jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chaetocnema hortensis

Chaetocnema hortensis er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). 


== Utseende ==
Chaetocnema hortensis er mellom 1,5-2,3 mm lang. Den har et brunlig eller messingfarget hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke metallisk. Halskjoldet har en grunn, men ganske grov og tett punktur, dekkvingene har grovere punktur, den er uregelmessig, det vil si ikke ordnet i tydelige langsgående rekker. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er lyse, unntatt lårene. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.
Den er svært lik Chaetocnema aridula, men kan skilles fra denne på at det første antenneledet er likt farget med de neste, det vil si ikke mørkt (svart) på oversiden.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 
Chaetocnema hortensis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Litteratur ==
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Chaetocnema hortensis i Encyclopedia of Life 
(en) Chaetocnema hortensis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Chaetocnema hortensis hos Artsdatabanken 
(sv) Chaetocnema hortensis hos Dyntaxa 
(en) Chaetocnema hortensis hos Fauna Europaea 
(en) Chaetocnema hortensis hos NCBI 
(en) Kategori:Chaetocnema hortensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chaetocnema hortensis - Fauna Europaea
Norsk Entomologisk forening
Chaetocnema mannerheimi

Chaetocnema mannerheimi er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Chaetocnema mannerheimi er mellom 2,2-2,8 mm lang. Den har et brunlig eller messingfarget, nesten svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke metallisk. Halskjoldet har en grunn, men ganske grov og tett punktur, dekkvingene har grov punktur, delvis (litt uregelmessig) ordnet i flere langsgående rekker. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er brunlige, mens lårene er mørkere. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Chaetocnema mannerheimi tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.


== Eksterne lenker ==
(en) Chaetocnema mannerheimii i Encyclopedia of Life 
(en) Chaetocnema mannerheimii i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Chaetocnema mannerheimii hos Artsdatabanken 
(sv) Chaetocnema mannerheimii hos Dyntaxa 
(en) Chaetocnema mannerheimii hos Fauna Europaea 
(en) Chaetocnema mannerheimii hos NCBI 
Chaetocnema mannerheimi - Fauna Europaea
Norsk entomologisk forening
William Kuhlemeier

William «Bill» Kuhlemeier (født 14. januar 1908 i Washington, død 8. juli 2001 i Carlsbad i California) var en amerikansk turner. Han representerte turnforeningen Turnverein Germania, men representerte Los Angeles Athletic Club (LAAC) under OL.
Han deltok i køller (indian clubs) under sommer-OL 1932 i Los Angeles, der han fikk bronsemedalje. USA vant alle medaljene i denne øvelsen; Philip Erenberg fikk sølv, og George Roth gull.
Han jobbet som leder for et familieeid vaskeri.


== Eksterne lenker ==
(en) William Kuhlemeier – Olympedia 
(en) William Kuhlemeier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Kuhlemeier – databaseOlympics.com (arkivert) 
Profil på DatabaseOlympics.com
Profil på FamilySearch
Geoffroy

Geoffroy, er et familienavn (slektsnavn).

Claude Joseph Geoffroy (1685–1752) – zoolog
Étienne Louis Geoffroy (1725–1810) – zoolog (entomologi)
Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (É. Geoffroy Saint-Hilaire) (1772–1844) – zoolog
Isidore Geoffroy Saint-Hilaire (I. Geoffroy Saint-Hilaire) (1805–1861) – zoolog
Einar Johansen

Einar Johansen (født 15. august 1915 i Tromsø, død 16. oktober 1996 i Arendal) var en norsk motstandsmann, telegrafist og ingeniør. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.


