jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Siri Eritsland

Siri Eritsland (født 5. mai 1985) er en norsk friidrettsutøver, som representerer klubben SK Vidar. Eritsland er sprinter og konkurrerer på 100 og 200 meter. I 2009-sesongen var hun rangert som nummer tre i Norge etter Ezinne Okparaebo og Folake Akinyemi. Hun holder fortsatt norsk rekord på 4x100 meter med Okparaebo, Akinyemi og Elisabeth Slettum, satt i Tallinn i 2008.


== Resultater ==
Eritsland har flere NM-medaljer. Hun vant sin første NM-medalje ved NM i friidrett 2007, da hun fikk bronse på 100 meter, bak Ezinne Okparaebo og Elisabeth Slettum. Ved NM i friidrett 2008 fikk hun bronse på 1000 meter stafett, sammen Therese Bache, Tine Teigene Dalen og Alvilde Ossum. I 2009 fikk hun NM-sølv på 100 meter, og bronse på 200 meter.
Ved NM i friidrett 2010 i Sandnes fikk hun sitt første NM-gull. SK Vidar vant 1000 meter stafett, og i tillegg til Eritsland deltok Vibecke Brun, Line Kloster og Stine Meland Tomb på laget. I tillegg fikk hun individuelt sølv på 100 meter. Samme år deltok hun også ved EM i friidrett i Barcelona, der Norge stilte med stafettlag på 4 x 100 meter. De norske jentene endte imidlertid sist i sin semifinale, med tiden 44,96, og kom ikke til finalen. De andre på laget var Mari Gilde Brubak, Ida Bakke Hansen og Ezinne Okparaebo. Eritsland tok også NM-gull på 60 meter innendørs samme sesong.
I 2011 fikk hun NM-sølv på 200 meter.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siri Eritsland – World Athletics 
(en) Siri Eritsland – Diamond League 
Profil hos Diamond League
Michael Smith (kjemiker)

Michael Smith (født 26. april 1932 i Blackpool, Lancashire, død 4. oktober 2000 i Vancouver, Britisk Columbia) var en britisk-canadisk kjemiker og nobelprisvinner. Sammen med Kary Mullis ble han tildelt Nobelprisen i kjemi i 1993 for sin innsats for metodeutviklingen innen DNA-basert kjemi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1993 hos Nobelprize.org
(en) Michael Smith (kjemiker) hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1993
Mentioned in Despatches

Mentioned in Despatches (få hedersomtale i krigsrapportene) er en britisk militær utmerkelse, som tildeles for tapperhet eller andre prisverdige omstendigheter.  
I de britiske væpnede styrker blir denne rapporten publisert i London Gazette.  Dersom en befalingsmann eller menig utfører en «noterbar handling» omtalt i rapporten, sies vedkommende å ha blitt «Mentioned in despatches».
Som et synlig bevis på omtalen, blir man tildelt et diplom. I tillegg får man et ekeløv i sølv, før 1994 i bronse, som festes på kampanjemedaljen eller på venstre bryst på gallauniform.
I løpet av annen verdenskrig, ble en rekke nordmenn i britisk tjeneste Mentioned in despatches.
Paul J. Crutzen

Paul J. Crutzen (født 3. desember 1933 i Amsterdam, død 28. januar 2021) var en nederlandsk ingeniør, meteorolog og kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi sammen med Mario J. Molina og Frank Sherwood Rowland i 1995, for deres arbeid innen atmosfærekjemien, spesielt for å ha påvist sammenhengen mellom KFK-gass og nedbrytingen av ozonlaget.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Etter gymnaset gjennomgikk Crutzen en treårig ingeniørutdannelse (hvorav ett år var teknisk praktikum) i vei- og vannkonstruksjoner på yrkeshøyskolenivå (Middelbare Technische School).


