jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Enjoy Yourself

Enjoy Yourself er det andre albumet til den australske sangeren Kylie Minogue. Albumet ble utgitt i oktober 1989, og fikk blandede kritikker. Albumet nådde førsteplass i Storbritannia og hadde to førsteplass-singler.


== Albuminformasjon ==
Etter den kommersielle suksessen i 1988 med debutalbumet Kylie begynte Minogue innspillingen av sitt andre album med Stock Aitken Waterman i London i februar 1989. Innspillingen fortsatte i april og juli 1989. Coverversjon av «Tears on My Pillow» var en av de siste sangene innspilt for albumet etter Minogue hadde hørt originalversjonen. Enjoy Yourself fikk blandede anmeldelser fra musikkritikere.
Enjoy Yourself nådde førsteplass på UK Albums Chart og ble sertifisert dobbel platina med salg på over 600 000 eksemplarer. Det solgte over en million eksemplarer i løpet av de ti første ukene etter utgivelsen, og ble sertifisert fire ganger platina den 1. januar 1990. Albumet nådde nummer ni i Australia og ble sertifisert platina av Australian Recording Industry Association. Albumet har solgt over 5 millioner eksemplarer på verdensbasis. Albumet nådde også førsteplass i Hongkong og Irland, og nådde Top 10 i Belgia, Danmark, Hellas og Japan.


== Singler ==
Den første singelen, «Hand on Your Heart», nådde førsteplass på UK Singles Chart og nummer fire på den australske hitlistene. Den andre singelen, «Wouldn't Change a Thing», debuterte som nummer to i Storbritannia og ble ledsaget av hennes første musikkvideo som ble filmet i Storbritannia. Den tredje singelen, «Never Too Late», var opprinnelig planlagt å bli utgitt som singel nummer to. Sangen ble Minogues åttende singel på rad på UK Singles Chart, hvor den nådde nummer fire og solgte over 200 000 eksemplarer. Den fjerde singelen «Tears on My Pillow» ble spilt inn for filmen The Delinquents og er en coverversjon. Sangen nådde nummer to i Storbritannia og nådde førsteplass neste uke.


== Sporliste ==
«Hand on Your Heart» – 3:54
«Wouldn't Change a Thing» – 3:17
«Never Too Late» – 3:27
«Nothing to Lose» – 3:24
«Tell Tale Signs» – 2:28
«My Secret Heart» – 2:42
«I'm Over Dreaming (Over You)» – 3:27
«Tears on My Pillow» – 2:33
«Heaven and Earth» – 3:47
«Enjoy Yourself» – 3:46


== Topplisten ==


== Salg og sertifisering ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enjoy Yourself på Discogs 
(en) Enjoy Yourself på MusicBrainz 
(en) Enjoy Yourself på Spotify 
Enjoy Yourself på Allmusic
Dynamisk arbeidsflate

Dynamisk arbeidsflate er en Windows-basert arbeidsflate (fysisk eller virtuell) som er oppmerksom på sammenhengen eller konteksten brukeren til enhver til er i – og i samsvar med dette dynamisk tilpasser arbeidsflatens innhold og utseende. Til forskjell fra tradisjonelle desktop som er statiske og "device-sentriske" er dynamiske arbeidsflater "bruker-sentriske" og "kontekst-følsomme". Dynamiske arbeidsflater og dynamiske datasenter utgjør området omtalt som dynamisk IT.


== Se også ==
Context awareness
Workspace virtualization
Desktop computer
Virtual desktop
Desktop virtualization


== Referanser ==
Mortenhals

Mortenhals er ei bygd og poststed på østsida av Malangen i Balsfjord kommune i Troms. Her var det tidligere lokalbåtanløp, og det har vært drevet landhandel på stedet av familien Kristoffersen siden 1880-åra. Fv286 går gjennom bygda. På Mortenhals ligger Malangen kirke fra 1853.


