jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bernal (Querétaro)

Bernal (otomi: Ma'hando) er en landsby i Ezequiel Montes kommune i den meksikanske delstaten Querétaro. Den har 3 965 innbyggere (2010).Bernal ligger ved foten av Peña de Bernal, verdens tredje høyeste monolitt. Landsbyen har godt bevart arkitektur fra kolonitida. Den er et populært turistmål og har status som «Pueblo Mágico».
Navnet Bernal kommer fra baskisk Vernal, som betyr «Steinsted».


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernal, Querétaro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bernal hos Pueblos México
Christian Wilhelm Wisbech

Christian Wilhelm Wisbech (født 7. oktober 1832 i Bergen, død 5. april 1897 i Horten) var en norsk marineoffiser og politiker før Høyre.
Wisbech var Kaptein i Den norske marinen. Han ble valgt inn på Stortinget i 1883 og 1889 som representant for Jarlsberg og Larviks Amt.Christian Wilhelm Wisbech ble født i Bergen som sønn av Christian Wisbech (1801–1869) og Alida Georgine Brunchorst (1803–1860). Han giftet seg i 1857 med Thora Heiberg (1835–1916) som var datter av professor i medisin Christen Heiberg (se slekten Heiberg).  Deres datter Christine Wilhelmine Wisbech (1860–1949) var gift med embetsmannen Ole Furu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Christian Wilhelm Wisbech hos Norsk senter for forskningsdata
Cuitzeo

Cuitzeo er en landsby og en kommune i den meksikanske delstaten Michoacán. Den ligger ved bredden av Cuitzeosjøen, ved grensa til delstaten Jalisco, om lag 34 km fra Morelia. Selve landsbyen hadde 10 239 innbyggere i 2010, mens hele kommunen hadde 28 227 innbyggere.

I Cuitzeo ligger det gamle augustinerklosteret Santa María Magdalena, som i dag huser et museum og et utstillingssenter. Landsbyen har status som «Pueblo Mágico».
Navnet Cuitzeo er purépecha og betyr «Krukkestedet».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cuitzeo Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Spandau rådhus

Spandau rådhus ble oppført mellom 1910 og 1913 etter tegninger av arkitektene Heinrich Reinhardt og Georg Süßenguth. Rådhuset finnes i Carl Schurz Strasse 2–6 like ved Spandau stasjon i ortsteilen Spandau.
Rådhuset fikk store skader under bombingen av Berlin i den andre verdenskrigen. Forhallen med rik utsmykning i jugendstil, ble restaurert i årene 1987-1988. Bygningen brukes til bydelsadministrasjon og som møtested for bydelen Spandaus folkevalgte forsamling (Bezirksverordnetenversammlung).
Rådhuset ligger ved Spandau stasjon for S-bahn og fjerntog og ved endestasjonen til U-Bahnlinje U7, Spandau Rathaus.


== Eksterne lenker ==
(en) Rathaus Spandau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bygningen på delstaten Berlins liste over kulturminner
Taekwondo under Panamerikanske leker 2011

Taekwondo under Panamerikanske leker 2011. Taekwondo er en av flere sporter i de sekstende Panamerikanske leker som blir arrangert i Guadalajara i Mexico fra 14. til 30. oktober. Det skal konkurreres i fire vektklasser for både damer og menn.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


