jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Come into My World

«Come into My World» er en dansepop-sang innspilt av den australske sangeren Kylie Minogue til hennes åttende studioalbum Fever. Sangen er den fjerde og siste singelen fra albumet, og den vant en Grammy Award i 2004.


== Informasjon ==
Etter suksessen med den forrige singelen «Love at First Sight» i USA kunngjorde Minogue hun ville utgi en fjerde og siste singel fra albumet Fever, og «Come into My World» ble valgt. Sangen ble skrevet og produsert av Cathy Dennis og Rob Davis. Det fantes to innspilte versjoner, en albumversjon og en singelversjon, som ikke ble utgitt digitalt. Men singelversjonen ble utgitt senere på samlealbumet Ultimate Kylie (2004).
Singelen ble utgitt den 2. november 2002, og nådde nummer åtte på UK Singles Chart og nummer fire på den australske hitlistene. Ifølge Australian Recording Industry Association har singelen solgt til gull. Sangen nådde nummer 34 i New Zealand, deretter nummer 20, og den forble på hitlistene i elleve uker. I USA nådde singelen nummer 91 på Billboard Hot 100. Sangen hadde også lave resultater i Europa og nådde nummer 78 i Frankrike, nummer 15 i Danmark og nummer 13 i Italia.


== Komposisjon ==
«Come into My World» er en dansepop-sang, som også inkluderer elementer av house og disco. Sangen inneholder også mange elektroniske elementer som synthesizer-melodier.


== Musikkvideo ==
Den medfølgende videoen viser Kylie som rusler rundt en byblokk i Boulogne-Billancourt, en forstad til Paris i Frankrike. Hver gang hun fullfører runde i området, kommer en ny Kylie ut fra en av butikkene, og hver av personene i bakgrunnen er også duplisert i litt forskjellige posisjoner. Musikkvideoen konkluderer med fire Kylie og hvert element i bakgrunnen også avbildet fire ganger. Videoen ender som en femte Kylie kommer ut.


== Formate og sporliste ==
Dette er de formatene og sporoppføringene av de store singleutgivelsene av «Come into My World»:

Kanadisk CD«Come into My World» (Single Version) – 4:08
«Come into My World» (Fischerspooner Mix) – 4:20Britiske CD 1«Come into My World» (Single Version) – 4:08
«Come into My World» (Ashtrax Mix) – 5:02
«Come into My World» (Robbie Rivera's Hard and Sexy Mix) – 7:00
«Come into My World» (Video)Britiske CD 2«Come into My World» (Single Version) – 4:08
«Love at First Sight» (Live Version 2002 Edit) – 4:19
«Fever» (Live Version 2002) – 3:43Britisk DVD«Come into My World» (Kylie Fever Live Video) – 6:12
The Making of «Come into My World»
«Come into My World» (Fischerspooner Mix Slow)


== Andre remixer ==
«Come into My World» (Fischerspooner Slow Version) – 4:35
«Come into My World» (Extended Mix) – 6:21


== Topplisten ==


== Utgivelse historie ==


== Eksterne lenker ==
Come into My World på offisiell nettside
Come into My World på Allmusic
Tarahumara (språk)

Tarahumara (rarámuri) er et uto-aztekisk språk som snakkes av rundt 70 000 tarahumaraer i delstaten Chihuahua i det nordlige Mexico.
Det er fem hoveddialekter av tarahumara: sentral (55 000 brukere, hvorav 10 000 enspråklige), lavlands (15 000 brukere), nordlig (300 brukere), sørøstlig (ingen estimater) og sørvestlig (under 100 brukere).


== Litteratur ==
Burgess, Donald H. (1984) «Western Tarahumara»,‭ Studies in Uto-Aztecan grammar 4: Southern Uto-Aztecan grammatical sketches. Red. Ronald W. Langacker. Summer Institute of Linguistics Publications in Linguistics 56. Dallas: Summer Institute of Linguistics and the University of Texas at Arlington. Ss. 1–149.
Gorney, Cynthia. «Tarahumara People». National Geographic November 2008: http://ngm.nationalgeographic.com/2008/11/tarahumara-people/gorney-text
Hilton, K. Simon. Diccionario Tarahumara. Tucson, AZ: Instituto Linguistico de Verano, 1993.