== Andre verdenskrig ==
Johansen vokste opp i Tromsø. Han tok reallinjen på gymnaset og tok telegrafskole og radioskole. Da Tyskland invaderte Norge 9. april 1940 var Johansen student ved Norges tekniske høgskole i Trondheim. Han deltok i kampen mot invasjonsstyrkene og var telegrafist under felttoget i Nord-Norge.Johansen vendte deretter tilbake til Trondheim for å fortsette studiene og kom høsten 1940 med i motstandsarbeid. Han ble med i gruppen av NTH-studenter som etablerte radiosenderen Skylark B. Gruppen var særlig aktiv i etterretning mot tyske orlogsskip og i særdeleshet slagskipet «Tirpitz». Da Skylark Bs aktiviteter ble rullet opp av tyskerne høsten 1941, kom Johansen seg unna. Han kom seg i september 1941 via Sverige over til Storbritannia.
I Storbritannia gjennomgikk Johansen opplæring og ble rekruttert til Secret Intelligence Service for oppdrag i det okkuperte Norge. Våren 1942 ble han sendt til Troms, turen ble utført med fiskeskøyta MK «Kvalsund I». Her drev han  etterretningsvirksomhet på Kvaløya, Finnsnes og Senja og opererte radiostasjonene Libra, Uspilon og flere andre. Han bidro til etablering av radiosendere i Vesterålen, Målselv, Harstad, Lødingen og Skjervøy. Store tyske orlogsskip var en hovedinteresse for britisk etterretning og skipene «Scharnhorst» og «Tirpitz» var viktige objekter for Johansens virksomhet. Informasjonen som ble formidlet til britisk etterretning bidro til senkningen av «Tirpitz» 12. november 1944.


== Etter krigen ==
Etter verdenskrigen fullførte Johansen sin utdannelse som ingeniør. Han arbeidet deretter i Televerket der han til slutt ble overingeniør og teknisk sjef i Televerkets Agder-region med hovedkontor i Arendal.


== Utmerkelser ==

I statsråd 2. juli 1943 ble fenrik Johansen tildelt Krigskorset for sin innsats med å etablere og operere radiosendere i Nord-Norge. Diplomet ble vedtatt påskrevet «For særlig fortjenstfull innsats i forbinnelse [sic] med hemmelig militær virksomhet.» Johansen ble også tildelt Deltagermedaljen med rosett. Av britene ble han dekorert med utmerkelsene Distinguished Service Order og Distinguished Service Cross.

Området Johansenbotten i Dronning Maud Land er oppkalt etter Einar Johansen.


== Biografi ==
Dag Christensen: Den skjulte hånd. Historien om Einar Johansen – britenes toppagent i Nord-Norge under krigen, Oslo: Damm, 1990


== Referanser ==
Johann August Ephraim Goeze

Johann August Ephraim Goeze (født 28. mai 1731 i Aschersleben, død 27. juni 1793 i Quedlinburg) var en tysk entomolog og luthersk prest.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, prestevirke ===
Goeze studerte fra teologi 1747 til 1751 ved Universitetet i Halle. Fra 1755 var han teolog i Quedlinburg, fra 1762 som pastore ved St.-Blasii-Kirche i Quedlinburg. I 1786 ble han hoffdiakon ved stiftskirken i Quedlinburg.
Hen var bror av den lutherske teolog Johann Melchior Goeze (1717−1786).


=== Zoolog ===
Som zoolog arbeidet blant annet med å klassifisere insekter og andre virvelløse dyr, særlig de som har et liv tilknyttet ferskvann. Han har beskrevet (autor) flere arter og var den som først beskrev gruppen bjørnedyr. Han arbeidet også med landlevende dyr, blant annet biller.


== Referanser ==
The Black Halo

The Black Halo er det syvende studioalbumet til det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
Albumet ble utgitt 15. mars 2005 på Steamhammer Records. Albumet er bandets andre konseptalbum, og er fortsettelsen av historien fra albumet Epica. Med på albumet er blant andre Simone Simons (Epica), Shagrath (Dimmu Borgir) og Jens Johansson (Stratovarius).