== Referanser ==
Skulsfjord

Skulsfjord er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på nordsida av Skulsfjorden på Kvaløya, på ei 500 meter brei slette mellom fjorden og fjellene nord for bygda. Bygda er endepunkt for Fylkesvei 7770 (tidligere 58).
Skulsfjord grunnkrets, som også omfatter Lyfjord, hadde 156 innbyggere i 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skulsfjord og Lyfjord Utviklingslag
Slektsregistre i Bibelen

Bibelske slektsregistre finner man flere steder i Bibelens tekst, og den mest omfattende samling av slektslister er den i 1. Krønikebok. Slektslister forekommer også blant annet i Mosebøkene, Ruts bok og i Esras bok. I Matteusevangeliets første kapittel og i Lukasevangeliet 3:23-38 finner man Jesu slektsregistre.
Ifølge tradisjonen fantes det et enormt arkiv med slektslister i Oldtidens Israel. Det var viktig for folket å vite hvilken slekt man stammet fra. Dette arkivet ble til sist ødelagt, sannsynlivis da Jerusalem ble ødelagt av romerne i år 70.
Apostelen Paulus advarer mot slektstavler i 1 Tim 1:4 og Titus 3:9.
Aristobulos I

Judas (Yehudah, hebraisk: יהודה) Aristobulos I (styrte 104–103 f.Kr.), den første herskeren av det hebraiske hasmoneiske dynastiet som kalte seg selv «konge» og den første jødiske herskeren siden det babylonske forvisningen som tok tittelen konge. Han regjerte offisielt som konge og yppersteprest.
Han var den eldste av de fem sønnene til ypperstepresten Johannes Hyrkanos, den tidligere lederen. Den jødisk-romerske historikeren Josefus erklærte at Aristobulos var den første jøde på 481 år som «bar en diadem på sitt hode».I henhold til jødisk tradisjon er det kun etterkommerne av Judas, eller mer uttrykkelig, kun fra huset David, som var kvalifisert til å være konger av Israel, slik at alle forgjengerne til Aristobulos benytter tittelen «nasi», hvilket kan oversettes som høvding, leder eller statssjef.
Det meste av hva som er kjent om Judas Aristobulos I kommer fra Josefus. Det er spesielt interessant for de interne familietvister ved kongens hoff. I henhold til Johannes Hyrkanos’ testamente skulle styringen av landet etter hans død være hos hans hustru, og Aristobulos skulle i utgangspunktet kun motta posisjonen som yppersteprest. Aristobulos respekterte ikke farens retningslinjer og grep ledelsen og kronen med støtte fra sin yngre bror Antigonos. Sammen fikk de satt deres mor sammen med tre andre brødre i fengsel. Moren døde i fangenskap. Av de tre brødrene er kun navnet til Alexander Jannaios kjent.
Som sin far, var Aristobulos en saddukeer, en jødisk sekt hvor medlemmene kom fra presteskapet og de øverste klassene, og som var mer konservative enn de mer folkelige fariseerne, og samtidig mer innstilt på samarbeid med hellenistiske og romerske verden. Under Aristobulos styre ble navnet på det jødiske samfunnet eller jødenes råd henvist til som «Hever ha-Yehhdim», på gresk «Sanhedrin». Betegnelsen «jødenes samfunn» kan ha vært på hans mynter, men deres tittel, som hans krone, ble sett og henvist til med greske betegnelser. 
Da Aristobulos etter et års tid begynte å viste tegn på sykdom, konspirerte hans hustru, dronning Shelomit eller Salome Alexandra, for å få ham ryddet av vegen. Hun skal ha forgiftet kongens sinn med hentydninger om at hans bror ønsket å stjele tronen med makt. Hun fortalte deretter til hans bror Antigonos at kongen ønsket å se ham i hans nye retning mens hun fortalte kongen at bror kom for å drepe ham. Antigonos ble drept før han fikk overta tronene og dager senere døde Aristobulos selv av indre blødninger fra en sykdom. Dronningen løslot de yngre brødrene fra fengselet og lot Alexander Jannaios overta tronen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Primærlitteratur
Josefus: Ioudaike archaiologia («Jødisk forhistorie») xiii, (301-319)
Josefus: Peri tou Ioudaikou polemou («Den jødiske krig») i, (70-84)Sekundærlitteratur
Adam, A. K. M. (1996): «According to Whose Law? Aristobulus, Galilee and the νόμοι τῶν Ἰουδαίων» i: Journal for the Study of the Pseudepigrapha 14, s. 15-21.
VanderKam, James C. (2004): From Joshua to Caiaphas. High Priests after the Exile. Minneapolis/Assen
Sidkia av Juda

