jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
V-posten (illegal avis, Drøbak)

V-posten var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Avisen ble laget i Drøbak, men store deler av opplaget ble spredt i Oslo. Det fantes andre illegale aviser som benyttet samme avisnavn; med base i henholdsvis Molde og Ålesund.
V-posten ble startet i september 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Den kom med nærmere 150 utgaver før Gestapo rullet opp avisgruppa i forbindelse med det såkalte «pressekrakket» i februar 1944.
De som startet og drev avisen den første tiden var Johan Klausen og Hans Krag. De to skilte imidlertid lag sommeren 1942. Klausen fortsatte V-posten, mens Krag startet den illegale avisen Kgl. post og Norge fritt, som hovedsakelig ble spredt i Drøbak og Frogn.V-posten bygget opp et eget distribusjonsapparat i Oslo. Første distribusjonssentralen gikk under betegnelsen «V-26», for Vålerenggata 26. Johan Martinsen og Ansgar Sørlie besørget distribusjonen derfra. Senere opprettet Finn Amundsen en egen distribusjonssentral i hovedstaden, og spredte 700 aviser gjennom denne. V-posten ble også spredt ut over landet gjennom posten, i konvolutter fra offentlige institusjoner påklebet tjenestemerker. Denne metoden måtte man imidlertid droppe, etter at en av mottagerne ble arrestert.Da V-posten ble rullet opp i 1944 ble Johan Klausen, Johan Martinsen og Ansgar Sørlie arrestert. De ble sendt i fangetransport til Tyskland med DS «Westfalen». Da skipet gikk ned overlevde bare Klausen, som en av fem som ble reddet. Martinsens kone Hilda Martinsen ble også tatt, og satt arrestert til krigens slutt. Klausens kone Solveig Klausen ble arrestert da mannen ble reddet fra Westfalen. (Hun ble fratatt to barn på henholdsvis fem år og seks måneder. ) Hun leverte barna til familien i Larvik.
Etter opprullingen og arrestasjonene ble navnet «V-posten» i en periode i 1944 benyttet av den illegale avisen Victory. Gruppa bak denne avisen omdøpte sin egen avis ad-hoc til «V-posten», i et forsøk på å føre tyskerne bak lyset og «dekke» de som var arrestert.


== Referanser ==
Vladimir Ivanov (skøyteløper)

Vladimir Sergejevitsj Ivanov (russisk: Владимир Сергеевич Иванов, født 28. april 1949) er en tidligere skøyteløper fra Sovjetunionen. 
Ivanov ble nasjonal mester i 1972 og 1973 og konkurrerte ellers internasjonalt på 1970-tallet. Hans beste plassering er sølvmedaljen han tok under allround-VM i 1975 på Bislett i Oslo, bare 0,048 poeng bak den nederlandske gullvinneren Harm Kuipers. I dette mesterskapet vant Ivanov 10 000-meterløpet. 
Året etter kom han på 7.-plass på 5 000 meter under Vinter-OL 1976 i Innsbruck, og var en av favorittene til å vinne 10 000 meter. Men i kraftig snøvær ble han tatt igjen med to runder av Piet Kleine, som også til slutt vant gullmedaljen. Ivanov deltok ikke internasjonalt etter den 1975/76-sesongen (bortsett fra en deltagelse i skøytelandskampen NOR–URS i Oslo januar 1977), men forbedret sine personlige rekorder i nasjonale løp frem mot slutten av tiåret.
Ivanovs varemerke var hans helsorte trikot.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Ivanov – Olympics.com 
(en) Vladimir Ivanov – Olympic.org 
(en) Vladimir Ivanov – Olympedia 
(en) Vladimir Ivanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Ivanov – Speedskatingbase.eu 
(en) Vladimir Ivanov – SpeedSkatingNews.info 
(en) Vladimir Ivanov – SpeedSkatingStats.com 
(en) Vladimir Ivanov – TheSports.org 
(en) Vladimir Ivanov-profil (ny) på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider. (kort biografi (ny))
(en) Vladimir Ivanov på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Vladimir Ivanov på The-Sports.org (mesterskapsresultater)
Nyenskans

