jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Finn Remen

Finn Remen (født 26. februar 1957 i Hammerfest, død 21. oktober 2021) var en norsk musiker og bassist. Han var bassist i popbandet Unit Five fra 1975 til 1983 og 2001 til 2004.


== Diskografi ==


=== Unit Five ===
AlbumÆ e' nordlending æ! (1978)
From Gokk with Love (1979)
Ængel med skit på vingan (1980)
Under stjerna (1981)
Høy tid (1982)
Unit Five's beste! (1983)
Originaler (1992)
Vit at jeg elsker deg – Unit Five og Tore Hansens beste ballader (1996)
Takk for alt (2001)
Langt til Hollywood med hurtigruta (2004)
Hvil under stjerna (2014)SinglerKjære doktor/Frieriet (1972)
Nordlending/Massachusettes (1977)
Polardego/Chopper Genious (1978)
Han Mikkel/Gir ænglan applaus? (1980)
Ængel med sjit på vingan/Salamandra i fra nesset (1980)
Lei mæ hjem (1981)
Det å være ung/Hvil under stjerna (1981)
Testamentet ifrån mor/När applåderar änglarna (1981)
I Love You If You Love Me/Tenk om æ må ut i krigen (1982)
Vil du ligge på armen min i natt (1995)
Alle som stakk innom (Takk for alt) (2001)
På vei (2003)
Tarssan Larzen (2004)


=== Deltar på ===
Det Beste: 70-årene i norske toner (1980)
CL Musikk: Norsk svensk top hits (1980)
Narvesen/Snowflake Records: Norges beste (1981)
Mariann Records: Alle menn vol. 4 (1981)
Det Nye: Hett fett & svett (1981)
VG: På gang 4 (1981)
Home's Musikk: Gullkassetten '81 (1981)
ESSO: ESSO Superstar 1 (1982)
NAMA International A/S: NAMA–82 (1982)
Det Nye: Hett, fett & svett 2 (1982)
Polydor/Bokklubben Nye Bøker: Norsk Rock (1982)
VG: På gang 10 (1983)
Norges Skøyteforbund: Heia Norge! (1983)
Talent: Alle tiders norske blinkskudd (1997)
Egmont Music Club: Det beste av norsk musikk 1978–1980 (1998)
Universal Music: 96% låvedans (2001)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Populærmusikk i Norge 1905–2005 (2005)


== Referanser ==
Rekke (maritim)

Rekke eller reling på en båt er den delen av skroget som står opp over dekk.


== Eksterne lenker ==
Om rekke, fra Store norske leksikon
Nessy 94

Nessy 94 Cruiser/Racer er en norskbygd seilbåt fra Nesmar på Nesodden.  


== Båttypen ==
Nessy 94 ble konstruert av Rob Humphrey (design nr. 34) og bygget av seilentusiaster ved Nesodden Seilforening til VM i halvtonnklassen på Hankø i 1983. Den første båten fikk navnet «Odins Ravn». I ettertid ble det bygget flere båter ved Nesmar A/S på Nesodden, både som halvfabrikat og ferdig båt. Det ble totalt bygget 36 eksemplarer. Båten ble levert i to versjoner: GP (Grand Prix) og Cr/R (Cruiser Racer), med skrog støpt i kevlar-sandwich med divinycell som distansemateriale. Denne konstruksjonstypen gir høy styrke kombinert med lav vekt. Interiøret er utformet med utgangspunkt i en støpt basisinredning, men varierer etter båtbyggerens ønsker og behov, fra å være rene regattabåter til tur- og familiebåter. Brøkdelsrigg har rette salingshorn og lensetakler. Nessy 94 er en entypebåt, og mange Nessyer hevder seg godt på regattabaner landet over.


== Spesifikasjoner ==
Konstruktør: Rob Humphrey
Konstruksjonsår: 1982
LYS-tall: 1,16
Lengde overall: 9,40 m (31 fot)
Lengde i vannlinjen: 7,10 m
Bredde: 3,28 m
Dybde 1,80 m
Deplacement: 3000 kg
Kjølvekt: 1200 kg
Antall køyeplasser: 4–8


=== Referanser ===


== Eksterne lenker ==
Historie om Nessy 94 Arkivert 11. februar 2016 hos Wayback Machine.
N 4313 Nessie
George Vibert Douglas