== Eksterne lenker ==
Tarahumara hos Ethnologue
Torjus Værland

Torjus Larsen Værland (1868–1954) var en norsk politiker for partiet Venstre.
Værland var sønn av Lars Værland og Ingeborg Grasaasen. Født på gården Værland i Vegårshei, som han senere overtok og drev sagbruket og trelastforretningen videre (1904–1922). Fra 1933 til 1942 var han hypotekbankdirektør.
Han satt i Johan Ludwig Mowinckels andre regjering som sosialminister fra 1928 til 1931. Han var stortingsrepresentant fra 1919 til 1933.  I denne perioden var han blant annet formann av lønningskomitéen og medlem i fullmaktskomitéen. Han satt også i Vegårshei herredsstyre fra 1900 til 1925 og var ordfører i perioden 1907 til 1919. Han satt også i en periode i styret til Agderposten.


== Stortingsperioder ==
1919–1921 – 1. representant
1922–1924 – 1. representant
1925–1927 – 1. representant
1928–1930 – 2. representant
1931–1933 – 1. representant


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Torjus Værland hos Norsk senter for forskningsdata
Phú Quốc

Phú Quốc er den største øya i Vietnam. Den ligger i Siambukta, nær den kambodsjanske kysten. Arealet er 574 km², hvilket omfatter hovedøya og mindre holmer. Administrativt er det et distrikt i provinsen Kiên Giang. Phú Quốc er et populært turistmål med mange rene strender.
Den nye Phu Quoc internasjonale lufthavn åpna i 2012.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Phu Quoc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Côn Đảo

Côn Đảo er en vietnamesisk øygruppe. Den ligger i Sør-Kina-havet og består av 16 øyer. Administrativt utgjør den et distrikt i provinsen Bà Rịa–Vũng Tàu. Nasjonalparken i Côn Đảo er hjem for mange havdyr, spesielt havskilpadde. Øyene er et populært turistmål. Flyplassen i Côn Đảo har flygninger til Ho Chi Minh-byen og Hanoi.
De franske kolonistene bygde fengselet i Côn Đảo i perioden til Fransk Indokina. Fengselet ble bygget for vietnamesiske kommunister.
Sandnesbrua (Sør-Varanger)

Sandnesbrua er en bru over Langfjorden ved Lillestrømmen i Sør-Varanger kommune, Finnmark. Brua er ca. 80 meter lang, og har bare et kjørefelt fordelt på begge retninger. Bjelkebrua er en kommunal vei mellom Sandnes og masseuttak i Hallonenåsen, med vei opp til drikkevannskilde.


== Se også ==
Strømmen bru
Elvenes bru
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra nord.
Bilder og info om området, bla. brua og vannverket.
The Marble Kings

The Marble Kings (etablert i Oslo i 2002) er et norsk rockeband. I løpet av det første året spilte bandet inn The Marble Kings EP. I 2003 ble bandet kåret til ukas urørt på NRK P3 (u38) og var samme år finalister i talentkonkurransen Kjempesjansen på NRK1.The Marble Kings utga debutalbumet Rebel Knight Sam (The Marble Kings/Phonophile) i 2008. 
The Marble Kings spiller låter laget av bandets gitarist Øystein Ange. Bandets uttrykk kan minne om tidlig britisk glamrock, som David Bowie, Roxy Music og T.Rex.


== Medlemmer ==
Øystein Ange (gitar/vokal)
Simen Loe (vokal)
Kjetil Hoem (bass/vokal)
Pål Magnus Nordby (keyboard/synth/vokal)
Geir Ormøy (trommer)


== Diskografi ==
Rebel Knight Sam (The Marble Kings/Phonophile, 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Marble Kings på MySpace
The Marble Kings på youtube fra Kjempesjansen (NRK1)
Rebel Knight Sam

Rebel Knight Sam er et musikkalbum utgitt av det norske bandet The Marble Kings i 2008 av plateselskapet Phonophile.
Albumet ble spilt inn i Athletic Sound Studio i Halden og produsert av Kai Andersen og The Marble Kings.


== Sporliste ==
«Revolution?»
«Heartstrings»
«Lou Christie»
«Soapbubbles»
«That's Me!»
«Hometown Prophets»
«Fountain of Youth»
«End of the World»
«Plane Crash»
«The Hereafter»
Douglas McGregor

Douglas Murray McGregor (født 1906, død 1964) var en amerikansk professor i ledelse ved MIT Sloan School of Management og en internasjonalt kjent fagmann innenfor sitt område. I sin bok Mennesket og bedriften lanserte han teori X og Y.


