jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Siri Nordeide Grønli

Siri Merete Nordeide Grønli (født 17. april 1984 i Høyanger) er en norsk tidligere fotballspiller.


== Karriere ==
Grønli er født og oppvokst i Høyanger. Hun spilte på Idrettslaget Høyang i de tidlige ungdomsårene, før hun begynte på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum som 16-åring. Hun gikk deretter til Asker Fotball Kvinner. Etter at Asker ble slått sammen med Stabæk i 2009 har Grønli spilt for Stabæk.
Hennes yngre søstre, Line Noreide Grønli (f. 1988) og Gry Noreide Grønli (f. 1990), er også tidligere fortballspillere og har blant annet spilt for Linderud-Grei Toppfotball i toppserien.
Grønli startet på medisinstudiet mens hun spilte fotball på toppnivå for Stabæk, og i 2018 var hun utdannet lege ved Universitetet i Oslo.
Hun fikk ikke tilbud om ny kontrakt i Stabæk etter 2022-sesongen, og ga seg dermed som fotballspiller på toppnivå. Hun var den siste spilleren som var igjen i klubben siden Stabæk tok over lisensen til Asker foran 2009-sesongen, og spilte 14 sesonger for klubben.


== Meritter ==


=== Stabæk ===
Seriemester 2010
Seriemester 2013
Cupmester 2011
Cupmester 2012
Cupmester 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Siri Nordeide Grønli – Norges Fotballforbund 
(de) Siri Nordeide Grønli – Soccerdonna 
(en) Siri Nordeide Grønli – FBref 
Så glad vart Siri då cupgullet var eit faktum
Nytt gull for Nordeide Grønli
Siri Nordeide Grønli blei den store helten i årets cupfinale
Varanger Ballklubb

Varanger Ballklubb (stiftet 1987) er en norsk ballklubb fra Varangerbotn i Nesseby.


== Tabellen 2011 ==


== Eksterne lenker ==
Varangerbotn Stadion - Nordic Stadiums
Tana Ballklubb

Tana Ballklubb (stiftet 1981) er en norsk klubb fra Tana i Øst-Finnmark, som drifter både fotball og håndball.


== Tabellen 2011 ==
I 2011 spilte Tana og Varanger som et sammenslått lag før de trakk laget midt i sesongen.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Tana Bru Stadion - Nordic Stadiums
Under evige stjerner (roman)

Under evige stjerner er en roman av Margit Sandemo fra 1965. Originalens tittel var Under eviga stjärnor, men den har også vært utgitt under tittelen Den gyldne engel. Den ble aller først publisert i Norsk Ukeblad, men har kommet i forskjellige utgivelser etterhvert, blant annet som bok nr 23 i serien Margit Sandemos beste føljetonger.
Handlingen i romanen er lagt til korsfarertiden, og hovedpersonen Ormund var en av Sigurd Jorsalfares mest betrodde menn, og var utvalgt til å beskytte en flis av det hellige kors fra Jerusalem. Dermed skulle han ikke beskjeftige seg med hverken kvinner eller andre «jordiske» sysler, som ble sett på som uren for denne ordenen. Men Ormund traff Inga, smedens vakre lyshårete datter, og ble verge for henne, da begge foreldrene døde. Inga viser seg å være både sterk og modig, og redder Ormunds liv flere ganger. Etterhvert utvikler det seg et kjærlighetsforhold mellom Inga og Ormund, og han må ta et valg i forhold til sin avlagte hellige ed.


== Utgivelser i utvalg ==
Margit Sandemos beste føljetonger nr 23 Bladkompaniet 1984 ISBN 82-509-1456-2
Margit Sandemos beste dobbeltbok Schibsted 2006


== Litteratur ==
Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år, Bladkompaniet 1994
Bavel-komplekset

Bavel-komplekset (også bavel interglasial) er en geokronologisk periode med 2 glasialer og 2 interglasialer. 
Bavel kom etter menap glasialen og før cromer-komplekset, og varte fra 1 030 000 til 850 000 år BP.I Nord-Tyskland vokste det eik, alm, lind og agnbøk i interglasialene, noe som antyder at klimaet kan ha vært noe mildere enn i den nåværende interglasialen.
For pattedyrene synes det som at Bavel har vært et viktig vendepunkt i kvartærtiden. Små pattedyr vandret ut fra Eurasia og bredte seg til Vest-Europa.