George Vibert Douglas (født 1892 i Montréal i Québec, død 8. oktober 1958) var en canadisk geolog som var deltaker på Ernest Shacletons siste ekspedisjon til Antarktis, Shackleton–Rowett-ekspedisjonen. Arbeidet senere som professor i Geologi ved Dalhousie University i Canada, fra 1932 til 1957.
George Vibert Douglas var født og oppvokst i Montréal og studerte ved McGill University hvor han avla Master of Science, hvorpå han forsket ved Cambridge og Harvard. Vibert Douglas tjenestegjorde på alliert side under første verdenskrig, ble Mentioned in Despatches og ble tildelt Military Cross.
Vibert Douglas deltok i årene 1921-1922 på Shacletons siste ekspedisjon til Antarktis, i årene etter var han med på flere ekspedisjoner, til Rio Tinto, Afrika, Karibia og flere steder i Europa. I  1932 ble han utnevnt til Carnegie Professor of Geology ved Dalhousie University i Halifax og hadde stillingen inntil han gikk av med pensjon i 1957.


== Eksterne lenker ==
Geology program of Douglas, fra Dalhousie University nettsider (engelsk)
Biographical sketches of deceased members, fra University of Arizona (engelsk)
Hermann Bondi

Hermann Bondi (født 1. november 1919 i Wien, død 10. september 2005 i Cambridge) var en britisk-østerriksk matematiker og kosmolog. Bondi er best kjent for utvikling av Steady state-teorien om universet og dens skapelse (rettere sagt evige preeksistens), som han utarbeidet i samarbeid med Fred Hoyle og Thomas Gold, som et alternativ til Big bang-teorien.
Foreldrene var jødiske, men Bondi var ateist og aktiv i humanistiske organisasjoner. Han studerte ved University of Cambridge i 1937 og unnslapp dermed den økende anti-semittismen i Østerrike. I de tidlige årene av den andre verdenskrig ble Bondi internert på Isle of Man og i Canada. 
Bondi foreleste i matematikk ved University of Cambridge fra 1945 til 1954. Han ble professor ved King's College London i 1954, og fikk tittelen emeritus professor ved samme universitet i 1985. Han var sekretær for Royal Astronomical Society 1956 til 1964. Han ble tildelt Albert Einstein-medaljen i 1983. Bondi ble utnevnt til medlem av det britiske Royal Society i 1959 og ble tildelt Order of the Bath i 1973. Han var president for British Humanist Association 1982-1999. 
Han giftet seg med sin kone, Christine, i 1947. Sammen hadde de to sønner og tre døtre, hvorav en er professor Liz Bondi, feminist og geograf ved Edinburgh University. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Papers of Sir Hermann Bondi (Janus Project)
93 papers by Hermann Bondi
Obituary Arkivert 9. januar 2009 hos Wayback Machine. (The Independent, 12 September 2005)
Obituary Arkivert 13. november 2007 hos Wayback Machine. (The Telegraph, 13 September 2005)
Obituary (The Guardian, 14 September 2005)
Obituary (Nature, 6 October 2005)
Sir Hermann Bondi: 1919 – 2005 (Institute of Physics, 14 September 2005)
Black hole scientist Bondi dies (BBC News, 17 September 2005)
Oral History interview transcript with Hermann Bondi 20 March 1978, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives
Furuskjegg

Furuskjegg er en type busklav, som vanligvis er utbredt i glisne barskoger, bortsett fra i Agderfylkene, Rogaland og visse trakter øst for Oslofjorden. Den er en epifytt som har sitt habitat på ulike bartrær.


== Kjennetegn ==
Furuskjegg kjennetegnes ofte ved at den er rikt forgreinet og har hengende, trådlignende, gropede greiner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) furuskjegg i Encyclopedia of Life 
(en) furuskjegg i Global Biodiversity Information Facility 
(no) furuskjegg hos Artsdatabanken 
(sv) furuskjegg hos Dyntaxa 
(en) furuskjegg hos Index Fungorum 
(en) furuskjegg hos ITIS 
(en) furuskjegg hos MycoBank 
(en) furuskjegg hos NCBI 
(en) furuskjegg hos Tropicos 
(en) Kategori:Bryoria fremontii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bryoria fremontii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Christen Christensen

Christen Christensen er navnet til flere personer:

