jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
What Do You Want?

«What Do You Want?» er en britisk sang fra 1959, skrevet av Les Vandyke. 
Adam Faith with Accompaniment directed by John Barry spilte den inn 25. september 1959 i Abbey Road Studios, London. «What Do You Want?» ble utgitt 24. oktober 1959 på singlen Parlophone 45-R 4591.. Sangen ble også arrangert av Barry. Produsent var John Burgess. B-siden var «Now Until Forever».


== Coverversjoner ==
Coverversjoner ble spilt inn av de amerikanske sangerne Ersel Hickey i 1959 på singlen Epic 5-9357 og Bobby Vee i 1960 på singlen Liberty F-55234.


== Svensk versjon ==
Eric Sandström har skrevet den svenske teksten. Den svenske tittelen er «Ge mig bara ett enda ord baby».


=== Innspilling ===
Alice Babs, Bengt Hallbergs orkester. Utgitt på EP-platen Decca SDE 7199 i 1960.


== Listeplassering ==
Versjonen til Adam Faith entret den britiske singlelisten 20. november 1959 og tilbrakte nitten uker der. Den lå som # 1 i tre uker og delte denne plassen siste uken med Emile Ford & The Checkmates' «What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?» Med en lengde på 1:38 var «What Do You Want?» den korteste sangen som lå på førsteplassen på den britiske singlelisten.


== Referanser ==
Never in a Million Years

«Never in a Million Years» er en amerikansk sang, skrevet av Mack Gordon og Harry Revel.Linda Scott with the Hutch Davie Orchestra & Chorus spilte den inn på singlen Congress 103, utgitt i 1962.«Never in a Million Years» ble arrangert og produsert av Hutch Davie.B-siden var «Through the Summer».


== Svensk versjon ==
Per Arne Lindqvist har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Aldrig, aldrig, aldrig mer».


=== Innspilling ===
Marion Rung. Utgitt på singlen Karusell KFF 413 i 1962.


== Listeplassering ==
Versjonen til Scott lå som # 56 på den amerikanske Billboard Hot 100-listen.


== Referanser ==
Leo Gestel

Leo Gestel (født 22. november 1881 i Woerden, død 26. november 1941 i Hilversum) var en nederlandsk maler. Han eksperimenterte innenfor flere kunstretninger i samtida, deriblant pointillisme, fauvisme, kubisme, ekspresjonisme, futurisme og postimpresjonisme. Leo Gestel var sammen med Piet Mondrian blant de ledende kunstnerne i nederlandsk modernisme. Han arbeidet også som illustratør og med freskomaleri og litografi.
Faren Willem Gestel var også billedkunstner.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leo Gestel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johnny Remember Me

«Johnny Remember Me» er en britisk sang, skrevet av Geoff Goddard. Han våknet inspirert og sang den rett inn i lydbåndopptageren, som han hadde ved sengekanten.


== Innhold og popularitet ==
John Leyton, backet av The Outlaws, spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Top Rank JAR-577 i juli 1961. Sangen var produsent Joe Meeks første # 1-produksjon.
Den formidler de stadig tilbakvendende - virkelig eller innbilte - minnene som en ung mann har av sin døde kjæreste. Sangen er én av de mest bemerkede av dødslåtene som befolket de transatlantiske poplistene på begynnelsen til midten av 1960-tallet.
Den utmerker seg spesielt ved sin uhyggelige ekkolyd (et kjennetegn for Joe Meeks produksjonsstil) og av den spøkelsesaktige, varslende kvinnelige klagen som former dens backingvokal (av Lissa Gray). Innspillingen ble arrangert av Charles Blackwell.
På den tiden da innspillingen ble foretatt spilte John Leyton rockestjernen, Johnny Saint-Cyr, i TV-serien Harpers West One. I en epsidoe fremfører Saint-Cyr sangen, omgitt av tilbedende kvinnelige fans. Fjernsyns[exposure] gjorde at sangen umiddelbart ble velkjent. Etter at den ble utgitt steg den raskt til førsteplassen på den britiske singlelisten.