Sidkia (hebraisk צדקיהו) var den siste kongen i Judariket. Han ble innsatt som konge etter at hans unge nevø Jojakin hadde blitt avsatt og ført til Babylon. Han gjorde til sist opprør mot babylonerne og ble tatt til fange, like før ødeleggelsen av Jerusalem fant sted. 


== Referanser ==
Let’s Stay Together

«Let's Stay Together» er en sang skrevet av Al Green, Willie Mitchell og Al Jackson jr. som ble spilt inn og gitt ut på singel med Al Green i 1971. Singelen kom på 1.-plass på Pop-lista og R&B-lista. Sangen ble også gitt ut på albumet med samme navn i 1972.
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1983. Singelen kom på 1.-plass på R&B-lita, 5.-plass i Nederland, 6.-plass i Storbritannia, 7.-plass i Belgia, 18.-plass i Tyskland, 19.-plass i Australia, 26.-plass på Pop-lista og 28.-plass i Sveits. Singelen ble nominert til en Grammy for Best Female R&B Vocal Performance. Sangen ble også gitt ut på albumet Private Dancer i 1984. Musikkvideoen ble regissert av David Mallet.


== Referanser ==
Private Dancer (sang)

«Private Dancer» er en sang skrevet av Mark Knopfler som ble spilt inn og gitt ut på albumet Private Dancer med Tina Turner i 1984. Sangen ble gitt ut på singel i USA i 1984 og Storbritannia i 1985. Singelen kom på 4.-plass på R&B-lista, 5.-plass i Belgia, New Zealand, 7.-plass i Frankrike og Pop-lista, 8.-plass i Sveits, 20.-plass i Tyskland og 21.-plass i Australia og Nederland. Albumet ble nominert til en Grammy for Best Short From Music Video. Musikkvideoen ble regissert av Brian Grant.


== Musikere ==
Jeff Beck - gitar
John Illsley - bassgitar
Alan Clark - piano, hammondorgel og perkusjon
Guy Fletcher - synthesizere
Hal Lindes - rytmegitar
Terry Williams - trommer
Mel Collins - saksofon


== Referanser ==
I Can’t Stand the Rain

«I Can't Stand the Rain» er en sang skrevet av Ann Peebles, Don Bryant, Bernard Miller som ble spilt inn og gitt ut på singel i 1973 av Ann Peebles.
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Private Dancer i 1984. Sangen ble også gitt ut på singel i 1985. Singelen kom på 2.-plass i Frankrike, 6.-plass i Østerrike, 9.-plass i Tyskland, 15.-plass Sveits, 20.-plass i Irland og 57.-plass i Storbritannia.
Sangen har også blitt spilt inn av flere andre artister, blant andre; Seal.