== Sporliste ==
«March of Mephisto» – 5:30
«When the Lights Are Down» – 3:42
«The Haunting (Somewhere in Time)» – 5:40
«Soul Society» – 4:18
«Interlude I (Dei Gratia)» – 1:00
«Abandonned» – 4:07
«This Pain» – 4:00
«Moonlight» – 5:10
«Interlude II (Un Assassinio Molto Silenzio)» – 0:40
«The Black Halo» – 3:43
«Nothing Everdies» – 4:46
«Memento Mori» – 8:54
«Interlude III (Midnight- Twelve Tolls for a New Day)» – 1:22
«Serenade» – 4:34
«Epilogue» (02:46)*
«Soul Society» (Radio Edit) (03:52)** Bonusspor på japansk versjon


== Personell ==
Roy Khan – vokal
Thomas Youngblood – gitar
Glenn Barry – bassgitar
Casey Grillo – trommer
Simone Simons – vokal på spor 3
Shagrath – vokal på spor 1 & 12
Jens Johansson – keyboard på spor 1 & 2
Mari Youngblood – vokal på spor 6 & 12


== Eksterne lenker ==
(en) The Black Halo på Discogs 
(en) The Black Halo på MusicBrainz 
(en) The Black Halo på Spotify 
(en) The Black Halo på AllMusic
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928 – 500 meter herrer

500 meter hurtigløp på skøyter var en øvelse under Vinter-OL 1928. Konkurransen ble avholdt mandag, 13. februar 1928 i St. Moritz, Sveits.
33 skøyteløpere fra 14 nasjoner fullførte øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder (i sekunder) før Vinter-OL i 1928:

(*) Rekorden ble satt ved høy høyde (mer enn 1000 meter over havet) og på naturis.
Sju løpere var raskere enn gjeldende olympisk rekord med de to olympiske vinnerne som nye olympiske rekordholdere. Bernt Evensen og Clas Thunberg fikk tiden 43,4 sekunder.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928 – 500 meter herrer – Olympedia 
Offisiell olympisk rapport
Wudarski, Pawel (1999). «Wyniki Igrzysk Olimpijskich». Besøkt 19. mai 2008.  Arkivert 16. februar 2009 hos Wayback Machine.
Hiram Monserrate

Hiram Monserrate (født 12. juli 1967) er en amerikansk politiker som tilhører Demokratene. Han satt i bystyret i New York City fra 2002 til 2008, da han ble valgt inn i delstaten New Yorks senat. 9. februar 2010 ble han ekskludert fra delstatssenatet med 53 mot 8 stemmer. Han ble ekskludert fordi han ble dømt for et angrep på sin kjæreste. Monserrate er den første som ble ekskludert fra delstatssenatet siden 1861. Med ekskluderingen mistet Demokratene sitt styringsdyktige flertall.
8. juni 2009 skiftet Monserrate og en annen demokratisk delstatssenator, Pedro Espada, side og skapte politisk kaos. Sammen med republikanerne utnevnte de republikaneren Dean Skelos til majoritetsleder, og Espada til senatets president. En uke senere skiftet Monserrate igjen side, noe som førte til at demokratene og republikanerne hadde 31 stemmer hver. Som følge av at New York ikke hadde noen viseguvernør med dobbeltstemme (David Paterson hadde tatt over Eliot Spitzers jobb), ble det en lovgivende krise i senatet som varte frem til 8. juli da Espada skiftet side til Demokratene igjen.


== Referanser ==
Where I Reign

Where I Reign er et dobbelt samlealbum fra det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
Albumet er det første samlealbumet til bandet, og ble utgitt 17. april 2006 i USA på Noise Records.


