jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Karl Ludwig Urlichs

Karl Ludwig Urlichs (født 9. november 1813 i Osnabrück, død 3. november 1889 i Würzburg) var en tysk filolog og arkeolog. 
Urlichs ble professor i Bonn i 1844, i Greifswald i 1847 og i Würzburg i 1855. Hovedformål for hans dypgående studier var de romerske forfatterne Plinius den eldre og Tacitus samt klassisk (delvis også nyere) arkeologi. 
Av hans arbeider må nevnes 

Urlichs andel i Platners Beschreibung Roms (1845),
Chrestomathia pliniana (1857),
Die anfänge der griechischen künstlergeschichte (1871--72),
Thorwaldsen in Rom (1887),
Grundlegung und geschichte der philologie (1886; i Iwan von Müllers "Handbuch der klassischen alterthumswissenschaft").Også som politiker og kjenner av den tyske litteraturhistorien gjorde Urlichs seg bemerket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordisk familjebok, 1904–1926.
Trivselshagen

Trivselshagen er et kombinert skole, kultur- og idrettsbygg på Sandane i Gloppen kommune. Bygget er et samarbeidsprosjekt mellom Gloppen kommune og Sogn og Fjordane fylkeskommune, og er lokale for Firda videregående skole, Gloppen kulturskole, Gloppen kino og Gloppen folkebibliotek. Videre benyttes Trivselshagen til en rekke konserter, teater og andre arrangementer. I kultursalen har det siden 2010 vært avholdt over seksti forskjellige arrangementer hvert år med tilsammen ca 15 000 besøkende pr år. 
Deler av kulturbygget ble tatt i bruk august 2008, men den offisielle åpningen var 16. januar 2009 av kulturbygget.
Trivselshagen Bad og Idrett er en utvidet del av den tidligere Firdahallen. I tillegg til Firdahallen er det kommet spesialhall for turn, badeanlegg og velværebasseng, treningssenter og ny storhall kalt Trivselshallen. Trivselshallen inneholder klatrevegg, friidrettsbane for løp, kastanlegg og en aktivitetsflate der man kan utøve idretter som håndball, fotball, volleyball, basketball, tennis og badmington. 
Badeanlegget åpnet august 2012 og hadde første hele driftsår 60 000 besøkende. Trivselshallen ble tatt i bruk i oktober 2013 og 16. januar 2014 var det offisiell åpning av hele det ferdige anlegget. Anlegget blir omtalt som verdens største anlegg pr innbygger.


== Eksterne lenker ==
Trivselshagen.no
Gloppen kommunes om Trivselshagen
Alberto Marcellin

Alberto Marcellin (født 10. april 1920 i Laval di Pragelato i provinsen Torino) er en tidligere  italiensk alpinist. Fra 1937 til 1953 kjørte han på det italienske landslaget. I 1937 og 1946 ble han italiensk mester i utfor.
Den utdannede skilæreren vant sitt første store renn da han ble italiensk mester i Gröden i 1937. Året etter kom han på fjerdeplass i slalåm i Lauberhornrennene.  
Han deltok to ganger i ski-VM: under VM 1939 i Zakopane ble han beste italiener i kombinasjonen med en 10.-plass. I utfor og slalåm kom han på henholdsvis 10.- og 9.-plass. Bedre gikk det to år senere, da VM ble arrangert i Cortina d’Ampezzo, der han oppnådde medaljer i alle tre disiplinene. I utfor og kombinasjonsøvelsen tok han sølv, begge ganger bak tyske Josef Jennewein, mens han tok bronseplassen i slalåm. Etter andre verdenskrig avgjorde det internasjonale skiforbundet (FIS) at dette verdensmesterskapet ikke kunne regnes for gyldig, siden flere nasjoner på grunn av de politiske omstendighetene ikke hadde anledning til å delta. Alle medaljer mistet sin offisielle status.
I 1946 ble Marcellin for andre gang italiensk mester i Madesimo. I løpet av karrieren deltok han i ca. 1000 skirenn.