== Kritikk ==
I Juke Box Jury i 1961 forkastet Spike Milligan sangen som «sønn av «Ghost Riders in the Sky»»", og spådde (sammen med de andre i panelet) at den ikke ville bli en hit.I beskrev journalist Tom Ewing sangen som «den mest groteske og mest gripende britiske sangen som har nådd toppen ennå». Med Leytons stemme som «griper i ditt erme, desperat etter å fortelle en historie om tap og galskap. Meek gjør om trommene til spøkelsesryttere og fyller platens mørke rom med melodrama - en klagende kvinnestemme i refrenget avrunder effekten»


== Coverversjoner ==
I 1985 gjorde Bronski Beat en coverversjon i en medley med «I Feel Love» og «Love to Love You Baby» i samarbeid med Marc Almond. Den ble utgitt på single, lå som # 3 på den britiske singlelisten og gav Goddard en platinaplate for salg på mer enn 300.000 eksemplarer.Coverversjoner ble også gjort av den svenske rockeren Little Gerhard og senere av Showaddywaddy. I 1983 ble en versjon med det britiske psychobillybandet The Meteors utgitt, etterfulgt et par år senere av Dave Vanian and the Phantom Chords. Debn var åpningssporet på albumet Seasons in the Sun (1993) med Spell, (Rose McDowall og Boyd Rice).
Skapelsen av og suksessen til sangen spiller en fremtredende rolle i filmen Telstar: The Joe Meek Story (2009), hvor Goddard blir spilt av Tom Burke og Leyton av Callum Dixon.


== Svensk versjon ==
Den svenske tittelen er «Johnny, jag saknar dej».


=== Innspilling ===
Johnny Forsell. Utgitt på EP-platen Cupol CEP 332 i 1961.


== Referanser ==
Tito Vilanova

Francesc «Tito» Vilanova i Bayó (født 17. september 1968 i Bellcaire d'Empordà, død 25. april 2014 i Barcelona) var en spansk fotballspiller og manager for FC Barcelona.
Hans karriere som profesjonell fotballspiller var relativt beskjeden. Han spilte bare 26 La Liga-kamper til sammen på tre år, hovedsakelig i sentral midtbaneposisjon. Han gikk deretter til FC Barcelona (hans første klubb), hvor han etterhvert fikk stillingen som assistenttrener under Pep Guardiola, og var en del av teamet som vant 14 titler for klubben.Den 25. april 2014 kunngjorde FC Barcelona at den tidligere treneren hadde tapt kampen mot kreftsykdommen. En kamp han hadde kjempet gjennom de siste to og et halvt årene. «Tito Vilanova er for evig en referanse for menneskene og fotballen i FC Barcelona. Takk for alt du har lært oss. Hvil i fred,» uttrykte president Josep Maria Bartomeu i sin kondolanse. Dødsbudskapet rystet en hel idrettsverden. Vilanova etterlot seg kone og to barn.


== Spillerkarriere ==
Vilanova ble født i Bellcaire d'Empordà, Girona i Catalonia. Han gikk gjennom ungdomsapparatet (Cantera) til FC Barcelona, som var hans lokale klubb, men forlot La Liga-gigantene i 1990, da han ikke klarte å spille seg inn på førstelaget. Hans neste klubb, UE Figueres, som også lå i hans hjemregion, spilte seg med han på laget til sitt beste resultat noensinne med en tredjeplass i Segunda División, men tapte 1-3 sammenlagt mot Cádiz CF i playoffkampene om opprykk.

Etter dette kom Vilanova seg inn på spansk toppnivå, i La Liga med Celta de Vigo, men spilte lite over de tre neste sesongene og returnerte til andre divisjon i 1995, hvor han spilte for CD Badajoz, RCD Mallorca, UE Lleida og Elche CF, før han la opp i en alder av 34 år i klubben UDA Gramenet i hans hjemregion.


