jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dark Shadows

Dark Shadows er en amerikansk skrekk-/komedie-/fantasyfilm fra 2012.


== Om filmen ==
Filmen er en versjon av TV-serien, som gikk fra 1966 til 1971. Tim Burton har regissert filmen etter et manus fra Seth Grahame-Smith, og Johnny Depp spiller hovedrollen som vampyren Barnabas Collins. Michelle Pfeiffer, Helena Bonham Carter, Eva Green, Bella Heathcote, Chloë Grace Moretz, Jackie Earle Haley, Jonny Lee Miller og Gulliver McGrath er å se i andre viktige roller. Depp var også med på å produsere filmen.


== Handling ==
Året er 1972. Vampyren Barnabas Collins (Johnny Depp) slipper ut av kisten han har ligget i for de siste to århundrene, og alt han en gang kjente er nå borte – mest sårende av alt er det at stoltheten over familienavnet har forsvunnet. Han oppsøker sin gamle herregård, og blir tatt inn av Elizabeth (Michelle Pfeiffer), som synes det kan være en god idé å gjenopprette den statusen familien en gang hadde, og det til tross for at hun vet at han er vampyr og kan skade de andre familiemedlemmene. Inne i huset møter han også Victoria Winters (Bella Heathcote), en av etterkommerne til hans tidligere forelskelse.
Men en som ikke vil at Collins-familien skal klore til seg ære er heksa Angelique (Eva Green), som elsker Barnabas og var både den som gjorde ham til vampyr og som stengte ham inne i kista på 1700-tallet – alt fordi han ikke elsket henne tilbake. Nå eier hun den lille landsbyen som Barnabas' familie en gang var enerådende i, og hun har bestemt seg for at Collins-familien skal få betale for all smerten Barnabas påførte henne for alle de årene tilbake.


== Rolleliste ==
Johnny Depp som Barnabas Collins
Michelle Pfeiffer som Elizabeth Collins Stoddard
Helena Bonham Carter som Dr. Julia Hoffman
Eva Green som Angelique Bouchard
Jackie Earle Haley som Willie Loomis
Jonny Lee Miller som Roger Collins
Bella Heathcote som Victoria Winters / Josette DuPres
Chloë Grace Moretz som Carolyn Stoddard
Gulliver McGrath som David Collins
Christopher Lee som Clarney
Ray Shirley som Mrs. Jonson
Alice Cooper som seg selv
Ivan Kaye som Joshua Collins
Susanna Cappellaro som Naomi Collins
William Hope som Sheriff


== Trivia ==
Michelle Pfeiffer ringte til Tim Burton for å be om en rolle, noe hun nesten aldri gjør, når hun hørte om at det skulle bli en filmadaptasjon av TV-serien fra 1966. Hun, Johnny Depp og Tim Burton er alle fans av serien.
Anne Hathaway, Lindsay Lohan og Jennifer Lawrence gjorde alle en audition for rollen som Angelique.
Filmen er satt til 1972, ett år etter at TV-serien ble avsluttet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dark Shadows på Internet Movie Database 
(no) Dark Shadows hos Filmfront 
(sv) Dark Shadows i Svensk Filmdatabas 
(da) Dark Shadows i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dark Shadows på Allociné 
(nl) Dark Shadows på MovieMeter 
(en) Dark Shadows på AllMovie 
(en) Dark Shadows på Turner Classic Movies 
(en) Dark Shadows på Rotten Tomatoes 
(en) Dark Shadows på Metacritic
Adoretini

Adoretini er en gruppe av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae). Denne gruppen omfatter bare to slekter, og lever for det meste i Asia og Afrika.


== Utseende ==
Små til middelsstore (gjerne 5-10 millimeter), avlangt-ovale biller, kroppen en tanke flat. I motsetning til mange andre praktskarabider er de lite blanke, kroppen er mer eller mindre brunlig og fint og tydelig hårete. Hos en del arter danner lyse hår et flekkete mønster.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av dødt plantemateriale, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader, de er mest aktive om natten. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. Noen av artene (for eksempel Adoretus sinicus) kan gjøre betydelig skade på mange ulike jordbruksvekster.