== Litteratur ==
Enciclopedia degli sport e degli atleti. Vol. 5, 2. opplag, 1965
Nefropati

Nefropati er en fellesbetegnelse på alle nyresykdommer. Disse sykdommene presenterer seg på ulike vis. Pasienten kan være uten symptomer, men blodprøver eller blodtrykksforhøyelse sammen med eventuell patologi i urinprøven peker i retning av underliggende nyresykdom. Pasienten kan ha symptomer som indikerer at det må foreligge en nyresykdom, som f.eks. flankesmerter, smerter ved vannlating, endring i urinvolum eller farge på urinen, væskeansamling (ødem) eller uremiske symptomer som blekhet, generell slapphet, dårlig ånde, kløe, kvalme og brekninger. Videre kan pasienten ha en systemsykdom som er kjent for å involvere nyrene.
Fordi nyrene har en vital betydning for menneskeorganismens funksjoner, vil nyresykdommer få store konsekvenser, enten det dreier seg om medfødte misdannelser, infeksjoner eller svulster. Se også cystenyre, glomerulonefritt, hesteskonyre, hydronefrose, hypernefrom, nefroblastom, nyreabscess, nyreanomalier, nyrearteriestenose, nyrebekkenkreft, nyregrus, nyreinfarkt, nyrestein, pyelonefritt, senkningsabscess, uremi. urografi.
Kurt Wachsmuth

Kurt Wachsmuth (født 27. april 1837 i Naumburg an der Saale, død 8. juni 1905 i Leipzig) var en tysk filolog og arkeolog.
Wachsmuth var professor ved universiteten i Marburg, Göttingen, Heidelberg og Leipzig. Han utga adskillige verk i klassisk filologi og oldtidskunnskap, blant annet Die Stadt Athen im Alterthum (I, II, 1, 1874-90).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wachsmuth, 2. Kurt i Nordisk familjebok (2. opplag, 1921)
(de) Liste over forelesninger ved Universitetet i Leipzig (sommersemestret 1886 til sommersemestret 1905)
Barbara Yorke

Barbara Yorke (født 1951) er en britisk middelalder-historiker. Hun arbeider primært med tema relatert til det angelsaksiske England.
Hun studerte historie og arkeologi ved Universitetet i Exeter, hvor hun fullførte både sin laveregrads utdanning og sin doktorgrad. Hun er nå professor i tidlig middelalderhistorie ved Universitetet i Winchester. Hun er medlem («fellow») av Royal Historical Society. 


== Publikasjoner i utvalg ==
1990: Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England.  London, Seaby, ISBN 1-85264-027-8
1995: Wessex in the Early Middle Ages.  Continuum International, ISBN 978-0718518561
1997: Bishop Aethelwold: His Career and Influence.  The Boydell Press, ISBN 978-0851157054
1999: The Anglo-Saxons.  Sutton, ISBN 978-0750922203
2003: Nunneries and the Anglo-Saxon Royal Houses.  Continuum International, ISBN 0826460402
2006: The Conversion of Britain: Religion, Politics and Society in Britain, 600-800.  Longman, ISBN 0582772923


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale ved Universitetet i Exeter
Siciliastredet

Siciliastredet (italiensk: Canale di Sicilia eller Stretto di Sicilia, siciliansk: Canali di Sicilia eller Strittu di Sicilia, arabisk: مضيق صقلية) er et sund mellom Sicilia og Tunisia. Det er rundt 145 km bredt på det smaleste og største dybde er 1 039 meter. Stredet skiller Tyrrenhavet og det vestlige Middelhavet fra det østlige Middelhavet. Midt i stredet ligger den italienske øya Pantelleria.
I likhet med i Gibraltarstredet flyter dype havstrømmer i Siciliastredet fra øst til vest, mens strømmene nær overflaten flyter i motsatt retning. Disse uvanlige havstrømmene er av interesse for oseanografer.
På grunn av tektoniske bevegelser støter den afrikanske kontinentalplate mot den eurasiske kontinentalplate i Siciliastredet, noe som fører til undersjøisk vulkansk aktivitet. Eksempler på dette er de midlertidig aktive undervannsvulkanene Ferdinandea og Empedokles.
Wilhelm Wachsmuth