== Trenerkarriere ==
Etter å ha arbeidet som teknisk direktør i Terrassa FC ble Vilanova utnevnt til assistenttrener i FC Barcelona B, under hovedtreneren Pep Guardiola, mens klubben var i fjerde divisjon. I 2008, etter at de hadde ført reservelaget til opprykk til tredje divisjon, ble de to ansatt i samme roller på førstelaget, hvor de erstattet nederlenderne Frank Rijkaard og Johan Neeskens.Vilanovas første sesong på Camp Nou var den mest vellykkede i Barcelonas historie, og klubben vant seks trofeer og ble det første laget i Spania til å vinne den spanske cupen, ligaen og Champions League i samme sesong.Den 27. april 2012, på pressekonferansen hvor Barcelona bekreftet at Guardiola sa opp som trener, ble det også annonsert at Vilanova skulle være hans etterfølger. Den 15. juni signerte han en toårig kontrakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tito Vilanova – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tito Vilanova på Internet Movie Database 
(de) Tito Vilanova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tito Vilanova – Transfermarkt 
(en) Tito Vilanova – Transfermarkt (manager) 
(en) Tito Vilanova – WorldFootball.net 
(en) Tito Vilanova – FootballDatabase.eu 
(en) Tito Vilanova – PlaymakerStats.com 
(en) Tito Vilanova – PlaymakerStats.com (manager) 
(en) Tito Vilanova – FBref 
(en) BDFutbol profile
Carlton Centre

Carlton Centre er Sør-Afrikas og Afrikas høyeste bygning. Den ligger i Johannesburg og ble ferdigstilt i 1973. I dag eies bygget av Transnet og fungerer som blant annet kjøpesenter og kontor.


== Referanser ==
This Is Me Now

This Is Me Now var Amy Diamonds første album. Det kom ut i 2005, og er produsert av Bonnier Amigio Music.


== Sporliste ==
«Hello» 3.08
«What`s in It For Me» 3.17
«Welcome To The City» 3.03
«Another Day» 3.25
«One Of The Ones» 3.06
«Shooting Star» 3.40
«Champion» 3.11
«Go!» 2.54
«If ain`t Got You» 3.54
«Tomorrow» 2.41


== Eksterne lenker ==
(en) This Is Me Now på Discogs 
(en) This Is Me Now på MusicBrainz 
(en) This Is Me Now på Spotify 
(en) This Is Me Now på AllMusic
Arc-et-Senans

Arc-et-Senans er en kommune i departementet Doubs i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike.


== De kongelige saltverkene i Arc-et Senans ==
De kongelige saltverkene i Arc-et-Senans er siden 1982 en del av verdensarven i Frankrike.

		
		


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Arc-et-Senans


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arc-et-Senans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arc-et-Senans – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Still Me, Still Now

Still Me, Still Now var Amy Diamonds andre album. Det kom ut i 2006 og er produsert av Bonnier Amgio Music.


== Sporliste ==
«Big Guns»  3.25
«Don`t Cry Your Heart Out»  3.24
«My Name Is Life» 2.57
«That`s Life»  2.52
«All The Money in The World» 3.11
«Don`t Lose Any Sleeps Over You»  3.14
«Diamonds» 2.44
«Life`s What You Make It» 3.01
«No Regrets» 3.02
«It Can Only Get Better» 3.27


== Eksterne lenker ==
(en) Still Me, Still Now på Discogs 
(en) Still Me, Still Now på MusicBrainz 
(en) Still Me, Still Now på Spotify 
(en) Still Me, Still Now på AllMusic
Music In Motion

Music In Motion var Amy Diamond tredje album. Det kom ut i 2007 og er produsert av Bonnier Amigo Music.


== Sporliste ==
«Thank You» 2.59
«Stay My Baby» 3.06
«Is it Love?» 3.05
«Sleepy sunday» 3.48
«We`re In This Together» 3.47
«Look The Other Way» 3.11
«Domino» 3.10
«Takes One To Know One» 3.51
«Graduation Song» 3.24
«So 16» 3.48
«Yellow Shirt» 3.25
«Speed Of Light» 3.28
«Looks Like We Made It» 3.46
«We Could Learn A Lot» 4.07


== Eksterne lenker ==
(en) Music In Motion på Discogs 
(en) Music In Motion på MusicBrainz
Swings And Roundabouts

Swings and Roundabouts er Amy Diamonds fjerde album. Det kom ut i 2008 og er produsert av Bonnier Amigo Music.