== Utbredelse ==
Adoretus er for det meste utbredt i Asia og Afrika, men to arter går vest til det sørøstlige Europa. De to artene i slekten Metadorodocia lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
Stammen Adoretini
Slekten Adoretus Laporte de Castelnau, 1840 – 475 arter, for det meste Asia, 2 i Europa
Slekten Metadorodocia Machatschke, 1957 - to arter, Madagaskar


== Kilder ==
Faktablad om Adoretus sinicus


== Eksterne lenker ==
Bilde av Adoretus pullus fra Kypros
Bilde av Adoretus versutus
(en) Adoretini hos Fauna Europaea 
(en) Adoretini hos Fossilworks 
(en) Adoretini hos ITIS 
(en) Kategori:Adoretini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Adoretini – detaljert informasjon på Wikispecies
Svømming under VM i svømmesport 2009 – 400 meter fri kvinner

400 meter fri damer ved VM i svømming 2009 fant sted om morgenen 26. juli i Foro Italico i Roma.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Innledende heat ==


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Worlds 2009 results: Women's 400m Free Prelims, from OmegaTiming.com (official Tidr of the 2009 Worlds); retrieved 2009-07-27.
Worlds 2009 results: Women's 400m Free Finals, from OmegaTiming.com (official Tidr of the 2009 Worlds); retrieved 2009-07-27.
CS Herediano

Club Sport Herediano er en costaricansk fotballklubb fra Heredia. Den ble stifta i 1921, og er dermed en av landets eldste. Draktene er gule og røde, som også er fargene til byen Heredia. Klubbens hjemmebane er Estadio Eladio Rosabal Cordero.
Klubben spiller i Primera División, noe den har gjort siden opprettelsen av seriesystemet i 1921. Den ble Costa Ricas første seriemester, og er per 2012 landets tredje mestvinnende klubb, med 22 seriemesterskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Club Sport Herediano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
CS Herediano hos Soccerway
CS Cartaginés

Club Sport Cartaginés er en costaricansk fotballklubb fra Cartago. Den ble grunnlagt i 1906, og er dermed landets eldste fotballklubb. Cartaginés spiller hjemmekampene sine på Estadio José Rafael Fello Meza Ivankovich. Klubbens drakter er blå og hvite.
Cartaginés spiller i Primera División. Klubben har blitt seriemester tre ganger: i 1923, 1936 og 1940. Den vant CONCACAFs mestercup i 1994.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Anisopliini

Anisopliini er en gruppe av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige biller, mer eller mindre metallglinsende, undersiden er hårete, oversiden kan være glatt. Beina er kraftige, egnet til graving. Dekkvingene er gjerne mer eller mindre brunrøde.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. Flere av artene, blant annet den europeiske Anisoplia austriaca, kan være betydelige skadedyr i jordbruket, det er de voksne billenes gnaging som gjør skaden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
Stammen Anisopliini
Gruppen Anisopliina
Slekten Anisoplia Schönherr, 1817 – 65 arter, 35 i Europa, tre arter i Baltikum, ikke i Norge
Slekten Anomalacra Casey, 1915 - én art
Slekten Anthoplia Medvedev, 1949 – én art i Europa
Slekten Brancoplia Baraud, 1986 – fire arter, én i Europa
Slekten Callirhinus Blanchard, 1851 - én art
Slekten Chaetopteroplia Medvedev, 1949 – 12 arter, én i Europa
Slekten Hemichaetoplia Baraud, 1986 – fire arter, én i Europa
Gruppen Isopliina - bare én art:
Isoplia lasiosoma Burmeister, 1855
Gruppen Leptophopliina - bare én art:
Leptohoplia testaceipennis (Saylor, 1935)


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Anisopliini hos Fauna Europaea
Saltpose

Saltpose er en pose som budeier og gjetere kunne bruke til salt som de ga buskapen for at den skulle følge bedre etter. Dette saltet var gjerne blandet med mel for at det skulle holde seg tørt. Saltposer kunne være laget av strie, lerret, oljelerret eller skinn. De kunne henge i beltet, i en knapp, i en snor over skulderen eller ha snorer som kunne bindes rundt livet.
Noen synonymer: busaltpose, saltfikke, saltlomme, saltpung, saltpyngle, saltskreppe, salttaske og saltveske.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se saltposer i DigitaltMuseum.
Arthur Soltvedt Møbelfabrikk

Arthur Soltvedt Møbelfabrikk,også kjent som Pega Møbler, var en familiebedrift som ble etablert i 1942 og var en av de første møbelprodusentene i Norge med et fokus på serieproduksjon. Den var en de store aktørene innen norsk møbeleksport på 50- og 60-tallet. Produksjonen ble avviklet i 2011.  