=== Karriere, videreutdannelse ===
Fra 1954 til 1958 arbeidet han ved Amsterdam bys brokonstruksjonsbyrå. I februar 1958 flyttete han og finske hustru Terttu Soininen til Sverige og bosatte seg i Gävle, der Crutzen fant arbeid som byggingeniør ved et konstruksjonsbyrå. Samme år søkte han et arbeide som programmerer ved den meteorologiske institusjon ved Stockholms högskola og fikk det. 1. juli 1959 tiltrådte han der, hvor Bert Bolin nylig hadde etterfulgt Carl-Gustaf Rossby som institusjonens professor. Crutzen utførte programmeringsoppgaver, blant annet for tidlige numeriske modeller for værprognoser, skrevet i maskinkode.
Parallelt med arbeidet tok han del av samme undervisning som institusjonens studenter, og i 1963 kunne han ta en filosofie kandidat-eksamen i matematikk, matematisk statistikk og meteorologi ved Stockholms universitet. Derimot studerte han ikke fysikk eller kjemi, ettersom disse emnene krevde omfattende nærvær ved laborasjoner som ikke lot seg kombinere med hans programmeringsarbeid. Han fortsatte deretter med forskerstudier til en filosofie licentiateksamen, som han avla i 1968. 
I stedet for å fortsette med værprognosrmodeller innrettet han sin forskning på mer kjemiske spørsmålsstillinger i form av ozon i stratosfæren, etter å ha blitt interessert i dette i midten av 1960-tallet. I 1973 ble han filosofie doktor ved Stockholms universitet.I sin tid i Sverige forble han nederlandsk statsborger.


=== Forskning om ozon ===
I jordens atmosfære finnes det små mengder ozon, en gass  hvis molekyler består av tre oksygenatomer  (O3). Til tross for at ozon forekommer i små  mengder, spiller den en ytterst fundamental rolle for livet på jorden.  Ozonet, sammen med den vanlige oksygengassen  (O2), absorberer størstedelen av sollysets  ultrafiolette stråling og hindrer dermed den  farlige strålingen i å nå jordoverflaten. Uten dette beskyttende  ozonlaget i atmosfæren ville dyr og planter ikke kunne eksistere på land.
Crutzens, Molinas og Rowlands forskning klargjorde hvordan ozon ble  dannet og brutt ned gjennom kjemiske prosesser i atmosfæren. De viste  også hvor følsomt ozonlaget er mot påvirkning fra menneskelige utslipp  av ulike gasser i atmosfæren. Gjennom å tidlig advare mot følgene av  for eksempel ukontrollerte utslipp av freoner, startet de en debatt som senere ledet til en lovfestelse mot slike utslipp i mange land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1995 hos Nobelprize.org
(en) Paul J. Crutzen hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1995
Ingeborg Magnusdatter av Sverige

Ingeborg Magnusdatter av Sverige (født tidligst 1277, død 1319) var en svensk prinsesse og dansk dronning. Hun var datter av Magnus Ladulås og Helvig av Holstein av Sverige.
Ingeborg var rundt 10 år gammel da hun ble trolovet med den danske barnekongen Erik Menved. Paret giftet seg i Helsingborg i 1296. Ettersom de var i nær slekt måtte det innhentes pavelig dispensasjon, men denne fikk de ikke før etter ekteskapsinngåelsen.
Ektepart fikk mellom åtte og fjorten barn og samtlige døde som små. I 1318 fikk hun en sønn som levde. Ifølge en legende skulle hun vise frem barnet til almenheten fra vognen sin og mistet i det samme taket slik at det falt i bakken og døde.
Ingeborg gikk i kloster i Roskilde året før hun døde. Hun ligger begravet i St. Bendts kirke i Ringsted ved siden av sin mann. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Steffen Heiberg (2004). Danske dronninger i tusind år (dansk). København: Gyldendal. s. 32–33. ISBN 87-02029-46-4. 