== Referanser ==
Aretas II

Aretas II (103-96 f.Kr.) var konge over nabateerne. Han levde samtidig med Alexander Jannaios, en av makkabeerkongene i Israel. Denne gikk til angrep etter at Aretas ikke gav militær hjelp. Han ble etterfulgt som konge av sin sønn Obodas I.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jane Taylor (2001). Petra and the Lost Kingdom of the Nabataeans. I. B. Tauris Publishers. ISBN 1-86064-508-9.
Michael Weatherly

Michael Manning Weatherly jr. (født 8. juli 1968 i New York) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent for sin rolle som spesialagent Anthony DiNozzo i TV-serien NCIS, og rollefiguren Logan Cale i TV-serien Dark Angel.
Weatherly vokste opp i Fairfield i Connecticut sammen med sine velstående foreldre. Hans mor Patricia var administrator på et sykehus, og hans far var Michael Manning Weatherly Sr. Michael junior forlot college for å begynne med skuespill og teater. Faren nektet sønnen en del av arven da junior bestemte seg for å droppe ut av college.Michael junior hadde også en stor lidenskap for musikk, og han spilte i et band, samtidig som han fortsatte sin karriere som skuespiller. Han har seks søsken, en bror og fem søstre (en av dem er mor til skuespillerinnen Alex Breckenridge). Ved siden av broren Will har Weatherly fem halvsøsken. Begge foreldrene er gift for tredje gang. Han ble uteksaminert fra Brooks School i North Andover i Massachusetts i 1986. Deretter studerte han en periode ved det amerikanske universitetet i Paris. 
Weatherly begynte sin profesjonelle skuespillerkarriere med flere mindre TV-roller som på The Cosby Show (som Theo Huxtables romkamerat). Han hadde flere ulike gjesteopptredener på TV, før han flyttet til Los Angeles. 
Michael Weatherly har spilt rollen som spesialagent Anthony DiNozzo i CBS-serien NCIS siden 2003. Han var gjest på The Australian Logie Awards den 6. mai 2007, og Weatherly spilte rollen som Robert Wagner i TV-filmen The Mystery of Natalie Wood i 2004. 
Han giftet seg med skuespilleren Amelia Heinle i 1995. Den 10. januar 1996 ble sønnen August Manning Weatherly født i New York City. Paret skilte seg året etter. I 2001 ble Weatherly forlovet med sin Dark Angel-medspiller Jessica Alba, men forlovelsen ble hevet i 2003. I september 2009 giftet Weatherly seg med onkolog Bojana Jankovic. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Michael Weatherly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Weatherly på Internet Movie Database 
(sv) Michael Weatherly i Svensk Filmdatabas 
(fr) Michael Weatherly på Allociné 
(en) Michael Weatherly på AllMovie 
(en) Michael Weatherly hos Rotten Tomatoes 
(en) Michael Weatherly hos TV Guide 
(en) Michael Weatherly hos The Movie Database 
(en) Michael Weatherly hos TV.com
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Michael Weatherly hos Hollywood.com
Liste over motorveier i Bulgaria

Liste over motorveier i Bulgaria er en oversikt over veistrekninger med motorveistandard i Bulgaria. Bulgaria har en separat nummerserie for motorveier, som ikke har noe med numrene for riksveier å gjøre, og som begynner med en A. Numrene har blitt endret litt de siste årene. Det fantes 330 km motorvei i Bulgaria i 2002, i dag (2010) er det bygget 500 km, og man planlegger å ferdigstille 1 000 km motorvei i løpet av de kommende årene.


== Eksterne lenker ==
Kart over veiprosjekter i Bulgaria (hos mt.government.bg)
Einar Grill Fasting

