James Cooks første reise

James Cooks første reise (1768–1771) var en felles ekspedisjon ledet av James Cook med HMS «Endeavour», for Royal Navy og Royal Society til det sørlige Stillehavet. Den var den første av tre ekspedisjoner til Stillehavet der Cook var kommandant. Formålet med denne første ekspedisjonen var i 1769 å observere Venuspassasjen den 3.–4. juni det året. Videre å søke bevis for påstanden Terra Australis Incognita, «det ukjente landet i sør».


== Historie ==
Reisen kom i stand etter pålegg av kong Georg III og ble ledet av løytnant James Cook, som da var junioroffiser med kunnskaper innen kartografi og matematikk. Avreisen var fra Plymouth i august 1768, hvor de krysset Atlanterhavet og rundet Kapp Horn før de fortsatte videre til Tahiti tidsnok til å kunne gjennomføre sine observasjoner av Venuspassasjen. Deretter la Cook kursen mot sør til store områder som ikke var kartlagt i Huahine, Bora Bora og Raiatea for å hevde disse som britiske territorier. Han mislyktes i et forsøk på å landsette på øya Rurutu.I september 1769 nådde de New Zealand som den andre europeiske ekspedisjonen etter Abel Tasman 127 år tidligere. De påfølgende seks måneder brukte Cook og hans mannskap med å kartlegge New Zealands kystområder før de satt kurs ut i åpen sjø med vestlig kurs. I april 1770 ble de første europeere som nådde Australias østkyst og gikk i land på det stedet som i dag er kjent som Botany Bay.Ekspedisjonen fortsatt nordover langs Australias kyst, unngikk så vidt å forlise ved Great Barrier Reef, verdens største korallrev. I oktober 1770 kom den hardt skadde HMS «Endeavour» fram til havnen i Batavia (dagens by Jakarta) i Nederlandsk India hvor hans mannskap måtte sverge å hemmeligholde de land de hadde oppdaget. De fortsatte reisen den 26. desember, rundt Kapp det gode håp ved Afrikas sørkyst den 13. mars 1771, og nådde fram til den engelske havnen Deal i Kent den 12. juli. Sjøreisen hadde vart nesten tre år.
Året etter at han hadde kommet tilbake satt Cook seil for en andre seilas til Stillehavet. Den varte fra 1772 til 1775. Hans tredje og siste reise varte fra 1776 til 1779.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Beaglehole, J.C., red. (1968): The Journals of Captain James Cook on His Voyages of Discovery, vol. I: The Voyage of the Endeavour 1768–1771. Cambridge University Press. OCLC 223185477.
Blainey, Geoffrey (2008): Sea of Dangers: Captain Cook and his rivals. Penguin Group (Australia). ISBN 978-0-670-07223-1.
Hosty, Kieran; Hundley, Paul (juni 2003): «Preliminary Report on the Australian National Maritime Museum's participation in the Rhode Island Marine Archaeology Project's search for HMB Endeavour» (PDF). Australian National Maritime Museum.
Hough, Richard (1995): Captain James Cook. Hodder and Stoughton. ISBN 0-340-82556-1.
Marquardt, K. H. (1995): Captain Cook's Endeavour. Naval Institute Press. ISBN 1-55750-118-1.
Parkin, Ray (2003): H. M. Bark Endeavour. Miegunyah Press. ISBN 0-522-85093-6.
Rigby, Nigel; van der Merwe, Pieter (2002): Captain Cook in the Pacific. National Maritime Museum (UK). ISBN 0-948065-43-5.
Robson, John (2004): The Captain Cook Encyclopædia. Milsons Point, NSW: Random House Australia. ISBN 0-7593-1011-4.
Villiers, Alan (1967): Captain Cook. The Seamans Seaman. London: Penguin Books. ISBN 0-14-139062-X.


== Eksterne lenker ==
The Endeavour journal (1) og The Endeavour journal (2), som ført av James Cook – digitalisert og oppbevart av Australias nasjonalbibliotek
The South Seas Project: kart og utgaver online av dagbøker ført av James Cook ved det første sjøreisen til Stillehavet, 1768–1771
The Endeavour Replica, en etterligning av kaptein Cooks skip