== Historie ==

Bedriften ble opprinnelig etablert i Øystese under andre verdenskrig, men ble flyttet til Florvåg på Askøy, like utenfor Bergen, i 1948.
Opprinnelig bestod produksjonen av enkle soveromsmøbler, men etter at et samarbeid ble inngått med den danske designeren Ib Juul Christiansen i 1952 ble den første Pega-hyllen utarbeidet. Pega-konseptet skulle bli den største suksessen til bedriften; en serie med møbler som kunne kombineres med hverandre på en stor mengde forskjellige måter.
Pega-systemet ble en viktig eksportvare allerede etter få år, og i perioder kan så mye som halvparten av produksjonen ha gått til eksport, hovedsakelig til USA og Tyskland. Eksporten til USA ble tatt hånd om av Scandialine og ScandiaCraft.
Økt etterspørsel i utlandet førte til at bedriften flyttet til nye lokaler i Bakarvågen, et lite stykke nord for Florvåg. Dette gav en økning i gulvareal fra 500m2 til 2 600m2 og muligheter for å ansette en større mengde personell.I 1979 flyttet bedriften på nytt; denne gang til nybygde fabrikklokaler på Follese, på vestsiden av Askøy, to år etter at det var opprinnelig planlagt.Fra 80-tallet av merket bedriften skiftet i bransjen fra tradisjonelle møbelprodusenter til store kjeder. Deler av eksportmarkedet forsvant, og behovet for ansatte falt kraftig. I 2003 var det bare 12 ansatte. Finanskrisen ødela siste rest av eksportmarkedet, og i 2011 valgte ledelsen å foreta en kontrollert avvikling før en eventuell konkurs.


== Arkiv ==
Arkivmaterialet etter bedriften er overlevert Hordaland fylkesarkiv. Arkivet etter bedriften gir et godt innblikk i norsk møbelindustri og eksport til Europa og USA, særlig på 50- og 60-tallet. Det omfattende korrespondansearkivet gir innblikk i eksportsituasjonen generelt for norsk møbel- og trevirkeindustri.
Arkivet inneholder også en stor mengde reklamebrosjyrer fra Pega Møbler og andre møbelprodusenter, både norske og utenlandske. Dette medfører at arkivet har en nytteverdi for studenter og forskere innenfor fagfeltene økonomi og kunsthistorie i tillegg til den historiske verdien av materialet. Arkivet etter Ib Juul Christiansen er oppbevart ved Bergen byarkiv.


== Referanser ==
Smurningshorn

Smurningshorn er brukt som beholder for fett til å smøre spener med i forbindelse med melking. Til smurningshorn kunne de bruke en del av den spisse enden av et kuhorn eller skjære et stykke av den tykkeste enden og felle inn en bunn av tre. Ved åpningen var det festet en hempe eller en vidjespenning slik at hornet kunne henge i beltet eller på melkekaret. Budeien hadde ofte salthorn og smurningshorn hengende sammen.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se smurningshorn i DigitaltMuseum.
Kåre Fasting

Kåre Bøgh Fasting (født 14. august 1907 i Østre Aker, død 4. februar 1983 i Oslo) var en norsk journalist, redaktør, skjønnlitterær- og sakprosaforfatter.
Fasting var journalist i Bergens Tidende fra 1935 og redaktør av Nidaros fra 1945 til 1950. Hans litterære debut var romanen Havet gav fra 1935.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Fasting i Nasjonalbiblioteket.
Anomalini

Anomalini er en gruppe av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae). De fleste av artene plasseres i den meget artsrike slekten Anomala. Gruppen er i Norge bare representert av to arter, den vanligste er hageoldenborre (Phyllopertha horticola).


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, mer eller mindre metallisk fargede skarabider. Kroppen er vanligvis blank, og spredt hårete. Sett ovenfra er de bredest bak midten. Dekkvingene er ofte rødbrune. Beina er middels lange, forholdsvis slanke. Antennen er noe forenklet sammenlignet med de fleste andre Scarabaeoidea, køllen består gjerne av 2-3 korte lameller.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Systematisk inndeling ==

Undergruppene Popilliini og Anisopliini blir ofte også ført til denne gruppen (som Popilliina, Anisopliina, Isopliina og Lepthopliina).