==== Damer ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 2011
Li He

Li He (kinesisk: 李賀, Wade-Giles: Li Ho, født 790 i Changgu – dagens Luoyang i provins Henan i Kina, død 816), stilnavn: Changji (長吉), var en kortlivet kinesisk dikter under det senere Tang-dynasti, kjent for sin ukonvensjonelle og billedrike stil og bruk av synekdoker.
Oppmuntert av Han Yu, som beundret hans talent, gikk Li opp til den keiserlige embedsmannseksamen, men bestod den ikke. Trass i sin adelsbakgrunn levde han et fattigslig liv som lavere funksjonær og døde i en alder av 27 år. 
Av hans dikt har 240 overlevd til ettertiden. Hans samlede verker ble utgitt med forord av  Du Mu, og en kort biografi ble skrevet av Li Shangyin. Selv om hans dikt ble høyt verdsatt under Tang-dynastiet, fant ingen av dem veien inn i samlingen 300 Tang-dikt. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
François Jullien: Detour and Access: Strategies of Meaning in China and Greece. ISBN 1890951110
J. D. Frodsham (1970): The Poems of Li Ho (791-817). Oxford: Clarendon Press. ISBN 0198154364.
A. C. Graham (1977): Penguin Classics: Poems Of The Late Tang. Penguin Group.
Qian, Zhongnian, "Li He". Encyclopedia of China (Chinese Literature Edition), 1st ed.


== Eksterne lenker ==
Biography
Alessio Bolognani

Alessio Bolognani (født 17. november 1983 i Cavalese) er en italiensk tidligere skihopper og senere trener. Han representerte GS Fiamme Gialle.
Han konkurrerte internasjonalt i årene 2001-2007, hovedsakelig i kontinentalcupen, der hans beste sammenlagtplassering var 67.-plass i 2004/05. Han deltok i sju verdenscuprenn, men greide ikke å bli blant de 30 beste og ta verdenscuppoeng i noen av de individuelle rennene; best var 42.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 2007. I den tysk-østerrikske hoppuka 2006/07 ble han nummer 52 sammenlagt.
I VM i Oberstdorf i 2005 var han på det italienske laget som ble nummer 12 og 15 (begge av 15 lag) i lagkonkurransene i stor- og normalbakke. Han greide ikke å kvalifisere seg til de to individuelle rennene. I OL i Pragelato (Torino) i 2006 ble han nummer 44 av 50 deltakere i storbakken og var på laget som ble nummer 11 av 16 lag i lagkonkurransen.
Alessio Bolognani ble italiensk mester i skihopping i 2003. Han har i senere år vært trener for det italienske kvinnelandslaget i skihopping.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Alessio Bolognani Arkivert 17. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 16. oktober 2011)
Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 16. oktober 2011)
Federazione Italiana Sport Invernali: Atleti Salto e CN: Stagione 2011-2012 – Staff Tecnico Salto (italiensk, besøkt 16. oktober 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Alessio Bolognani – Olympics.com 
(en) Alessio Bolognani – Olympic.org 
(en) Alessio Bolognani – Olympedia 
(en) Alessio Bolognani – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alessio Bolognani – FIS (skihopping)
Renault Sport F1

Renault Sport F1 er den nåværende inkarnasjonen av Renaults engasjement i Formel 1. Det ble dannet på slutten av 2010, da bilprodusenten solgte de siste 25 prosentene av sin eierandel av Formel 1-teamet Renault F1, som har base i Enstone i England, til hovedaksjonæren Genii Capital. Renault beholdt imidlertid selv kontroll over motorfabrikken i Viry-Châtillon i Frankrike, som fortsatte under navnet Renault Sport F1.
Hovedvirksomheten til Renault Sport F1 er å levere motorer (RS27, 2,4 liters V8) til sine partnerteam, som per 2011 er Lotus Renault GP, Team Lotus og Red Bull Racing. Fra 2012-sesongen vil også Williams kjøre med motorer fra Renault. 