Ernst Wilhelm Gottlieb Wachsmuth (født 28. desember 1784 i Hildesheim, død 23. januar i 1866 i Leipzig) var en tysk historiker og oldtidsforsker.
Wachsmuth var en tid ansatt som lærer i språkene italiensk og engelsk ved universitetet i Halle an der Saale: Han ble utnevnt til professor i 1820 i klassiske og moderne språk i Kiel og i historie i Leipzig i 1825. 
Wachsmuth utgav mange skrifter, som behandler den nyere tidens historie. Den mest betydningsfulle er Historische Darstellungen aus der Geschichte der neuern Zeit (1831–35). På den klassiske oldtidsforskningens områder skaffet han seg et navn spesielt på grunn av Hellenische Alterthumskunde aus dem Gesichtspunkte des Staats (fire bind, 1826-30; andre opplag 1844-46).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wachsmuth, 1. Ernst Wilhelm Gottlieb i Nordisk familjebok (2. opplag, 1921)
(de) Liste over forelesninger ved Universitetet i Leipzig (sommersemestret 1826 til vintersemestret 1865)
Talmai

Talmai (hebraisk תלמי) er et navn i Bibelen som viser til antall i dens kontekst mindre betydningsfulle folk. Dets arameiske versjonen er knyttet til greske Ptolemaios (Πτολεμαῖος, «krigslik»), kjent fra Ptolemeerdynastiet, som ga den engelske skrivemåten Ptolemy, og senere til italienske Bartolomeo, engelske Bartholomew etc.


== Talmai og hans brødre, nefilimene ==
Talmai, Ahiman og Sheshai var nefilimer, tre kjempesønner av Anak som Kaleb og hans spioner så på Hebronfjellet, i henhold til Fjerde Mosebok 13:22, da de dro for å undersøke landet. De ble etterpå drevet vekk og drept.


== Talmai, far av Maacah ==
Talmai, konge av Gesjur, hadde en datter ved navn Ma’aka (hebraisk מַעֲכָה) som ble hustru av kong David av Israel, mor til Tamar og Absalom. Gesjur synes å ha vært et mer eller mindre uavhengig kongedømme i den nordlige delen av Basan, øst for Jordanelven.


== Referanser ==
Kuno Meyer

Kuno Meyer (født 20. desember 1858 i Hamburg, død 11. oktober 1919 i Leipzig) var en tysk filolog med keltiske språk som forskningsfelt. Han var bror tll Eduard Meyer.
Meyer studerte under Ernst Windisch ved Universitetet i Leipzig. I 1884 ble han lektor i tysk og keltisk filologi vud University of Liverpool og i 1895 professor der. I 1897 etablerte han «Zeitschrift für celtische Philologie», som under hans ledelse var det ledende tidsskriftet innen dette området, i 1898 etablerte han «Archiv für celtische Lexicographie». Han var også grunnlegger og leder for School of Irish Learning i Dublin og etablerte og var redaktør for dennes publikasjon «Ériu». I 1911 ble han professor i keltiske språk ved Berlins universitet, som etterfølger til Heinrich Zimmer.


== Bibliografi i utvalg ==
The Irish Odyssey (1885)
The Vision of MacConglinne (tillsammans med Alfred Nutt, 1892)
The Voyage of Bran (1894)
King and Hermit (1901)
Early Relations of the Brython and Gael (1896)
Selections from Ancient Irish Poetry (1911)
Sanas Cormaic, an Old Irish Glossary (1912)
Learning in Ireland in the Fifth Century (1913)
Über die älteste irische Dichtung (1914)


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Meyer, Kuno i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.


== Eksterne lenker ==
Irish texts published by CELT, edited by Kuno Meyer med biografisk kronologi
Omfattende bibliografi
Theodor Wiegand

Theodor Wiegand (født 30. oktober 1864 ved Bendorf i Rhein-Ruhr, død 19. desember 1936 i Berlin) var en klassisk tysk arkeolog.
Han var i 1894 og 1895 stipendiat ved det tyske arkeologiske instituttet, ledet utgravningene i Priene i 1896 og ble direktør ved de kongelige museene i Berlin med sete i Konstantinopel i 1897. Wiegand var i denne egenskap ansvarlig for de store tyske utgravningene i Lilleasia, f. eks. i Miletos, Didyma og på øyen Samos. Under første verdenskrig oppholdt han seg i Damaskus som generalinspektør for arkeologisk materiale i Syria, Palestina og vestre Arabia. 
Blant hans skrifter legger en merke til Priene (1894) og Milet. Ergebnisse der Ausgrabungen und Untersuchungen (1899).