Christen Christensen, dansk billedhugger og medaljør
Christen Christensen (forretningsmann) og skipsreder (Sandefjord)
Christen Christensen (kunstløper)
Christen Christensen Storsveen, smed og tindebestiger
Christen Christensen (prest), Sogneprest i Stange mellom 1583 og 1594
Christen Christensen, ordfører i Mandal mellom 1908 og 1916
Roderick Carr

Roderick Carr (født 31. august 1891, død 15. desember 1971) var en newzealandsk offiser og general i Storbritannias Royal Air Force under andre verdenskrig, også kjent som deltaker i Shackleton–Rowett-ekspedisjonen til Antarktis i 1921-1922.
Roderick Carr ble født på Fielding, New Zealand og deltok i første verdenskrig hvor han først tjenestegjorde i Royal Navy, men gikk etterhvert over i den nye våpengrenen Royal Air Force. 
I 1919 deltok han i den allierte ekspedisjonsstyrken i den russiske borgerkrigen og mottok Distinguished Flying Cross for sin innsats under kampene i det nordlige Russland, begrunnelsen for dekorasjonen lød som følger:

«Den 17. juni 1919 fløy denne offiseren et speiderfly over de fiendtlige linjene ved Puchega, i en gjennomsnittshøyde av bare 50 fot, i tretti minutter. I løpet av dette tidsrommet lyktes han å sette i brann en Nieuport fiendtlig flymaskin, en hangar som inneholdt tre flymaskiner (hvorav alle ble ødelagt), jaget alt personell fra flyplassen og drepte noen av mekanikerne.»I 1921 ble han med på Ernest Shacletons siste polarekspedisjon, planen var at Carr skulle være pilot på et fly ekspedisjonen hadde med, men da det manglet deler ble han satt til andre aktiviteter under ferden. Etter ekspedisjonen vendte Carr tilbake til RAF.
I 1927 forsøkte Carr og Flight Lieutenant L.E.M. Gillmann en non-stopp flyvning til India, i en modifisert Hawker Horsley med ekstra drivstoff, vekten da de lettet var 6 350 kilo. Carr og Gillman tok av fra RAF Cranwell den 20. mai 1927, men gikk tom for drivstoff underveis og måtte nødlande i den Persiabukten, nær Bandar Abbas i Iran. På tross av å ikke nå målet så hadde de fløyet en distanse på 5 506 kilometer. Det var en ny verdensrekord, men sto bare noen timer da Charles Lindbergh landet i Paris etter å ha fløyet non-stopp fra New York, i alt 5 780 kilometer.
Under andre verdenskrig tjenestegjorde Roderick Carr i RAF Bomber Command og ble etter krigen utnevnt til Air Officer Commanding, India Command (sjef for det indiske flyvåpenet). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjon om Roderick Carrs tjeneste i RAF, fra rafweb.org (engelsk)
Greenwich stasjon

Greenwich  stasjon er en jernbane- og lettbanestasjon i Greenwich i London. Den ligger i kollektivsone 2 og blir betjent av Southeastern og Docklands Light Railway (DLR). 
Stasjonen åpnet i 1838 på Greenwich Line, opprinnelig var navnet London and Greenwich Railway, som ble kjent som verdens første forstadsbane. Forbindelsen med DLR ble tatt i bruk desember 1999.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Greenwich station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Catalansk legeme

Et catalansk legeme er innen geometri et polyeder med like sider, men har, i motsetning til platonske og arkimediske legemer, ikke like hjørner. Det finnes 13 ulike catalanske legemer.
De catalanske legemene er oppkalt etter den belgiske matematikeren Eugène Catalan som først beskrev dem i 1865.


== Liste ==


== Se også ==
Arkimedisk legeme
Platonsk legeme
Polyeder
Bow Church DLR-stasjon

Bow Church DLR-stasjon er en stasjon på Docklands Light Railway (DLR) i Bow i London. Den ligger i kollektivsone 2. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bow Church DLR station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Drage (geometri)

En drage er innen geometri en type firkant med to par av tilstående like lange kanter, er symmetrisk og likner dermed en drage. Dette skiller seg fra et parallellogram, hvor parallelle kanter er like lange.
John Archibald Wheeler

John Archibald Wheeler (født 9. juli 1911 i Jacksonville i Florida i USA, død 13. april 2008 i Hightstown i Mercer County i New Jersey) var en amerikansk forsker og vitenskapsmann. Hans fagfelt var kvantemekanikk og kvantefysikk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
John Archibald Wheeler vokste opp i et unitarisk foreldrehus som ansporet hans tidlige interesse for naturvitenskaper. 