== Tidslinje ==


== Referanser ==
Menap (glasial)

Menap var en hard glasialtid i Nord-Europa (nebraska i USA og günz i Alpene) i den tidlige pleistocene subepoken.
Menap inntraff for rundt 1 000 000  år BP og ble både innledet og avsluttet av kalde perioder hvor store deler av Nord-Europa var dekket av is, mens det var tundra i Mellom-Europa. I en litt varmere periode etablerte furu og bjørk seg i Nord-Tyskland og Nederland. I Danmark er det lite spor fra menap.
Perioden er oppkalt etter den galliske stammen menapier.


== Tidslinje ==
Nord-Ouest (Kamerun)

Nord-Ouest er en region i det vestlige Kamerun ved grensen til Nigeria. Hovedstaden heter Bamenda. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 1 804 695.Før Kamerun ble opprettet i 1961 var Nord-Ouest og Sud-Ouest-regionene del av den britiske kolonien Southern Cameroons, i motsetning til resten av Kamerun som var fransk koloni.


== Departementer ==
Nord-Ouest består av sju departementer. 

Boyo
Bui
Donga-Mantung
Menchum
Mezam
Momo
Ngo-ketunjia


== Referanser ==
Sud-Ouest (Kamerun)

Sud-Ouest er en region i det sørvestlige Kamerun i Biafrabukten ved grensen til Nigeria. Hovedstaden heter Buea. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 1 384 286.Før Kamerun ble opprettet i 1961 var Nord-Ouest og Sud-Ouest-regionene del av den britiske kolonien Southern Cameroons, i motsetning til resten av Kamerun som var fransk koloni. Kameruns første engelskspråklige universitet, University of Buea, ligger i Buea.


== Departementer ==
Sud-Ouest består av seks departementer. 

Fako
Koupé-Manengouba
Lebialem
Manyu
Meme
Ndian


== Referanser ==
Den norske utvandringens minnekirke

Den norske utvandringens minnekirke (Utvandrerkirken) er en kirke i USA som ble bygget i 1896 av nordmannen Ole Haraldsen som Oak Ridge Lutheran Church. 
Kirkens opprinnelige plassering var 30 km vest for elven Mississippi og 25 km fra grensen til Iowa på en høyde utenfor Houston i Minnesota. Kirken har et 20 meter høyt tårn. Skipet er rektangulært, koret er nærmest rektangulært, men med hjørnene kuttet 45 grader, og det er sakristitilbygg på nordsiden av koret. Alterringen, alteret, prekestolen og vinduene kommer fra en eldre kirke oppført ved Highland Prairie i Minnesota i 1865. 
Kirken var i bruk fra 1896 til 1967. I denne perioden hadde tre prester sine kall der. Den første var Kristian Magelssen, han var født i Fosen i 1839, emigrerte i 1863 og fikk sin utdannelse ved Concordia Seminary i St. Louis i Missouri mellom 1863 og 1866. Etterfølgeren var hans sønn, Nils S. Magelssen, som tjente ved Oak Ridge fra 1914 til 1949. Den siste presten ved Oak Ridge var Isak R. Gronlid, født i 1897 i Waterville i Iowa. Han overtok ved Oak Ridge i 1949 og tjente der inntil menigheten ble nedlagt i 1967. 
Oak Ridge-kirken ble vigslet på nytt som Den norske utvandringens minnekirke den 11. august 2002 av fungerende biskop i Hamar, Ole Elias Holck. Seremonien samlet norske og etterkommere av norske utvandrere i andre land for å ære minnet til sine utvandrede slektninger og forfedre.


== Kilder ==
Den norske utvandringens minnekirke hos emigrantmuseum.no


== Eksterne lenker ==
(en) Utvandrerkirken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
9. september 1944-ordenen

9. september 1944-ordenen (bulgarsk: Орден „9 септември 1944“) er en bulgarsk orden innstiftet 9. september 1945 til belønning av innsats i oppstanden 9. september 1944 og for å styrke folkestyret i Bulgaria. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte 9. september 1944-ordenen sammen med Roseordenen på nivå tre. Da Bulgaria i 1990 innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.


