jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Deltek

Deltek er et amerikansk selskap som leverer forretningssystemer til prosjektorienterte virksomheter. Deltek har 15 000 kunder og to millioner brukere i mer enn 80 land..
Firmaet står blant annet bak forretningssystemet Maconomy og ressurssplanleggingsverktøyet People Planner. Firmaet har som mål å levere løsninger til kunnskapsbedrifter for optimalisering av ressurser, effektivisering av drift og levering av mer lønnsomme prosjekter.Deltek Nordic består i dag av 80 ansatte i Oslo, København, Stockholm og Trondheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Den gamle rådstua

Den gamle Rådstua var Tromsøs rådhus fra 1864, og er tegnet at arkitekt P. H. Holtermann og er en blanding av sveitserstil og nygotikk. Rådhuset ble oppført av byggmester D. G. Evjen. Bygget ble fredet i 1981. 
I 1971 ble det benyttet av det nystartede Hålogaland Teater. I mai 1984 flyttet Hålogaland Teater inn i nye lokaler i KulturHuset. I dag eies bygget av Tromsø kommune, og inneholder både profesjonelle og amatørskuespillere, og frie sceniske grupper i Rådstua teaterhus. 


== Eksterne lenker ==
Nettstedet Artemisia, om Rådstua
Om Rådstua teaterhus 
«Den gamle rådstua». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Maconomy

Maconomy er et forretningssystem spesielt utviklet for prosjektorienterte virksomheter innen offentlig og privat sektor. Maconomy er eid av det amerikanske firmaet Deltek. Fram til 2010 var Maconomy et eget firma, basert i Danmark.
Forretningssystemet har fått oppmerksomhet for bedre brukervennlighet enn mange andre forretningssystem for større organisasjoner. 
Maconomy finnes i bransjetilpassede versjoner for arkitekter og rådgivende ingeniører, IT og managementkonsulenter, revisjonsbyråer, forskningsorganisasjoner, reklame- og advokatbyråer. Deltek har blant annet levert løsningen til SINTEF. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Delteks websted i Norge
Leikvin Kulturminnepark

Leikvin Kulturminnepark er et område på Grøa i Sunndal kommune. Kulturminneparken består av Sunndal Bygdemuseum, Phillipshagen, Gravfeltet på Løykja og kirkegården på Løykja.


== Eksterne lenker ==
Nordmøre museum: Sunndal Bygdemuseum og Leikvin Kulturminnepark
Dag Vidar Hanstad

Dag Vidar Hanstad (født 3. desember 1962) er en norsk tidligere håndballspiller, trener og journalist, forfatter og professor i sport management ved Norges idrettshøgskole (NIH), samt gjesteprofessor (20 prosent stilling) ved Høgskolen i Innlandet. Hans spesialområder er organisasjon og ledelse i idrett, doping og antidoping i et samfunnsvitenskapelig perspektiv,  toppidrett, media og idrettsarrangement. De siste årene har han stått i spissen for digitalisering av undervisningen ved NIH. Høsten kommer et helt nytt nettbasert emne i idrett og bærekraft. Per 2021 er han programleder for bachelorutdanningen i sport management ved NIH. 


== Yrkeskarriere ==
Hanstad tok doktorgraden ved NIH i 2009. Avhandlingen hadde tittelen Anti-Doping in Sport. A Study of Policy Development since 1998. Han ble veiledet av Sigmund Loland og Ivan Waddington. Før han ble ansatt ved NIH i 2004 jobbet han blant annet som journalist, kommentator og sportsredaktør i Aftenposten, Dagbladet, Fædrelandsvennen,  Nordlandsposten og Østlendingen. Han ble professor i november 2014.


== Idrettskarriere ==
A-landslaget i håndball: 142 kamper 1980–1990
Bodø HK: Spillende trener nivå 2 og 1 1990–1993
Fredensborg/Ski: Spiller nivå 1 1985–1990
Kristiansand IF: Spiller nivå 1 1984–1985
Elverum IL:  Spiller og trener nivå 2 1975–1984