== Referanser ==
Camilla Maria Myrås

Camilla Maria Myrås (født 8. desember 1971 i Fredrikstad) er en norsk musiker og sanger. I 1994 kom hun til finalen i Talentiaden. Hun er kjent for sin deltakelse i Melodi Grand Prix 1995 med sangen «Bli hos meg». Hun ga ut albumet Diving With Dionysos i 2004 og i 2009 kom oppfølgeren Papa Can You Hear Me?.
Myrås er utdannet sangpedagog.


== Referanser ==
Diving With Dionysos

Diving With Dionysos er et musikkalbum med Camilla Maria Myrås, utgitt i 2004. Dette er hennes debutalbum som soloartist.


== Sporliste ==
«Diving»
«Lonely Girl»
«It's a Shame»
«In Memory»
«Easy Come»
«Nothing i Can Do»
«Under the Surface»
«How Come»
«Flowers In Paradise» med Øivind Elgenes
«My World»


== Eksterne lenker ==
(en) Diving With Dionysos på Discogs
Beinta í Jákupsstovu

Beinta í Jákupsstovu (født 27. desember 1951 i Sørvágur) er en færøysk statsviter. Hun er professor emerita i samfunnsvitenskap ved Høgskolen i Molde og adjungert professor ved Fróðskaparsetur Føroya i Tórshavn.
Hun gikk gymnaset i Tórshavn og studerte så sosiologi ved Københavns Universitet og geografi ved Universitetet i Bergen. Hun har graden cand.polit. i offentlig administrasjon og organisasjonskunnskap fra Universitetet i Bergen fra 1982 og dr.polit. fra samme universitet fra 2003. Hun har bodd det meste av sitt voksne liv i Norge.Etter en del år innen undervisning og administrasjon ble hun ansatt som høgskolelektor (senere førsteamanuensis) i statsvitenskap ved Høgskolen i Molde i 1995. Hun fikk opprykk til professor i 2018.Hun har publisert en rekke vitenskapelige arbeider om norske og færøyske forhold.Hun er datter av fagforeningsmannen Jákup í Jákupsstovu og hustru Edith Lamhauge. Blant hennes søsken er marinbiolog og tidligere direktør ved Færøyenes havforskningsinstitutt Hjalti í Jákupsstovu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Beinta í Jákupsstovu i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Beinta í Jákupsstovu i BIBSYS
Papa Can You Hear Me?

Papa Can You Hear Me? er et musikkalbum med Camilla Maria Myrås, utgitt i 2009.


== Sporliste ==
«Somewhere»
«The Way We Were»
«Calling You»
«Moon River»
«Papa Can You Hear Me?»
«Woman in Love»
«Send in the Clowns»
«You Don't Bring Me Flowers» med Egil Eldøen
«What Are You Doing the Rest of Your Life?»
«Over the Rainbow»
«Dragespringvannet»

«Dragespringvannet» er en fontene på Rådhuspladsen i København. Kunstverket er utført i bronse og granitt og forestiller en tyr og en drage i kamp. Verket er et resultat av et samarbeide mellom Thorvald Bindesbøll og Joakim Skovgaard.  Anledningen var en konkurranse om et monument til Amagertorv-Højbro Plads som Foreningen til Hovedstadens Forskønnelse hadde utlyst.
Det første utkastet til «Dragespringvannet» ble modellert av Skovgaard i 1889, som også var opphavsmannen til den første idéen. Bindesbøll endret prosjektet og Skovgaard utferdiget en ferdig skisse. De to kunstneres forslag vant imidlertid ikke konkurransen ettersom førstepremien gikk til «Storkespringvannet».
I stedet ble «Dragespringvannet» oppført på Rådhuspladsen og ble avduket i 1904 uten tyren. Avisen Politiken hadde et intervju med Bindesbøll rett før avdukingen og journalisten spurte blant annet om hvordan samarbeidet mellom de to hadde vært. Det ble også stilt spørsmål om hvem som hadde komponert hva av Springvandet. På spørsmålet svarte Bindesbøll:
Fontænen, mener De. Tja, Joakim og jeg har s'gu været lige gode om at rode med det hele.