== Eksterne lenker ==
Salomonsen
Dansk biografisk leksikon
Ileostomi

Ilesostomi er et medisinsk uttrykk for en stomi (åpning, munn) anlagt på magen, som oftest plassert midt mellom hoftekam og navel høyre side, som følge av sykdom eller skade i mage- og tarmregionen. Den vanligste årsaken til ileostomi er kreft i tykktarm (colon) men forekommer ikke sjelden som resultat av UC (ulcerøs kolitt) som ikke kan behandles med medisiner, f. eks. kortisonpreparater.
Andre stomiformer er colostomi og urostomi hhv tykktarm utlagt i bukvegg og urinveier drenert ut av kroppen.
Ved ileostomi er nederste del av tynntarmen ført ut slik at tarminnholdet blir samlet opp i pose på magen og tømmes derfra ved ulike metoder enten i todelt eller en-delt system.    
De vanligste utfordringene ved alle former for stomi er hudproblemer, lukt og lekkasje. 
Ved alle større sykehus finnes stomisykepleier og apotek, bandagist som er spesialister på stomi og kan faget og kjenner utfordringer tilknyttet emnet. En stomi kan etter utredning avsluttes ved at tarm legges tilbake i bukhulen og tarminnholdet tømmes på normal måte via endetarmen, men dette kan medføre komplikasjoner. For de fleste med stomi er pose på magen en grei løsning tatt alternativene i betraktning.


== Eksterne lenker ==
«Jeg håpet jeg skulle dø under operasjonen», reportasje på NRK om en stomioperert
Frank Sherwood Rowland

Frank Sherwood Rowland (født 28. juni 1927 i Delaware, Delaware County, Ohio, død 10. mars 2012) var en amerikansk kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi sammen med Paul J. Crutzen og Mario J. Molina i 1995, for deres arbeid innen atmosfærekjemien, spesielt for å ha påvist sammenhengen mellom KFK-gass og nedbrytingen av ozonlaget.
I jordens atmosfære finnes det små mengder ozon, en gass hvis molekyler består av tre oksygenatomer (O3). Til tross for at ozon forekommer i små mengder, spiller den en ytterst fundamental rolle for livet på jorden. Ozonet, sammen med den vanlige oksygengassen (O2), absorberer størstedelen av sollysets ultrafiolette stråling og hindrer dermed den farlige strålingen i å nå jordoverflaten. Uten dette beskyttende ozonlaget i atmosfæren ville dyr og planter ikke kunne eksistere på land.
Crutzens, Molinas og Rowlands forskning klargjorde hvordan ozon ble dannet og brutt ned gjennom kjemiske prosesser i atmosfæren. De viste også hvor følsomt ozonlaget er mot påvirkning fra menneskelige utslipp av ulike gasser i atmosfæren.   Gjennom å tidlig advare mot følgene av for eksempel ukontrollerte utslipp av freoner, startet de en debatt som senere ledet til en lovfestelse mot slike utslipp i mange land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1995 hos Nobelprize.org
(en) Frank Sherwood Rowland hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1995
Den store festkassetten

Den store festkassetten er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Hele uken alene»
«Stakkars store sterke karer»
«Å Marie, jeg vil hjem»
«Jenka»
«Veien hjem»
«Kom nå trulta mi»
«Setergallopp»
«Gitarboogie»
«Tyraleri, tyralera»
«En god gammel bondemann»
«Mariann»
«Nidelven»
«Midnattstango»
«En bitteliten tåre»
«Kansas City»
«Skilles Johanne»
Robert Curl

Robert Floyd Curl jr. (født 23. august 1933 i Alice i Jim Wells County i Texas, død 3. juli 2022 i Houston) var en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1996 sammen med Harold Kroto og Richard Smalley, for oppdagelsen av fullerener.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Curl var sønn av en metodistisk prest (forstander). Grunnet farens misjonsvirke flyttet familien flere ganger innen det sørlige og sørvestlige Texas. 
Hans far medvirket til grunnleggelsen av San Antonio Medical Center's Methodist Hospital. Robert Curl sporer sin interesse for kjemi til et kjemisett han fikk da han var ni år gammel; han minnes å ha ødelagt morens porselenkomfyr da salpetersyre kokte over og ned på det.


=== Karriere ===
Curl tok i 1957 doktorgraden i kjemi under Kenneth Sanborn Pitzer med temaet Some Spectroscopic and Thermodynamic Properties of Molecules ved University of California, Berkeley