Nyenskans var en svensk festning bygd som støttepunkt i forsvaret av Ingermanland, beliggende ved Nevas utløp i Finskebukten. Den lå på et nes, som dannes der den lille elven Ochta flyter inn i Neva. Rundt festningen ble byen Nyen etablert. Et minnesmerke over befestningen kan ses i dagens St. Petersburg på Nevas nordøstre strand etter passering av broen i Nevskij Prospekts østre del. 
Byggingen av Nyenskans begynte i 1611, men arbeidet gikk langsomt. En tidligere svensk festning lå på samme sted under middelalderen. I år 1299 hadde Torgils Knutsson anlagt en boplass, med navnet Landskrona på en holme i Neva, men det ble allerede i 1301 ødelagt av russerne. På samme holme påbegynte svenskene i 1573 og 1583 befestninger, de som senere fikk sin fortsettelse i den år 1611 oppførte Nyenskans. Alt for å holde russerne borte fra Østersjøen og for å ta kontroll over handelen med Russland. Selve befestningen kom til å ligge på Ochtas sørlige strand og byen på dens nordre.
Under fiendtlighetene i 1656 inntok russerne festningen, drepte byens innbyggere og brente ned bygningene. Samme år erobret Gustaf Eriksson Horn byen tilbake. Fienden hadde overgitt festningen. Nyenskans hentet seg raskt inn fra krigens ødeleggelser. 
Under den den store nordiske krig begynte russerne på våren 1703 ett angrep mot Nyenskans og oppfordret festningens forsvarere å kapitulere. I festningen var det kun en besetning på cirka 600 svenske soldater og etter ett par dagers bombardement var de modne for en våpenhvile i mai 1703. Festningens kruttlager hadde også fått en fulltreffer og hadde eksplodert. Dette sammenlignet med russernes store overmakt – de var 20 000 – gjorde forsvarerne motløse. De fleste innbyggerne i byen hadde sannsynligvis allerede flyktet. 
Tsar Peter den store gav deretter ordre om at den svenske befestningen skulle rives. Murene skulle i stedet legges på øya Harholmen nærmere elvens munning – stedet for St. Petersburgs etablering. Av Nyenskans ble det så godt som ingenting igjen, men den som vil se den imponerende lysekronen fra byens kirke kan finne den hengende i Finska kyrkan i Stockholm.
De siste sporene av festningen ble revet på midten av 1900-tallet. Det finnes dog siden den 15. juni 2000, et monument til minne om Nyenskans i St. Petersburg på stedet der festningen lå. Monumentet ble etablert på initiativ av Rikard Högberg. 
I mai 2003, i samband med St. Petersburgs 300-årsjubileum, ble det også åpnet et museum over Nyenskans på stedet.


== Eksterne lenker ==
Kart over Russland på Kungliga Biblioteket
Namn i Nyen på 1600-tallet Arkivert 13. februar 2012 hos Wayback Machine.
M5 (Ungarn)

Motorvei M5 er en 160,9 km lang motorvei som går fra den ungarske hovedstaden Budapest til landsbyen Röszke på grensen til Serbia. Motorveien går gjennom byene Kecskemét og Szeged, og forbinder dermed Budapest med de sørøstlige delene av landet. Motorveien nådde Szeged i desember 2005, mens den gjenværende strekningen (mellom Szeged og Röszke) ble bygd ferdig i april 2006. M5 fortsetter som europavei E75 i Serbia fra den serbiske siden av grensen ved Horgoš. Den er også en del av E60 og E71.
M1 (Ungarn)

Motorvei M1 er en 171 km lang motorvei i det nordvestlige Ungarn som forbinder Budapest med Győr og Wien. Den første strekningen av motorveien ble åpnet på 1970-tallet, mens byggingen frem til den østerrikske grensen ved Hegyeshalom ble fullført i 1996. Veien følger ruten til den gamle Rute 1-hovedveien med ett felt. M1 er en del av europavei E60 og E75. 


== Veikryss, avkjøringer og rasteplasser ==


== Referanser ==
Bussen (1961)

Bussen er en norsk filmkomedie fra 1961 med Leif Juster i hovedrollen. Filmen ble skrevet, regissert og produsert av Arne Skouen. Bussen kan beskrives som en familiekomedie og handler om den hjelpsomme bussjåføren Thorvald og hans gamle buss, Gamla. Den ble en av de mest populære filmene på norske kinoer i Norge i 1961.I 1963 kom en dansk nyinnspilling, regissert av Finn Henriksen og med Dirch Passer i hovedrollen.