Up 2.53
Dance Like Nobody's Watching 3.33
Deserve Better 3.50
Fast Forward 3.12
Lucky Star 3.12
Bittersweet 4.05
So Many Things 3.04
Crossfire 2.55
Heartbeats 3.54
A Good Day 3.19
Higher Ground 3.52
Brand New Day 2.58
Cowboys 2.56
Take Your Time 3.53Bonus Track : It's My Life


== Eksterne lenker ==
(en) Swings And Roundabouts på Discogs 
(en) Swings And Roundabouts på MusicBrainz 
(en) Swings And Roundabouts på Spotify
Nichols Bridgeway

Nichols Bridgeway er en gangbro i Chicago, Illinois, USA. Den er tegnet av den italienske arkitekten Renzo Piano og forbinder Millennium Park med Art Institute of Chicago og krysser Monroe Street, slik at den kommer inn i andre etasje i den vestre paviljongen i museets moderne og nyeste fløy, som også er tegnet av Piano.
Bunnen av broen er laget av hvitmalt, strukturert stål, gulvet er av aluminium-plater og det drøye en meter (42 tommer) rekkverket har stålgelender over et gitter av rustfritt stål.
Gulvet har anti-skli belegg og varmeelementer som hindrer isdannelse og møter de amerikanske kravene til universell utforming. Broen er oppkalt etter sponsorene Alexandra and John Nichols. Broens utforming er inspirert av et skipsskrog.


== Bygging ==

Nichols Bridgeway ble en del av planene for museets moderne fløy i 2005. Byggingen av broen ble igangsatt 20. september 2007, og ble offisielt åpnet sammen med den moderne fløyen 16. mai 2009.11. juni 2009 ble det kunngjorde Structural Engineers Association of Illinois (SEAOI) at de tekniske konsulentene Arup og Wiss, Janney, Elstner Associates, Inc. ble tildelt en ærespris for deres arbeid med Nichols Bridgeway.


== Referanser ==
Tore Haklang

Tore Haklang (død: ca. 872) var sønn av kongen Kjøtve den rike. Han kjempet sammen med faren under slaget i Hafrsfjord mot kong Harald Hårfagre. Tore falt i slaget.
I Harald Hårfagres saga i Heimskringla skriver Snorre Sturlason:
Der lå alt kong Harald med sin hær; det ble straks et stort slag; kampen var både hard og lang, men enden ble at kong Harald vant seier, og kong Eirik og kong Sulke og Sote jarl, bror hans, falt. Tore Haklang hadde lagt sitt skip mot kong Haralds, og Tore var en stor berserk; der ble det en skarp og hard strid før Tore Haklang falt; da var hele skipet hans ryddet. Da flyktet kong Kjøtve også, opp på en holme, der det var lett og verge seg. Siden flyktet hele hæren deres, noen om bord i skipene, men noen løp opp på land og tok landevegen sør over Jæren.Tore Haklang nevnes også i skalden Torbjørn Hornkloves kvad om Harald Hårfagre, Haraldskvedet. I kvadet brukes bare tilnavnet, «Haklang». Det er Snorre som tilføyer fornavnet, Tore.En teori, fremsatt av Gustav Storm og Alexander Bugge, går ut på at Tore Haklang er identisk med Olav Kvite (død 871), den norske kongen i Dublin. Denne reiste i 871 hjem til Norge for å hjelpe sin far Gudrød (Gudrød vil da være identisk med personen Kjøtve). Dette er imidlertid usikkert og avhenger av når slaget i Hafrsfjord stod. År 872 er den tradisjonelle dateringen, men slaget kan også ha stått i 880-årene eller nærmere 900. I de irske Ulster-annalene står det: i dette år (871) gikk Amlaib (Olav) fra Erin til Lochlann (Norge) for å føre krig mot lochlannaig (nordmennene) og hjelpe sin far Godfrid (Gudrød), for lochlannaig hadde begynt krig mot Godfrid og denne var kommet for å be sin sønn om hjelp.
Bregninge-stenen i Nationalmuseet i København er en runesten med navnet «Toke Haklangsøn». Stenen sto opprinnelig i landsbyen Bregninge på Lolland. Halvdan Koht antok at dette var samme person som deltok i Hafrsfjord.


