodi e altri racconti fantastici. Einaudi. 
Beppe Fenoglio (2005). Epigrammi. Einaudi, Torino. 
Beppe Fenoglio (2007). Tutti i racconti. Einaudi, Torino. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beppe Fenoglio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Beppe Fenoglio på Internet Movie Database
Chris Allison

Christopher John Allison (født 1962) er en britisk politioffiser ved Metropolitan Police Service i London i England. Han er per januar 2011 ansatt som assisterende kommissær. Han hadde politiansvaret for OL og Paralympics. Under hans tid i tjenesten, har han sittet i en rekke forskjellige avdelinger ettersom han har blitt forfremmet oppover i gradene. 
Han ble i dronningens nyttårsliste (New Year's Honours List) for 2006 utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==
John Pott

Robert Laslett John Pott (født 14. juli 1919 i Khartoum, i det da anglo-egyptiske Sudan, død 23. april 2005) var sjef for et kompani under slaget om Arnhem i Nederland i september 1944.
John Potts militære historie ble ikke mer allment kjent før på 2000-tallet, på grunn av en sang som ble skrevet om ham av hans barnebarn, Joel Pott. Joel Pott var vokalist i det Ivor Novello Award-vinnende indie rock-bandet Athlete. Hans far var også militær og tjenestegjorde i Sudan Defence Force.
Pott ble utdannet ved Wellington College og deretter begynte han ved Royal Military Academy Sandhurst. Den 1. juli 1939, hadde han oppdrag som fenrik i King's Own Royal Regiment som var stasjonert i Lancaster) og han var utstasjonert i det britisk-styrte India. I India møtte Pott Anna Frost og de giftet seg i 1941. På samme dag som ekteskapet deres begynte, ble Pott innkalt til frontlinjen, og det nygifte ekteparet fikk ikke se hverandre på atten måneder etter at de hadde giftet seg. Han hadde blitt forfremmet igjen, den 1. januar 1941. Hans bataljon ble sendt til Midtøsten og han tjenestegjorde og ble såret der i 1942.
Senere på året ble bataljonen hans sendt videre til Kypros, og deres transportskip ble torpedert på veien dit. I 1943 vervet Pott seg til det britiske fallskjermregimentet. Han deltok under den allierte invasjonen av Italia. Dagen etter at han ledet sitt eget kompani hans i en krigssituasjon for første gang, ble han beordret til å overta to bondegårder som ble holdt av tyske styrker. Han ble anbefalt til medaljen Military Cross fra hans brigadesjef John Hackett.
John Pott ble i tillegg til Military Cross tildelt Order of the British Empire for hans tjenester for Storbritannia under den andre verdenskrig. Han døde i 2005, i en alder av 86 år.
Omloop Het Nieuwsblad 2011

Omloop Het Nieuwsblad 2011 var den 66. utgaven av sykkelrittet Omloop Het Nieuwsblad. Rittet ble til og med 2008 kalt Omloop Het Volk. Rittet ble arrangert lørdag 26. februar 2011 og hadde kategori 1.HC. Fjorårsvinneren Juan Antonio Flecha ble slått på målstreken av Sebastian Langeveld.


== Lagene ==
ProTeam: AG2R-La Mondiale, BMC Racing Team, Garmin-Cervélo, Team HTC-Highroad, Katjusja, Leopard-Trek, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team Sky, Vacansoleil-DCMProfesjonelle kontinentallag: Acqua & Sapone, Bretagne-Schuller, Cofidis, Europcar, FDJ, Landbouwkrediet, Team NetApp, Saur-Sojasun, Skil-Shimano, Topsport Vlaanderen-Mercator, Verandas Willems-Accent


== Resultat ==
Cristofano Malvezzi

Cristofano Malvezzi (1543 eller 1547 – 1599) var en italiensk organist og komponist fra renessansen.
Malvezzi overtok i 1571 posten som kapellmester ved San Lorenzo i Firenze etter Francesco Corteccia.
Ved siden av enkelte madrigaler og andre verk skapte Malvezzi med de såkalte intermedi (en form for mellomspill ved oppføringer av skuespill) tidlige forløpere for operaformen.
Broren Alberigo Malvezzi (ca. 1550–1615) var også organist og komponist.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Cristofano Malvezzi», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 68 (2007). 


== Eksterne lenker ==

(en) Fritt tilgjengelige noter av Cristofano Malvezzi i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Cristofano Malvezzi i International Music Score Library Project
Ade Adepitan

Adrian Olayiwola «Ade» Adepitan (født 27. mars 1973) er en britisk TV-programleder og en kjent utøver av rullestolsbasketball.
Adrian Adepitan ble rullestolbruker etter å ha blitt rammet av polio som treåring. Takket være sterke armer er han en dyktig dykker. Adepitan var en av spillerne på det britiske basketballandslaget som vant bronsemedalje under de paralympiske sommerlekene i Athen i 2004. Laget vant gull i 2005 under Paralympics World Cup som ble arrangert i Manchester i Storbritannia.Adepitan har blitt utnevnt til høy beskytter av idrett for funksjonshemmede i Storbritannia. Han er også en av høy beskytter av Go Kids Go! (tidligere kalt Foreningen for rullestolbrukende barn, en organisasjon som lærer unge rullestolbrukere å bli mer selvstendige og mer mobile. Adepitan jobber som programleder for BBC. I 2005 dukket han opp i Beyond Boundaries som krysset Nicaragua sammen med flere andre funksjonshemmede.
I 2005 mottok Adepitan Order of the British Empire (MBE) for sin innsats for å få funksjonshemmede til å drive idrett. Loughborough University kreerte ham til æresdoktor for å hedre hans fremragende arbeid for funksjonshemmede sportsutøvere i Storbritannia. Han mottok en Lifetime Achievement Award fra University of East London i 2010, og i november samme år ble han kreert til æresdoktor ved dette universitetet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ade Adepitan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ade Adepitan på Internet Movie Database 
(en) Ade Adepitan hos The Movie Database 
(en) Ade Adepitan på Twitter 
(en) Ade Adepitan på Facebook 
(en) Ade Adepitan på Instagram
Catherine Aird