== Inndeling ==
9. september 1944-ordenen har tre trinn, alle kan tildeles med eller uten sverd:

1. klasse
2. klasse
3. klasse


== Insignier ==
Ordenstegnet for 9. september 1944-ordenen består av en  femtagget, utbøyd stjerne. Stjernen er hvitemaljert for 1. og 2. klasse, i rød emalje for 3. klasse. Midtmedaljongen er i gull og har portrett av den revolusjonære nasjonalisten Vasil Levski (1837–1873). Han ledet i 1872 en mislykket oppstand mot Det osmanske rike. For 1. klasse er medaljongen omgitt ev en bord utformet som en grønn laurbærkrans. Ordenstegnene for 1. klasse har på revers en midtmedaljong med innskriften 9 септ. 1944 over tre linjer i gullskrift på rød emalje med grønn laurbærkrans rundt. Ordenstegnene for 2. og 3. klasse har kun motiv på advers og her har laurbærkransen rundt medaljongen innskriften 9 септ. 1944. Ved tildeling for militær innsats er det korslagte, oppadvendte sverd lagt bak stjernen.
Ordensbåndet for 1. klasse ble i 1945 fastsatt til helrødt, mens 2. og 3. klasse var uten bånd og ble båret direkte på brystet. Senere ble ordensbåndet for 1. klasse rødt med kantstriper i hvitt og grønt. Dette er fargene i Bulgarias flagg. For 2. klasse fikk ordensbåndet rød farge med kant- og midtstriper i lyst blått og for 3. klasse rødt med blå kantstriper.


== Tildeling ==
Det ble mellom 1945 og 1990 foretatt tildeling til 71 007 mottagere. Den første tildelingen av 9. september 1944-ordenen gikk til Georgi Dimitrov, som fikk ordenens 1. klasse med sverd.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 15–17
Hieronymussen, Poul Ohm  og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 155
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 208–212. ISBN 954-509-317-X
Isostasi

Isostasi (av gresk ἴσος (ísos) «lik», og στάσις (stásis) «stillstand») er den geologiske likevektstilstanden mellom litosfæren og  astenosfæren. 
Litosfæren «flyter» i astenofæren omtrent som isfjell i vann, slik at fjellkjedenes store masse synker dypt ned i litosfæren og dermed fordeler lasten på omgivelsene uten å trenge ned i astenosfæren.
Etter at innlandsisen forsvant fra Skandinavia for ca 11 000 år siden lettet trykket på underlaget og litosfæren flyter opp igjen. Denne landhevingsprosessen er fremdeles i gang i Skandinavia.


== Litteratur ==
Jacobshagen, Arndt, Götze, Mertmann, Wallfass: Einführung in die geologischen Wissenschaften. Eugen Ulmer, Stuttgart 2000, ISBN 3-8001-2743-1


== Eksterne lenker ==
Sammenheng mellom erosjon, fjellheving og isostasi med Himalaya som eksempel. Geologisk institutt ved Universitetet i Freiburg
Ouest (Kamerun)

Ouest er en region i det vestlige Kamerun. Hovedstaden heter Bafoussam. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 1 785 285.


== Departementer ==
Ouest består av åtte departementer. 

Bamboutos
Haut-Nkam
Hauts-Plateaux
Koung-Khi
Menoua
Mifi
Ndé
Noun


== Referanser ==
Sud (Kamerun)

Sud er en region i det sørlige Kamerun langs Biafrabukta og langs grensen i sør til Ekvatoral-Guinea, Gabon og Republikken Kongo. Hovedstaden heter Ebolowa. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 692 142.


== Departementer ==
Sud består av fire departementer. 