Etter avdukingen var pressen full av kritikk og i de påfølgende årene sammenliknet man det med en spyttbakke. Tyren kom endelig på plass nesten 20 år senere, i 1923.Inskripsjon: «TILVEIEBRAGT FOR/OVERSKVDET VED RÅDHVS-/VDSTILLINGEN AF/DANSK KUNST 1901:/ OVERDRAGET/BYEN 1904»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Dragespringvandet – Kulturhistorisk opslagsbog
Om Dragespringvandet - Byens monumenter
«Lurblæserne»

«Lurblæserne» er et kunstverk på Rådhuspladsen i København. De to blåserne er utført i bronse og plassert på en søyle av tegl. Samlet høyde på monumentet er ca. 20 meter.
Monumentet er utført av billedhuggeren Siegfried Wagner, og arkitekt Anton Rosen står for utformingen av søylen. Det ble utført i perioden 1911–1914, og var en gave til Københavns kommune i anledning 100-året for brygger J.C. Jacobsens fødsel. Det ble oppstilt på Rådhuspladsen i 1914.
Inskripsjon på sokkelen lyder «J.C. JACOBSEN•CARLSBERG 1811•2•SEPTEMBER•1911».
Ideen om en lurblåser på søyle på Rådhuspladsen kom opprinnelig fra Lorenz Frølich rundt 1890, og en prøveoppstilling med en slik figur fant sted i 1901. Endringen fra én til to lurblåsere kom relativt sent i arbeidet med det endelige monumentet, noe som førte til at de to figurene står trangt på søylen.
Lurblåserne skulle etter sigende blåse i hornene når en jomfru passerte dem.


== Eksterne lenker ==
(en) Lurblæserne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lurblæserne hos Byens monumenter
Verker av Siegfried Wagner
Søtt & salt

Søtt & salt er et musikkalbum med Merethe Trøan, utgitt i 1996.


== Sporliste ==
«Kom te mæ»
«Du»
«Hold mæ»
«Grønner eng»
«Æ gir dæ min vår»
«Ild og vann»
«Jenta fra i går»
«Seile av sted»
«La luna de sorrento»
«Som ei stjerne»
«Søtt & salt»
Diane Ladd

Diane Ladd (født Rose Diane Ladner 29. november 1935 i Meridian i Mississippi) er en amerikansk skuespiller, regissør og produsent. 
Ladd har i løpet av sin skuespillerkarriere dukket opp i over 120 roller, i flere populære TV-programmer og mini-serier i løpet av perioden 1958–2003, samt i flere store filmer, deriblant Alice Doesn't Live Here Anymore (1974), Wild at Heart og Rambling Rose (1991), Ghosts of Mississippi, Primary Colors, 28 Days (2000), American Cowslip (2008) og flere andre kjente filmer. Hun har vært gift tre ganger, og hun er moren til skuespilleren Laura Dern som hun fikk med sin eksmann, skuespilleren Bruce Dern.
I tillegg til sin Oscar-nominasjon for sin karakter Alice She Don`t Live Here Anymore, ble Diane Ladd også nominert (igjen innen kategorien Beste kvinnelige birolle) for begge filmene Wild at Heart og Rambling Rose. I begge disse filmene spilte hun sammen med sin datter Laura Dern. Dern fikk en nominasjon for beste kvinnelige hovedrolle for Rambling Rose. Denne doble mor og datter-nominasjonen for Ladd og Dern i filmen Rambling Rose var første gang i Oscar-historien at en slik hendelse hadde inntruffet. De var også nominert til to Golden Globe Awards det samme året.
Ladd har også hatt flere jobbet innen teater. Hun hadde sin Broadway-debut i stykket Carry Me Back to the Morningside Heights i 1968. I 1976 spilte hun i stykket A Texas Trilogy: Lu Ann Hampton Laverty Oberlander som hun fikk en Drama Desk Award-nominasjon for.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Diane Ladd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diane Ladd på Internet Movie Database 
(sv) Diane Ladd i Svensk Filmdatabas 
(da) Diane Ladd på Filmdatabasen 
(da) Diane Ladd på Scope 
(fr) Diane Ladd på Allociné 
(en) Diane Ladd på AllMovie 
(en) Diane Ladd hos Rotten Tomatoes 
(en) Diane Ladd hos The Movie Database 
(en) Diane Ladd hos Internet Broadway Database
All of Me – Selected Songs by Billie Holiday

All of Me – Selected Songs by Billie Holiday er et musikkalbum med Kim Fairchild, utgitt i 2003. Dette er hennes debutalbum som soloartist.


