jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Holvatnet

Holvatnet er en innsjø og et sted som ligger i Rissa kommune mot grensen til Åfjord og Verran kommuner i Trøndelag ovenfor Rødsjøen. Området har elveløpet ifra Sleppelva som krysses med Lysvasselva og Juvasselva. Området er regulert som fremtidig vasskraftutbygging. 


== Historie ==
Stedet var i stor utvikling med bosetting da utvandringen til Amerika begynte. Ved Agnetlia er det over 20 grunnmurer av tidligere fast bosetting. Også her var det gårdsbruk, ved Hølen var det gårdsbruk, og ved vollen der Holvassgården ligger bodde det folk helt til 1956. Ved Sleppen var det fast boplass til slutten av 1800-tallet. Der Holvassgamma står idag var det gårdsbruk som ble drevet til 1870-årene.
NTNU har sin koie på stedet, kalt Holvassgamma. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Holvassgamma
Guriannastua
Kraftverkene i Stjørna
Gubben Lars og trillebåra

«Gubben Lars og trillebåra» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956. Han omtalte den som en vise av ukjent opprinnelse.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
Purkering

Purkering er et driftsopplegg i landbruket. En produsent med en større besetning purker leier ut høydrektige purker til mindre produsenter for smågrisproduksjon eller slakteproduksjon. Produsenten med den store besetningen fungerer som nav i ringen og oppdretterne fungerer som satellitter. Purkene eies av produsenten som er nav, men grisungene eies av bonden som får dem og forer dem opp. Når grisungene er avvendt, går purka tilbake til navet for å bli inseminert på nytt. 
Hver deltaker i purkeringen har selvstendig ansvar for økonomien i driften. Derfor er en purkering ikke betraktet som samdrift. Likevel gir driftsformen en stordriftsfordel og en rasjonalisering ved at smågrisproduksjonen ikke blandes sammen med purkene i deres drektighetsperiode. Dermed er det mulig for bonden som er nav i purkeringen å ha langt flere purker enn det ellers ville ha vært mulig å ha. Satellittprodusentene kan spesialisere seg på smågrisoppdrett og trenger ikke bruke tid på stell av purkene utenom fødsel og ammeperiode. 
Det er en grense for hvor mange griser man kan ha i et slikt nav uten konsesjon. Ved mindre enn 35 avlspurker trenger man ikke søke konsesjon, men det kan innvilges konsesjon for inntil 300 avlspurker i navet. Navet kan ikke ligge på tomt utskilt fra et bruk, men må høre til gårdsdriften på en bondegård. Det er bare gårdbrukere som kan være med i en purkering. 


== Eksterne lenker ==
Rundskriv R-835 (18.05.2000) fra Landbruksdepartementet om purkeringer og konsesjon
Gifu (prefektur)

Gifu (japansk: 岐阜県 – Gifu-ken) er et japansk prefektur i Chūburegionen, sentralt i Japan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(tl) Offisielt nettsted 
(pt) Offisielt nettsted 
(vi) Offisielt nettsted 
(en) Gifu prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gifu prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mie (prefektur)

Mie (japansk: 三重県 – Mie-ken) er et japansk prefektur i Kansairegionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Mie prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mie prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Zita Funkenhauser

Zita Funkenhauser (født 1. juli 1966 i Satu Mare i Romania), tysk fekter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.
Funkenhauser ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det Vest-Tyskland laget som vant lagkonkurransen i florett for damer foran Romania og Frankrike. De andre på laget var Ute Wessel, Christiane Weber, Cornelia Hanisch og Sabine Bischoff.
Fire år senere, under sommer-OL 1988 i Seoul vant hun en ny gullmedalje i lagkonkurransen i florett. De andre på laget var Anja Fichtel, Sabine Bau, Annette Klug og Christiane Weber. I den individuelle florettkonkurransen kom hun på tredjeplass bak sine landsmenn Anja Fichtel og Sabine Bau.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Gull i fekting, florett lag damer  Vest-Tyskland
 1988  Seoul -  Gull i fekting, florett lag damer  Vest-Tyskland
 1992  Barcelona -  Sølv i fekting, florett lag damer  Tyskland
 1988  Seoul -  Bronse i fekting, florett damer  Vest-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Zita Funkenhauser – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Zita Funkenhauser – Olympedia 
(en) Zita Funkenhauser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zita Funkenhauser – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Zita Funkenhauser – TheSports.org
Jens Enevoldsen