== Utgitte bøker ==
2019 Organisasjon og lederskap i idretten. Bergen: Fagbokforlaget
2018 Kunnskap i bevegelse. Norges idrettshøgskole 50 år. Oslo: Akilles
2017 Ungdoms-OL på Lillehammer 2016. Barneskirenn eller olympisk innovasjon? Oslo: Akilles
2014 Arrangementsledelse. Oslo: Akilles
2014 Best i håndball. Oslo: Akilles
2012 The Youth Olympic Games (2012. red. med Milena Parent og Barrie Houlihan). Oxon: Routledge
2012 Ski-VM 2011. Planlegging og forberedelsen. Oslo: Akilles (redaktør)
2011 Norsk idrett – indre spenning og ytre press. Oslo: Akilles (redaktør; med Breivik, Sisjord og Skaset)
2005 Fullt hus - eventyret norsk skiskyting. Oslo: Akilles
2005 Fred er ei det beste, festskrift for Hans B. Skaset. Oslo: Gyldendal Undervisning (redaktør, med Goksøyr)
2002 Seier’n er vår, men hvem har æren? Oslo: Schibsted Forlag
1995 Fra Dælenga til Oslo Spektrum. Oslo: Oslo Håndballkrets
1993 Håndballfeber. Oslo: Hjemmet Bokforlag


== Utvalgte utmerkelser ==
Kåret til Årets sportsjournalist, Norske idrettslederveteraner (2008)
Bragdstatuetten Norges Håndballforbund (2003)
Schibsted Cigaren for avdelingsledelse og kommentarer i Aftenposten (1999)
2nd place New Researchers Award, The 17th Congress of the European Association for Sport Management, Amsterdam, Netherlands (2009).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dag Vidar Hanstad – Norges Håndballforbund 
(no) Publikasjoner av Dag Vidar Hanstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Dag Vidar Hanstad i BIBSYS
Dag Vidar Hanstads ansattprofil på NIH.
Arne Porsum

Arne Porsum (født 22. mai 1930, død 23. november 2012) var en norsk sportsjournalist, kjent fra 33 år som sportskommentator for NRK Radio og som mangeårig redaktør for Tippesiden i Dagbladet.  Han dekket over femten OL og VM i diverse grener.
Han var født i Bærum. Etter examen artium og Oslo handelsgymnasium drev han som  selger og senere salgssjef i engrosforretning til 1964.  Han hadde før den tid, på  50-tallet, virket  for Ullern Avis, og drevet frilans med mye skriving for Arbeiderbladet. Han startet for NRK i 1964 under Gunnar Nygård og hans kortbølge-sendinger. Så gikk han til skisporten og rapporterte mye sammen med Bjørge Lillelien og Håkon Brusveen i tiden fra 1965 til 1967.  Fra 1967 kommenterte han friidrett sammen med Olav Nilssen. Etter å ha rapportert fra prøvelekene til Sommer-OL 1968,  etterfulgte han sent i 1967 (sammen med Ole Jacob Jorsett) både Øivind Johnsen (gikk over til fotball) og Knut Bjørnsen (til fjernsyn) som skøytereporter.  Porsum radiodekket også VM i fotball 1974.
Porsum var sjef (redaksjonssekretær) for Radiosporten mellom 1976 og 1992, bortsett fra en tid i 1978, da han overtok etter Arvid Eriksen som sportsjournalist i Aftenposten. Porsum ledet i 1993 det opprøret som brakte Radiosporten tilbake til P1 etter å ha vært en tid på P2 og P3. I 1992 hadde han dog gått over til staben som skulle forberede dekningen av Vinter-OL 1994 og ble etterfulgt av Kjell Pihlstrøm som radiosportens øverste leder. Foruten skøyter rapporterte han også ski og friidrett. Hans siste reportasje som ansatt i Radiosporten, var fra landskampen mot Brasil på Ullevaal Stadion den 30. mai 1997, men han fortsatte som frilans med skøyter og var med til Vinter-OL 1998.
Han var  visepresident i Radio Sports Working Party i Den europeiske kringkastingsunionen. Ellers var han styremedlem i Norsk Jockeyklubb (1980) og formann i Røa Idrettslag 1960–62, selv om han flyttet til Hovseter i 1990.Porsum ble påkjørt og drept mens han krysset en trafikkert vei i Oslo. Den kvinnelige bilføreren ble siktet for uaktsom kjøring.
Etter planen skulle saken ha begynt i Oslo tingrett den 28. november 2013, men saken ble henlagt 22. november 2013. Dermed fikk dødsulykken ingen følger for sjåføren. Det ble vist til at Arne Porsum ikke  forholdt seg til regelen i vegtrafikkloven paragraf 3, da han i mørket sprang over veien utenfor fotgjengerfeltet på en normalt sterkt trafikkert vei.