Dja-et-Lobo
Mvila
Océan
Vallée-du-Ntem


== Referanser ==
Roseordenen (Bulgaria)

For den brasilianske ordenen med samme navn, se Roseordenen
Roseordenen (bulgarsk: Орден на розата) er en bulgarsk orden innstiftet 4. august 1966 til belønning av utenlandske kvinners fortjenstfulle innsats for Bulgaria og for vennskapelige bilaterale forbindelser. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Roseordenen sammen med 9. september 1944-ordenen på nivå tre. Da Bulgaria i 1990 endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen etter hvert avskaffet ved nyordning av landets ordensvesen.


== Inndeling ==
Roseordenen har to klasser:

1. klasse gull
2. klasse sølv


== Insignier ==
Roseordenen er en kjedeorden med et ordenstegn som har en rødemaljert medaljong med en naturalistisk roseknopp på stilk i gull. Medaljongen er flankert av strålegrupper, alt enten i gull eller sølv avhengig av klasse. Ordenstegnet er opphengt i et kjede med 44 ledd med rosemotiv, i gull eller sølv avhengig av klasse.


== Tildeling ==
Roseordenen ble tildelt i diplomatisk sammenheng, som ved statsbesøk. Ordenen ble kun tildelt kvinner. Den første tildeling fant sted i 1968. Tildeling fortsatte en tid etter 1990, sammen med andre ordener tiltenkt utlendinger. Etter at loven om ordener og medaljer fra 2003 ble vedtatt holdt tildeling av Roseordenen  opp.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 32
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 227. ISBN 954-509-317-X
GSI Helmholtzzentrum für Schwerionenforschung

GSI Helmholtzzentrum für Schwerionenforschung (Helmholtz-senter for forskning på tunge ioner) i Wixhausen, Darmstadt i Tyskland er et forskningsinstitutt  grunnlagt i 1969 som Gesellschaft für Schwerionenforschung (GSI). 
Instituttet er kjent blant annet for å ha oppdaget seks grunnstoffer: meitnerium (1982), hassium (1984), darmstadtium (1994), roentgenium (1994), bohrium (1996), og copernicium (1996). I tillegg til grunnforskning driver instituttet anvendt medisinsk forskning.
Instituttets eldste og viktigste verktøy er den lineære partikkelakseleratoren Universal linear accelerator (UNILAC) som kan akselerere ioner til 20 % av lyshastigheten. I 1990 fikk instituttet tilført synkrotronen SIS18, som kan akselerere ioner til 90% av lyshastigheten, og lagringsringen ESR.
Kine Bjerk Nøttveit

Kine Bjerk Nøttveit (født  8. desember  1986) er en norsk tidligere fotballspiller. Hun spilte i forsvar for Klepp IL fra 2003 til 2012.  Hun har tidligere spilt for Austrått.
Kine Bjerk Nøttveit har spilt 20 landskamper for aldersbestemte lag.  Hun spilte 146 kamper og scoret elleve mål for Klepp i serie og cup.  Da det nye stadionet åpnet på Klepp den 7. oktober 2007 scoret hun vinnermålet mot Kolbotn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kine Bjerk Nøttveit – Norges Fotballforbund 
(de) Kine Bjerk Nøttveit – Soccerdonna
Pelota under Panamerikanske leker 2011

Pelota under Panamerikanske leker 2011. Pelota var en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico i perioden 14. til 30. oktober 2011. Det ble konkurrert om ti titler, åtte for menn og to for damer. Mexico ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Argentina med fire.


== Medaljer ==


== Resultater ==


=== Damer ===


=== Menn ===


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 2011
Ordenen for folkets frihet 1941–1944

Ordenen for folkets frihet 1941–1944 (bulgarsk: Орден „за Народна свобода 1941–1944“) er en bulgarsk orden innstiftet 9. september 1945 til belønning av deltagelse i det bulgarske folks revolusjonære kamp. Ordenen kunne tildeles både bulgarere og utlendinger. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Ordenen for folkets frihet 1941–1944 på nivå fire. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet i 1991.