=== Nobelprisgrunnlaget ===
Curl Kroto og Smalley oppdaget to nye formler av karbon, der karbonatomene sitter i sluttede skall. Antallet karbonatomer i skallet kan variere og ytterligere fullerener har blitt oppdaget senere. De tidlige kjente formene av karbon var grafitt (to former), diamant (to former), kaoit og karbon (VI).
Fullerener dannes når gassifisert karbon kondenserer i en atmosfære av heliumgass. De gassifiserte karbonatomene slår seg sammen til grupper opp mot noen hundre karbonatomer. Gassen ledes inn i et vakuumkammer, der den ekspanderer og kjøles ned til noen grader over det absolutte nullpunkt. Det ble oppdaget at samlinger på 60 karbonatomer var spesielt stabile, noe som tydet på en molekylstruktur med høy symmetri. Det ble derfor foreslått at molekylene kunne være en såkalt avkortet ikosaeder, en polyeder med 20 regelbundne sekskanter og 12 regelbundne femkanter, lignende på mønsteret på fotball. Gjennom videre forskning på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet kunne Curl, Kroto og Smally vise at den foreslåtte strukturen var riktig.


=== Senere virke ===
Robert Curl forsket senere særlig innen fysikalsk kjemi, utvikling av DNA-genotypings- og sekvenseringsinstrumentasjon, og utvikling av fotoakustiske sensorer for sporgasser ved hjelp av kvantekaskadelasere.Curl pensjonerte seg i 2008 i en alder av 74 år, og ble professor emeritus, Pitzer-Schlumberger Professor of Natural Sciences Emeritus, og Professor of Chemistry Emeritus at Rice University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1996 hos Nobelprize.org
(en) Robert Curl hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1996
Harold Kroto

Harold W. Kroto (født 7. oktober 1939 i Wisbech i Cambridgeshire, død 30. april 2016 i Lewes) var en britisk kjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1996 sammen med Robert Curl og Richard Smalley for oppdagelsen av fullerener.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kroto ble født som Harold Krotoschiner. Etternavnet er av schlesisk opprinnelse. Farens familie kom fra Bojanowo i det som nå er Polen, og moren fra Berlin. Begge foreldrene ble født i Berlin og flyktet i 1937 fra nazistene til England, ettersom faren var jødisk. I 1955 ble navnet forkortet til Kroto.Han vokste opp i Bolton i Lancashire. Han gikk der på Bolton School, sammen med (blant andre) den senere skuespilleren Ian McKellen. I skoletiden begynte han å befatte seg med kjemi, fysikk og matematikk. På anbefaling fra sin kjemilærer Harry Heaney (som senere ble professor for organisk kjemi) begynte han på kjemistudiet i Sheffield.
I 1963 giftet han seg med Margaret Henrietta Hunter.. Paret fikk to sønner.


=== Forsker ===
Robert Curl, Harald Kroto og Richard Smalley oppdaget to nye former av karbon, der karbonatomene sitter i sluttede skall. Antallet karbonatomer i skallet  kan variere og ytterligere fullerener har blitt oppdaget senere. De  tidlige kjente formene av karbon var grafitt (to former),  diamant (to former), kaoit og karbon (VI).
Fullerener dannes når gassifisert karbon kondenserer i en atmosfære av  heliumgass. De gassifiserte karbonatomene slår seg sammen til  grupper opp mot noen hundre karbonatomer. Gassen ledes inn i et  vakuumkammer, der den ekspanderer og kjøles ned til noen grader over  det absolutte nullpunkt. Det ble oppdaget at samlinger på 60  karbonatomer var spesielt stabile, noe som tydet på en molekylstruktur  med høy symmetri. Det ble derfor foreslått at molekylene kunne være en  såkalt avkortet ikosaeder, en polyeder med 20 regelbundne  sekskanter og 12 regelbundne femkanter, lignende på det klassiske mønsteret på en fotball. Gjennom videre forskning på slutten av 1980-tallet og  begynnelsen av 1990-tallet kunne Curl, Kroto og Smally vise at den foreslåtte strukturen var riktig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Harold Kroto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) Nobelprisen i  kjemi 1996 hos Nobelprize.org
(en) Harold Kroto hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1996
Richard Smalley