== Referanser ==
Universitetet i Zambia

University of Zambia er Zambias største universitet, stiftet i 1966. Univesitetet ligger i Lusaka og har ca 10 000 studenter.


== Eksterne lenker ==
Official website
Southern African University
Joan Blackman

Joan Blackman (født 18. mai 1938 i San Francisco) er en amerikansk skuespiller.


== Biografi ==
Blackman hadde sin fjernsynsdebut som gjesteskuespiller i serien Hawkeye and the Last of the Mohicans (1957) og medvirket så i sin første spillefilm, Good Day for a Hanging, i 1959. Hun hadde fremtredende roller i to Elvis Presley-filmer. Blackman spilte Maile Duval i filmen Blue Hawaii (1962) og året etter spilte hun i Kid Galahad. Hun medvirket med Dean Martin i Career (1959) og spilte Ellen Spelding vis-à-vis Kreton, rollefiguren til Jerry Lewis, i Visit to a Small Planet. Hun vendte senere tilbake til spillefilmer i Max Baer, Jr.'s Macon County Line (1974).
Under 1965/66-sesongen var Blackman en del av den regulære rollebesetningen til såpeoperaen Peyton Place. I den serien spilte hun, Marion Fowler, hustruen til distriktsanklageren. Blackman og hennes forhenværende ektemann, Joby Baker, møttes på dramaskolen. Blackman medvirket én gang i hver av TV-seriene: Bonanza, Kruttrøyk, Perry Mason og I Spy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joan Blackman på Internet Movie Database 
(sv) Joan Blackman i Svensk Filmdatabas 
(da) Joan Blackman på Filmdatabasen 
(da) Joan Blackman på Scope 
(fr) Joan Blackman på Allociné 
(en) Joan Blackman på AllMovie 
(en) Joan Blackman hos The Movie Database 
Joan Blackman hos Allmovie
Joan Blackman, Elvis Women
Amédée Gordini

Amédée Gordini (født 23. juni 1899, død 25. mai 1979) var en italienskfødt rallyfører og grunnlegger av sportsbilmerket Gordini i Frankrike. 
Gordini ble født i Bazzano i provinsen Bologna i Nord-Italia. Han ble tidlig fascinert av biler og racing, og allerede tidlig i tenårene arbeidet han som mekaniker for Alfieri Maserati.  Etter å ha tjenestegjort i den italienske hæren under den første verdenskrig bosatte han seg ​​i Paris og kjørte biler for Fiat i Grand Prix-arrangementer og ved 24-timersløpet i Le Mans. 
I 1930 begynte han hos Simca og arbeidet med å forbedre deres motorer, og i denne perioden grunnla han Gordini-selskapet for å bygge en serie sportsbiler for racing.  I 1940 ble hans sønn Aldo med i teamet som mekaniker og sporadisk sjåfør.
Bilene som Amédée Gordini sendte til racingbanen i Le Mans var i toppklasse.  Gordini ble etterhvert en legendarisk motortuner i Frankrike og fikk tilnavnet Le sorcier («Trollmannen»). Han fikk Grand Prix-ytelse ut av vanlige motorer, en prestasjon ingen trodde var mulig. Den nasjonale bilmuseet i Mulhouse (Musée National de l'Automobile de Mulhouse) har i sin samling flere Grand Prix- og roadracingbiler av Gordinis varemerke.  Her finnes en «Type 16 Grand Prix» fra 1954, en enkeltseters «Type 32» fra 1956 og «Gordini 26 S», bilen som ble kjørt av den berømte franske forfatterinnen Françoise Sagan.
Etter andre verdenskrig ble det stadig vanskeligere å skaffe økonomisk støtte til racing og Gordinis lange forhold til Simca endte i 1956.  Men han ble engasjert av Renault og Gordini var spesielt med og utviklet Renault Caravelle, Renault 5 Alpine Turbo, Renault 8, Renault 12 og Renault 17, blant andre. Renault Gordinis modeller kjennetegnes (vanligvis) ved blå farge med to langsgående parallelle striper over bilens venstre side.
I 1953 ble Amédée Gordini tildelt Æreslegionen av den franske regjering. 
Amédée Gordini døde 1979 i Paris og ble gravlagt på Montmartre kirkegård.