=== Utdannelse ===
Wheeler ble tildelt sin doktorgrad fra Johns Hopkins University i 1933. Hans avhandling, utført under oppsyn av professor og veileder Karl Ferdinand Herzfeld, handlet om teorien om spredning og absorpsjon av helium.


=== Karriere ===
Wheeler startet sin akademiske karriere ved University of North Carolina ved Chapel Hill i 1935 og i 1938 ble han tildelt en stilling ved Princeton University, der han forble frem til 1976. I 1939 undersøkte han sammen med Niels Bohr kjernefysisk fisjon ved væskedråpemodellen som tilnærming.Wheeler ble utnevnt til direktør for Senter for teoretisk fysikk ved University of Texas fra 1976 til 1986, da han pensjonerte seg fra akademisk arbeid.  
I motsetning til enkelte andre forskere gav Wheeler høy prioritet til sin undervisning av unge studenter. Selv etter at han ble en berømt fysiker, fortsatte Wheeler å undervise førsteårsstudenter i fysikk, og han uttalte at de unges sinn var det viktigste. Sammen med mange andre ledende fysikere, under andre verdenskrig, avbrøt Wheeler sin akademiske karriere for å kunne delta i utviklingen av den første atombomben som en del av Manhattanprosjektet. 
Hovedsakelig var Wheeler ansatt i produksjonen av plutonium til bruk i atombomber. Noen år senere gikk Wheeler med på å jobbe med utviklingen av en mer kraftig hydrogenbombe. 
Etter å ha avsluttet sitt atombombe-prosjekt returnerte Wheeler til Princeton University for å fortsette sin akademiske karriere. 
I april 2009 ble den da avdøde Wheeler løftet frem i det månedlige tidsskriftet Physics Today som ble publisert av American Institute of Physics. Artiklene deres inneholdt refleksjoner skrevet av forskjellige fremstående fysikere, flere av dem hadde Wheeler fungert som fysikk-rådgiver for.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Princeton University obituary
Wheeler obituary + NY Times article
Obituary Arkivert 16. april 2008 hos Wayback Machine., The Daily Telegraph, 15 April 2008.
Obituary, The Times, 15 April 2008.
Obituary, The Guardian, 16 April 2008.
John Wheeler
Science Show – 13-09-2003 Profile of John Wheeler
Law Without Law
Wheeler's Classic Delayed Choice Experiment
Annotated bibliography for John Wheeler from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues Arkivert 9. juni 2017 hos Wayback Machine.
Princeton Physics News Volume 2, Issue 1 Winter 2006, (see p. 5)
Oral History interview transcript with John Archibald Wheeler 5 April 1967, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives
Oral History interview transcript with John Archibald Wheeler 6 December 1993, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives
Cosmic Search Vol. 1 No. 4, FORUM: John A. Wheeler
John Wheeler telling his life story at Web of Stories
Emanuel de Witte

Emanuel de Witte (født 1617 i Alkmaar, død 1692 i Amsterdam) var en nederlandsk perspektiv-og arkitekturmaler i den nederlandske gullalderen som spesialiserte seg på kirkeinteriør. Han var opptatt av atmosfæren i interiørene og mindre av arkitektonisk nøyaktighet. Han produserte også noen få sjangermalerier.
De Witte startet opprinnelig med å male portretter samt mytologiske og religiøse scener. Etter at han flyttet til Amsterdam i 1651, spesialiserte han seg på kirkeinteriør og han malte den gamle kirken i Amsterdam fra nesten hver eneste krik og krok. De Witte hadde utmerket sans for komposisjon og bruk av lys. Ofte kombinerte han enkelte aspekter fra forskjellige kirker for å skildre interiøret i en idealkirke, fylte dem med kirkegjengere og noen ganger med en hund. 
Han var medlem av Alkmaargildet fra 1636 og Delftgildet fra 1642.De Witte flyttet til Delft i 1642 hvor han studerte under Evert van Aelst og her oppholdt han seg til 1649. Han slo seg senere ned i Amsterdam, hvor hans første ektefelle, Geerje Arents, døde i 1655. Han giftet seg deretter med 23 år gamle Lysbeth van der Plas, 
som kom til å få dårlig innflytelse på De Wittes halvvoksne datter fra første ekteskap. I desember 1659 ble begge arrestert for tyveri. Lysbeth var på dette tidspunkt gravid, men måtte allikevel forlate byen i 6 år. Hun bodde utenfor byportene hvor hun døde i 1663.
Etter at ektefellen og datteren var blitt arrestert så De Witte seg tvunget til å inngå en avtale med kunsthandler Joris de Wijs av økonomiske grunner. Kunstneren ga alt sitt arbeid i bytte for kost, losji og 800 gylden årlig. De Witte brøt kontrakten, ble saksøkt av kunsthandleren og tvunget til ytterligere innrømmelser som resultat.  
Flere kunstmeséner og beskyttere støttet De Witte økonomisk, men disse trakk seg etter hvert ut. De Witte hadde en tendens til å skrike etter kundene og folk som så han på jobb i kirkene. Det hele endte ifølge Arnold Houbraken med at han prøvde å henge seg fra en kanalbro etter en krangel med husverten i 1692. Tauet røk og De Witte druknet. Ettersom kanalen frøs til den natten ble han ikke funnet før 11 uker senere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emanuel de Witte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emanuel de Witte – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Victor Weisskopf