Richard E. Smalley (født 6. juni 1943 i Akron, Summit County, Ohio, død 28. oktober 2005 i Houston, Harris County, Texas) var en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt  Nobelprisen i kjemi i 1996 sammen med Robert Curl og Harold Kroto, for deres oppdagelse av fullerener.
Curl Kroto og Smalley oppdaget to nye formler av karbon, der  karbonatomene sitter i sluttede skall. Antallet karbonatomer i skallet  kan variere og ytterligere fullerener har blitt oppdaget senere. De  tidlige kjente formene av karbon var grafitt (to former),  diamant (to former), kaoit og karbon (VI).
Fullerener dannes når gassifisert karbon kondenserer i en atmosfære av  heliumgass. De gassifiserte karbonatomene slår seg sammen til  grupper opp mot noen hundre karbonatomer. Gassen ledes inn i et  vakuumkammer, der den ekspanderer og kjøles ned til noen grader over  det absolutte nullpunkt. Det ble oppdaget at samlinger på 60  karbonatomer var spesielt stabile, noe som tydet på en molekylstruktur  med høy symmetri. Det ble derfor foreslått at molekylene kunne være en  såkalt avkortet ikosaeder, en polyeder med 20 regelbundne  sekskanter og 12 regelbundne femkanter, lignende på mønsteret på  fotball. Gjennom videre forskning på slutten av 1980-tallet og  begynnelsen av 1990-tallet kunne Curl, Kroto og Smally vise at den  foreslåtte strukturen var riktig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Smalley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Richard Smalley på Internet Movie Database 
(en) Nobelprisen i  kjemi 1996 hos Nobelprize.org
(en) Richard Smalley hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1996
Richardis av Lauenburg

Richardis av Lauenburg (også kalt Rixa av Schwerin eller Rixa av Slesvig) (død 1384) var hertuginne av Slesvig. Richardis var dronning av Danmark i en kort periode 1326–1330 hvor ektefellen Valdemar III fungerte som regent.  
Paret hadde to barn; Valdemar (døde før faren) og Henrik – senere hertug av Slesvig som sin far.


== Eksterne lenker ==
Richardis – Dansk biografisk leksikon
Valdemar – Dansk biografisk leksikon
Paul D. Boyer

Paul D. Boyer (født 31. juli 1918 i Provo, Utah, død 2. juni 2018 i Los Angeles) var en amerikansk biokjemiker og nobelprisvinner. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1997 for sin klargjøring av den enzymatiske mekanismen for syntese av adenosintirfosfat (ADP). Han delte halvparten av prispengene med engelskmannen John E. Walker, mens den andre halvparten ble tildelt dansken Jens Christian Skou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1997 hos Nobelprize.org
(en) Paul D. Boyer hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1997
Bianco av Siena

Bianco av Siena (født 1345 eller 1350, død 1412 eller 1434) var en italiensk salmedikter. Han er representert med en salme i Norsk Salmebok og en i og Norsk salmebok 2013..
Han ble antakelig født i Anciolina i Val d'Arno, men kom i ung alder til Siena. I 1367 gikk han inn i Jesuatene, et legmansbrorskap som fulge Augustins regel. Han bodde flere år i ordenens kloster i Città di Castello, og døde i Venezia. 
Han skrev over hundre salmer, både med dogmatisk og mystisk innhold. Disse ble i 1851 samlet i Laudi Spirituali del Bianco da Siena.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0 Side 17.
Telesforo Bini, Laudi spirituali del Bianco da Siena, povero gesuato del secolo XIV, Lucca, G. Giusti, 1851 (I-XCII).
Franca Ageno, Il Bianco da Siena. Notizie e testi inediti, Genova-Roma-Napoli, Società Anonima Editrice Dante Alighieri, 1939 (XCIII-CXI).
Bianco da Siena, Serventesi inediti, éd. Emanuele Arioli, Pisa, ETS, 2012 (CXII-CXXII).


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Oppføring i Medieval Italy: An Encyclopedia
John E. Walker

John Ernest Walker (født 7. januar 1941 i Halifax, Yorkshire) er en britisk kjemiker og nobelprisvinner. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1997  for sin klargjøring av den enzymatiske mekanismen for syntese av  adenosintirfosfat (ADP). Han delte halvparten av prispengene med amerikaneren Paul D. Boyer, mens den andre halvparten ble tildelt dansken Jens Christian Skou.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1997 hos Nobelprize.org
(en) John E. Walker hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1997
Walter Kohn

Walter Kohn (født 9. mars 1923 i Wien, død 19. april 2016 i Santa Barbara) var en amerikansk fysiker og nobelprisvinner i kjemi. Han mottok Nobelprisen i kjemi for sin utvikling av tetthetsfunksjonalteorien. Han delte prisen med briten John Pople.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i  kjemi 1998 hos Nobelprize.org
(en) Walter Kohn hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1998
Lykkelandet Zanzibar