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
Stammen Anomalini Mulsant, 1842
Slekten Anomala Leach, 1819 – ca. 1200 arter, 9 i Europa, i Norden:
Anomala dubia (Scopoli, 1763)
Slekten Anomalorhina Jameson, Paucar-Cabrera & Solís, 2003 - 2 arter
Slekten Blitopertha Reitter, 1903 – 3 arter i Europa
Slekten Callistethus Blancahrd, 1851 - ca. 130 arter
Slekten Chelilabia Morón & Nogueira, 1998 - én art
Slekten Epectinaspis Blanchard, 1851 - 9 arter
Slekten Exomala Reitter, 1903 – 5 arter i Europa
Slekten Mazahuapertha Morón & Nogueira, 1998 - én art
Slekten Mimela Kirby, 1825 – 175 arter, 3 i Europa
Slekten Nayarita Morón & Nogueira, 1998 - én art
Slekten Phyllopertha Stephens, 1830 – ca. 30 arter, bare én art i Europa:
Hageoldenborre, Phyllopertha horticola (Linnaeus, 1758)
Slekten Rugopertha Machatschke, 1957 - én art
Slekten Strigoderma Burmeister, 1844 - ca. 40 arter
Slekten Yaaxkumukia Morón & Nogueira, 1998 - tre arter


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
Jameson, M.L., Paucar-Cabrera, A. & Solís, A. 2003. Synopsis of the New World genera of Anomalini (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae) and description of a new genus from Costa Rica and Nicaragua. Annals of the Entomological Society of America, 96(4): 415-432. doi:[0415:SOTNWG2.0.CO;2 10.1603/0013-8746(2003)096[0415:SOTNWG]2.0.CO;2] PDF
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Anomalini i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Anomalini hos Artsdatabanken 
(sv) Anomalini hos Dyntaxa 
(en) Anomalini hos Fauna Europaea 
(en) Anomalini hos Fossilworks 
(en) Anomalini hos ITIS 
(en) Kategori:Anomalini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anomalini – detaljert informasjon på Wikispecies
Osteform

Osteform er et kar til å forme ost i. Den vanligste type har et rektangulært tverrsnitt og en bunn med ett korsformet eller flere små hull der rester av mysen kan renne ut. Det har også vært brukt osteformer til brun ost med flere rom og osteformer med form som en avskåret pyramide.
Enkelte steder  har det vært brukt osteformer med skåret dekor som gir avtrykk i osten. Slike former har helst vært brukt til smør, og det er ikke noe forskjell mellom slike osteformer og smørformer. Det ser ut til at bruken av slike former til ost er en nyere bruk. Det er ingen forskjell mellom slike former til smør og til ost, og noen kan kanskje også ha vært brukt til begge deler.
En annen type osteform har en lav, rund, sveipet trøsk og en bunn med skåret dekor. Denne typen har vært brukt i Nord-Norge både til reinost og annen ost. På samisk kalles denne typen vousta-lohkki.
Osteformer bundet av tæger kalles gjerne osteteie.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Osteformer i DigitaltMuseum.
Ostekløft

Ostekløft er en kløft av tre til å sette ostekoller eller osteformer på mens mysen renner ned i oppsamlingskaret. Til emner for ostekløfter brukes gjerne en y-formet grein.
Jf. Ostegrind
Noen synonymer: kjue, kjuka, ostekluft, sule, tjuva, ystetjuge


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.
Landegrensen

Landegrensen er et landeveisritt med start på riksgrensen på Den gamle Svinesundsbrua og mål ved Høgskolen i Halden. Landegrensen arrangeres av samme organisasjon som arrangerer terrengsykkelrittet Grenserittet.


== Ritt-trasé ==
Den lange løypa på 128,3 km krysser riksgrensen på 4 steder: Den gamle Svinesundsbrua, Håvedalen/Tyslingmoen innerst i Iddefjorden, Vassbotten og Kornsjø. Den korte løypa på 70,5 km krysser riksgrensen på 2 steder: Den gamle Svinesundsbrua og Håvedalen/Tyslingmoen.
Det er servicestasjoner ved Håvedalen, Vassbotten (kun lang løype), Bästorp (kun lang løype) og Bakke og colastasjon på Sommerro.


== Arrangement ==
Rittet består av både en lagkonkurranse og en individuell konkurranse.
Landegrensen blir arrangert av ca. 300 funksjonærer fra over 20 ulike idrettslag og foreninger fra Norge og Sverige. Halden Skiklubb er eier av arrangementet. Rittet ble arrangerte første gang i 2012 med 606 fullførende deltagere.