== Handling ==
Filmen handler om bussjåfør Torvald, som driver en liten bussrute på landsbygda. Bussen han kjører er fra 1923, og selv er han så gammeldags at han tar seg tid til å hjelpe folk langs ruta med diverse ting – og er ikke så nøye med å følge rutetabellen. Det irriterer herredskontorsjefen grenseløst, for han har fått tilbud fra et større utenbygds buss-selskap om å overta ruta med strømlinjet materiell og rutepresisjon. Han får herredsstyret med på det, for ingen tør gå imot framskrittet. Men det tør jordmora og lensmannen. De skjønner hva Torvald betyr for store og små. Og da Torvald slutter med bussturene sine, våkner bygda til dåd.


== Om filmen ==
Alf Prøysen bidro med to viser til melodier av filmens musikkansvarlige: Gunnar Sønstevold og Maj Sønstevold.
Den ble innspilt på Jar i Bærum fra 21. april til midten av juni 1961. Opptaksleder var Odd Rohde, mens Dagfin Akselsen var lydansvarlig.
PopularitetFilmen ble svært populær og spilte inn 346 800 kr bare på en uke. Ingen film, hverken norsk eller utenlandsk, hadde til da spilt inn så mye på tilsvarende tidsrom. Innen utgangen av året hadde den spilt inn om lag 1,5 millioner kr.
AnnetI 1972 ble den satt opp på Frogner kino som ledd i en landsomfattende storaksjon mot privatbilismen i Norge.Bussen som Juster kjørte var en 1924-modell Berliet som opprinnelig ble benyttet av AS Ekebergbanen på deres to bussruter Ankertorget-Abildsø og Sæter-Godheim. Fra 1928 var den reservebuss og i 1931 ble den avskiltet. Den har siden 1960-tallet stått på museum; siden 1983 på Sporveismuseet på Majorstuen. I 2013 ble den igjen gjort kjørbar og som kjørbar ble den første gang vist ved et arrangement i Oslo i juni.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bussen på Internet Movie Database 
(no) Bussen i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Bussen hos Filmfront 
(en) Bussen på AllMovie 
Filmfront
M2 (Ungarn)

Motorvei M2 er en 32 km lang ungarsk motorvei som forbinder Budapest med Vác. Motorveien er foreløpig under bygging, og i dag er det kun strekningen mellom Budapest og Dunakeszi som faktisk er motorvei. Videre er det en enfeltsvei. Den følger den opprinnelige ruten til gamle hovedvei nr. 2 (E77) mot grensen til Slovakia. Motorveien vil i fremtiden utvides til Salgótarján og Hont ved den slovakiske grensen.   


== Veikryss, avkjøringer og rasteplasser ==
Disease mongering

Disease mongering, «sykdomskremmeri», er en nedsettende engelsk betegnelse for helse- og medisinindustriens tendens til å overdrive alvoret eller utbredelsen av mindre plager og normale livsprosesser for å få folk til å føle seg syke eller sykere og dermed tjene penger på salg av behandling og medisiner.
Disease mongering kan innebære at

vanlige tilstander gjøres til medisinske problemer, for eksempel skallethet
milde symptomer gjøres til troverdig sykdom, som med irritabel tarm
personlige og sosiale problemer gjøres medisinske, som med biologiske modeller for sosial fobi
økt risiko hos friske kan begrepsfestes som sykdom
det gjøres overdrevne anslag over hvor utbredt et helseproblem er, som med erektil dysfunksjonEn disease monger, altså en person som overdriver kroppslige plager for å selge behandling, kan på norsk omtales som «sykdomskremmer». «Sykdoms-kremmeri» kan med et slående ordspill også kalles «sykdoms-skremmeri». På tysk kan disease mongering dessuten kalles Krankheitserfindung, «sykdomsoppfinnelse».