Jens Evald Enevoldsen-Elsing (født 23. september 1907 i København, død 23. mai 1980) var en dansk sjakkspiller og sjakkforfatter. som vant det danske mesterskapet i sjakk fem ganger (1940, 1943, 1947, 1948, og 1960).  I 1939 delte han førsteplass, men tapte i stikkampen, og i 1950 delte han igjen førsteplass, men tapte etter loddtrekning.Han tok 4.-plass i Helsingfors 1947 (soneturnering, Eero Böök og Gösta Stoltz vant).Enevoldsen spilte for Danmark ti ganger i Sjakk-OL (1933, 1935, 1937, 1939, 1952, 1956, 1958, 1966, 1970, og 1972).Han ble tildelt tittelen Internasjonal mester i sjakk (IM) i 1950 og ble Internasjomal dommer (IA) i 1960.


== Referanser ==


== Videre lesning ==
British Chess Magazine, 1980, s. 432
Deutsche Schachzeitung, 1980, s. 376


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Enevoldsen – chessgames.com 
(en) Jens Enevoldsen – OlimpBase 
(en) Jens Enevoldsen – 365Chess.com 
Fullstendig navn og foto
Ælnoth

Ælnoth var en engelskfødt historiker og munk i Sankt Knuds kloster i Odense. 


== Biografi ==
Han var fra Canterbury og virket som prest i England. Omkring 1100 dro han til Danmark som følge av stor uvilje mot normannerne. I sitt berømte skrift viser han seg som varmtfølende angelsakser, som hatet de normanniske erobrerne. 
Ælnoth valgte å slå seg ned i Odense. Her fant han landsmenn, da kong Erik Eiegod hadde innkalt munker fra Evesham for å bygge den nye stenkirke som skulle hylle den drepte kong Knuds minne. Her overvar han helgenkongens skrinleggelse, og fireogtyve år etter utarbeidet han sitt latinske skrift Vita et Passio S. Canuti, om Knud den helliges liv og død. Selv om Ælnoth her er full av ærefrykt og beundring for kongen, våger han også å nevne hans feil. Han tyder danske stedsnavn og er temmelig godt bevandret i dansk sprog og historie, men nærer ingen sympati for danskene.
Skriftet som er tilegnet kong Niels, gir ikke mye opplysninger om Ælnoths liv. Han klager dog over misunnelse og forfølgelse fra en høyerestillet klerk.     


== Eksterne lenker ==
Ælnoth i Dansk biografisk Lexikon
Ælnoth i Catholic encyclopedia
Nicole Uphoff

Nicole Uphoff-Selke (født 25. januar 1967 i Duisburg), tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Uphoff ble olympisk mester i hestesport to ganger under Sommer-OL 1988 i Seoul. Med hesten «Rembrandt» vant hun både den individuelle- og lagkonkurransen i dressur. De andre på laget var Monica Theodorescu på «Courage», Ann-Kathrin Linsenhoff på «Courage 10» og Reiner Klimke på «Ahlerich».
Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona gjentok hun prestasjonen. Hun var med på det tyske laget som vant lagkonkurransen i dressur foran USA og Nederland. De andre på laget var Monica Theodorescu på «Grunox», Isabell Werth på «Gigolo» og Klaus Balkenhol på hesten «Goldstern». Uphoff og hesten «Rembrandt» vant den individuelle dressurkonkurransen foran sine landsmenn Isabell Werth på «Gigolo» og Klaus Balkenhol på «Goldstern».
Upphoff ble verdensmester tre ganger i dressur, en individuell og to i lag.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i hestesport, dressur  Vest-Tyskland
 1988  Seoul -  Gull i hestesport, dressur lag  Vest-Tyskland
 1992  Barcelona -  Gull i hestesport, dressur  Tyskland
 1992  Barcelona -  Gull i hestesport, dressur lag  Tyskland


== VM-medaljer ==
 1990  Stockholm, dressur
 1990  Stockholm, dressur lag
 1994  Haag, dressur lag
 1994  Haag, dressur


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Nicole Uphoff – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nicole Uphoff – Olympedia 
(en) Nicole Uphoff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nicole Uphoff – TheSports.org
Budolfi kirke

Budolfi kirke ligger i Aalborg på Jylland. Den er Aalborg stifts domkirke og har vært det siden 1554. Kirken har en sentral plassering i byen på Budolfi Kirkeplads. 
Den nåværende sengotiske kirkebygningen ble oppført rundt 1450, men på samme sted har det før dette stått i hvertfall èn trekirke og to romanske kirker. I krypten kan man se restene av de store stenene som ble brukt ved oppføringen av  kirken som ble bygget på befaling av biskop Eskil av Lund senest i 1132. Den besto av et kort skip og romansk kor.
Kirken har senere blitt bygget på flere ganger med blant annet barokkspiret som kom til i 1779.
Kirken er viet til den engelske helgenen St. Botholphus, som ble til Budolf på dansk. Inntil slutten av middelalderen feiret man helgendagen hans den 17. juni med en stor fest.


== Kirkebygningen ==
Budolfi kirke slik den fremstår nå har midtskip og to sideskip i gul munkesten. I tillegg kommer våpenhus og tårnrom. Kirken er nevnt i Den danske atlas med årstallet 1399.
Midtskipet er fem fag langt og har innebygget stjernehvelv, sideskipene har krysshvelv. 
Kirkens spesielle arkitektoniske uttrykk er det kopperkledde lanternespiret og den polygonale koravslutningen. Begge er fra nyere tid. Det barokklignende spiret er tegnet av byggmester Laurids Lienberg 1778–1780. Ombyggingen av koret fant sted i begynnelsen av 1940–årene. Da ble det forlenget med 14 meter.


== Kirkens indre ==
I kirkens våpenhus finnes kalkmalerier fra begynnelsen av 1500-tallet. Kalkmaleriene viser blant annet symboler på de fire evangelistene; løven som symboliserer Markus, engelen som symboliserer Matteus, oksen som symboliserer Lukas og ørnen som skal symbolisere Johannes. 
Kalkmaleriene viser også fremstillinger av Sankt Katarina, Sankt Gregorius og Sankt Augustin. 
Budolfis inventar avspeiler i stor grad kirkens status som domkirke. Altertavlen er et verk i barokk fra 1689 utført av snekker Lauritz Jensen. Han står også bak prekestolen fra 1692. 
Inventaret er ellers preget av rikt utsmykkede herskapspulpiturer fra slutten av 1500-tallet og epitafier. Kongestolen for Christian VII og dronning Caroline Mathilde fra 1766 er også plassert i kirken. 
Døpefonten er i sort og hvit marmor og kummen er formet som et muslingskall. Man antar at døpefonten opprinnelig kommer fra Italia, den ble gitt i gave til kirken i 1728.
Kirkens hovedorgel er et Th. Frobenius & Sønner-orgel med fasade ved H.J. Müller fra 1749.


== Kilder ==
Aalborg domkirkes historie - offisielt nettsted
Aalborg stift om Budolfi
Niels Peter Stilling: Danmarks kirker, side 46–48, Politikens Forlag A/S, 2000, ISBN 87-567-6059-0
Monica Theodorescu

Monica Theodorescu (født 2. mars 1963 i Halle), tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Theodorescu ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1988 i Seoul. Med hesten «Ganimedes» var hun med og vant lagkonkurransen i dressur. De andre på laget var Nicole Uphoff på «Rembrandte», Ann-Kathrin Linsenhoff på «Courage 10» og Reiner Klimke på «Ahlerich».
Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona gjentok hun prestasjonen. Hun var med på det tyske laget som vant lagkonkurransen i dressur foran USA og Nederland. Laget besto av Theodorescu  på «Grunox», Nicole Uphoff på «Rembrandte», Isabell Werth på «Gigolo» og Klaus Balkenhol på hesten «Goldstern».


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i hestesport, dressur lag  Vest-Tyskland
 1992  Barcelona -  Gull i hestesport, dressur lag  Tyskland
 1996  Atlanta -  Gull i hestesport, dressur lag  Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Monica Theodorescu – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Monica Theodorescu – Olympedia 
(en) Monica Theodorescu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ann-Kathrin Linsenhoff

Ann-Kathrin Linsenhoff (født 1. august 1960 i Düsseldorf), tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.Linsenhoff ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1988 i Seoul. Med hesten «Courage 10» var hun med og vant lagkonkurransen i dressur. De andre på laget var Nicole Uphoff på «Rembrandte», Monica Theodorescu på «Ganimedes» og Reiner Klimke på «Ahlerich».
Hun er datter av Liselott Linsenhoff som vant to olympiske gullmedaljer i dressur, 1968 i Mexico by og 1972 i München.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i hestesport, dressur lag  Vest-Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ann-Kathrin Linsenhoff – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ann-Kathrin Linsenhoff – Olympedia 
(en) Ann-Kathrin Linsenhoff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Aurélie Kamga

Aurélie Kamga (født 18. juni 1985 i Béziers) er en fransk friidrettsutøver (sprinter).
I 2003 deltok hun i Junior-EM i friidrett i Tammerfors, der hun kom på 8 plass på 200 meter.
Ved Junior-VM i friidrett 2004 fikk hun bronse på 4 x 100 meter stafett sammen Natacha Vouaux, Lina Jacques-Sébastien og Nelly Banco. De løp på tiden 43,68, som var ny fransk juniorrekord. Individuelt kom hun på 8.-plass på 200 m. Året etter vant hun bronse på 200 meter ved Jeux de la Francophonie.
I 2009 deltok hun i VM i friidrett i Berlin, og endte på 7.-plass på 4 x 400 meter stafett. Under Middelhavslekene samme år fikk hun bronse på 400 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aurélie Kamga – World Athletics
Morterudvann

Morterudvann ligger 219 moh i den østlige delen av Losbyvassdraget, i Rælingen kommune i Viken. Vannet har  hovedsakelig tilsig fra øst og er demmet opp ved utløpet i vest. Ved dammen ligger Morterudkoia, og hit går det vei fra Losby. Bekken ned til Geitsjøen danner grense mellom Rælingen og Lørenskog kommuner.
Det finnes stor gjedde i vannet, foruten andre vanlige fiskesorter.


== Referanser ==
Høstsløv

Høstsløv er et musikkalbum med Frode Alnæs, Stian Carstensen og Arild Andersen, utgitt i 2006.


== Sporliste ==
«Try to Remember» (Tom Jones/Harvey Schmidt)
«Høstvisa» (Tove Jansson/Erna Tauro)
«Vivaldis høst/Singin' in the Rain» (Arthur Freed/Nacio Herb Brown)
«Jeg er havren» (Jeppe Aakjær)
«Tytebæret» (Aasmund Olavsson Vinje/Marius Moaritz Ulfrstad)
«Fields of Gold» (Sting)
«September Song» (Maxwell Anderson/Kurt Weill)
«Harvest Moon» (Neil Young)
«Haust» (Jacob Sande/Benny Anderson/Øyvind Lyslo)
«Raindrops Keep Fallin' on My Head» (Hal David/Burt Bacharach)
«September In Rain» (Dubin/Warren)
«Så länge skutan kan gå» (Evert Taube)
«En sommer er over» (Benny Borg/Andreas Diesen/Christian Bruhn)
«Autumn Leaves» (Johnny Mercer/Joseph Kosma)


== Medvirkende ==


=== Andersen/Carstensen/Alnæs ===
Frode Alnæs - gitarer, låtskriver
Stian Carstensen - trekkspill, lapsteel, plystring
Arild Andersen - kontrabass


=== Øvrige medvirkende ===
Erik Hillestad - produsent
Jan Erik Kongshaug - tekniker, miksing
Peer Espen Ursfjord - tekniker, miksing
Berit Hunnestad - fotograf
Anne Kristin Hagesæther - coverillustrasjon
Björn Engelmann - mastering


== Eksterne lenker ==
Høstsløv
Wolfgang Brinkmann

Wolfgang Brinkmann (født 23. mai 1950), tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Brinkmann ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1988 i Seoul. Med hesten «Pedro» var han med og vant lagkonkurransen i sprangridning foran USA og Frankrike. De andre på laget var Ludger Beerbaum på «The Freak», Dirk Hafemeister på «Orchidee» og Franke Sloothaak på «Walzerkönig».


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i hestesport, sprangridning lag  Vest-Tyskland


== Eksterne lenker ==
(de) Wolfgang Brinkmann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wolfgang Brinkmann – Olympedia 
(en) Wolfgang Brinkmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Didier Barbelivien

Didier Barbelivien (født 10. mars 1954 i Paris) er en fransk forfatter, låtskriver og sanger.


== Biografi ==
I starten av 1970-årene skrev han et antall suksessfulle sanger for en rekke artister, blant andre Dalida, Julio Iglesias, Demis Roussos, Mireille Mathieu og Patricia Kaas.
Barbelivien ble kjent som sanger på 1980- og 1990-tallet da han begynte å synge egne sanger og sang duetter med Félix Gray. Mange av disse sangene klatret raskt oppover hitlistene i Frankrike. I 1993 skrev Barbelivien en musikal om Vendée-krigenei 1793:Vendée 93. Sangen «Les mariés de Vendée», som var en av flere sanger som forekom i stykket og var en duett med Félix Gray, opplevde stor suksess. Robert Hossein deltok også på dette albumet. I 2004 skrev Barbelivien en musikal om tilbaketrekningen av de franske styrkene i Algerie og om de algeriske hakiene ved uavhengigheten: Les enfants du soleil. I 2005 ga han ut et nytt album, Envoie les clowns.
I 2007 gjorde Barbelivien et comeback med det nye albumet États des Lieux som inneholdt 14 nye sanger. Til tross for hans mange år som låtskriver og komponist, var det første gang at han opprådde live. Samme år ga han sin støtte til Nicolas Sarkozy under det franske presidentvalget og ble utnevnt til ridder av den franske Æreslegionen den 1. januar 2009.


== Diskografi ==


=== Mest kjente sanger ===
«Elle»
«Elsa»
«Vive le Roy»
«A toutes les filles»(med Félix Gray)
«Il faut laisser le temps au temps» (med Félix Gray)
«E vado via» (med Félix Gray)
«Les mariés de Vendée» (med Anaïs)
«Quitter l'autoroute» (med Anaïs)
«C'est de quel côté la mer»
«Là où je t'aime»
«Chanteur de slow»
«Puy du fou»


=== Album ===
atelier d'artistes, 2009
Etat des lieux, 2007
Envoie les clowns, 2005
Léo, 2003
Chanteur français, 2001
Yesterday les beatles, 1997
Que l'amour, 1995
Quitter l'autoroute (med Anaïs), 1994
Vendée 93, 1992
Nos amours cassées (med Félix Gray), 1991
Des mots d'émotion, 1989
Peut-être toi, peut-être une autre, 1987
C'est de quel côté la mer?, 1985
Elsa, 1982
Elle, 1980


=== Bibliografier ===
Rouge Cabriolet, roman, Fixot, 1991.
Léo Ferré, la Chanson du Bien-Aimé (med Dominique Lacout), redigert av Rocher, 1993.
Poetic Graffiti, Fixot, 1997.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Didier Barbelivien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Didier Barbelivien på Internet Movie Database 
(sv) Didier Barbelivien i Svensk Filmdatabas 
(da) Didier Barbelivien på Filmdatabasen 
(da) Didier Barbelivien på Scope 
(fr) Didier Barbelivien på Allociné 
(en) Didier Barbelivien på AllMovie 
(en) Didier Barbelivien hos The Movie Database 
(en) Didier Barbelivien på Discogs 
(en) Didier Barbelivien på MusicBrainz 
(en) Didier Barbelivien på Songkick 
(en) Didier Barbelivien på Last.fm 
(en) Didier Barbelivien på Genius — sangtekster 
(en) Didier Barbelivien på AllMusic 
Didier Barbelivien på YouTube
Julegløggen

Julegløggen er et musikkalbum med Frode Alnæs, Stian Carstensen og Arild Andersen, utgitt i 2003.


== Sporliste ==
«Musevisa» (Trad.)
«Santa Claus Is Coming to Town» (Haven Gillespie/John Frederick Coots)
«Du grønne, glitrende tre» (Christoph Ernst Friedrich Weyse)
«Rudolf er rød på nesen» (Johnny Marks)
«Et lite barn så lystelig» (Folketone fra Nord-Møre)
«Julekveldsvisa» (Arnljot Høyland)
«Jeg er så glad hver julekveld» (Peder Knudsen)
«Rockin' Around the Christmas Tree» (Johnny Marks)
«Julepotpouri» (Trad. arr. Stian Carstensen)
«Vitae Lux» (Frode Alnæs)
«White Christmas» (Irving Berlin)
«Romjulsdrøm» (Thoralf Borg)
«Bjelleklang» (Jim Boothe/Joe Beal)
«O Little Town of Bethlehem» (Lewis Redner/Phillips Brooks)
«Ding Dong Merrily On High» (Trad.)
«Stille natt» (Franz Xaver Gruber)


== Medvirkende ==


=== Andersen/Carstensen/Alnæs ===
Frode Alnæs - gitarer, låtskriver
Stian Carstensen - trekkspill
Arild Andersen - kontrabass


=== Øvrige medvirkende ===
Erik Hillestad - produsent
Jan Erik Kongshaug - tekniker, miksing
Karin Beate Nøsterud - fotograf
Kari Steinnes Christoffersen - design
Anne Kristin Hagesæther - coverillustrasjon
Björn Engelmann - mastering


== Eksterne lenker ==
(en) Julegløggen på Discogs 
(en) Julegløggen på MusicBrainz 
(en) Julegløggen på Spotify 
(no) Julegløggen
Rafsbotn Idrettslag

Rafsbotn Idrettslag (stiftet 14. juni 1931) er et idrettslag fra Rafsbotn i Alta kommune i Finnmark, som driver med fotball og skiidrett.
De har to senior lag på herresiden. Begge spiller i 5.divisjon. Lagene ledes Thomas Johannessen og Aleksander Johansen. Thomas og Aleksander tok over etter Håvar Nyheim i Desember 2017.


== Fotball ==
Rafsbotn sitt A-lag i fotball spiller 2016-sesongen i 4. divisjon.
Laget rykket i utgangspunktet opp til 3. divisjon etter 2010-sesongen, men etter å ha fått avslått søknaden om å slippe 3. divisjonsspill valgte Rafsbotn å trekke laget i stedet.Omleggingen av seriesystemet etter 2011-sesongen førte til at klubben rykket ned til 5. divisjon, der de ble kun én sesong.


=== Tabell ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Rafsbotn Stadion - Nordic Stadiums
Sommerbrisen

Sommerbrisen er et musikkalbum med Frode Alnæs, Stian Carstensen og Arild Andersen, utgitt i 1998. Dette er trioens debutalbum.


== Sporliste ==
«Det går en vind» (Mats Paulson)
«Blåklokkevikua» (Finn Ludt)
«Uti vår hage» (Swedish Folk Song)
«Hovedøen» (Willy Kierulff)
«Sommerflørt» (Frode Alnæs)
«I roslagens famn på den blommande ö» (Evert Taube)
«Vi skal ikkje sova bort sumarnatta» (Geirr Tveitt)
«Den första gång jag såg dig» (Birger Sjöberg)
«Visa vid midsommartid» (Håkan Norlén)
«Så seile vi på Mjøsa» (Ulf Peder Olrog)
«Sjösala vals» (Evert Taube)
«Sommernatt ved fjorden» (Ketil Bjørnstad)
«Smedens sommarlåt» (Swedish Folk Song)
«Måkeskjærsvalsen» (Trad.)
«Änglamark» (Evert Taube)
«Slåttatæja» (Henning Sommerro)


== Medvirkende ==


=== Andersen/Carstensen/Alnæs ===
Frode Alnæs - gitarer
Stian Carstensen - trekkspill, banjo på Måkeskjærsvalsen
Arild Andersen - bass


=== Øvrige medvirkende ===
Erik Hillestad - produsent
Jan Erik Kongshaug - tekniker, miksing, gitar på I roslagens famn på den blommande ö
Kari Steinnes Christoffersen - design
Anne Kristin Hagesæther - coverillustrasjon
Björn Engelmann - mastering


== Eksterne lenker ==
Sommerbrisen
Rose Room

Rose Room er et musikkalbum med Jimmy Rosenberg og Stian Carstensen, utgitt i 2005. Dette er duoens første plate.


== Sporliste ==
«Joseph, Joseph»
«Rose Room»
«Lady Be Good»
«Nuages»
«Dark Eyes»
«Lulu Swing»
«Pent-up-House»
«Bei mir bist du schön»
«I Found a New Baby»
«I'm in the Mood for Love»
«There's Gonna Be a Party for the Old Folks»
«The Old Country»
Steinsdalelva

Steinsdalelva er ei elv i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den er ei sideelv til Frøysetelva og er 8,8 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 9,3 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,23 m³/s.
Elva har sitt utspring i fjellområdene sørøst for Austgulen, som en rekke små bekker som renner sammen i Austgulstølvatnet  (389 moh). Derfra renner den mot sør-sørvest gjennom den 5 km lange Steinsdalen, hvor den mottar flere sidebekker. Rundt en kilometer før munningen snur elva brått mot øst, deretter mot sør, før den munner ut i Vetlevatnet like vest for Yndesdalsvatnet.
Avløpet fra Austgulstølvatnet er overført til Klyvtveitvatnet for å nyttes i kraftproduksjon i Kløvtveit kraftverk. Overføringen tilsvarer rundt 40% av Steinsdalelvas naturlige vannføring ved munningen i Vetlevatnet.
I likhet med mange andre vassdrag i området ble fiskebestandene i Steinsdalelva negativt påvirket av sur nedbør, spesielt i tiden 1960-1990. Ørretbestanden i Austgulstølsvatnet ble på 1970-tallet sterkt redusert. Men utviklingen har siden snudd noe og i 2003 var bestanden av aure i Austgulstølvatnet relativt god, og bestanden av ørret har tatt seg opp noe, til tross for at vatnet ikke har vært kalket og det ikke har vært satt ut fisk.


== Referanser ==
The Little Radio

The Little Radio er et musikkalbum med Iain Ballamy og Stian Carstensen, utgitt i 2004. Dette er duoens første plate.


== Sporliste ==
«Body and Soul»
«Je te veux»
«An den kleinen radioapparat»
«Teddy Bears Picnic»
«Last Tango in Paradise»
«Saving All My Love for You»
«My Waltz for Newk»
«Improv»
«The Way You Look Tonight»
«Windmills of Your Mind»
«Honeysuckle Rose»
«Danny Boy»