== Resultater ==
Se Renaults Formel 1-resultater


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ingvald B. Aase

Ingvald Berentin Aase  (født 5. februar 1882 i Bergen, død 23. mai 1948) var en norsk fagforeningsleder og politiker for Arbeiderpartiet og Norges Kommunistiske Parti.
Han fikk sitt fagbrev som maler i 1907. Han ledet samvirket  Bergens Malerverksted fra 1914 til 1923. Han var formann i   Malersvennenes forening i Bergen fra  1912 til 1916,   og Bergen faglige samorg i 1917.Aase var medlem av Bergen bystyre fra 1916 til 1933 i perioden fra  1919 til 1931 satt han i formannskapet. Han var også styremedlem i avisen Arbeidet.
Han ble valgt til Stortinget fra Bergen i 1922, han representerte da  Arbeiderpartiet. Han ble gjenvalgt i 1925, da som representant for Norges Kommunistiske Parti. Han hadde sin tredje periode på Stortinget fra 1928 til 1930. Aase meldte seg ut av NKP i 1929 og gikk tilbake til DNA.I 1930 ble han ansatt som sekretær i Norsk Bygningsarbeiderforbund. Han ble valgt til formann i forbundet i  1933. Fra 1934 til sin død i 1948 var han hovedkasserer i Landsorganisasjonen. 


== Medlemskap i Stortingskomiteer ==
1922–1924 	 medlem i næringskomite nr. 2
1925–1927 	 medlem i universitets- og fagskolekomiteen
1928–1930 	 medlem i universitets- og fagskolekomiteen


== Referanser ==


== Kilder ==
NSD Ingvald B. Aase Arkivert 31. mai 2012 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(no) Ingvald B. Aase hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Ingvald B. Aase, virksommeord.uib.no
Lars Minsaas

Lars Fredrik Bjørn Minsaas (også kjent som Fred Bjønner; født 2. september 1904 i Leksvik, død 20. april 1986 i Oslo) var en norsk pianist, komponist og orkesterleder.
Etter å ha studert klaver ved École Normale de Musique de Paris dannet han i 1930 Fred Bjønners orkester, senere best kjent som Minsaas' orkester, som han ledet frem til 1937. Dette orkesteret etablerte seg som fast danseorkester i Britannia Hotels Palmehaven i Trondheim, men ble kjent over hele landet gjennom direktesendte radiooverføringer av de populære  middagskonsertene orkesteret ga hver ettermiddag. Orkesteret ble også kjent gjennom flere grammofoninnspillinger. Bl.a. gjorde de sammen med sangeren Øivind Lunde en serie med plateopptak for Parlophone i 1932. Etter sin orkestertid i Trondheim flyttet Minsaas til Oslo, hvor han de første årene etter krigen var kapellmester først på Speilen, Grand Hotel, senere på Logerestauranten og Hotel Continental. Han virket også som pianist, repetitør, dirigent og komponist ved Centralteatret, Oslo Nye Teater og Nationaltheatret.Som komponist gjorde Minsaas seg først kjent gjennom en del slagere tidlig på 30-tallet, deriblant  orkesterets kjenningsmelodi «Lytter du?» og «Lailas kjærlighetssang» til stumfilmen Laila. Senere komponerte han mer seriøst anlagte sanger, fremført av blant andre Kirsten Flagstad og Aase Nordmo Løvberg. I tillegg har han komponert en rekke verker for orkester, samt soloverker for klaver, fiolin og obo. Flere av orkesterverkene er inkludert i NOPAs plateserie Light Music from Norway, og to av klaverstykkene er innspilt med Kjell Bækkelund på CD-en Dagdrømmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bjørn Stendahl, Jazz, hot & swing: Jazz i Norge 1920-1940, diskografi av Johs. Bergh (1987): 68-9,94. Nasjonalbiblioteket
Partibokstav

Partibokstav (dansk: partibogstav) eller listebokstav, offisielt bogstavbetegnelse, er en bokstav som representerer et politisk parti på en valgseddel til et allment valg i Danmark. 