Catherine Aird (født 20. juni 1930 i Huddersfield i Yorkshire i England) er pseudonymet til den engelske forfatteren Kinn Hamilton McIntosh. Hun har forfattet mer enn tjue krimromaner og flere novellesamlinger. Hennes intelligente og litterære romaner med kløktige intriger om politiets etterforskning minner en del om bøkene til blant annet Martha Grimes, Caroline Graham, og Margaret Yorke.


== Biografi ==
McIntosh ble utdannet ved Waverley School og senere studerte hun ved Greenhead High School, begge skolene ligger på hennes hjemsted Huddersfield. Som ung voksen, ble hun stadig sengeliggende på grunn av en alvorlig sykdom. Hennes aller første roman, The Religious Body, ble publisert i 1966.
Aird fungerte som leder for Crime Writers' Association i 1990–1991. Hun har blitt tildelt en æres mastergrad fra Universitetet i Kent og fra Crime Writers Association har hun har blitt tildelt en pris for hennes livslange innsats som forfatter. Hun har også blitt gjort til medlem av Order of the British Empire for hennes mange forfatter-verk. Hun er bosatt i landsbyen Sturry, i nærheten av Canterbury, Kent og hun er aktiv i landsbylivet.
Aird er best kjent for sin vellykkede bokserie Chronicles of Calleshire, som er en serie kriminalromaner som er blitt satt til det fiktive grevskapet Calleshire i England. Hun har også forfatter flere andre historier som er lagt til stille landsbyer, og hun var redaktør og medvirkende forfatter på verker som andre forfattere var hovedforfattere av.
I 2015 ble hun belønnet med britiske Crime Writers' Associations høyeste utmerkelse, The Diamond Dagger for et kriminallitterært forfatterskap av særlig høy kvalitet.


== Delvis bibliografi ==
The Religious Body (1966)
A Most Contagious Game (1967)
Henrietta Who (1968)
The Complete Steel (1969)
A Late Phoenix (1970)
His Burial Too (1973)
Slight Mourning (1975)
Parting Breath (1977)
Some Die Eloquent (1979)
Passing Strange (1980)
Last Respects (1982)
Harm's Way (1984)
A Dead Liberty (1986)
The Body Politic (1990)
A Going Concern (1993)
Injury Time (1994)
After Effects (1996)
Stiff News (1998)
Little Knell (2001)
Amendment of Life (2002)
Chapter and Hearse (2003)
A Hole in One (2005)
Losing Ground (2007)
Past Tense (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Catherine Aird på Internet Movie Database
Intermedio

Intermedio, eller intermezzo var i den italienske renessansen en forestilling, gjerne med dans, som ble framført som mellomakt i skuespill oppført for å feire spesielle hendelser ved hoffet. 
I byer som Firenze og Ferrara var herskerfamilienes bryllup (eller lignende statlige arrangementer) den vanligste anledningen til storslåtte intermedier. De best dokumenterte ble oppført under Medici-familiens bryllupsfester: storhertugen av Toscana finansierte i 1589 ikke mindre enn 18 festivalbøker og andre trykksaker i forbindelse med bryllupet til Ferdinando de' Medici og Christina av Lorraine.Blomstringstida var seint på 1500-tallet, men det ble skrevet og framført intermedier fra seint 1400-tall og gjennom hele 1600-tallet. Etter 1600 gikk formen inn i operaen, eventuelt som mellomspill. I enkelte sammenhenger kunne det fortsatt brukes intermedier i skuespill.


== Lignende former utenfor Italia ==
En lignende form utviklet seg i Frankrike på samme tid som i Italia. Den franske formen ble kalt intermède og var mer basert på dans enn den italienske. 
Engelske masques har mange likheter med det italienske intermedio, men opphavet var ikke som en "filler" mellom aktene. 
Intermezzoet i 1700-tallets  opera seria viser trekk fra renessanseformen og var korte komiske mellomspill som ble plassert mellom aktene i de ellers «heroiske» seria-verkene.
Den nordtyske kirkemusikk-komponisten Thomas Selle flettet flerkorige motetter som han kalte Intermedien inn mellom bibelhistoriene i sine pasjoner for å oppsummere og kommentere fortellingene.


== Referanser ==


== Kilder ==
Elisabeth Th. Hilscher-Fritz: «Intermedien (Intermezzi)» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.
Artikkelen «Intermedio», i The New Grove Dictionary of Music and Musicians, red. Stanley Sadie.  20 bind.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980.  ISBN 1-56159-174-2


== Litteratur ==
Warren Kirkendale, Emilio De' Cavalieri Gentiluomo Romano, (Florence, 2001).
Alois Nagler, Theatre Festivals of the Medicis 1539-1637, 1964, Yale UP
The New Harvard Dictionary of Music, red. Don Randel.  Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986.  ISBN 0-674-61525-5
Reed, Sue Welsh & Wallace, Richard (red.), Italian Etchers of the Renaissance and Baroque, 1989, Museum of Fine Arts, Boston, ISBN 0-87846-306-2 eller 304-4 (paperback)
James Saslow: The Medici Wedding of 1589', Yale University Press, 1996