== Referanser ==
Mari Kristin Sisjord

Mari Kristin Sisjord (født 3. oktober 1952) er en norsk idrettssosiolog og professor ved Institutt for idrett og samfunnsvitenskap ved Norges idrettshøgskole (NIH). Hun jobber blant annet med likestilling, idrett og mangfold.
Sisjord fullførte sin doktorgrad på NIH i 1994 med avhandlingen Idrett og ungdomskultur. Bø-ungdom i tall og tale.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Mari Kristin Sisjord i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Mari Kristin Sisjord i BIBSYS
Mari Kristin Sisjords ansattprofil på NIH.
Montevideo-konvensjonen

Montevideo-konvensjonen, eller Montevideo-konvensjonen om staters rettigheter og plikter, er en internasjonal traktat fra 1933, undertegnet av stater i Nord- og Sør-Amerika. Den er kjent for å beskrive kjennetegn ved en suveren stat.I konvensjonens artikkel 1 beskrives fire forutsetninger for en stats medlemskap i det internasjonale statssystemet: 1) permanent befolkning, 2) et avgrenset territorium, 3) regjering og 4) kapasitet til å inngå forbindelser med andre stater.Forutsetningene er ansett som uttrykk for kjennetegn på en suveren stat, en måte å definere hva en stat er som kalles deklaratorisk statsteori. Konvensjonen nedfelte et krav til effektivitet som forutsetning for internasjonal anerkjennelse som stat, der andre staters diplomatiske anerkjennelse kommer som uttrykk for at statsdannelsen allerede eksisterer og er i stand til å samhandle med andre stater. Det er imidlertid omdiskutert hva som ligger i de to siste kriteriene og det varierer hvordan og hvor strengt de praktiseres.Montevideo-konvensjonen ble til under Organisasjonen av amerikanske staters konferanse og ble undertegnet 26. desember 1933. Statene som undertegnet konvensjonen var Argentina, Brasil, Chile, Colombia, Cuba, Den dominikanske republikk, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Haiti, Honduras, Mexico, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, USA og Venezuela.Konvensjonen avtalte ellers at signatarmaktene ikke skal blande seg inn i hverandres indre anliggender eller utenrikspolitikk. Landene avtalte å ikke anerkjenne territorium vunnet ved bruk av makt og at alle tvister skal løses fredelig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ruud, Morten og Geir Ulfstein: Innføring i folkerett, Oslo: Tano Aschehoug, 1998, s. 90–94
Østerud, Øyvind: «Stat og nasjon i utakt?», i Åsmund Birkeland (red.): Den moderne staten, Oslo: Pax, 1997, s. 215–230
Jens Henrik Beer

Jens Henrik Beer (født 11. juni 1799 i Flekkefjord, død 22. juni 1881 i Kvinesdal) var en norsk skipsreder, forretningsmann, gårdbruker og politiker.
Jens Beer ble født i Flekkefjord som sønn av skipsreder og konsul Christopher Beer (1770–1839) og Anne Malene Tjørsvaag (1772–1820). Han hadde en yngre bror, Anders, og var barnebarn av Jens Henrik Beer sr..
Han studerte i Bergen og England, og arbeidet deretter i en periode i Bergen før han returnerte til sin hjemby i 1821. I 1824 giftet han seg med Andrea Laurentze Mølbach (1802–1872).Beer virket som skipsreder, skipsbygger, sagbrukseier og handelsmann. Han var visekonsul for Danmark fra 1830 til 1853, Russland fra 1932 til 1863 og Nederland fra 1853 til 1863. Han ble valgt inn på Stortinget i 1835 som representant for Lister og Mandals Amt. Han satt dog kun en periode. Han var ordfører i Flekkefjord i 1840, og hans bror var det samme i 1843.I 1830 kjøpte Beer en eiendom ved Øysanden nær Fedafjorden i Kvinesdal, og etablerte gårdsdrift. Ifølge Wollert Keilhau, «han bedrev rasjonal gårdsdrift, noe man da fikke se for første gang i de deler av landet»". Han skrev artikler om landbruk, og mottok en pris for en av disse artiklene fra Det Kongelige Selskap for Norges Vel i 1837 og fra Highland and Agricultural Society of Scotland i 1851. Etter krisen i sildefisket i Flekkefjord på 1830-tallet utvidet han virksomheten sin med et bryggeri og et brenneri. Brenneriet var dog ikke spesielt populært blant den lokale befolkningen og gikk inn etter ti års drift. Han trakk seg til slutt ut av verftsindustrien i Flekkefjord i 1854, og døde i juni 1881 i Kvinesdal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jens Henrik Beer hos Norsk senter for forskningsdata
Renesmee Cullen

Renesmee Cullen  er en fiktiv person fra bok- og filmserien Twilight, skrevet av Stephenie Meyer. Hun er datteren til Bella og Edward Cullen. Hun er halvt vampyr og halvt menneske. Hun er en jeger og forelsker seg i Jacob Black. Hun vokser veldig fort og blir et hode større for hver dag. Når hun blir 17 år er hun fullvoksen og stopper å vokse. Hun kan vise folk første gang hun møtte personen ved å ta handa og plassere den på kinnet.
La Roue Tourangelle

La Roue Tourangelle er et fransk endagsritt i landeveissykling som arrangeres hvert år i mars. Rittet har blitt arrangert siden 2002, 14 ganger. Rittet er av UCI klassifisert med 1.1 (første gang blir i 2013), og er en del av UCI Europe Tour. 