== Historie ==
Partibokstavene ble første gang innført i forbindelse med valgmannsvalgene til Landstinget i 1901, og de ble igjen brukt ved kommunalvalget i 1908. Felles, landsdekkende bokstav for hvert parti ble innført ved kommunalvalget i 1936 og Folketingsvalget i Danmark 1943. Bokstavenes rekkefølge i det landsdekkende systemet var basert på partienes størrelse i Københavns Borgerrepræsentation, og hadde derfor ikke noen forbindelse med partienes navn. For eksempel har Socialdemokraterne partibokstaven A fordi de var størst i Københavns Borgerrepræsentation i 1943. Venstre hadde i perioden 1943–1968 bokstaven D, men i forbindelse med Folketingsvalget i Danmark 1971 fikk de endret sin partibokstav til V. Noen partier har derfor i dag en bokstav med tilknytning til partinavnet, mens andre ikke har det.


== Liste over danske partibokstaver ==
Listen omfatter bokstavbetegnelser ved folketingsvalg siden 1943 og Europaparlamentsvalg siden 1989. Uthevede partibokstaver deltok i Folketingsvalget i Danmark 2011, mens kursiverte partibokstaver deltok i Europaparlamentsvalget i 2014.

A – Socialdemokraterne
B – Det Radikale Venstre
C – Det Konservative Folkeparti
D – Nye Borgerlige (2016-);  Centrum-Demokraterne (1989-); Venstre (1943–1968)
E – Danmarks Retsforbund (1943–1987, 1990)
F – Socialistisk Folkeparti (1960-); Bondepartiet (1943)
G – De Grønne (1987–1990)
H – Det Humanistiske Parti (1987, 1990)
I – Liberal Alliance (2008-); Socialistisk Arbejderparti (1981–1987)
J – Junibevægelsen (1994–2009)
K – Kristendemokraterne, (2004-); Danmarks Kommunistiske Parti (1945–1988);
L – Marxistisk-Leninistisk Parti (1984–1987); Liberalt Centrum (1966–1968)
M – Moderaterne (2021–); Minoritetspartiet (2004-2007); Centrum-Demokraterne (1973–1988); Fredspolitisk Folkeparti (1964)
N – Folkebevægelsen mod EU (1979-); Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti (1943)
O – Dansk Folkeparti (1998-)
P – Fælles Kurs (1987–1990); Pensionistpartiet (1977)
Q – Kristeligt Folkeparti (1971–2004)
R – Kommunistisk Arbejderparti (1979–1981); Dansk Samling (1943–1947, 1953 nr. 1, 1964)
S – Slesvigsk Parti (1957–1964, 1968–1971)
U – Demokratisk Fornyelse (1998); De Uafhængige (1953 nr. 2-1968)
V – Venstre (1971-), Hovedstadens Venstre (1947)
Y – Ny Alliance (2007–2008); Venstresocialisterne (1968–1988)
Z – Fremskridtspartiet (1973–2001)
Æ – Danmarksdemokraterne (2022–)
Ø – Enhedslisten (1990-)
Å – Alternativet (2015-)
Emil August Fieldorf

Emil August Fieldorf (født 20. mars 1895 i Kraków, død 24. februar 1953 i Warszawa) var en polsk brigadegeneral, motstandsleder under andre verdenskrig, og nestkommanderende for Armia Krajowa fra oktober 1944 til januar 1945.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Emil August Fieldorfs forfedre var delvis tysk. He was born on March 20, 1895 in Kraków. Der gikk han på et mannskollegium og begynte etterpå på presteseminar. Men i 1910 sluttet han seg i en polsk paramilitær uavhengighetsgruppe, som han ble fullt medlem av i 1912.


=== Militær ===
Emil August Fieldorf begynte sin militære karriere ved utbruddet av første verdenskrig. Etter det tyske overfall på Polen i 1939 og ødeleggensen av den polske hær, flyktet han til Frankrike, der han trådte inn i 1. polske korps. 
Fra 1940 til 1942 oppholdt Fieldorf seg i det okkuperte Polen og var der aktiv i den polske undergrunnsbevegelse og motstandshær Armia Krajowa. Hans dekknavn var på denne tid Nil. På hans ordre ble SS-general Franz Kutschera drept den 2. februar 1944 av Szare Szeregi («De grå geledd»).
Den 7. mars 1945 ble han arrestert av sovjetiske NKVD-styrker i Milanówek, feilaktig identifisert som Walenty Gdanicki og sent til en slavearbeidsleir i Uralfjellene. 
Han ble sluppet fri i 1947 og kom tilbake til Polen, hvor han levde under det falske navnet. Stalinistregimet, som forfulgte tidligere motstandsfolk som var lojale til eksilregjeringen i London, offentliggjorde et tilbud om amnesti i 1948. Dette var imidlertid bare en felle for å ta til fange motstandsfolk, og etter at Fieldorf meldte seg til myndighetene ble han arrestert. Til tross for at han ble torturert, nektet han å samarbeide med kommunistene. Han ble anklaget av den kommunistiske aktoren Helena Wolińska-Brus for å være «en fascistisk-hitleristisk kriminell», og etter en politisk skueprosess fikk han dødsdom 16. april 1952 av den kommunistiske dommeren Maria Gurowska. 
Den 24. februar 1953 ble han hengt i det beryktede Mokotówfengselet i Warszawa.
Det er ukjent hvor han ble gravlagt, men i 2009 mente en britisk avis å vite at han var gravlagt i en massegrav i Warszawa sammen med 248 andre drepte polske patrioter. I 1989 ble dommen erklært ugyldig og i 2006 ble han posthumt tildelt Den hvite ørns orden av president Lech Kaczyński.
Fra 1999 krevde Polen utlevering av Helena Wolińska-Brus fra Storbritannia, hvor hun bodde, som ble anklaget for stalinistiske forbrytelser med en strafferamme på ti års fengsel, men hun døde i 2008 uten å ha blitt utlevert eller stilt for retten.
I mai 2009 hadde den polske filmen Generał Nil, som handler om Fieldorfs liv, premiere (Nil var Fieldorfs dekknavn under andre verdenskrig).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jerzy Lerski: Historical Dictionary of Poland 966–1945. Greenwood Press, Westport (USA) 1996, ISBN 0-313-26007-9, S. 140.
Gerhard Gnauck: Von der Würde in Zeiten der Folter. In: Die Welt vom 12. Mai 2009 (online)
Bernhard Chiari: Die polnische Heimatarmee. München 2003, ISBN 3-486-56715-2, S. 722.
Helena Wolińska-Brus

Helena Wolińska-Brus (født Fajga Mindla Danielak 27. februar 1919 i Warszawa i Polen, død 26. november 2008 i Oxford i England) var en militær aktor med graden podpułkownik (oberstløytnant) i det polske kommunistregimet som var involvert i en rekke politiske skueprosesser mot polske motstandsfolk på 1950-tallet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Helena Wolińska kom fra en jødisk familiebakgrunn i Warszawa, hvor hun senere giftet seg med Włodzimierz Brus (født Beniamin Zylberberg). De ble atskilt under den tyske okkupasjpon av Polen etter at Wolińska-Brus klarte å rømme fra Warszawaghettoen. 