== Bilder ==

		


== Referanser ==
Haugsvarden

Haugsvarden er et fjell i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane, med en topphøyde på 862 moh. Fjellet er den vestligste toppen på halvøyen mellom Gloppefjorden og Nordfjord. Selv med en noe beskjeden topphøyde på 862 meter er utsikten vestover ut fjorden formidabel. Fjellryggen som ligger mellom Gloppefjorden og Nordfjorden har felles betegnelsen Nordstrandsfjellene. Mot øst ligger landemerket Svinestranda.
Navnet kommer av at fjellområdet fra gammelt av har vært beitemark for gården Hauge, og brukt som ildvarde på grunn av synlighet i tre himmelretninger. 
Haugsvarden er et populært turmål, sommer som vinter, da det er lett tilgjengelig fra flere utgangspunkt i området.


== Referanser ==
Oversvømmelsen av Guleelven i 1642

Oversvømmelsen av Guleelven i 1642 eller Kaifeng-oversvømmelsen var en menneskeskapt oversvømmelse som først og fremst rammet byen Kaifeng i Kina. Denne byen, som ligger ved Guleelvens søndre bredd, er gjentatte ganger blitt plaget av kraftige oversvømmelser. Men i 1642 ble flommen utløst av Mingdynastiets guvernør i håp om å stagge bondeopprørerne under Li Zicheng, som i seks måneder hadde beleiret byen.Dikene ble brutt, men vannmassene ødela også Kaifeng. Over 300 000 av byens 378 000 borgere omkom av flodvannene eller av følgevirkningene i form av sult og pest. Også den blomstrende jødiske menighet i Kaifeng fikk en avgjørende knekk.Det skulle vare helt til 1662 før byen ble besluttet gjenoppbygd, av Kangxi-keiseren, men den gjenvant ikke sin ledende stilling.


== Referanser ==
Greg Gutfield

Greg Gutfeld (født 12. september 1964) er en amerikansk komiker, programleder og forfatter. Han er programleder for to TV-program på Fox News Channel: Red Eye og The Five. Politisk identifiserer seg som en libertarianer. Han er født og oppvokst i San Mateo i California, men bor i New York City med kona Elena Moussa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Greg Gutfeld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Greg Gutfield på Internet Movie Database 
(en) Greg Gutfield på Twitter 
(en) Greg Gutfield på Facebook 
(en) Greg Gutfield på Instagram
71 Nyhavn Hotel

71 Nyhavn Hotel ligger i Nyhavn, København  i to gamle pakkhus, som ble oppført i henholdsvis 1804 og 1850. Pakkhusene ble blant annet brukt til oppbevaring av krydder, som ble fraktet fra Ostindia. Den ene bygningen (Suhrs Pakhus) har vært fredet siden 1918, og er bygget om til hotell. Fredningen av bygningen innebærer, at all innretning og renovering av 71 Nyhavn Hotel må skje meget varsomt og i overensstemmelse med fredningskravet. Mye av hotellets indre struktur er derfor bevart, blant annet de bærende bjelkene av pommersk furu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 71 Nyhavn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chen Li

Chen Li (kinesisk: 陳理, pinyin: Chén Lǐ; født i Xiantao i provinsen Hubei i Kina) var den annen og siste keiser av  Dahan (大漢, Store Han), et opprørsregime sent i  Yuandynastiets tid i Kina. Han hersket bare fra 1363 til 1364 før han ble nødt til å overgi seg til Zhu Yuanzhang. Han ble så gjort til markgreve Guide (归德侯). I 1372 ble han sendt til Korea, og der døde han, barnløs.  