== Sporliste ==
Disk 1«Eternity»
«Black Tower»
«Call of the Sea»
«Red Sands»
«Heaven»
«Rise Again»
«Birth of a Hero»
«Song of Roland»
«Providence»
«Millennium»
«King's Eyes»
«Where I Reign»
«Once a Dream»
«The Fourth Legacy»
«Nights of Arabia»Disk 2«The Shadow of Uther»
«The Sailorman's Hymn»
«Until Kingdom Come»
«Lunar Sanctum»
«Call of the Sea» (konsertversjon)
«One Day»
«We Are Not Separate»
«Forever»
«Wings of Despair»
«The Spell»
«Don't You Cry»
«Karma»
«Temples of Gold»
«Center of the Universe»
«Farewell»
«The Edge of Paradise»
«Descent of the Archangel»
«On the Coldest Winter Night»
«The Mourning After (Carry On)»
Realf Hansen

Realf Joakim Hansen (født 12. juli 1915, død 28. oktober 1995 i Harstad) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Under okkupasjonen kom Hansen over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Han ble med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Hansen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943–44 og 1944–45 gjennomførte Hansen 41 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.


== Utmerkelser ==
I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet ledende dekksmann Hansen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».I 1995 ble han hedret med statuett av Sjømilitære Samfund.


== Referanser ==
Norsk senter for folkemusikk og folkedans

Norsk senter for folkemusikk og folkedans (Sff) (tidligere Rff-senteret) er et ledende kompetansesenter for folkemusikk og folkedans som arbeider for å fremme, verne, og videreføre norske folkemusikk- og folkedanstradisjoner. Norsk senter for folkemusikk og folkedans er akkreditert som rådgivende organisasjon for UNESCO på vern og ivaretakelse av immateriell kulturarv. Senterets selvstendige arbeid omfatter blant annet innsamling, arkivdrift, forskning, formidling og tjenesteytelser. Sentret holder til på Dragvoll i Trondheim.


== Arbeidsområder ==
De fagansatte ved Norsk senter for folkemusikk og folkedans driver med arkivarbeid, forskning, formidling og prosjektarbeid.


== Støtteordninger ==
Norsk senter for folkemusikk og folkedans driver to støtteordninger som tar i mot søknader om økonomisk støtte til enkeltpersoner, foretak, offentlige og private organisasjoner, utøvere og andre. Støtte kan gis til prosjekter eller aktiviteter som bidrar til å fremme og videreføre norske folkemusikk- og/eller folkedanstradisjoner. Prosjektmidler fra hovedordningen deles ut to ganger i året, mens «Små og raske midler» deles ut ca. en gang i måneden, unntatt i sommermånedene.


== Undervisning og samarbeid ==
Senteret samarbeider med Institutt for musikkvitenskap ved NTNU, og tilbyr blant annet instituttets studenter omvisning i arkivet og veiledning i oppgaveskriving.Siden 2012 har senteret hatt en aktiv rolle som associated partner med masterprogrammet «Choreomundus – International master in Dance Knowledge, Practice, and Heritage», som er et Erasmus mundus-program tilknyttet NTNU. Masterprogrammet undersøker dans og andre bevegelsessystemer som immateriell kulturarv, og er et samarbeid mellom NTNU, Trondheim; Université de Clermont Auvergne, Frankrike; Universitetet i Szeged, Ungarn; og University of Roehampton, Storbritannia. De fire universitetene er alle er internasjonalt anerkjent for sitt arbeid innen utvikling av innovative læreplaner for analyse av dans og annen bevegelsespraksis.I 2020 inngikk Norsk senter for folkemusikk og folkedans en samarbeidsavtale med Institutt for tradisjonskunst og folkemusikk ved Universitetet i Sørøst-Norge, avdeling Rauland, der senterets kompetanse i etnokoreologi, danseanalyse og arkivformidling er viktige bidrag. Norsk senter for folkemusikk og folkedans veileder studenter på bachelor- og masternivå i arkivstoff og arkivanalyse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk senter for folkemusikk og folkedans' hjemmesider Besøkt 25. mars 2022.
Paal Sundt

Rolf Carsten Paal Sundt (født 9. desember 1920 i Bergen, død 26. september 1980) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Sundt var fra Bergen. Han gikk ved Bergen katedralskole, men sluttet der i 1934.Under okkupasjonen kom han over til Storbritannia og gikk inn i de norske styrkene. Han var først i flyvåpenet.Fra 1943 var Sundt med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Sundt seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943-44 og 1944-45 gjennomførte Sundt 42 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.
I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet ledende dekksmann Sundt tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».