== Priser (utvalg) ==
1931 – Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Theodor Wiegand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Wiegand, Theodor i Nordisk familjebok, 1926.
Bagrationidynastiet

Bagrationi (georgisk: ბაგრატიონი, Bagrationi) er en gammel fyrstefamilie i Georgia. 
Også i Georgia hersket konger av bagratidernes slekt fra minst år 787 og framover. Den georgiske familien regnes tradisjonelt fra 500-tallet. Gjennom flere sidegrener av slekten klarte slekten å holde seg ved makten fram til 1801 da Giorgi XII av Georgia avsto landet til Russland. Fra disse nedstammer den russiske fyrsteslekten Bagration. Et velkjent medlem av denne slekten er den russiske generalen Pjotr Ivanovitsj Bagration.


== Legendarisk historie ==
I henhold til slektens familielegende, nedskrevet av georgiske krønikeskriveren Sumbat Davitis-Dze fra 1000-tallet, og utvidet langt senere av prins Vakhushti Bagrationi (1696–1757) med kronologisk data, skal stamfaren til dynastiet ha sporet deres avstamning fra den bibelske kong David av Israel fra rundt 1000-tallet f.Kr. (det samme hevdet Jesus Kristus). De skal ha kommet fra Midtøsten en gang rundt 530 e.Kr. Tradisjonen vil ha det til at syv brødre fra Davids slekt som var flyktninger skal tre av dem ha slått seg ned i Armenia og de andre fire i Kartli (en betydelig region i Georgia) hvor de hver for seg giftet seg med lokale herskerfamilier og skaffet seg landområder i arvelig eie.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Baddeley, J. F., Gammer M. (2003): The Russian Conquest of the Caucasus, Routledge (UK), ISBN 0-7007-0634-8 (Første gang utgitt i 1908; utgivelse i 1999, opptrykk i 2003)
Lang, D. M. (1957): The Last Years of the Georgian Monarchy: 1658-1832, New York: Columbia University Press.
Rapp, S. H. (2003): Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts, Peeters Bvba ISBN 90-429-1318-5.
Suny, R. G. (1994): The Making of the Georgian Nation, 2. utg., Indiana University Press, ISBN 0-253-20915-3.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for det kongelige huset Bagrationi av Georgia
«The Bagratids per Bichikashvili-Ninidze-Peikrishvili», genealogisk redegjørelse ved Genealogy.eu
«The Bagratids per Prince Toumanoff», genealogisk redegjørelse ved Royal Ark
Anna Sjöstedts resestipendium

Anna Sjöstedts resestipendium er blitt delt ut av Svenska Akademien siden 2006 og er fortrinnsvis beregnet på yngre forfattere og humanistiske forskere. Det innefatter en måneds gratis bolig i Berlin samt et bidrag på 30 000 svenske kroner. 


== Mottakere ==
2010 – Henrik Rosengren
2009 – Otto Fischer
2008 – Aimée Delblanc
2007 – Malte Persson
2006 – Gabriella Håkansson
Infinite (Stratovarius-album)

Infinite er det åttende studioalbumet til det finske power metal-bandet Stratovarius. Limited Edition-utgaven av albumet inneholdt en bonus-CD med to ekstra spor, i tillegg til et ekstra hefte og et klistremerke.


== Sporliste ==


== Personell ==
Timo Kotipelto, vokal
Timo Tolkki, gitar
Jens Johansson, keyboard
Jari Kainulainen, bass
Jörg Michael, trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Infinite på Discogs 
(en) Infinite på MusicBrainz 
(en) Infinite på Encyclopaedia Metallum 
(en) Infinite på Spotify 
(en) Infinite på AllMusic
Polaris (album)

Polaris er det tolvte studioalbumet til det finske power metal-bandet Stratovarius. Polaris er bandets første album uten gitarist Timo Tolkki.