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Friidrett under Sommer-OL 1900 – Maraton menn

Maraton for menn var en av løpsøvelsene i friidrett under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var tretten deltakere fra fem nasjoner som deltok i maratonløpet, som ble avviklet 19. juli 1900. Distansen var 40 260 meter, det vil si noe lengre enn det olympiske maratonløpet i Athen, fire år tidligere.
Vinneren, Michel Théato, ble opprinnelig registrert som fransk, men sent på 1900-tallet ble det oppdaget at han kom fra Luxembourg. Til tross for dette ble Frankrike lenge fortsatt kreditert for gullmedaljen, men i 2021 ble det endret til Luxembourg i IOKs statistikk.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder før lekene i 1900:

(*) Distansen var 40 kilometer


== Resultater ==
Temperaturen var nesten 40°C da maratonløpet startet klokken halvtre på ettermiddagen. En av de tretten startende brøt allerede på de fire innledende rundene på stadion før løpet gikk videre i Paris gater. Touquet-Daunis ledet løpet inntil han brøt, deretter var det Fast som tok over ledelsen. Men han klarte ikke å holde tempoet oppe og ble forbiløpt av Théato og Champion og kom i mål en drøy halvtime bak franskmennene. Det var kun sju løpere som fullførte.


== Referanser ==


== Kilder ==
International Olympic Committee Resultater database
De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Athletics 1900".  Besøkt 18. mars 2006. Nettkilde: Athletics 1900 Arkivert 11. februar 2006 hos Wayback Machine..
Mallon, Bill (1998). The 1900 Olympic Games, Resultater for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers. ISBN 0-7864-0378-0.
Datagulv

Et datagulv eller hevet gulv er et gulv som ligger over det opprinnelige gulvet i et rom. Mellomrommet mellom gulvene blir en slags «minikjeller» der man ofte har elektriske kabler. I forbindelse med datagulv blir det ofte installert et klimaanlegg.
Gulvet består ofte av plater som laget av brannsikre materialer og materialer som forebygger statisk elektrisitet.
Datagulv benyttes ofte i serverrom, avanserte kontrollrom og andre tekniske installasjoner.


== Kilder ==
Blix Datagulv AS
Friidrett under Sommer-OL 1900 – Tresteg menn

Tresteg for menn var en av sju hoppøvelser i friidrett under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var tretten deltakere fra seks nasjoner som deltok i trestegskonkurransen som ble avviklet 16. juli 1900.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder før lekene i 1900:

(*) uoffisielt
Myer Prinstein satte ny olympisk rekord med 14,47 meter.


== Resultater ==


== Kilder ==
International Olympic Committee.
De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Athletics 1900". Besøkt 18. mars 2006. Nettkilde: [1] Arkivert 11. februar 2006 hos Wayback Machine..
Mallon, Bill (1998). The 1900 Olympic Games, Resultater for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers. ISBN 0-7864-0378-0.
Ida Østergaard Madsen

Ida Maria Østergaard Madsen (født 28. august 1994 i Videbæk), bedre kjent som Ida, er en dansk sangerinne og sangskriver, som vant den danske talentkonkurransen X Factor 2012.


== Karriere ==


=== X Factor (2012–d.d.) ===
Etter audition og seks liveshows i X-Factor 2012 gikk Ida videre til finalen som én av tre deltagere. Ved finalen den 23. mars 2012 i Jyske Bank Boxen i Herning sang hun Coldplays nummer «Paradise», som hun sammen med Lukas Graham sang dennes nummer «Ordinary Things». I den avgjørende runde fremførte hun sitt eget nummer «I Can Be», og vant over Line Larsen med 61.7 prosent av de 306.317 avgitte stemmene. Vinnernummeret hadde hun skrevet i samarbeid med Tobias Stenkjær og Søren Vestergaard. «I Can Be» mottok i juni 2012 platina for 30.000 downloads.DR meddelte etter finalen i Herning, at Ida hadde fått flest sms-stemmer i alle seks liveshows.