== Referanser ==
Svorkmo stadion

Svorkmo stadion er et stadion som ligger på Svorkmo, en times kjøring fra Trondheim.
Stadionet brukes til daglig av fotballaget Svorkmo/NOI som spiller i 5. divisjon avdeling 7.


== Historie ==
I 1927 ble anlegget tatt i bruk av Svorkmo/NOI, og i 1957 ble det lagt gress på banen.
Lenge ble garderobene på gymsalen på Årlivoll skole, brukt som garderobe til banen.
På 1970-tallet lå Svorkmo/NOI i 4. divisjon, da de spilte mot rivalene Orkdal og Orkanger sies det at det iblant møtte opp hele 400 personer på kampene, da sto det folk rundt hele banen.
I 2006-2007 ble det bygd et nytt klubbhus med kiosk, to spillergarderober, dommergarderobe, toalett og møterom.
Det er ikke noe form for tribune på banen.
Harald Ovesen

Harald Antonius Ovesen (født 2. mai 1916, død 28. september 1977) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Under okkupasjonen kom Ovesen over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Han ble med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Ovesen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943-44 og 1944-45 gjennomførte Ovesen 41 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.
I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet dekksmann Ovesen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».Ovesen er begravet på Eidebakken kirkegård i Lyngen.


== Referanser ==
Gunnar Klausen

Gunnar Klausen (født 1. august 1918 i Sarpsborg, død 28. august 1999 i Drammen) var en norsk motstandsmann som var med i Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Under okkupasjonen kom Klausen med i motstandsarbeid i Østfold. I juni 1941 tok han seg til Sverige og året etter kom han over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Etter å ha vært innom Kompani Linge, ble han i 1943 med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen.Klausen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943-44 og 1944-45 gjennomførte Klausen 40 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.
I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet dekksmann Klausen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag». Klausen ble i 1995 hedret med statuett av Sjømilitære Samfund.I filmen Shetlandsgjengen (1954) spilte Klausen seg selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Klausen på Internet Movie Database
Tore Sandbakken

Tore Thorvaldsen Sandbakken  (født 1985) er en norsk jazztrommeslager fra Trondheim.
Han har spilt i flere grupper som Aphrodisiac, Off Topic, Vojtech Prochazka Trio, Jens Carelius og Astrid E. Pedersen Ensemble. Sammen med Kim Johannesen og Svein Magnus Furu ble han nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen jazz for utgivelsen Kayak.


== Diskografi ==
The Beat of The Travel (Viking Records, 2009) med Jens Carelius
Kayak (AIM Sound City, 2009) med Kim Johannesen og Svein Magnus Furu
Sacred Harp (The Perfect Hoax, 2009) med Sacred Harp
Amoeba's Dance (Animal Music, 2010) med Vojtech Prochazka Trio
Yearning (Park Grammofon, 2010) med Aphrodisiac
The Architect (Jansen Plateproduksjon, 2011) med Jens Carelius
Først (NORCD, 2012) med Dag-Filip Roaldsnes
Dark Poetry (Creative Sources, 2012) med Bleak House
Salmer og jazz (2013) med Eli Helland
Hot Music (Leo Records, 2013) med Arrigo Cappelletti 4tet
A Tribute to Jack Teagarden (Herman Records, 2013) med Kristoffer Kompen
Solen avløser regnet som avløser solen (SOFA, 2013) med Bergljot
The Island (Impeller Records, 2013) med Ine Hoem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Årabrot