== Inndeling ==
Ordenen for folkets frihet 1941–1944 har to klasser:

1. klasse
2. klasse


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen for folkets frihet 1941–1944 består av en femtagget utbøyd stjerne. Stjernen er i hvit emalje for 1. klasse, i rød emalje for 2. klasse. I midten har stjernen en medaljong med portrett av dikteren og nasjonalisten Hristo Botev (1848–1876), som deltok i apriloppstanden i 1876. Medaljongen med portrettet er i gull for 1. klasse, i sølv for 2. klasse. Medaljongen er omgitt av en grønnemaljert bord med innskriften «За народна свобода 1941–1944» (for folkets frihet 1941–1944).
Ordenen ble opprinnelig båret direkte på brystet, men ble senere opphengt i bånd. Ordensbåndet er rødt med en bred  lys blå kantstripe for 1. klasse og en smal og en bred lys blå kantstripe for 2. klasse.


== Tildeling ==
Ordenen ble tildelt bulgarske partisaner som deltok i andre verdenskrig, samt andre som kjempet mot aksemaktene. Den kunne tildeles bulgarske statsborgere, så vel som personer fra andre land. Georgi Dimitrov var den første mottager av ordenen. I perioden 1945 til 1991 ble 68 265 personer tildelt Ordenen for folkets frihet 1941–1944. Den kunne også tildeles posthumt.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 18–19
Hieronymussen, Poul Ohm  og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 155–156
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 213–214. ISBN 954-509-317-X
Outokumpu Oy

Outokumpu Oy er et finsk industriselskap med hovedkontor i Esbo, og en av landets største arbeidsgivere.


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Outokumpu (company) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leo Mechelin

Leopold Henrik Stanislaus Mechelin (født 12. desember 1839 i Fredrikshamn i Finland, død 2. juni 1914 i Helsingfors i Finland) var en finsk liberal politiker, professor og jurist som ledet den passive finske frihetskampen mot landets selvstendighet. Mechelin ble den 1. desember 1905 utnevnt til viseordfører for senatets økonomidepartement, og var dermed i praksis regjeringssjef frem til 1908.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Leo Mechelin hos Finlands riksdag
Ordenen for arbeidets ære

Ordenen for arbeidets ære (bulgarsk: орден „Трудова слава”) er en bulgarsk orden innstiftet 28. mai 1974 til belønning av arbeidere for lang og tro tjeneste. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Ordenen for arbeidets ære på nivå seks. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.


== Inndeling ==
Ordenen for arbeidets ære har tre trinn:

1. klasse
2. klasse
3. klasse


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen for arbeidets ære består av en stjerneformet medaljong med seks kvadratformer vekselvis med seks hveteaks. Midtmedaljongen er rødemaljert med en hvit, femtagget stjerne i midten. Medaljongen er omgitt av en hvit bord hvorpå innskriften «НРБ» (FRB, forkortelse for Folkerepublikken Bulgaria) og «Трудова слава» (arbeidets ære) adskilt av små stjerner. Ordenstegnet for 1. klasse er i gult metall, for 2. klasse i hvitt metall og for 3. klasse i grått metall.
Ordensbåndet er blått med kantstriper i hvitt, grønt og rødt på venstre side av båndet.


== Tildeling ==
Ordenen for arbeidets ære ble tildelt arbeidere i industrien, bygningsbransjen,  transportsektoren og landbruket for langvarig, hengiven arbeidsinnsats i én og samme virksomhet. Utnevnelse skjedde til laveste grad med forfremmelse etter ytterligere arbeidsår.
Til sammen 6 557 personer mottok Ordenen for arbeidets ære.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 30
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 230. ISBN 954-509-317-X
Det røde flaggs orden

Det røde flaggs orden (bulgarsk: Орден „Червено знаме) er en bulgarsk orden innstiftet 13. desember 1950 til belønning av offiserers og siviles krigsinnsats og for fortjenstfull innsats for landets forsvar i fredstid. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Det røde flaggs orden sammen med Ordenen arbeidets røde fane og Kyrillos og Methodios' orden på nivå sju. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.


== Inndeling ==
Det røde flaggs orden har én klasse.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Det røde flaggs orden består av en gullmedaljong med rød, lys blå og hvit emalje. Motivet viser en framrykkende soldat med rifle foran et vaiende rødt flagg som bærer innskriften for det sosialistiske fedreland i kyrilliske bokstaver over to linjer. Over det hele står en femtagget stjerne og på sidene finnes det kornbånd. Nederst står et hvitt bånd med bokstavene «НРБ» (FRB, forkortelse for Folkerepublikken Bulgaria).
Ordensbåndet er mørk rødt med fargene fra Bulgarias flagg i midten i form av smale striper i rødt, grønt og hvitt, det røde avgrenset mot det røde ved en tynn hvit stripe.