== Sporliste ==


== Personell ==
Timo Kotipelto, vokal
Matias Kupiainen, gitar
Jens Johansson, keyboard
Lauri Porra, bass
Jörg Michael, trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Polaris på Discogs 
(en) Polaris på MusicBrainz 
(en) Polaris på Encyclopaedia Metallum
Beskowska resestipendiet

Beskowska resestipendiet deles ut hvert annet år av Svenska Akademien. 
Prissummen er på 70 000 kronor (2008) og utgår av donasjonsmidler etter Bernhard von Beskow, Svenska Akademiens permanente sekretær 1834–68, og hans hustru, til personer innen humanora (vitterhetsidkare).


== Mottakare (utvalg) ==
2010 Niclas Lundkvist
2008 Lotta Lotass
2006 Erik Bergqvist
2004 Carl-Johan Malmberg
2002 Lars Jakobson
2000 Heidi von Born
1998 Maarja Talgre
1996 Lütfi Özkök
1994 Rolf Aggestam
1992 Sivar Arnér
1990 Ole Söderström
1988 Elisabeth Rynell
1986 Staffan Söderblom
1984 Ove Allansson
1982 Björn Runeborg
1980 Carl Magnus von Seth
1978 Ulla-Lena Lundberg
1976 Carl Erik af Geijerstam
1974 Axel Liffner
1972 Carl-Göran Ekerwald
1970 Sven Barthel
1968 Einar Malm
1966 Ingrid Arvidsson


== Eksterne lenker ==
Svenska Akademiens priser
Dean DeBlois

Dean DeBlois (født 7. juni 1970) er en kanadisk animatør, manusforfatter og filmregissør.
DeBlois utdannet seg ved Sheridan University, før han begynte å jobbe hos den kanadiske animasjonsstudioet Lacewood Productions som animatør.
Han har også jobbet for hos Sullivan Bluth Studios i Irland.
DeBlois begynte i Walt Disney Animation Studios som medforfatter på Mulan (1998). Sammen med Chris Sanders skrev og regisserte han Lilo og Stitch (2002).
Sammen med Sanders begynte han i Dreamworks, der de skrev og regisserte Dragetreneren (2010).
Han regisserte konsertfilmen Hemia (2007) for Sigur Rós, og Go Quiet for Jónsi.


== Eksterne lenker ==
(en) Dean DeBlois på Internet Movie Database 
(sv) Dean DeBlois i Svensk Filmdatabas 
(da) Dean DeBlois på Filmdatabasen 
(da) Dean DeBlois på Scope 
(fr) Dean DeBlois på Allociné 
(en) Dean DeBlois på AllMovie 
(en) Dean DeBlois hos The Movie Database
Lee Unkrich

Lee Edward Unkrich (født 8. august 1967) er en Oscar-vinnende regissør og filmklipper.
Unkrich ble utdannet ved University of Southern California. Han jobbet som filmklipper innen TV før han begynte i Pixar i 1994. 
Han vant en Oscar for beste animasjonsfilm for Oppdrag Nemo (2003), som han medregisserte.
Unkrich regisserte Toy Story 3 (2010), etter å ha medregissert Toy Story 2 (1999). 
Han vant en Oscar for beste animasjonsfilm for Toy Story 3 (2010).
I 2017 regisserte han Coco.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Unkrich på Internet Movie Database 
(sv) Lee Unkrich i Svensk Filmdatabas 
(da) Lee Unkrich på Filmdatabasen 
(da) Lee Unkrich på Scope 
(fr) Lee Unkrich på Allociné 
(en) Lee Unkrich på AllMovie 
(en) Lee Unkrich hos The Movie Database
Golden Sun: Dark Dawn

Golden Sun: Dark Dawn (黄金の太陽：漆黒なる夜明け, Ōgon no Taiyō Shikkokunaru Yoake) er et japansk konsollrollespill utviklet av Camelot Software Planning til Nintendo DS. Spillet ble utgitt i Japan i oktober, i Nord-Amerika i november og Europa i desember 2010. Golden Sun: Dark Dawn er det tredje spillet i Golden Sun-serien, og spillets handling foregår 30 år etter handlingen i de to første spillene.