== Diskografi ==


=== Singler ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ida (vocalist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ida Østergaard Madsen på Discogs 
(en) Ida Østergaard Madsen på MusicBrainz 
Ida Østergaard Madsen på Twitter 
Ida Østergaard Madsen på Facebook
Attacus selayarensis

Attacus selayarensis er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae). Arten ble formelt beskrevet så sent som i 2012.


== Utseende ==
En meget stor (vingespenn ca. 200 millimeter), brunoransje påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen.


== Levevis ==
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.


== Utbredelse ==
Arten ble beskrevet fra øya Selayar nær Sulawesi, Indonesia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae – 59 slekter med ca. 500 arter. Muligens en parafyletisk gruppering.
Slektsgruppen Attacini – inneholder mange svært store arter
Slekten Attacus Linnaeus, 1767
Attacus selayarensis Naumann & Peigler, 2012


== Kilder ==
Naumann, S. & R.S. Peigler, 2012: A new species of Attacus (Lepidoptera: Saturniidae) from Selayar Island, Indonesia. Nachrichten des Entomologischen Vereins Apollo N.F. 33 (1): 45-48.


== Eksterne lenker ==
Attacus selayarensis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Attacus selayarensis [1]
Attacus soembanus

Attacus soembanus er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En meget stor (vingespenn ca. 200 millimeter), brunoransje påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen.
Denne arten er temmelig ensfarget lysbrun, de gjennomsiktige flekkene i hannens vinger er små og omtrent likesidet trekantede.


== Levevis ==
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.


== Utbredelse ==
Arten lever bare på Sumba i Indonesia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae – 59 slekter med ca. 500 arter. Muligens en parafyletisk gruppering.
Slektsgruppen Attacini – inneholder mange svært store arter
Slekten Attacus Linnaeus, 1767
Attacus soembanus van Eecke, 1937


== Eksterne lenker ==
(en) Attacus soembanus i Global Biodiversity Information Facility 
Attacus soembanus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Attacus soembanus. Med bilde av arten [1]
Attacus suparmani

Attacus suparmani er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
En meget stor (vingespenn ca. 180-210 millimeter), brun påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen.
Vingenes grunnfarge er brun. Tverrbåndet er bredt, med tydelige hvite, rosa og svarte soner, på yttersiden kantet med sølvgrå skjell. Vingenes gjennomsiktige felter er temmelig store, trekantede hos hannen og bredt dråpeformede hos hunnen, uten noen mindre, gjennomsiktige flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.


== Utbredelse ==
Arten lever på øya Alor nær Timor.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Saturniinae – 59 slekter med ca. 500 arter. Muligens en parafyletisk gruppering.
Slektsgruppen Attacini – inneholder mange svært store arter
Slekten Attacus Linnaeus, 1767
Attacus suparmani U. & L.Paukstadt, 2002


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 9.11. 2012.
Bilder av artene
Resymé av beskrivelsen av arten [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Attacus suparmani i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Attacus suparmani hos NCBI 
Attacus suparmani – detaljert informasjon på Wikispecies 
Saturniidae Web - Attacus suparmani. Med bilde av arten [2]
Einride Tveito

Einride Tveito (født 29. mars 1877 i Aure og oppvokst i Ulvik, død 4. august 1957 i Oslo) var en norsk lærer og forfatter. Han er særlig kjent som dramatiker, og gjennombruddsstykket Ran (1920) gjorde suksess på Det norske teatret i 1921.Kort tid etter at faren Lars Tveito hadde flyttet fra Aure og hjem til Ulvik for å overta gården, døde han. Einride Tveito vokste opp med mora Herborg og fire søsken. Han gikk på Sogndal Folkehøgskule og tok eksamen ved Stord seminar i 1898. Han var lærer noen steder på Jæren, giftet seg i 1904 med Tea Clemetsen fra Stavanger, og bodde fra 1906 i Stavanger som lærer. Her engasjerte han seg i mållag og bondeungdomslag, og var redaktør for BUL-avisen Rygja tidend fra starten i 1908 til 1911. Han arbeidet som lærer fram til pensjonsalderen, og skrev på kvelds- og nattetid. Som pensjonist bosatte han seg i Oslo, men hadde også hytte i hjembygda Ulvik.Han debuterte i 1902 med fortellinga Naar broren tutar til vinden, og skrev i alt 3 prosabøker og 6 skuespill; et av skuespillene er ikke utgitt i bokform. Som de beste verkene hans nevnes Ran (1920) og Menneske i drift (1937).


== Referanser ==