== Sporliste ==
«Cry Me a River»
«Me Myself and I»
«The Man I Love»
«Strange Fruit»
«No Regrets»
«Lady Sings the Blues»
«God Bless the Child»
«As Time Goes By»
«Ain't Misbehavin'»
«Good Morning Heartache»
«Stormy Weather»
«All of Me»
Christine Lahti

Christine Lahti (født 4. april 1950 i Birmingham i Michigan) er en amerikansk skuespiller og regissør.
Christine er datter av Elizabeth Margaret (født Tabar), som var maler, husmor og utdannet sykepleier, og Paul Theodore Lahti, utdannet kirurg. Lahti har finske aner, og Lahti er navnet Finlands fremste vintersportssted. Lahti studerte kunst ved Florida State University og tok sin bachelorgrad i drama fra University of Michigan, der hun sluttet seg til Delta Gamma Sorority. Hun turnerte i Europa som del av en pantomimetropp.
Etter endt college, dro Lahti til New York, hvor hun jobbet som servitør og spilte i reklame. Hennes gjennombrudd som skuespiller var med filmen And Justice for All (1979) der også Al Pacino hadde en rolle. Hun dukket opp på TV for første gang i 1979 med serien The Executioner's Song.
Lahti mottok en Oscar-nominasjon i kategorien beste kvinnelige birolle for sin prestasjon i Swing Shift fra 1984, og vant Oscar for beste kortfilm, Live Action for Lieberman in Love (1995), hvor hun både var skuespiller og regissør. Hun vant også Emmy og Golden Globe for sin rolle i Chicago Hope. Hun vant også en Golden Globe i 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christine Lahti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christine Lahti – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christine Lahti på Internet Movie Database 
(sv) Christine Lahti i Svensk Filmdatabas 
(da) Christine Lahti på Filmdatabasen 
(da) Christine Lahti på Scope 
(fr) Christine Lahti på Allociné 
(en) Christine Lahti på AllMovie 
(en) Christine Lahti hos The Movie Database 
(en) Christine Lahti hos Internet Broadway Database
Den himmelske lovsang

Den himmelske lovsang er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1983.


== Sporliste ==
«Jeg har vandret med Jesus»
«Salige visshet»
«Hvor herlig klinger Jesu navn»
«Kven kan seia ut den glede»
«Jeg har aldri angret»
«Den himmelske lovsang»
«Kjærlighet fra Gud»
«Han har åpnet perleporten»
«De kommer fra øst og vest»
«Ren og rettferdig»
«Eg veit i himmelrik ei borg»
«Guds menighet»


== Referanser ==
Speiderplaten

Speiderplaten er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1978.


== Sporliste ==


=== Side 1 ===
«Speidersignalet»
«Hører du hornet kaller»
«Hei, la oss smile og stemme i»
«Nå har jeg løftet gitt»
«På leir, på leir»
«Lord Baden-Powell i England satt»
«Da jeg fylte mitt ellevte år»
«Her har vi hele troppen»
«Har du gått og vasset klissvåt»
«Som speidere vi moro har»
«En ekte speider»
«Dagen dør (tapto)»


=== Side 2 ===
«Revelje»
«Fold deg ut (flaggsangen)»
«Det kan øse, det kan pøse»
«Så vandrer vi ut»
«Potetskrellvise», sunget av Jon Torstein Bakken
«Opp og ut på travetur»
«Nå vil et brev jeg skrive»
«Om bålets flammer»
«Det er en fin ting å vinne venner»
«I den mørke kveld»
«Speiderbønnen»


== Referanser ==
Ola Christofersen

Ola Christian Christofersen (født 23. september 1866 i Sørum, død 24. september 1922 i Kristiania) var en norsk journalist og redaktør i Aftenposten 1913 til 1918.  Etter examen artium i 1886 var han journalist i blant annet Ørebladet og Morgenbladet, samt privatsekretær for Fridtjof Nansen 1892-97, herunder sekretær for Nansens Fram-ekspedisjon 1893-96.
I Aftenposten ble han i 1897 først journalist, fra 1906 økonomisjef og nært tilknyttet Amandus Schibsted, som han etterfulgte som redaktør i 1913 sammen med Thorstein Diesen.  I 1913 var staben på 13 ansatte, økt til 18 i 1915.  Christofersen ble syk og trakk seg tilbake i 1918.  Han var svoger til faren til Jan Baalsrud.


== Referanser ==
Han er min sang og min glede (album)

Han er min sang og min glede er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1976.


== Sporliste ==
«Herren er min hyrde»
«Han er herre»
«Herren skje din vilje»
«Deg være ære»
«Du som veien er og livet»
«O store Gud»
«Han er min sang og min glede»
«Bare godhet og miskunhet»
«Løftene kan ikke svikte»
«Forny oss igjen»
«Fremad Kristi Hærmenn»
«Å salige stund»
«Breda dina vida vingar»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Han er min sang og min glede på Discogs
Hele menigheten synger lovsanger

Hele menigheten synger lovsanger er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1978.