== Eksterne lenker ==
(en) Golden Sun: Dark Dawn hos MobyGames 
(en) Golden Sun: Dark Dawn hos Giant Bomb 
(en) Golden Sun: Dark Dawn hos Internet Game Database 
(en) Golden Sun: Dark Dawn hos VGMdb 
(en) Golden Sun: Dark Dawn hos GameFAQs 
Golden Sun Universe (engelsk)
Ingrid Arvidsson

Ingrid Helena Arvidsson (født Löfstedt 3. juli 1919 i Lund) er en svensk forfatter. Hun er datter av Einar Löfstedt og Annie Löfstedt. Hun var gift med journalisten Karl Axel Arvidsson fra 1943 frem til hans død i 1962.
Arvidsson var kulturattaché i Washington, D.C. 1966–1972. Seinere programsjef på Sveriges Radio.


== Bibliografi ==
1949: Vårens ruiner, Bonnier
1951: Danser, Bonnier
1952: Solfeber, Bonnier
1955: Leendet, Bonnier
1960: Närmanden, Bonnier
1964: Livstecken, Bonnier
1975: Personligt bagage, Bonnier, ISBN 91-0-040680-5
1986: Under ytan, Bonnier, ISBN 91-0-047105-4
1987: Öden i vår tid, Rabén & Sjögren, ISBN 91-29-58319-5
1992: En glimmande vägg, Bonnier, ISBN 91-0-055516-9
1999: Rummet innanför, Bonnier, ISBN 91-0-056850-3
2005: Det röda, Bonnier, ISBN 91-0-010539-2


== Priser og utmerkelser ==
1960: Boklotteriets stipendiat
1966: Beskowska resestipendiet
1975: Övralidspriset
1990: Stig Carlson-prisen
1993: Sten Hagliden-prisen
1999: Stipendium till Harry Martinsons minne
2009: Samfundet De Nios Särskilda pris


== Referanser ==
Twilight Time

Twilight Time er det andre studioalbumet til det finske power metal-bandet Stratovarius. Albumet ble opprinnelig utgitt under navnet II, noen ganger kalt Stratovarius II, da på plateselskapet Bluelight Records. Albumet ble siden utgitt på nytt under navnet Twilight Time på plateselskapet Noise.


== Sporliste ==
«Break the Ice» (4:41)
«The Hands of Time» (5:36)
«Madness Strikes at Midnight» (7:20)
«Metal Frenzy» (2:20
«Twilight Time» (5:51)
«The Hills Have Eyes» (6:19)
«Out of the Shadows» (4:10)
«Lead Us Into the Light» (5:46)


== Personell ==
Timo Tolkki, vokal, gitar og bass
Tuomo Lassila, trommer
Antti Ikonen, keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Twilight Time på Discogs 
(en) Twilight Time på MusicBrainz 
(en) Twilight Time på Encyclopaedia Metallum 
(en) Twilight Time på AllMusic
Stipendium till Harry Martinsons minne

Stipendium till Harry Martinsons minne deles ut av Svenska Akademien og midlene kommer fra Karin og Arthur Elgstrands donasjonsfond, overlevert til Akademien i 1988. Det utdeles hvert annet år og går hver annen gang til fortjenestefull litterær virksomhet og hver annen gang til verdifull innsats for det svenske språket. Stipendbeløpet er 60 000 kroner.


== Mottagere ==
2015 – Kjell Johansson
2013 – Lars Olof Delsing
2011 – Magnus Florin
2009 – Kerstin Nordenstam
2007 – John Ajvide Lindqvist
2005 – Martin Gellerstam
2003 – Jacques Werup
2001 – Lars Wollin
1999 – Ingrid Arvidsson
1997 – Mirja Saari
1995 – Roland Svensson
1993 – Edvin Lagman
1991 – Lars Lundkvist


== Eksterne lenker ==
Svenska Akademiens priser
I Am Love

I Am Love (originaltittel Io sono l'amore) er en italiensk dramafilm fra 2009, regissert av Luca Guadagnino. Filmen handler om en velstående familie i Milano rundt århundreskiftet som står for fall på grunn av en uventet kjærlighetshistorie. Tilda Swinton har en sentral rolle.
Den fikk 11 års aldersgrense i Norge, men R (voksen) i USA og 15 års grense i Storbritannia.