Årabrot er et norsk støyrock/alternativ rock-band fra Haugesund med base i Oslo.Bandet ga i 2003 ut sin første album Rogues Gallery og har siden gitt ut flere musikkalbum og EP-er. De vant Spellemannprisen 2011 i klassen metal for albumet Solar Anus. De har i tillegg vært nominert til Spellemannprisen fire ganger: Spellemannprisen 2009 i klassen metal for The Brother Seed fra 2009, Spellemannprisen 2016 i klassene rock og årets album for albumet The Gospel fra 2016 og Spellemannprisen 2018 i klassen rock for albumet Who Do You Love.
Navnet Årabrot er hentet fra en søppelfylling i Haugesund med samme navn.


== Medlemmer ==
Nåværende«K:N» (Kjetil Nernes): gitar, vokal
Magnus Nymo: slagverkTidligere«Sofus K» (Kristian Kallevik): bassgitar (-2003)
«Deadly Nightshade» (Jon Øvstedal): bass, keyboard, gitar (-2010)
«Marakel» (Vidar Evensen): slagverk


== Diskografi ==
Rogues Gallery (2003)
Proposing a Pact with Jesus (Norway Rat Records, 2005)
Rep.Rep (Norway Rat Records, 2006)
The Brother Seed (Norway Rat Records, 2009)
Absolute Negativism EP (Norway Rat Records, 2009)
I Rove (Fysisk Format, 2009)
Revenge (Fysisk Format, 2010)
Solar Anus (Fysisk Format, 2011)
Mæsscr 12" (Fysisk Format, 2012)
Arabrot (Fysisk Format, 2013)
I Modi (Fysisk Format, 2014)
You Bunch of Idiots 12" (Fysisk Format, 2015)
The Gospel (Fysisk Format, 2016)
Who Do You Love (Pelagic Records, 2018)
Norwegian Gothic (Pelagic Records, 2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Årabrot på Myspace
H.G.F. Holm

Heinrich Gustav Ferdinand Holm (født 23. april 1803, død  1. mai 1861) var en dansk tegner og maler; han er også kjent under tilnavnet Fattigholm. Han var sønn av kobberstikkeren Jens M. Holm og det antas at han var elev av faren.
Holms tilnavn var ikke tatt ut av løse luften; i store deler av sin voksne tilværelse levde han i fattigdom og han døde da han var innlagt på friplass av Københavns fattigvesen. Hans situasjon ble ikke lettere av hans sinnssykdom og han var enkemann og far til fire barn.  Inntekter fikk han ved å utføre tegninger og akvareller og selge dem – ofte til spottpris. 


== Arbeid ==
På tross av sine vanskelige livsvilkår har Holm utvist betydelige evner. Hans motiver var ofte landskapsmotiver fra Sjælland og bybilder fra København og de har blant annet historisk interesse fordi de er utført med stor nøyaktighet og detaljrikdom. Bybildene fra København utgjør en stor del av det bildet man i dag har av gullalderens hovedstad, ikke bare når det gjelder bygninger, men de viser også det livet som fant sted mellom husene.
Mange av tegningene hans ble længe efter hans død benyttet av Den kongelige Porcelainsfabrik hvor de ble malt på forskjellige varer, spesielt kopper. Motivene var også populære på kaffe-og teserviser. 
I perioden 1818–27 utførte han også flere tegninger for Oldsagskommissionen, bl.a. av gullbrakteater og utgravingen av den nordlige gravhaugen i Jelling. I 1823 var han opphavsmannen til en ny vignett til Danske Magazin, som benyttet Holms utgave frem til 1886 og igjen fra 2004.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knud J. Krogh og Bodil Leth-Larsen: Fattig Holm som antikvarisk tegner. Om maleren H.G.F. Holms arbejde for Oldsagskommissionen 1818-27 i Nationalmuseets Arbejdsmark 1990, s. 118-29


== Eksterne lenker ==
(en) H.G.F. Holm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) H.G.F. Holm på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon