jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sitronvikler

Sitronvikler (Thiodia citrana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).  


== Utseende ==
En middelsstor (vingespenn 16-21 millimeter), smalvinget vikler. Den kan minne om noen arter i gruppen praktviklere (Cochylini), men er ikke i slekt med disse. Palpene (munnfølerne) er forholdsvis store og stikker ut foran hodet som et kort nebb.
Forvingen er noe tilspisset, blekgul på farge, langs framkanten med små, svarte tverrflekker. Vingen har brunlige tegninger som består av to skråbånd og en bred strek mot vingespissen. Bakvingen er lysbrun, blek ved roten, ytterkanten er bredt innbuktet bak vingespissen.


== Levevis ==
Arten finnes på åpne, tørre steder der larvene utvikler seg på blomsterhoder av ryllik (Achillea millefolia), markmalurt (Artemisia campestris) og tappgåseblom (Anthemis cotula). De voksne viklerne flyr i juli, mest om natten da de gjerne kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Afrika, i Europa bortsett fra lengst i nord, og i det nordlige Asia.
I Norge er den utbredt langs kysten til Rogaland og det har vist seg at arten er vanlig på Jæren.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt Thiodia (Hübner, 1825)
sitronvikler, Thiodia citrana (Hübner, 1799)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Thiodia citrana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) sitronvikler i Encyclopedia of Life 
(en) sitronvikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sitronvikler hos Artsdatabanken 
(sv) sitronvikler hos Dyntaxa 
(en) sitronvikler hos Fauna Europaea 
(en) sitronvikler hos NCBI 
(en) Kategori:Thiodia citrana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Blåbærhakevikler

Blåbærhakevikler (Rhopobota myrtillana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).  


== Utseende ==
En liten (vingespenn 9-12 millimeter), brunspraglete vikler. Forvingen er brun med to lyst gråbrune tverrbånd. Ved framkanten ut mot vingespissen er det 4-5 små, hvite flekker. Bakvingen er brun.


== Levevis ==
Larvene lever helst på blåbær (Vaccinium myrtillus) og blokkebær (Vaccinium uliginosum), men kan også spise ulike andre busker. De voksne viklerne flyr i mai-juni.


== Utbredelse ==
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og forekommer også i det nordlige Asia og Nord-Amerika.
I Norge er den utbredt nord til Hordaland.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe Heteroneura
gruppe Apoditrysia
gruppe / overfamilie viklere (Tortricoidea)
familie viklere (Tortricidae)
delgruppe Olethreutinae
slekt hakeviklere, Rhopobota Lederer, 1859
blåbærhakevikler, Rhopobota myrtillana (Humphreys & Westwood, 1845)


== Kilder ==
Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Norsk entomologisk forening/Norsk Institutt for Skogforskning. 192 sider.ISBN 82-995095-1-3
Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: [1]
Rhopobota myrtillana på UK Moths: [2]
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr: [3]


== Eksterne lenker ==
(en) blåbærhakevikler i Encyclopedia of Life 
(en) blåbærhakevikler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåbærhakevikler hos Artsdatabanken 
(sv) blåbærhakevikler hos Dyntaxa 
(en) blåbærhakevikler hos Fauna Europaea 
(en) blåbærhakevikler hos NCBI 
(en) Kategori:Rhopobota myrtillana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhopobota myrtillana – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Rotterdam (Or Anywhere)

Rotterdam (Or Anywhere) er en sang av gruppen The Beautiful South, fra albumet Blue Is the Colour fra 1996.
Vokalist er Jacqui Abbott, og sangen ble nummer 5 på UK Singles Chart, hvor den lå i ni uker.


== Referanser ==
Walborg-visa

«Walborg-visa» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for Alle» i 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
The Beautiful South

The Beautiful South var en engelsk alternativ rock-gruppe som ble stiftet sent på 1980-tallet av de tidligere medlemmene fra The Housemartins, Paul Heaton og Dave Hemingway.
Duoen fikk senere medlemmene Sean Welch (bass), Dave Stead (trommer) og Dave Rotheray (gitar), som alle var med i gruppen i dens 19-årige karriere. Senere medlemmer var den kvinnelige vokalisten Briana Corrigan; hun ble erstattet av Jacqui Abbott, som senere ble erstattet av Alison Wheeler.
Gruppen ble oppløst i januar 2007, og de hevdet at dette var på grunn av «musikalske uenigheter»,, gruppen hadde da solgt 6 500 000 plater på verdensbasis.I januar 2009 kom det fram at de tidligere medlemmene Dave Hemingway, Alison Wheeler, og Dave Stead skulle slå seg sammen under navnet New Beautiful South, som senere ble endret til The South.