== Handling ==
Den velstående Recchi-familien er første og andre generasjons tekstil-produsenter fra Milano. Tancredi Recchi (spilt av Pippo Delbono) og hans kone Emma skal arrangere et formelt middagsselskap for å feire bursdagen til Tancredis syke far, Edoardo Sr. (spilt av Gabriele Ferzetti) patriark og grunnlegger av familie-bedriften. Men familien får også den med skuffelse nyheten om at Edoardo Jr. (spilt av Flavio Parenti) den eldste sønnen til Tancredi og Emma, tapte en konkurranse dagen for bestefarens bursdag. Edoardo Jr. har også invitert en kjæreste, Eva, til bursdagsfeiringen.
Eva kommer fra den fremtredende Ugolini-familien, som Edoardo Jr. planlegger å gifte seg med. Edoardo Jr.s voksne søsken, Gianluca og Elisabetta, klager over igjen å ha blitt servert "ukha" som er Edoardo Jr.s favoritt-rett. Dette er en spesiell suppe som moren hans Emma, ​​som opprinnelig er russisk, har laget for ham helt siden barndommen. Bestefaren kunngjør at han ønsker å gi hele familie-bedriften til sønnen Tancredi, som lenge har jobbet sammen med ham - men også mer uventet, til Edoardo Jr.
I løpet av selskapet presenterer Elisabetta, som tar utdannelse i London, bestefaren sin med et av kunstverkene hennes, et fotografi, til tross for familie-tradisjon for å presentere hverandres malerier. Han blir skuffet, men oppmuntret av sin glamorøse kone Allegra Recchi (spilt av Marisa Berenson) skjuler han denne skuffelsen. Flere måneder senere har Edoardo Sr. dødd, og i London sliter Edoardo Jr. og andre familie-medlemmer med å selge familie-bedriften de arvet fra Edoardo Sr. til utenlandske investorer. Edoardo Jr.


== Skuespillere ==
Tilda Swinton som Emma Recchi.
Flavio Parenti som Edoardo Recchi Jr.
Edoardo Gabbriellini som Antonio Biscaglia.
Alba Rohrwacher som Elisabetta Recchi.
Pippo Delbono som Tancredi Recchi.
Maria Paiato som Ida Roselli.
Diane Fleri som Eva Ugolini.
Waris Ahluwalia som Shai Kubelkian.
Marisa Berenson som Allegra Recchi.
Gabriele Ferzetti som Edoardo Recchi Sr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I Am Love på Internet Movie Database 
(no) I Am Love hos Filmfront 
(sv) I Am Love i Svensk Filmdatabas 
(da) I Am Love i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) I Am Love på Allociné 
(nl) I Am Love på MovieMeter 
(en) I Am Love på AllMovie 
(en) I Am Love på Turner Classic Movies 
(en) I Am Love på Rotten Tomatoes 
(en) I Am Love på Metacritic 
(en) Offisielt nettsted
Plague Angel

Plague Angel er det niende studioalbumet til det svenske black metal-bandet Marduk.


== Sporliste ==
«The Hangman of Prague» (3:05)
«Throne of Rats» (2:42)
«Seven Angels, Seven Trumpets» (2:47)
«Life's Emblem» (4:55)
«Steel Inferno» (2:33)
«Perish in Flames» (7:46)
«Holy Blood, Holy Grail» (2:27)
«Warschau» (3:18)
«Deathmarch» (4:10)
«Everything Bleeds» (3:33)
«Blutrache» (7:50)


== Personell ==
Daniel «Mortuus» Rosten – vokal
Morgan Steinmeyer – gitar
Magnus «Devo» Andersson – bass
Emil Dragutinovic – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Plague Angel på Discogs 
(en) Plague Angel på MusicBrainz 
(en) Plague Angel på AllMusic