== Eksterne lenker ==
Artikkel om «sykdomskremmere» i Tidsskrift for Den norske legeforening 2002
Xyz (illegal avis)

Xyz var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Xyz startet på høsten 1942, og var ment å erstatte avisen Whispering times som var rullet opp av tyskerne. Avisen kom nokså regelmessig med 2 – 3 nummer hver uke. Den brakte referater  av nyhetssendingene fra London og andre artikler.
Redaksjonen holdt til i en leilighet i Oslo. Det tekniske utstyret ble til slutt plassert i en villa på Ris. Selve radio-lyttingen skjedde annet sted. Radiooperatører i gruppa var Ottomar Elligers og broren hans Carl-Sigurd Elliger, – som senere ble skutt i sitt hjem i forbindelse med opprullingen av en Milorg-gruppe.
Xyz holdt driften i gang i om lag trekvart år, til tyskerne sommeren 1943 avslørte en av distributørene. En av redaktørene, Thomas Chr. Mürer, hadde alt måttet flykte til Sverige. Hoveddistributør Jørgen Utheim klarte også å ta seg over grensa. En av utgiverne, Rasmus Schnitler, ble arrestert. Han klarte imidlertid å bløffe tyskerne ved å dekke seg bak Mürer, som han visste var ute av landet. Slik unngikk man en mer omfattende opprulling av avisorganisasjonen.
Mye av  apparatet bak avisen og alt det tekniske utstyret var i behold. Derfor kunne Xyzs andre redaktør Richard Schage drive virksomheten videre. Han ble nå redaktør for avisen Total krig (avis).


== Referanser ==
Verdensmesterskapsrekorder i sprint på skøyter

Verdensmesterskapsrekorder i sprint på skøyter er en oversikt over nåværende og tidligere mesterskapsrekorder for Verdensmesterskapet i sprint på skøyter siden starten med ISU Sprint-mesterskap i 1970 og 1971 samt alle Sprint-VM siden 1972.


== Gjeldende mesterskapsrekorder i sprint-VM ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Rekordutvikling ==


=== Kvinner ===


==== 500 meter ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
t = Tangering av tidligere rekord


==== 1 000 meter ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
– ** = Slått tidligere i samme par –> Se par nr


==== Sammenlagt ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
(1) = refererer til par nr siste distanse


=== Menn ===


==== 500 meter ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
t = Tangering av tidligere rekord


==== 1 000 meter ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
t = Tangering av tidligere rekord


==== Sammenlagt ====
– * = Slått senere i samme konkurranse –> Se par nr
(1) = refererer til par nr siste distanse
(2) = Tidenes korteste periode som Sprintverdensmesterskapsrekordholder, bare 2 hundredeler av et sekund.


== Kilder ==
Trond Eng, red. (2002). «Evolution of International Championships Records». All time International Championships - Complete Results 1889 - 2002 (engelsk). Askim. s. 248-250. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 22. april 2011. 
«ISU Seasons 2002/03 - 2016/17». International Skating Union. Arkivert fra originalen 27. september 2016. Besøkt 1. mars 2017. 
Magne Teigen og Kenth Borgström (15. januar 2007). «Press-Info - 2007 World Sprint Championships, Hamar» (PDF). www.n-s-f.no. s. s. 3–6. Arkivert fra originalen (PDF) 13. august 2014. Besøkt 29. august 2011.
Meteorologiåret 1857

Meteorologiåret 1857 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1857.


== Hendelser ==


=== Februar ===
7. februar – En snøstorm gir 9 tommer snø ved Fort Snelling i Minnesota, USA.
10. februar – Ekstrem kulde råder ved Fort Ripley i Minnesota, USA.


=== April ===
7. april – En kuldeperiode i USA forårsaker snøfall i alle delstater. Temperaturen faller med 21 grader i Houston, Texas.


=== September ===
8. september – 156 millimeter nedbør faller under 24 timer på Observatoriekullen i Upplandsdelen av Stockholm, Sverige under en regnskur.


=== Desember ===
Desember – Göteborg slår Sverigerekord for desembervarme som helthet med +6,1°.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
12. februar - William Charles Redfield, amatørmeteorolog fra USA (67, født 1789)
17. desember - Francis Beaufort, irsk hydrograf, offiser i den britiske marinen og utvikleren av Beauforts skala (født 1774)
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Weather in 1857 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fange

Fange er en som er frarøvet sin frihet. For eksempel:

En som sitter i fengsel.
Krigsfange.
Politisk fange.
Gissel.
Meteorologiåret 1891

Meteorologiåret 1891 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1891.


== Hendelser ==


=== Juni ===
Juni – Umeå, Sverige får en varm junimåned med temperaturer på over +30,1 °C.


=== Juli ===
24. juli – Frost i Elkton i Minnesota, USA ødelegger grønnsaker og korn.