Victor Weisskopf (født 19. september 1908 i Wien, død 22. april 2002) var en østerriksk-født jødisk-amerikansk teoretisk fysiker. 
Weisskopf tok sin doktorgrad i fysikk ved universitetet i Göttingen, Tyskland i 1931. På 1930-og 1940-tallet gjorde Weisskopf flere store bidrag til utviklingen av kvanteteorien, spesielt innenfor elektrodynamikk. Under den andre verdenskrig arbeidet Weisskopf på Manhattanprosjektet for å utvikle den første atombomben, og senere kjempet han mot spredning av kjernefysisk arbeid og atomvåpen. Etter den andre verdenskrig, sluttet Weisskopf seg til fysikk-fakultet ved Massachusetts Institute of Technology.
Weisskopf var med-grunnlegger og styremedlem for Union of Concerned Scientists. Han ble tildelt Max Planck-medaljen i 1956 og Wolf-prisen i 1981. Han var president for American Physical Society (1960–1961) og American Academy of Arts and Sciences (1976–1979). I 1981 ledet Weisskopf en gruppe på fire vitenskapsmenn sendt av pave Johannes Paul II for å snakke med daværende president Ronald Reagan om behovet for å forby bruk av kjernefysiske våpen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
National Academy of Sciences biography
Annotated bibliography for Victor Weisskopf from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues
"A Scientist's Odyssey": A Conversation with Victor Weisskopf, April 7, 1988, transcript and RealMedia webcast
Victor Weisskopf, a Manhattan Project Physicist, Dies at 93 (New York Times obituary)
Obituary of Victor Weisskopf from the MIT News Office
Obituary of Victor Weisskopf by former CERN Council president Wolfgang Kummer published in the CERN Courier
Jackson & Gottfried, Victor Frederick Weisskopf 1908-2002 A Biographical Memoir 
Oral history interview transcript with Victor Fredrick Weisskopf 10 July 1965, American Institute of Physics, Niels Bohr Library & Archives
Konveks mengde

En konveks mengde er en mengde i et vektorrom der et hvert linjestykke mellom to punkt i mengden er inneholdt fullt og helt i mengden.  
Omkretsen til en konveks mengde i planet R2 vil alltid være rett eller krumme ut fra mengden.
En mengde som ikke er konveks sies å være ikke-konveks.  


== Formell definisjon ==
La S være en undermengde av et vektorrom og la x og y være to vektorer i S.  Mengden S er konveks dersom

  
    
      
        a
        x
        +
        (
        1
        −
        a
        )
        y
        ∈
        S
      
    
    {\displaystyle ax+(1-a)y\in S}
  for alle verdier av koeffisienten a mellom 0 og 1.


== Eksempler ==
En sirkel i planet er konveks.  En månesigd er ikke-konveks.
I vektorrommet av reelle funksjoner av reell variabel er den følgende undermengden konveks:

  
    
      
        {
        f
        (
        t
        )
        
          |
        
        0
        ≤
        f
        (
        t
        )
        ≤
        5
        }
      
    
    {\displaystyle \{f(t)|0\leq f(t)\leq 5\}}
  


== Egenskaper ==
Et hvert underrom av et vektorrom er konveks.
Snittet av to konvekse mengder er konveks.
Summen av to konvekse mengder er konveks.