Einar Grill Fasting (født 25. oktober 1883 Ø. Enebo, Sverige, død 21. april 1958 i Hamar) var en norsk fabrikkeier, forretningsmann og nasjonalsosialistisk politiker.
Fasting tok middelskole og gymnasium i Bergen, hvor han også fullførte styrmannseksamen og skipsførereksamen. Etter dette ble han ansatt som bestyrer ved Sem fabrikker i Jarlsberg, før han senere ble leder for emballasjefabrikken til Norsk Hydro i Rjukan samt disponent for Nordviken bruk. I 1925 etablerte Fasting selskapet Hedemarken Cementvarefabrikk og bosatte seg på Hamar, hvor han tilhørte byens øvre middelklasse. I 1933 var Fasting med på å grunnlegge den lokale avdelingen til det norske fascistpartiet Nasjonal Samling i Hamar. Her ble han valgt til byleder (fører) da Wilhelm Frimann Koren Christie ble fylkesleder.
Sammenlignet med andre steder i Norge ble partiet relativt fremgangsrikt i byen, hvor de fikk to plasser i kommunestyret ved deres første valg i 1934. I 1935 ble han medlem av Nasjonal Samlings riksråd, og under valget i 1936 ble han valgt som leder for NS i Mjøsbyene. Den 9. april 1940 ble Norge invadert av Nazi-Tyskland, og under den påfølgende tyske okkupasjonen ble Fasting den 1. januar 1941 utnevnt til ordfører i Hamar. Etter krigens slutt ble arrestert i mai 1945. Han ble 5. oktober 1946 dømt til 9 års fengsel. Høyesterett reduserte 17. desember 1947 straffen til 7 år.


== Referanser ==
Else Ragnhild Neumann

Else-Ragnhild Neumann (født Glømmen 8. desember 1938 i Oslo) er professor emerita i geologi ved Senter for jordens utvikling og dynamikk (CEED), Universitetet i Oslo (UiO). CEED er et Senter for fremragende forskning som ligger ved Institutt for geofag, UiO.


== Yrkesliv ==
Neumann ble i 1961 cand.real., og tok i 1967 Master of science ved University of California, Los Angeles. Hun er dr.philos. fra Universitetet i Oslo, hvor hun var vitenskapelig assistent i perioden 1972-1978. I årene 1979-1981 var hun førsteamanuensis samme sted.
Neumann ble Norges første kvinnelige professor i geologi i 1981. Hun har i første rekke publisert arbeider som omhandler vulkanismen i Oslofeltet, på Kanariøyene og andre vulkanske øyer, samt prosesser i mantelen. Hun er medlem i Den matematisk-naturvitenskapelige klasse av Det Norske Videnskaps-Akademi. 


== Hedersbevisninger ==


=== Else-Ragnhild Neumann Award ===
I 2018 fikk Neumann en pris oppkalt etter seg; Else-Ragnhild Neumann-prisen, som anerkjenner hennes vitenskapelige bidrag. Prisen går til kvinner som gjennom sitt doktorgrads- eller postdoktorarbeid har gitt et betydelig bidrag innen geofaglig forskning.


=== Stipender ===
1967-1970: NAVF Rekrutteringsstipend
1978-1979: NAVF forskerstipend


== Familie ==
Else-Ragnhild Neumann er datter av ingeniør og administrerende direktør Roar Glømmen og Eldrid Rindal. Hun giftet seg 20. desember 1961 i Uranienborg kirke med siviløkonom Hans Jørgen Neumann (f. 1938).


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem er hvem?. Kunnskapsforl. 1994. s. 396. ISBN 8257304867. 


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Else Ragnhild Neumann i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Volvo

Volvo kan vise til:

AB Volvo, svensk industrikonsern
Volvo Bussar, produsent av busser
Volvo Lastvagnar, produsent av lastebiler
Volvo Penta, produsent av båtmotorer
Volvo Personvagnar, produsent av personbiler, tidligere en del av Volvo-konsernet
Volvo Ocean Race, verdensomseilende regatta
Lorents Lange

For den svenske diplomaten og oppdageren, se Lorenz Lange.Lorents Lange (født 23. desember 1783 på Vang, død 8. mars 1860 i Kristiania) var en norsk jurist, professor og stortingsmann. 
Lange ble født på Vang i Hedmark, hvor faren Carl var prest. I 1801 ble han tatt inn som student ved Bergen katedralskole, og i 1805 ble han i Candidatus juris. I perioden 1809 til 1810 arbeidet han ved det danske kancelli i København. Fra 1810 ble han deretter assessor ved prisretten i Kristiansand og i 1812 ble han assessor ved stiftsoverretten. I 1816 ble han utnevnt til ekstraordinær juridisk professor (lovkyndighet) ved Universitetet i Oslo, et verv han hadde frem til 1825. I perioden 1825 til 1858 var Lange assessor i Norges Høyesterett. Lange var også 2. representant på Stortinget for Kristiansand på det overordentlige storting 1814 og på Stortinget i 1815-1816.
I 1814 var han medlem av Lagtinget og av forhandlingskomiteen. I årene 1815-1816 var han president i Lagtinget, og visepresident i Stortinget. Han var da medlem av hele 17 komiteer, blant annet som formann i komiteen om odelsloven og av gasje- og pensjonskomiteen, sekretær i protokollkomiteen av 4. august. Lange var også president i riksretten i perioden 1815-1816.
Lange var i 1833 på Stortinget, valgt for Akershus. Han var da president i Lagtinget, samt formann i justiskomiteen og i kriminallovkomiteen. Han ble den 21. august 1847 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Lange døde i Kristiania den 8. mars 1860.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914.


== Eksterne lenker ==
(no) Lorentz Lange hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Runeberg.org – Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814-1845 (134. Lange, Lorents s. 97)
(no) Lorents Lange i Store norske leksikon (Forfatter Magnus A. Mardal)
Persbråtenrevyen

Persbråtenrevyen, også kalt Persrevyen, er en norsk skolerevy som arrangeres årlig på Persbråten videregående skole på Røa i Oslo. Revytradisjonen på skolen stammer fra 1960-tallet. Til å begynne med vekslet skolen mellom å sette opp revy og teater. Regulære årlige revyoppsetninger har dog funnet sted siden 1981. 
Skolerevyen har blant annet fostret komikere som Thomas Giertsen, Henrik Elvestad, Trond-Viggo Torgersen og Jørgen EP. En rekke kjente personer har vært instruktører ved skolen som eksempelvis Espen Eckbo, Andreas Diesen, Øyvind Angeltveit, Øystein Bache, Rune Gokstad, Trond Hanssen, Øivind Vogt, Atle Antonsen, Martin Lepperød og Steinar Klouman Hallert. Henriette Lien har vært koreograf. En rekke bakmenn i humorbransjen har også vært tilknyttet revyen som instruktører eller revysjefer, da eksempelvis Vemund Viik (instruktør og tekstforfatter), Martin Zimmer (tekstforfatter), Christopher Haug (HBO Max), Christopher Pahle (tekstforfatter) og Magnus Monn-Iversen (produsent og tekstforfatter).
Revyen ble i 1998 tildelt Røa bydels kulturpris.


== Tidligere revyer ==
Denne listen er lagd ved hjelp av Aftenpostens arkiv, og er ikke komplett i tiden før 1982.


== Kilder ==
Wilhelm Johannes Schwindt

Wilhelm Johannes Schwindt (født 4. juli 1766, død 21. desember 1826) var en tysk lege og kirurg som bosatte seg i Bergen og ble kjent som en av landets ypperste.Han studerte kirurgi i København og kjent da han gjorde et heldig inngrep i øyet på en av Bergens adelige kvinner.  Schwindt var kjent som flittig, men banket ikke på døren han besøkte. Han var en velgjører for fattige, mens den syfilis-helbredede Johan Nordahl Brun preket til hans ære og skrev ham en komposisjon.  Han lærte også opp en rekke leger som fikk skrive i Eyr, deriblant Christian Wisbech jr. (1801-69) og On Tong  fra Indonesia  som ble kompanikirurg i Bergen.  On Tung var malayisk slave, en gave til Schwindt fra den hollandske guvernør på Java som Schwindt hadde kurert i 1808. Selv giftet han seg i 1796 med Sophie Marie Heiberg (1760-1814), men ble også bøtelagt for gateuorden.