== Fødsler ==
6. juni – Leonard Hussey, engelsk meteorolog, arkeolog, oppdagelsesreisende og kirurg (død 1964)
15. august - Tor Bergeron, svensk meteorolog (død 1977)


== Dødsfall ==
18. september – William Ferrel, amerikansk meteorolog (født 1817)
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Weather in 1891 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Meteorologiåret 1897

Meteorologiåret 1897 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1897.


== Hendelser ==


=== Mars ===
13. mars – Med temperaturen −38,9 °C i Medicine Hat, Canada får stedet sin kaldeste marsnatt noensinne.


=== Juni ===
1. juni – Det er en kald natt for årstiden i Tower i Minnesota, USA skader åkrer.
29. juni – En tornado i London i Ontario, Canada ødelegger løer og frukthager.


=== Juli ===
13.-14. juli – Ved uoffisielle målinger måles + 35 °C i Flekkefjord, Norge.


=== Desember ===
Desember – Hele 107 millimeter nedbør faller over Måseskär, Sverige.


=== Ukjent dato ===
I USA går elven Red River of the North over sine bredder.
Et veldig kraftig  innsig til Østersjøen på 330 km3 inntreffer.
En storm herjer i Bengalbukten.


== Publiseringer ==
Joseph Maria Pernter: Die Farben des Regenbogens und der Weiße Regenbogen
Julius von Hann: Handbuch der Klimatologie, 2. Auflage. Bd.I: Allgemeine Klimatologie
Julius von Hann: Handbuch der Klimatologie, Bd.II: Spezielle Klimatologie. I.Abt.: Klima der Tropenzone


== Fødsler ==
2. november – Jacob Bjerknes, norsk-amerikansk meteorolog (død 1975)


== Dødsfall ==
21. juni – Ralph Abercromby, skotsk meteorolog (død 1842)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Weather in 1897 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
James Gillray

James Gillray (også stavet Gilray) (født 13. august 1757 i Chelsea, død 1. juni 1815 i London) var en britisk karikaturtegner og grafiker som er kjent for sine satiriske vittighetstegninger av politiske og sosiale motiver, særlig i tidsperioden fra 1792 til 1810.
Mange av Gillrays karikaturer var rettet mot kong Georg 3. samt de revolusjonære i Frankrike og Napoléon Bonaparte, men også kronprins Georg, prins av Wales, William Pitt den yngre og dronning Charlotte blev kritisert i hans tegninger. I tillegg kommer en rekke satiriske kommentrer til sosiale og andre forhold i samtida.
Gillrays verk ble utgitt av Hannah Humphrey, som han bodde hos i hele den perioden han var berømt. Paret giftet seg likevel ikke. Bildene ble utstilt i vinduene i trykkeriet og tiltrakk stor oppmerksomhet. Han avbildet også Hannah Humphrey og folk som betrakter verkene i vinduene.


== Eksempler på Gillrays satire ==

		

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Gillray – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Gillray – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Jared Rushton

Jared Michael Rushton (født 3. mars 1974) er en amerikansk skuespiller og musiker, best kjent for rollen som Billy Kopeche i filmen Big.


== Filmografi ==
Overboard (1987) som Charlie Proffitt
Big (1988) som Billy Kopeche
Honey, I Shrunk the Kids (1989) som Ron Thompson


== Eksterne lenker ==
(en) Jared Rushton på Internet Movie Database 
(sv) Jared Rushton i Svensk Filmdatabas 
(da) Jared Rushton på Scope 
(fr) Jared Rushton på Allociné 
(en) Jared Rushton på AllMovie 
(en) Jared Rushton hos The Movie Database
Haus Sphinx

Haus Sphinx var et tysk bordell i Dronningens gate 6 i Oslo under andre verdenskrig.
Bordellet betjente tyske soldater og nordmenn i tysk tjeneste, og hadde 30 franske prostituerte i arbeid. Bordellvertinnen var tysk. Besøkende måtte fylle ut rekvisisjonskort med personlige data, samt eventuelle kjønnssykdommer som ble påvist av sykepleieren på stedet.


== Kilder ==
Brugrand, Odd Helge: 16 år og Hitlers soldat, historien om Ivar Skarlo, en norsk soldat på Østfronten, Kagge Forlag 2010, ISBN 9788248909637
Norsk Krigsleksikon: Prostitusjon
MF «Årdal»

MF «Årdal» er en ferge som ble bygget i 2008 og er eid av Fjord1 Fylkesbaatane. Den trafikkerer Hatvik–Venjaneset, og tidligere Anda–Lote i Nordfjord og Mannheller-Fodnes over Sognefjorden.
I forkant av at Fjord1 tok over Hatvik–Venjaneset i januar 2020, ble fergen bygget om til elektrisk drift.


== Historie ==
2008: 30.09.: Levert som «Årdal» for Fjord 1 Fylkesbaatane AS, Florø
2017: Går frem til 2018 på Lote-Anda frem til den blir avløst av nybygg
2020: Bygget om til elektrisk drift


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 8. mars 2016. Besøkt 26. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 26. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9428803 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Årdal» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Årdal» – Skipsrevyen
Fergekai

Fergekai er et kaianlegg tilpasset bilferger samt på- og avkjøring av kjøretøy. Noen fergekaier er tilpasset for jernbaneferger. 
Salhus fergekai er den eneste fredete fergekaien i Norge. 

Norges eneste jernbaneferge gikk over Tinnsjøen og forbandt Tinnosbanen med Rjukanbanen. Den ble opprettet i 1909 og nedlagt i 1991.
SSS-øyene

SSS-øyene er en betegnelse på de karibiske øyene Saba, Saint Martin og Sint Eustatius, som tidligere var en del av De nederlandske Antiller. Siden 2010 er Saba og Sint Eustatius nederlandske kommuner med særstatus. Saint Martin er delt i to og omfatter både landet Sint Maarten, som er en del av Kongeriket Nederlandene, og det franske oversjøiske territoriet Saint-Martin.
Lise Holanger

Lise Holanger (født Meistad 28. april 1981) er en norsk fotballspiller. Holanger har spilt mesteparten av karrieren sin for Kattem Idrettslag, men hadde en kort periode i 2008 i Røa.
Holanger begynte karrieren sin i Leinstrand Idrettslag, men da denne ble slått sammen med Kattem, gikk hun over dit. I Kattem begynte hun som spiss, men ble etter hvert flyttet ned til midtbane og til slutt midtstopper. Det var der hun spilte da Kattem fikk sin toppseriedebut i 2005. Da var Lise Holanger allerede en av de etablerte spillerne.
2005-sesongen ble imidlertid en vanskelig sesong for Kattem og Holanger. på tross av gode medspillere som Marie Knutsen, Guro Knutsen og Gunilla Forseth, ble det  mange tap og få mål på laget. Lise Holanger scoret sitt første og eneste mål i den 13. serierunden, men til gjengjeld ble det matchvinnermålet, da hun scoret 4-3-målet til Kattem over Røa og sikret Kattem lagets eneste seier. På tross av nedrykk med klar margin, ble Holanger i klubben, som ellers mistet flere profiler. Holanger ble også med opp igjen, og i 22007-sesongen ble hun ansett som en av de beste veteranene. Holanger og Kattem hadde en langt bedre sesong i 2007, og hun var med på å sikre laget fortsatt spill i Toppserien. Meistad scoret sitt første og eneste mål for sesongen igjen mot Røa i 21. serierunde. En av forklaringene på Holangers beskjedne målprotokoll var at hun hadde flere skadeavbrekk.
I januar 2008 dro imidlertid Holanger til nettopp Røa. Kort tid etter overgangen, men ikke relatert til den, ble hun tatt ut på landslaget. Bjarne Berntsen opplyste imidlertid om at Holanger hadde blitt sett på over tid, men at hun var mye skadet i 2007. Holanger fikk imidlertid bare én kamp, en treningskamp mot Sverige, der hun spilte de siste 20 minuttene. I Røa spilte hun for det meste spiss sammen med Lene Mykjåland og tidligere lagvenninne fra Kattem Guro Knutsen. Hun spilte fast, bortsett fra to kamper mot Amazon Grimstad, og scoret 4 mål på de første 13 kampene (tre av dem mot Fart). Imidlertid ble Holanger igjen skadet, og hun var ute resten av sesongen. I begynnelsen av 2009 tok hun avgjørelsen å legge opp. I begynnelsen av 2011-sesongen bestemte Holanger seg for å spille igjen, da for Kattem.
Lise Meistad er utdannet ergoterapeut med ferdig utdannelse fra Høgskolen i Sør-Trøndelag i 2003.


== Referanser ==