Lykkelandet Zanzibar er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«Lykkelandet Zanzibar»
«Hammerfett»
«Takk fordi vi er venner»
«Hver en kveld»
«Jeg orker ikke skilles fra Johanne»
«Jeg gir deg et minne»
«Anita, når jeg lukker mine øyne»
«Du står aldri helt alene, Anne Lene»
«Vakre blomster i en fargeglad bukett»
«Sputniksangen»
«Det er vanskelig å være beskjeden»
«La meg få slipp inn i hjertet ditt»


== Eksterne lenker ==
(en) Lykkelandet Zanzibar på Discogs
50 år på veien

50 år på veien er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 2009. 


== Sporliste ==
«50 år på veien»
«Smilets land»
«Brenn dine broer»
«Jeg gir deg et løfte»
«Luftslott i det blå»
«Sett deg i armkroken»
«Denne verden er ei mitt hjem»
«4 timer igjen (The Snakes Crawl at Night)»
«Telemarks perle»
«Min beste venn»
«Hyllest til Petter Wessel»
«50 åra»
«Kua vår» (bonus)
«Tanta med gitaren» (bonus)


== Kilder ==
Sputnik i 50 år. Omtale hos nrk.no
Sporliste hos platekompaniet.no Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.
Det er vanskelig å være beskjeden

Det er vanskelig å være beskjeden er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 2007.


== Sporliste ==
«Fuck deg»
«Sputniksangen»
«Hammerfett»
«På balkongen»
«Det er vanskelig å være beskjeden»
«No øl, no vin, no dram»
«Hun jeg var glad i forlot meg»
«En engel»
«Gull og grønne skoger»
«Månen lyste ned på henne»
«Gi en blomst til en venn»
«Reisefeber»
«Hvis du er lei deg»
«Fra en svunnen barndom»
«La meg få slippe inn i hjertet ditt»
«Det vil alltid bli en dag»
Ahmed Zewail

Ahmed Hassan Zewail (født 26. februar 1946 i Damanhur i guvernementet Al Buhayrah i Egypt, død 2. august 2016 i Pasadena i California i USA) var en egyptisk-amerikansk fysikalsk kjemiker og  nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi  i 1999 for sine studier av kjemiske reaksjoners  overgangstilstand med femtosekundspektroskopi.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Zewail ble født i Damanhour, men vokste opp i Desouk, som også ligger i Nedre Egypt.Han begynte å studere ved universitetet i Alexandria og fortsatte studiene i USA. I 1974 disputerte han ved University of Pennsylvania.


=== Kjemiker ===
Etter to år ved University of California i Berkeley ble han ansatt ved  California Institute of Technology, hvor han fra 1990 var  Linus Pauling-professor i kjemisk fysikk.
Zewail studerte atomene og molekylene i «slow motion» under kjemiske reaksjoner, og så på hva som egentlig skjer når kjemiske bindinger brytes ned og nye skapes. Han benyttet en teknikk som kan beskrives som verdens raskeste kamera. Det går ut på å  benytte så korte laserblink at man er nede på den tidsskalaen der reaksjonene virkelig skjer, nemlig femtosekunder (fs). Et femtosekund er 10−15 sekunder (0,000000000000001  sekunder), som er like kort i forhold til et sekund som et sekund er i  forhold til 32 millioner år. Dette området innen den fysikalske kjemien har fått navnet femtokjemi.
Zewail fikk i 1982 amerikansk statsborgerskap.I januar 2010 ble Ahmed Zewail, Elias Zerhouni og Bruce Alberts de første US science envoys for islam. I denne egenskap reiste de rundt til land med overveiende muslimsk befolkning.Zewail var medlem av president Barack Obamas vitenskapelige rådgivergruppe.
Fra 2003 var Zewail utenlandsk representant i det svenske Kungliga Vetenskapsakademien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ahmed Zewail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ahmed Zewail på Internet Movie Database 
Ahmed Zewail på Twitter 

(en) Nobelprisen i  kjemi 1999 hos Nobelprize.org
(en) Ahmed Zewail hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1999