== Konveks hull ==
Det konvekse hullet til en vilkårlig undermengde S av et vektorrom er den minste konvekse mengden som inneholder S.  Det konvekse hullet til S skrives som Co(S) eller Conv(S).  
Den minste mengden betyr i denne sammenhengen at Co(S) ikke inneholder noen ekte undermengder som inneholder S.  
Det konvekse hullet til en mengde vil alltid eksistere.  
Det konvekse hullet til S er snittet av alle konvekse mengder som inneholder S.


== Konvekse  reelle funksjoner ==

En reell funksjon er konveks dersom mengden over grafen til funksjonen er konveks.  


== Se også ==
Konveks


== Litteratur ==
Ronald Douglas Milne (1980). Applied functional analysis, an introductory treatment. London: Pitman Publishing Limited. ISBN 0-273-08404-6.
Leonard Hussey

Leonard Duncan Albert Hussey (født 6. juni 1891, død 25. februar 1964) var en engelsk meteorolog, arkeolog, oppdagelsesreisende, kirurg og deltaker i to av Ernest Shacletons ekspedisjoner i Antarktis. Ved den siste var Hussey ansvarlig for å ta hånd om begravelsen av Shackleton.
Hussey tjenestegjorde i Frankrike under første verdenskrig og deltok sammen med Shackleton i de alliertes intervensjon i den russiske borgerkrigen i 1919. Under andre verdenskrig meldte Hussey seg igjen til tjeneste og var lege i Royal Air Force. I 1946 returnerte Hussey igjen til det sivile og tok opp sin praksis, i tillegg holdt han og mange foredrag og var engasjert som frivillig i speiderbevegelsen.


== Eksterne lenker ==
Om Hussey, fra nettstedet Cool Antartica (engelsk)
White Sister

White Sister er et amerikansk hard rock og AOR-band etablert i 1980.De ble oppdaget av Gregg Giuffria, som fikk de signert til EMI, og også produserte deres første musikkalbum.


== Diskografi ==
1984 – White Sister
1986 – Fashion by Passion


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) White Sister på Discogs 
(en) White Sister på MusicBrainz 
(en) White Sister på Songkick 
(en) White Sister på AllMusic
Friidrett under Asialekene 1951

Friidrett under Asialekene 1951 ble arrangert i New Delhi i India i perioden 8. til 11. mars 1951. Det var 33 øvelser, 24 for menn og 9 for damer. Japan ble beste nasjon med 20 gullmedaljer foran India med ti.


== Medaljer ==


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Damer ===


== Eksterne lenker ==
1951 Asian Games at the Olympic Council of Asia website.
Vannpolo under Asialekene 1951

Vannpolo under Asialekene 1951. Det var kun to lag som deltok i vannpolo-turneringen under Asialekene 1951 i New Delhi. Det ble spilt kun en kamp. India vant med 6-4 over Singapore.


== Medaljer ==


== Kamper ==


== Eksterne lenker ==
1951 Asian Games at the Olympic Council of Asia website.
Basketball under Asialekene 1951

Basketball under Asialekene 1951. Det var fem lag som deltok i basketball-turneringen under Asialekene 1951 i New Delhi. Det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtes en gang. Turneringen ble avviklet i perioden 5. til 10. mars 1951. Filippinene vant serien, de vant alle sine fire kamper.


== Medaljer ==


== Kamper ==


== Eksterne lenker ==
1951 Asian Games at the Olympic Council of Asia website.
Svømming under Asialekene 1951

Svømming under Asialekene 1951 ble arrangert i New Delhi i India i perioden 5. til 7. mars 1951. Det var 8 øvelser, seks individuelle og to stafetter, kun for menn. Singapore ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Filippinene med tre. Neo Chwee Kok vant fire gullmedaljer, tre individuelle og et lag.


== Medaljer ==


== Resultater ==


=== Menn ===


== Eksterne lenker ==
1951 Asian Games at the Olympic Council of Asia website.
Arinnas solgudinne

Arinnas solgudinne var himmeldronningen i  hettittisk mytologi og i hurrittisk mytologi, hun var stormguden Tarhunds hustru. Hos hurrittene kalles hun Furunsemu, mens hettittene dels kjente henne som Arinniti. Navnet «Arinnas solgudinne» kommer av at hun var knyttet til byen Arinna nær hovedstaden Hattusa.


== Referanser ==