== Litteratur ==
Torstein Bertelsen (2003). Wilhelm Johannes Schwindt 1766 –1826 og hans lærlinger. Bergen. 


== Referanser ==
Alexandra Mountains

Alexandra Mountains er en gruppe lave, frittstående fjell i den nordlige delen av Edward VII Land, rett sørvest for Sulzberger Bay i Marie Byrd Land. De ble oppdaget i 1902 av Discovery-ekspedisjonen, ledet av Robert F. Scott, under en rekognoseringstur med «Discovery» langs Rossbarrieren. Fjellkjeden ble oppkalt etter daværende dronning Alexandra av Storbritannia.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 205
VCdial

VCdial er et sosialt nettsamfunn for videokonferansebrukere utviklet av det norske teknologiselskapet Media Network Services.
VCdial er bygget på toppen av LinkedIn, slik at alle LinkedIn-brukere automatisk har konto og får ved første pålogging oversikt over alle sine kontakter. Produktet brukes til å sette opp videokonferanser og selve oppringingen gjøres via nettsamfunnet, og ikke via videokonferanseutstyrets fjernkontroll.
VCdial ble lansert i september 2010.


== Eksterne lenker ==
VCdial
Edradour

Edradour er Skottlands minste aktive destilleri. Det ligger ved byen Pitlochry i Perth and Kinross på den sørlige delen av The Highlands.


== Historie ==
Edradour ble etablert som et kooperativt destilleri i 1825 av åtte lokale bønder i Pitlochry. Edradour ble opprinnelig kalt The Glenforres Distillery, og firmaet bak destilleriet byttet navn til John McGlashan and Company i 1841. I 1886 overtok  det amerikanske firmaet William Whiteley & Co Ltd destilleriet. Edradour forble i amerikansk eie til 1925, da det ble kjøpt av William Whitley fra Glasgow. Whitley brukte Edradour i blends som House of Lords og Kings Ransom, som den gang var kjent som verdens dyreste skotske whisky. I 1947 fikk Edradour som et av de siste destillerier i Skottland installert elektrisitet. I 1982 ble Edradour overtatt av Campbell Destillers som senere gikk inn i franske Pernod Ricard. I 1985 ble Edradour tappet som single malt for første gang. I 2002 ble Edradour lagt ut for salg og kjøpt opp av det uavhengige Signatory Vintage. Navnet Edradour skal være en avledning av det gæliske «Edred dobhar» som betyr kong Edreds elv. 


== Produksjon ==
Edradour er Skottlands minste aktive destilleri, med en årlig kapasitet på 90 000 liter årlig. De produserer i snitt 12-14 fat whisky i uken, en produksjon de store destilleriene gjør på en dag. Edradour har også de minste lovlige destillasjonsapparatene – hadde de vært mindre, ville de etter loven av 1823 vært definert som mobile og dermed egnet for illegal hjemmebrenning. Edradour har en wash-still og en spirit-still. Wash er vørter, altså den ferdig gjærede væsken fra det maltede kornet. I en wash-still destilleres vørteren til det som kalles for «low-wines» som har en alkoholprosent på 21-28 %, før den destilleres i en spirit-still og vil da ha en alkoholprosent på rundt 70 %. Vannet som Edradour bruker kommer fra elven som renner forbi destilleriet og denne kommer fra en kilde på fjellet Ben Vrackie (840 moh.) nord for Pitlochry.
Hos Edradour er det kun to ansatte som holder produksjonen igang.


== Produkter ==
Siden Edradour er et lite destilleri, har de ikke en stor produksjon av forskjellige typer single malt whisky. Hovedproduktet er en ti år gammel singel malt. Edradour lager i tillegg tre «Straight from the cask», rett fra whisky-fatet, whisky som ikke er tynnet ut med vann, og holder derfor en alkoholprosent på mellom 47 og 58 volumprosent alkohol.


== Referanser ==