== Diskografi ==
AlbumWelcome to the Beautiful South (1989)
Choke (1990)
0898 Beautiful South (1992)
Miaow (1994)
Blue Is the Colour (1996)
Quench (1998)
Painting It Red (2000)
Gaze (2003)
Golddiggas, Headnodders and Pholk Songs (2004)
Superbi (2006)SamlealbumCarry on up the Charts (1994)
Solid Bronze (2001)
Gold (2006)
Soup (2007)
The BBC Sessions (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Beautiful South – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Beautiful South på Discogs 
(en) The Beautiful South på MusicBrainz 
(en) The Beautiful South på SoundCloud 
(en) The Beautiful South på Spotify 
(en) The Beautiful South på Songkick 
(en) The Beautiful South på Last.fm 
(en) The Beautiful South på Genius — sangtekster 
(en) The Beautiful South på AllMusic
Gjerrigknarken

«Gjerrigknarken» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
Minnesang om den fryktelige ulykke

«Minnesang om den fryktelige ulykke» er et skillingstrykk som beretter om den store Titran-ulykken som inntraff under storsildfisket ved Titran og Sulen natten mellom 13. og 14. oktober 1899, da rundt 200 mennesker omkom. Visa er forfattet av Ingeborg Johansen fra Frøya i oktober 1899.


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Tåren

«Tåren» er et skillingstrykk, fra Danmark. Visen står i «Danmarks melodibog», og der fremkommer det at komponist og forfatter av visa er ukjent. Visen blir også nevnt i Camilla Collets «Amtmandens døtre».


== Teksten ==


== Kilder ==
De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
Møllers Asyl barnehage

Møllers Asyl barnehage i Arendal var Sørlandets og en av landets eldste barnehager, etablert i 1884. Den var godkjent for totalt 32 barn (0-6 år) og lå i Iuellsklev 3, og var en av to kommunale barnehager i enheten Barnehager Sentrum Øst. Ble nedlagt 2022 av kommunen.


== Historikk ==
Barnehagen er oppkalt etter doktor Alexander Christian Møller (1762–1847). Han var barnløs og i sitt testament, datert 29. november 1847, ble hans bestyrer Enkemadame Walzell tilgodesett med renter frem til sin død. Men etter hennes bortgang skulle 4000 specidaler med påløpende renter skjenkes til opprettelsen og vedlikeholdelse av et Barneasyl i Barbu. I testamentet skrev Møller at her kunne barn som tilhørte fattige familier plasseres om dagen mens foreldrene gikk på arbeid. Her skulle de også, om omstendighetene tillot det, få undervisning i skolekunnskap og håndarbeide. Barnehagen ble etablert i 1884.


== Bauta ==
Foran barnehagen sto en bauta med relieff av Alexander Christian Møller, laget av Jo Visdal. Bautaen ble satt opp i 1914. Da barnehagen ble nedlagt ble den flyttet opp på Øvre Tyholmen.


== Arkivet ==
Arkivmateriale etter Agders Asyl barnehage befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivmaterialet består av to arkiver, et etter Legatstyret for Alexander Møllers barneasyl og et arkiv etter Møllers Asyl. I arkivet til legatstyret finnes bl.a. doktor Møllers testament. Arkivet etter Møllers Asyl omfatter bl.a. den tidlige perioden til barnehagen fra oppstarten i 1884.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Barnehager Sentrum Øst
Møllers Asyl barnehage
(no) Arkiver etter Legatstyret for Alexander Møllers barneasyl på Arkivportalen
(no) Arkiver etter Møllers Asyl på Arkivportalen
Kunståret 2002

Kunståret 2002 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 2002.


== Hendelser ==
Europeiske kulturhovedsteder Brugge og Salamanca.