== Sporliste ==
«Da Jesus satte sjelen fri»
«Blott en dag»
«Help Me»
«I det fjerne jeg skuer»
«Jesus»
«Jerusalem»
«La oss alle en gang møtes»
«Aftenbønn»
«Barnetro»
«Hvorfor Gud?»
«Hvilken venn vi har i Jesus»
«Jag har hört om en stad»
«O hur saligt att få vandra»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hele menigheten synger lovsanger på Discogs
Familiealbum

Familiealbum er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1979.


== Sporliste ==
«David og Goliat»
«Vandre i Guds lys»
«Hver dag i året»
«Smil»
«Alt dette hender»
«Øye øre og fot»
«Kan du si meg hvem jeg er»
«Kom med og syng»
«Lang tid tilbake»
«Vi kan dele»
«Møt meg, Gud»
«Jesus er min»
«Jeg er trygg»
«Hånd i hånd»
«Ingen er så trygg»


== Referanser ==
Guds kjærlighet

Guds kjærlighet er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1981.


== Sporliste ==
«Guds kjærlighet»
«Ved Jesu føter»
«Det skal bli strømmer av nåde»
«O Jesus åpne mine øye»
«Navnet Jesus»
«Kom hjem»
«Klippe du som brast for meg»
«Jeg råde vil alle»
«Jesus, det eneste»
«Nærmere deg, min Gud»
«Jeg vi prise min gjenløser»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guds kjærlighet på Discogs
Steg for steg (album)

Steg for steg er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1982.


== Sporliste ==
«Sammen i Guds arme»
«Aftenbønn»
«Vandringsmann»
«Så det gode»
«Du er hos dem»
«Jeg tror på Gud»
«Fredsvise»
«Jesus passer på meg»
«Himlen»
«Kjære far»
«Vet du hvorfor gleden er i meg?»
«Hvilken mektig gud vi har!»
«Steg for steg»


== Referanser ==
Sweet Mints

Sweet Mints er et musikkalbum med Helge Nilsen og Rune Larsen, utgitt i 1981.


== Sporliste ==
«60-årene»
«I Love You Baby»
«Lessons In Love»
«I'm Gonna Knock on You Door»
«All I Have to Do is Dream»
«Johnny B. Goode»
«I'm Ready»
«Diana»
«Boney Moronie»
«Maybe Baby»
«Be My Guest»
«Hei lille venn»


== Eksterne lenker ==
(en) Sweet Mints på Discogs
Ebba Isene

Ebba Isene (født 17. januar 1919 på Kampen i Kristiania, død 8. mars 2009) var en norsk pianistinne.
Etter studier hos Mary Barratt Due og Ivar Johnsen jobbet hun litt frilans med jazz og slikt på høyfjellshotell, før hun debuterte i Universitetets Aula i 1938.  Året etter fremførte hun Mozarts A-durkonsert på NRK radio sammen med Radioorkestret. Under den andre verdenskrig opptrådte hun med Karsten Andersen, og etter krigen turnerte hun med Tysklandsbrigaden.  I 1946 akkompagnerte hun sin søster, mezzosopranen Marit Isene, under hennes debut.
Med mannen Herman Bye var hun aktiv med Guldbergs Akademiske Kor, og med sønnen, fløytisten Torkil Bye, hadde hun mange konserter i NRK utover 1960-tallet. På 1980-tallet arbeidet hun mest ved Riksteatret, til så sent som i 1993 da hun fremdeles akkompagnerte svisker av barytonen Svein-Erik Opsahl, et samarbeid som startet tidlig på 1970-tallet.


== Utmerkelser ==
Kongens fortjenstmedalje i gull i 1987.


== Referanser ==
Høgsteinen fyr

Høgsteinen fyr (Hogsteinen fyrstasjon) er et innseilingsfyr som ligger helt sør på Godøy i Giske kommune. Det består av et 11 meter høyt hvitt tårn bygget av gråstein, innvendig foret med teglstein ytterst på en lang molo av naturstein. Tårnet ble bygget i 1857. Som fyrstasjon ble anlegget nedlagt i 1905. Det opprinnelige lyktehuset, som var bygget av Nes jernverk, ble erstattet av en støpejernslykt. 
Fyrtårnet er fredet etter lov om kulturminner. 


== Se også ==
Norske fyr


== Eksterne lenker ==
Bilde av Høgsteinen fyr hos miljøstatus.no
Høgsteinen fyr hos www.fyr.no
«Høgsteinen fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.