=== Kommunistisk aktivist, så anklagemyndighet ===
Hun sluttet seg til den kommunistiske folkegarden og ble elskerinnen til dens kommandør, Franciszek Jóźwiak, som hun så giftet seg med i 1942, overbevist om at hennes første mann var død og hun var blitt enke. Men i 1944 traff hun ham igjen, og i 1956 giftet de seg igjen, etter at hun hadde skilt seg fra  Jóźwiak, som i mellomtiden var blitt assisterende minister for det stalinistiske hemmelige politi (1945–1949) og medlem av det polske kommunistiske partis Politbyrå (til 1968).Helena Wolińska-Brus var involvert i en rekke politiske skueprosesser mot polske motstandsfolk på 1950-tallet. Hun var medansvarlig for arrestasjonene og henrettelsene av en rekke sentrale motstandsledere i Armia Krajowa. Blant andre forbrytelser var hun ansvarlig for drapet på motstandslederen Emil August Fieldorf. 
Hun mistet sin stilling som aktor i den polske oktober i 1956.Fra 1999 var hun ettersøkt for forbrytelser i stalintiden og folkemord, og begjært utlevert av Polen fra Storbritannia.Helena Wolińska-Brus og hennes første ektemann forlot Polen i 1968 etter den politiske krisen dette året, og de bodde siden i Storbritannia. Wlodzimierz Brus ble professor i økonomi ved University of Oxford og døde i 2007. Wolińska-Brus fikk britisk statsborgerskap og bodde i Oxford til sin død.
Den 20. november 2007 ble det utstedt en europeisk arrestordre på Helena Wolińska-Brus.Hun døde uten å ha blitt stilt for retten og ble begravet på ukjent sted. Formodentlig for å unngå episoder, ble hun gravlagt to dager før den kunngjorte begravelsesseremoni (5. desember 2008), i en privat seremoni på Wolvercote Cemetery i Oxford, med bare noen få familiemedlemmer nærværende.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hundley, Tom; Manetti, Christina (8. januar 2008). «From Holocaust to hunted at 88». Chicago Tribune. 
Zaorska, Aldona (2012). Sąsiedzi. Najbardziej okrutni oprawcy polskich patriotów. Warszawa. ISBN 978-83-932704-4-6. 
«Ex-Stalinist Accused: Casting the First Stone». The Warsaw Voice. Arkivert fra originalen 15. oktober 2015. 
«Constitutional Watch: Poland». East European Constitutional Review. New York University School of Law. 8 (1-2). 1999. Arkivert fra originalen 4. februar 2012.  Arkivert 4. februar 2012 hos Wayback Machine. – a brief review of the case brought against Wolińska-Brus
«Polish enemies fight over Gen Emil Fieldorf». The Sunday Telegraph. 25. november 2007. Arkivert fra originalen 24. november 2007. Besøkt 25. november 2007.  Arkivert 24. november 2007 hos Wayback Machine.
John Wise (prest)

John Wise (født 15. august 1652, død 8. april 1725) var en kongregasjonistprest og politisk leder i Massachusetts i den amerikanske kolonitiden. Han var kjent for sin politiske aktivitet, særlig for hans protester mot britisk skattelegging, noe han ble arrestert for. Som prest for kirkesognet Chebacco fra 1680 og fram til sin død i 1725 bodde Wise i Ipswich i Massachusetts, ofte kalt for «fødestedet for den amerikanske uavhengighet».


== Liv og virke ==
Wise var født i Roxbury, i nabolaget av Boston, som sønn av Joseph og Mary (Thompson) Wise. Hans mor var datter av Alice Freeman Thompson Parke.Han gikk på Roxburys latinskole i West Roxbury, og tok eksamen i 1669. Han kom deretter inn på Harvard College, i dag Harvard University, og tok eksamen i 1673. Han studerte deretter teologi og prekte i Branford i Connecticut og Hatfield i Massachusetts. Den 12. august 1683 ble han ordinert som prest for den nyorganiserte kirkesognet Chebacco som ble dannet ut av Ipswich.
I 1688 ledet Wise borgerne i Ipswich i en protest mot den kongelige guvernør Edmund Andros og koloniskatten.I 1717 skrev han teksten A Vindication of the Government of New England Churches hvor han framhevet hovedprinsippene som ble proklamert i 1776 i USAs uavhengighetserklæring. Calvin Coolidge har referert til John Wise som en av de som inspirerte uavhengighetserklæring og gjorde den mulig i dens utforming.Han døde i 1725, 73 år. John Wise Avenue, en vegseksjon av Route 133 i Massachusetts, er navngitt etter ham. Libertyskipet «SS John Wise», som ble sjøsatt den 14. juni 1942 og ble skrapet i 1971, er også navngitt etter ham.