== Statistikk ==


=== 2012 ===
704 påmeldte deltagere
606 fullførte deltagere


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ostekolle

Ostekolle er et kar som ble brukt til å presse mysen ut av osten og til å forme osten i. Ostekoller har rund bunn med rette eller svakt utskrådde sider. De har tett med hull i bunnen og gjerne også i sidene. Det var vanlig å legge en osteklut i kolla før man øste ostemassen opp av mysen, og ostemassen kunne så presses ved at ostekluten ble snørt stramt rundt osten. For å få ekstra press ble det så ofte lagt en stein på en rund treplate over osten.
Ostekoller er lagget av tre. Noen ostekoller har tre forlengede staver som føtter, og det forekommer også ostekoller der en stav er forlenget oppover som skaft.
Ostekolle har også vært brukt som betegnelse på et lagget trekar til servering av ost, men slike kalles helst for ostestaup.
Se også: osteform, ostetege og ostestaup


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se ostekoller i DigitaltMuseum.
Ostestempel

Ostestempel er et stempel til å merke eller dekorere ost med. Ostestempler er skåret i tre. Produsentstempler har gjerne produsentens navn, initialer eller produsentnummer. I noen bygder er det brukt ostestempler med rent dekorative motiver. Det kan være vanskelig å skille mellom slike stempler og smørroser som ble brukt til å dekorere smør med.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se ostestempler i DigitaltMuseum.
Osteteie

Osteteie er en osteform som er bundet av tæger. Osteteier er sylinderformet med flat bunn. For at mysen lett skal renne av er de bundet med gjennombrutt mønster i bunnen og ofte også i siden.
Se også: osteform og ostekolle.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se osteteier i DigitaltMuseum.
Popilliini

Popilliini (eventuelt Popilliina) er en gruppe av biller som hører til undergrupper praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Det er vanlig å regne de aller fleste av medlemmene til slekten Popillia.


== Utseende ==
Nokså store og kraftige, brede biller. Undersiden er kledt med lange hår, oversiden er ganske snau. Hodet, pronotum og beina er mer eller mindre metallglinsende, dekkvingene gjerne rødbrune.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter, særlig japanbillen (Popillia japonica) kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Systematisk inndeling ==
Denne gruppen blir ofte ført til Anomalini.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
Stammen Popilliini
Slekten Pharaonus Blanchard, 1851 - 6 arter, ørken- og halvørkenområder i Asia og Afrika
Slekten Popillia Leach, 1826 – ca. 250 arter, én spredt over store deler av Jorda:
Japanbille, Popillia japonica Newman, 1838  – ikke i Norge


== Kilder ==
Faktaark om Popillia japonica
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Popilliini hos Fauna Europaea
Edge of Tomorrow

Edge of Tomorrow er en amerikansk sci-fi-actionfilm fra 2014. Doug Liman har regissert filmen, som er basert på romanen All You Need Is Kill av Hiroshi Sakurazaka. Tom Cruise, Emily Blunt og Bill Paxton er blant de som medvirker.


== Handling ==
Soldaten Bill Cage (Tom Cruise) og hans mannskap drar ut på et selvmordsoppdrag når de må kjempe mot romvesener. Cage blir drept med en gang, men han våkner mirakuløst nok igjen neste morgen. Han oppdager at det faktum at nærkontakt med alfa-romvesenet gjorde at han har blitt dømt til å gjenoppleve kampdagen om og om og om igjen. For hver gang blir Cage litt smartere, litt tøffere og litt sterkere. Sammen med en medsoldat som har mer kunnskap om vesenene enn noen andre, Rita Vrataski (Emily Blunt), legger han planer for å endelig kunne bekjempe dem og redde kloden.


== Rolleliste ==
Tom Cruise som Lt. Col. Bill Cage
Emily Blunt som Rita Vrataski
Bill Paxton
Charlotte Riley
Jonas Armstrong
Dragomir Mrsic
Marianne Jean-Baptiste som Dr. Whittle
Franz Drameh
Tony Way som Kimmel
Kick Gurry som Griff
Madeleine Mantock som Julie


== Trivia ==
Brad Pitt var opprinnelig valgt som Bill Cage før Tom Cruise til slutt overtok rollen.
Bérénice Bejo var en het kandidat for å spille Rita Vrataski før Emily Blunt ble valgt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Edge of Tomorrow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) All You Need Is Kill på Internet Movie Database 
(no) All You Need Is Kill hos Filmfront 
(sv) All You Need Is Kill i Svensk Filmdatabas 
(da) All You Need Is Kill i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) All You Need Is Kill på Allociné 
(nl) All You Need Is Kill på MovieMeter 
(en) All You Need Is Kill på AllMovie 
(en) All You Need Is Kill på Turner Classic Movies 
(en) All You Need Is Kill på Rotten Tomatoes 
(en) All You Need Is Kill på Metacritic