== Tildeling ==
Det røde flaggs orden ble tildelt offiserer av løytnants grad eller høyere for mot, oppofrelse og heroisk innsats i krig. Også militære avdelinger kunne motta ordenen for eksepsjonell innsats i møte med fienden. Den kunne også tildeles sivile for krigsinnsats. I fredstid ble ordenen tildelt for innsats for å styrke Bulgarias forsvar og sikkerhet. Det røde flaggs orden kunne også tildeles utledinger.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 22
Hieronymussen, Poul Ohm  og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 156
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 221. ISBN 954-509-317-X
Bruno Granholm

Bruno Ferdinand Granholm (født 14. mai 1857, død 29. september 1930) var en finsk arkitekt som arbeidet som sjefsarkitekt ved den finske jernbaneverket i årene 1892-1926. Granholm tegnet et stort antall jernbanestasjoner som for eksempel alle stasjonene langs jernbanelinjen Kustbanan Åbo-Helsingfors.
Granholms arkitektur kjennetegnes av nasjonalromantiske idealer, med blant annet asymmetriske former og mye treutskjæringer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruno Granholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lena Nyströms avhandling i arkitektur vid Åbo Akademi, år 2000
Andrew Shinnie

Andrew Murray Shinnie (født 17. juli 1989) er en skotsk fotballspiller som spiller for Livingston FC. 
Han kom i 2013 fra  Inverness Caledonian. Han har også spilt for det skotske U21-landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrew Shinnie – Transfermarkt 
(en) Andrew Shinnie – national-football-teams.com 
(en) Andrew Shinnie – Soccerbase.com 
(en) Andrew Shinnie – FootballDatabase.eu 
(en) Andrew Shinnie – Soccerway 
(en) Andrew Shinnie – EU-Football.info 
(en) Andrew Shinnie – Skottlands fotballforbund 
(en) Andrew Shinnie – FBref
Ordenen arbeidets røde fane

Ordenen arbeidets røde fane (bulgarsk: Орден „Червене Знаме На Труда") er en bulgarsk orden innstiftet 13. desember 1950 til belønning av individuell eller kollektiv innsats i Bulgarias økonomi og samfunnsliv. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Det røde flaggs orden sammen med Det røde flaggs orden og Kyrillos og Methodios' orden på nivå sju. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.


== Inndeling ==
Ordenen arbeidets røde fane har én klasse.


== Insignier ==
Ordenstegnet for Ordenen arbeidets røde fane består av en oval medaljong i gull dekorert med rød, lys blå og hvit emalje. Det sentrale motivet har et vaiende rødt flagg med bokstavene «НРБ» (NRB, forkortelse for Народна република България (Folkerepublikken Bulgaria)) i hvite bokstaver. Under flagget står hammer og sigd i gull mot lys blå emalje. Dette er lagt over et hvitt tannhjul, der bare nedre del er synlig. På tannhjulet ståår innskriften «ЗА СОЦИАЛИСТИЧЕСКИ ТРУД» (for sosialistisk arbeid). Medaljongens avlange form dannes av hveteaks. Øverst, der kornbåndene møtes, står en rød stjerne.
Ordensbåndet er rødt med hvit midtstripe.


== Tildeling ==
Ordenen arbeidets røde fane ble tildelt for innsats innen økonomi og samfunnsliv, for virkeliggjøring av planene for økonomisk og sosial utvikling og for fremragende resultater i landets offentlige, sosiale, vitenskapelig og kulturelle liv. Den ble tildelt både individer og kollektiver.


== Kilder ==
Furlan, Marjan: Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991, Toronto: Militaria House, 1997, s. 21
Hieronymussen, Poul Ohm  og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966, s. 156
Petrov, Todor: Bulgarian Orders and Medals 1878–2005, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 222. ISBN 954-509-317-X