== Verker ==
The churches quarrel espoused, 1710
A vindication of the Government of the New England Churches, 1717
A friendly check from a kind relation, 1721
A word of comfort to a melancholy country, 1721


== Familie ==
Den 5. desember 1678 giftet han seg med Abigail Gardner, barnebarn av Thomas Gardner (Roxbury). De fikk syv barn:

Prost Jeremiah Wise (2. november 1679 – 20. january 1756), gift med Mary Shipway
Lucy Wise (født ca. 1681 – 5. mars 1727), gift med John White
John Wise (født ca. 1683 – 31. august 1762), gift med Mary Rogers
Mary Wise (12. mai 1685 – 23. mars 1735/36)
Joseph Wise (16. februar 1686 – 23. september 1745), gift med Martha Appleton
Amni Ruhami Wise (født ca. 1688 – 6. juli 1749), gift med Mary Ringe
Henry Wise (født ca. 1697 – 12. november 1775), gift med Mary WadeGjennom sin hustru ble John Wise i slekt med en grandonkel av president John Adams.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cook, George Allan (1952): John Wise: Early American Democrat. New York: Octagon Books, Inc,
Fiske, John (1902): The Beginnings of New England; Or, The Puritan Theocracy in Its Relations to Civil and Religious Liberty. Cambridge: Riverside Press,.
Maine Historical Society (1831): Collections of the Maine Historical Society. Portland, Me: Maine Historical Society, online via Google Books


== Eksterne lenker ==
Familysearch.org
Andrea Longo (skiløper)

Andrea Longo (født 16. november 1971 i Cavalese) er en italiensk tidligere kombinertløper og langrennsløper som representerte GS Fiamme Oro.
Han konkurrerte internasjonalt i årene 1992-2003. I verdenscupen i kombinert var hans beste sammenlagtplassering 15.-plass i 1995/96. Beste plassering i enkeltrenn var 2.-plass i K90 / 15 kilometer i Val di Fiemme 14. januar 1997.
Longo deltok i VM i 1993, 1999, 2001 og 2003, og hadde som beste individuelle plassering 35.-plass i sprint K90 / 7,5 kilometer i Ramsau i 1999 og sprint K116 / 7,5 km i Lahtis i 2001. Han var på det italienske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen i Falun i 1993. Han var med i OL i 1994 og 1998. På Lillehammer i 1994 ble han nummer 44 (av 52 fullførende deltakere) i det individuelle rennet (K90 / 15 kilometer) og var på laget som ble nest sist av 12 lag i lagkonkurransen (K90 / 3 x 10 kilometer). I Nagano (Hakuba) i 1998 ble han nummer 22 i det individuelle rennet (K90 / 15 kilometer).
Han deltok også i langrenn fra 1995 til 2000. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen i langrenn var 43.-plass på 15 kilometer fristil i Val di Fiemme 14. desember 1997.
Andrea Longo ble åtte ganger italiensk mester i kombinert, i 1995, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2002 og 2003. I 2000 ble han også italiensk mester i spesielt hopp.


== Kilder ==
(en) Andrea Longo – Profil og resultatoversikt hos FIS (kombinert, besøkt 16. oktober 2011)
(en) Andrea Longo – Profil og resultatoversikt hos FIS (langrenn, besøkt 16. oktober 2011)
Sports Reference: Andrea Longo Arkivert 29. januar 2010 hos Wayback Machine. (besøkt 16. oktober 2011)
Federazione Italiana Sport Invernali: Combinata nordica, l'albo d'oro dei Campionati Italiani (italienske mestere i kombinert, italiensk, besøkt 16. oktober 2011)
Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere i spesielt hopp, italiensk, besøkt 16. oktober 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Andrea Longo – Olympedia 
(en) Andrea Longo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andrea Longo – FIS (kombinert) 
(en) Andrea Longo – FIS (langrenn)