== Eranavn ==
Deshou (德壽) 1363-1364


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Cambridge History of China, bind 7, s 65-89 (skrevet av Dreyer)
SOP

SOP er en forkortelse fra engelsk som kan bety Standing eller Standard Operating Procedure, som innebærer en grundig beskrivelse («bruksanvisning») av fremgangsmåte for handlinger som skal til for å nå et bestemt mål.
Sop er blant annet også navn på brødsmuler eller biter dyppet i væske som kaffe, te eller suppe.
Mi-août en Bretagne

Mi-août en Bretagne (tidl. Mi-Août Bretonne) er et landeveisritt som ble kjørt for første gang i 1961. Det blir kjørt i Bretagne i Frankrike. Rittet er klassifiert som 2.2 og er en del av UCI EuropeTour. Pr. 2012 består rittet av 4. etapper og har flere konkurranser om blant annet fjell og poengkonkurranse. Rittet har gjennom historien blitt arrangert i noen perioder, det er noe av grunnen til at det  kun har vært 30 konkurranser siden 1961 (pr 2012).


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Cyclingnews.com history
Offisielt nettsted
Valy Hedjasi

Valy Hedjasi (persisk: حجازی ‏ولی‎; født 29. mai 1986 i Mashhad, Iran), bedre kjent under artistnavnet Valy er en afghansk popartist.


== Diskografi ==


==== Album ====
After Love (2006)
Crazy in Love (2012)


==== Singler ====
Bia Tu
Delbareh Mehraban
Dilamo Shekudi
Dokhtar Afghan (Qataghani)
Doost Dokhtar
Hame Karat Doroughaki
Khaab
Khanoomi
Zim Zim
Yaare Man
Arish Ba Dilam
Ishqe man
Dilbar
Seshorma Shor - Pashto
Dokhtare Sahra
Batu Batu Maste Mastam
Manam Manam Entezaram - Farsi
Yarake Bewafaya
Agar Tu Yaram Shawi
Mikham Toro Bibinam
Iñaki Sáez

José Ignacio «Iñaki» Sáez Ruiz (født 23. april 1943) er en spansk tidligere fotballspiller og -trener. Hovedparten av karrieren sin både som spiller og trener var han i Athletic Bilbao, men han var også landslagstrener for Spania, inkludert flere ungdomslandslag.
Saéz fikk mye spilletid i Athletic Bilbao, og var med på å vinne to Copa del Rey for laget. Han fikk også tre kamper for A-landslaget. Som trener var han mest aktiv for reservelaget til Athletic, Bilbao Athletic, som han gjorde en god innsats for. For hovedlaget hadde han enkelte innhopp, noen vellykkede, men han ble sparket. Han prøvde seg først i UD Las Palmas i 3. divisjon før han returnerte til den øverste divisjonen og Albacete Balompié. Han lyktes ikke å hindre nedrykk med laget.
Sáez hadde langt større hell med aldersbestemte landslag. Han vant U21-VM med Spania i 1998, og fikk ansvaret i 1997 for U20-landslaget, som han vant U20-VM med i 1999. I 2002 ble Sáez utnevnt til A-lagstrener etter José Antonio Camacho. Som landslagstrener var han ikke like dyktig, og hans eneste mesterskap var EM i fotball 2004 i Portugal, der Spania røk ut i kvartfinalen uten å gjøre inntrykk. Sáez ble erstattet av Luis Aragonés og gikk tilbake til å trene aldersbestemte lag igjen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Iñaki Sáez – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Iñaki Sáez – Olympedia 
(en) Iñaki Sáez – Transfermarkt 
(en) Iñaki Sáez – national-football-teams.com 
(en) Iñaki Sáez – WorldFootball.net 
(en) Iñaki Sáez – EU-Football.info