== Verk ==
Anish Kapoor – Marsyas (Tate Modern)


== Priser ==
Anders Jahres kulturpris
Hovedprisvinnere
Tone Vigeland, smykkekunstner
Jan Groth, bildekunstner
Juniorprisvinner
Synnøve Øyen, tekstilkunstner
Tomas Ramberg, maler
Caldecott-medaljen: David Wiesner for The Three Pigs
Eckersbergmedaljen
Viera Collaro, maler
Nils Erik Gjerdevik, maler
Øivind Nygård, billedhugger
Finn Reinbothe, billedhugger
Kulturministeriets Illustratørpris: Cato Thau-Jensen
Prins Eugen-medaljen
Olle Kåks, maler
Hans Krondahl, tekstilkunstner
Ralph Erskine, arkitekt
Ursula Munch-Petersen, dansk kunsthåndverker
Thorvald Bindesbøll-medaljen
Peter Bramsen, litograf
Niels Borch Jensen, kobbertrykker
Peter Johansen, litograf
Turnerprisen: Keith Tyson
Henrik Steffens-prisen: Olav Christopher Jenssen
Ulrik Hendriksens minnestipend: Hilde Mæhlum
Wolfprisvinner innen kunst: Louise Bourgeois
Wynneprisen: Angus Nivision for Remembering rain


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2002 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Broome

John Broome (født 1913, død 1999 i Chiang Mai i Thailand) var en amerikansk tegneserieforfatter. Han er best kjent for sitt arbeid for DC Comics' science fiction- og superheltserier. Broome var en av de sentrale aktørene da DC og redaktør Julius Schwartz på slutten av 1950-tallet begynte å revitalisere superheltgenren. Han var med på å skape nye versjoner av gamle superheltkonsepter som The Flash (med Robert Kanigher og Carmine Infantino) og Green Lantern (med Gil Kane) samt nye serier som Atomic Knights (med Murphy Anderson) og Elongated Man (med Infantino). I 1970 trakk han seg tilbake som tegneserieforfatter og begynte å undervise i engelsk i Japan.


== Referanser ==
Marianne Hafting Fyhn

Marianne Hafting Fyhn (født 11. oktober 1973) er en norsk biolog og professor ved Universitetet i Oslo (UiO).
Marianne Fyhn studerte realfag i Bergen. Etter feltarbeid på Svalbard der Fyhn studerte arktisk biologi, tok hun mastergrad i fysiologi ved Universitetet i Tromsø. Siden ble hun vitenskapelig assistent hos May-Britt og Edvard Moser ved NTNUs Senter for hukommelsesbiologi (Centre for the Biology of Memory, seinere Kavli-instituttet), der hun forsket på stedsans og hukommelse. I 2004 publiserte hun en artikkel i Science som beskrev at hjerneceller i entorhinal cortex danner et mentalt kart over omgivelsene. Hun fulgte opp arbeidet med en artikkel som ble publisert i Nature i 2005 der disse hjernecellene ble døpt grid celler . I mai 2005 tok Fyhn doktorgrad samme sted med utgangspunkt i disse studiene. Doktoravhandlingen viste at hjerneområdet entorhinal cortex inneholder et mentalt kart over omgivelsene. Fyhns avhandling ble kåret til verdens beste doktorgrad innen nevrovitenskap i 2005, og hun fikk Donald B. Lindsley's prize in Behavioral Neuroscience. Deretter var hun tre år postdoktor ved NTNU. Funnet av gridcellene førte til at Norge i 2014 for første gang fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin ved forskerekteparet Moser.Etter to års forskningsopphold i USA fikk Fyhn i 2010 jobb ved UiO. Sammen med ektemannen Torkel Hafting driver hun Hafting-Fyhn Neuroplasticity Group ved Institutt for biovitenskap (IBV) ved UiO, hvor det er engasjert et titall masterstudenter, stipendiater og postdoktorer. I tillegg leder hun endringsmiljøet CINPLA (Centre for Integrative Neuroplasticity) der biologer og medisinere samarbeider tverrfaglig med fysikere, informatikere og matematikere om beregningsorientert fysikk og eksperimentell biovitenskap.


== Priser og utmerkelser ==
2012 ble hun i Morgenbladets forskerkåring utpekt som en av de 11 mest fremtredende norske forskere under 40 år.
2007 Fridtjof Nansens belønning for yngre forskere
2006 Lindsley Prize in Behavioral Neuroscience
2006 Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs pris for yngre forskere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Marianne Hafting Fyhn i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Marianne Hafting Fyhn i BIBSYS
Marianne Fyhns internasjonale publikasjoner
forskning.no, «Kartet i hodet» (2005)
forskning.no, «Verdens beste doktoravhandling» (2006)
Populærvitenskapelig essay av Fyhn i Science (2007)
Jane Wynne Willson

Jane Wynne Willson (født 1933) er en britisk lærer, forfatter, aksjonist og humanist. Hun er visepresident i det britiske humanistiske forbundet.Willson har arbeidet som lærer og ble først aktivt involvert i den sekulære humanistiske bevegelsen da hennes eldste barn begynte på skolen. Hun etablerte lokale humanistgrupper i Bristol og Cheltenham, og har siden vært leder for Birminghams humanister i over 30 år. Hun var medlem av humanistforbundets hovedstyre fra 1966 til 1972, og på nytt fra 1988 til 1994, ledet styret fra 1989 til 1992. Hun var forkvinne i Den internasjonale humanist og etiske union fra 1993 til 1996, og dens visepresident fram til 2002. Hun er også direktør av Rationalist Press Association.Hun er også kjent for sine bøker om ikkereligiøse seremonier som blant annet begravelser, bryllup, og barnenavn. Disse omfatter blant annet:
Sharing the Future (første gang utgitt som To Love and to Cherish, 1988, flere senere ugaver)
Funerals Without God (første gang utgitt 1989, flere senere utgaver, ISBN 0-901825-14-X)
New Arrivals (første gang utgitt 1991; senere revisjon av Robert Ashby, 1999)
Parenting without God: Experiences of a Humanist Mother (1998)
The Chain of Love - A Victorian Family History (2007)


== Referanser ==
Stephan Bender

Stephan Bender (født 2. juni 1989) er en amerikansk skuespiller som er kjent for sin skildring av en ung Clark Kent i filmen Superman Returns. 
Hans siste film var Dream Boy som ble skrevet og regissert av James Bolton. Der han spilte karakteren Nathan, en ensom gutt som har flyttet til landlige Louisiana, hvor han forelsker seg i jente fra nabogården.


== Eksterne lenker ==
(en) Stephan Bender på Internet Movie Database 
(en) Stephan Bender på AllMovie 
(en) Stephan Bender hos The Movie Database
Mapo doufu

Mapo Doufu (kinesisk: 麻婆豆腐; pinyin: Má pó dòu fǔ) er en tradisjonell og populær kinesisk rett som stammer fra sichuankjøkkenet. Retten lages i wokpanne och serveres over en skål med ris. Det finnes mange varianter av retten, men tradisjonelt består den i hovedsak av finmalt svine- eller storfekjøtt, silkestofu (myk tofu), i en chili- og bønnebasert saus, som toppes eller blandes med støtt sichuanpepper og vårløk. Resultatet er en rød, (vanligvis) ganske tynn og oljete komposisjon.
Utenfor Kina nedtones gjerne rettens karakteristiske styrke. Tradisjonelt er den imidlertid svært skarp, og forårsaker vanligvis både sterk svettedannelse samt en svært varm følelse i magen.
Doufu inntar forøvrig en helt spesiell plass i den turbulente politiske kampen mellom kommunister og nasjonalister i Kina før 1949. Fire uker før han ble henrettet av soldater fra nasjonalisthærens trettisjette divisjon den 18. juni 1935, skrev den tidligere lederen for Kinas kommunistiske parti, Qu Qiubai, et avskjedsbrev til sine kamerater som han avsluttet med de bevingede ord: «Kinesisk tofu er en annen sak som er best i verden og som smaker veldig godt. Farvel!»


== Eksterne lenker ==
(en) Mapo doufu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mapo doufu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Xihulou

Xihulou (kinesisk: 西湖楼, «West Lake Chamber») er en restaurant i Changsha, hovedstaden i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina, som er blant verdens største restauranter. Med plass til over 4.000 gjester er den både Kinas og Asias største restaurant, og ifølge Guinness rekordbok verdens største kinarestaurant. 
Xihulou ble opprettet i  2000 ved foten av Veststøfjellet i middelalderbyen Liuyang av fru Qin Lingzhi. I begynnelsen av 2003 begynte byggearbeider i bydistriktet Kaifu i Changsha, og etter ett år ble restauranten flyttet dit og gjenåpnet i oktober 2004.
Mawangdui

Mawangdui (kinesisk: 馬王堆, pinyin: Mǎwángduī, som er forvanskning av 馬鞍堆 som uttales nesten likt betyr «Den salformede høyde») er et arkeologisk funnsted i Changsha i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Funnstedet består av to sadelformede høyder, og inneholdt tre personers gravkamre. De dateres til det vestlige Han-dynasti  (206 f.Kr.–9 e.Kr.). 
Gravene tilhørte den første markgreven av Dai, hans kone, og en mann som formodes å ha vært deres sønn.Utgravningene fant sted i perioden 1972-1974. 
De fleste av de mange gjenstandene fra Mawangdui er utstilt i Hunans provinsmuseum.  Helt spesiell oppmerksomhet er blitt knyttet til silketekstene i funnet. Man kalte en tid funnet feilaktig «kong Ma-haugen» fordi man trodde at det her dreide seg om graven til Ma Yin (853–930), en av herskerne over kongeriket Chu under de fem dynastiers og ti kongedømmers tid. Rett er 馬鞍堆  - mǎ ān duī, «Den salformede høyde». 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lee, Sherman E., 1994, A History of Far Eastern Art, Fifth edition, Prentice Hall
Harper, Don, 1998, Early Chinese Medical Literature: The Mawangdui Medical Manuscripts, Kegan Paul International.
Buck, David D., 1975, Three Han Dynasty Tombs at Ma-Wang-Tui. World Archaeology, 7(1): 30-45.
Hsu, Mei-Ling, 1978, The Han Maps and Early Chinese Cartography. Annals of the Association of American Geographers, 68(1): 45-60.
Cihai. Shanghai cishu chubanshe, Shanghai 2002, ISBN 7-5326-0839-5
Hunan sheng bowuguan, Zhongguo kexueyuan Kaogu yanjiusuo (Provinzmuseum Hunan, Archäologisches Institut der Chinesischen Akademie der Wissenschaften) (Hrsg.): Changsha Mawangdui yihao Hanmu (Han-Grab Nr.1 von Mawangdui, Changsha). Wenwu chubanshe, Peking 1973
Zhongguo da baike quanshu: Kaoguxue (Große chinesische Enzyklopädie: Band Archäologie). Zhongguo da baike quanshu chubanshe, Beijing 1986
Hunan sheng bowuguan (utg.): Mawangdui Hanmu yanjiu. Changsha: Hunan renminchubanshe 1981
He Jiejun, Zhang Weiming: Mawangdui Hanmu. Wenwu chubanshe, Peking 1982
Fu Juyou, Chen Songchang (Hrsg.): Mawangdui Hanmu wenwu (Die aus den Han-Gräbern von Mawangdui ausgegrabenen Kulturgüter). Hunan chubanshe, Changsha 1992
Ma Jixing: Mawangdui gu yishu kaoshi. Hunan kexue jishu chubanshe 1992
Jiandemennesket

Jiandemennesket (kinesisk: 建德人, pinyin: Jiàndérén, engelsk: Jiangde Man) er et paleolittisk fossil oppkalt etter sitt funnsted, fylket Jiande i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.  Jiande-mennesket levde ca. 50.000 år f.Kr. Zhejiang og ble utgravd i 1974 av det kinesiske institutt for virveldyrpaleontologi og paleoantropologi og Zhejiangs provinsmuseum.
Forskerne innordnet da funnet i gruppen Homo sapiens, det vil si som menneske. Dersom dette skulle være korrekt, strider det imidlertid med de senere innsikter man mener å ha funnet ved genetiske analyser vedrørende menneskets utbredelseshistorie. Skal man legge dette til grunn, er det snarere å anta at Jiandemennesket må innordnes som Homo erectus.


== Eksterne lenker ==
Jianderen Arkivert 31. oktober 2010 hos Wayback Machine.
Zhejiang China Arkivert 3. mars 2012 hos Wayback Machine.
Distinguished Service Cross (USA)

Distinguished Service Cross er en medalje fra USA innstiftet 2. januar 1918 av president Woodrow Wilson. Utmerkelsen tildeles personell som tjenestegjør i USAs hær og som utmerker seg i kamp ved ekstraordinært heltemot i operasjoner mot fienden. Utmerkelsen ble innført etter forslag fra general John J. Pershing, som ledet det amerikanske ekspedisjonskorpset i Frankrike under første verdenskrig, og som så behovet for en utmerkelse som kunne supplere Medal of Honor, USAs fremste militære utmerkelse. For personell i USAs hær rangerer Distinguished Service Cross som den nest fremste utmerkelsen i utmerkelsessystemet i USAs forsvar, tilsvarende Navy Cross og Air Force Cross i andre forsvarsgrener.


== Utforming ==
Distinguished Service Cross er gjort i bronse og er utformet som et kors, som i midten har en ørn, et av USAs nasjonalsymbol. Ørnen har utstrakte vinger og er satt over en laurbærkrans. Under ørnen og kransen, i underkant av den horisontale korsarmen, er det satt et bånd hvorpå ordene «FOR VALOR» er plassert. Reversen har i korsmidten et felt for inngravering av mottagerens navn. Feltet er omgitt av en krans. De første eksemplarene av utmerkelsen ble nummerert, men dette holdt opp under andre verdenskrig.
Medaljebåndet er blått med striper i rødt og hvitt langs kantene. Dette er fargene i USAs flagg. Gjentatte tildelinger av Distinguished Service Cross markeres med eikeblad i bronse eller sølv på båndet.
Utmerkelsen er designet av premierløytnant Andre Smith og kaptein Aymar E. Embry og endelig  utforming er ved John R. Sinncok ved Philadelphia Mint. 


== Tildeling ==
Utmerkelsen tildeles personell som har utvist usedvanlig heltemot på slagmarken og utmerket seg på et vis gjør at vedkommende står ut fra andre tjenestegjørende. Innsatsen må ha medført fare for eget liv. Utmerkelsen kan også tildeles personell fra andre forsvarsgrener enn hæren og til sivile, så fremt disse tjenestegjør i hæravdelinger i strid.
Distinguished Service Cross ble første gang tildelt for innsats under første verdenskrig. I 1934 ble det bestemt at utmerkelsen skulle tildeles mottagere av Certificate of Merit, det vil si soldater som hadde kjempet i mot Mexico, i den filippinsk-amerikanske krigen og i bokseropprøret i Kina.
Mottagere av Distinguished Service Cross, som er menige eller befal og som har mer enn 20 års tjeneste, tilstås ti prosents lønnsøke ved avgang.


== Kilder ==
Foster, Frank og Lawrence Borts: Military Medals of the United States, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 37 og 89
Kerrigan, Evans E.: Guidebook of U.S. Medals: A Complete Guide to the Decorations and Awards of the United States from 1782 to Present, Noroton Heights, CN: Medallic Publishing Co., 1994, s. 20–21


== Eksterne lenker ==
Distinguished Service Cross, Institute of Heraldry
Serb Civic Council

Serb Civic Council (SCC) (Srpskog građanskog vijeća, SGV) ble opprettet i mars 1994, midt under krigen i Bosnia-Hercegovina.
Gruppen bestod av bosniske serbere som var lojale mot Republikken Bosnia-Hercegovina. SCC vokste i medlemskap til anslagsvis 50 000 medlemmer og 20 kontorer over hele landet. I 1995 ble SCC tildelt en Right Livelihood Award. Den 26. desember 2002 mottok SCC dødstrusler fra en Beograd-basert gruppe som kaller seg «Gavrilo Princip». Gruppen antas å være en gren av Chetnik Ravna Gora Movement.
Organisasjonens oppgaver bestod blant annet av:

Bevaring av en demokratisk, internasjonalt anerkjent og suverent Bosnia-Hercegovina.
Likhet for alle borgere av Bosnia og Hercegovina, med full garanti for alle sivile friheter og menneskerettigheter i tråd med de høyeste internasjonale standarder.
Avstraffelse av alle krigsforbrytere.
Tehàma Golf Club

Tehàma Golf Club (uttales TAH-HEY-ma) er en privat golfklubb med tilholdssted i Carmel, California som blir eiet av skuespiller og regissør Clint Eastwood. 
Golbanen ble designet av den kjente golf-arkitekten Jay Morrish. Den private golfbanen har blant annet utsikt over en liten del av Stillehavet. Medlemskap i denne eksklusive klubben koster 500 000 amerikanske dollar og gjelder kun for spesielt inviterte gjester. Golfbanen ble åpnet i 1999. Besøkende kan besøke golfklubb daglig fra 07.00 am til 06.00 pm.


== Referanser ==