jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bambusteppet

Bambusteppet er en betegnelse som var mest utbredt i 1950-årene og 1960-årene, som en parallell til jernteppet i Europa. Betegnelsen dekket grensen mellom Kina og dets allierte på den ene siden og ikke-kommunistiske asiatiske land på den andre. Betegnelsen er ofte blitt anvendt om grensen mellom Nord- og Sør-Korea samt om grensen mellom de kommunistiske og de mest vestlig orienterte land i Asia.
Betegnelsen bambusteppet ble imidlertid mindre benyttet enn den tilsvarende europeiske betegnelsen jernteppet, noe som har sammenheng med at mens den europeiske situasjonen var opprettholdt nærmest statisk gjennom omkring 40 år, skiftet bambusteppets grense jevnlig i takt med allianseforskytninger samt i forbindelse med splittelsen innenfor den russisk-kinesiske alliansen.
De forbedrede relasjonene mellom særlig Kina og den vestlige verden – ikke minst forholdet til USA – resulterte i at betegnelsen ikke lenger er så relevant som tidligere, med unntak av grensen mellom Nord- og Sør-Korea.
Tiangong 1

Tiangong 1 (kinesisk: 天宫一号, pinyin: Tiāngōng 1, betyr «Det himmelske palass nr. 1») er Folkerepublikken Kinas første romstasjon. Den er først og fremst et testmiljø for sammenføring og kopling av fartøyer, og utvikling av dokkingteknologi for større romstasjoner. Stasjonen ble skutt opp den 29. september 2011. Den er en del av romstasjonprogrammet Tiangong, også kjent som «Project 921-2», som har som mål å sette en fullskala romstasjon med semi-permanent besetning i bane innen 2020.Tiangong 1 er en 8,5 tonn tung romlaboratorium-modul, og Shenzhou 8, Shenzhou 9 og Shenzhou 10 dokket med den i dens toårige liv. Modulen har en trykksatt kabin på 15 m³ og plass til tre personer. Den er utstyrt med treningsutstyr og to sovestasjoner. Innsiden er malt med to farger, hvor den ene representerer bakken, og den andre himmelen. Dette er gjort for å hjelpe astronautene til å orientere seg uten tyngdekraft.Stasjonen ble skutt opp med en Chang Zheng 2F/G rakett den 29. september 2011 kl. 05.16 Beijingtid fra utskytningsfelt 4 ved Jiuquan satellittutskytningssenter i Gobiørkenen. Tiangong-1 ble plassert i lav jordbane. Med en inklinasjon på 42 grader er stasjonen synlig med det blotte øye kun fra lavere breddegrader.
21. mars 2016, etter at levetiden var utvidet med to år, opplyste Kinas nasjonale romadministrasjon at Tiangong-1 offisielt hadde avsluttet tjeneste. I september hadde de mistet kontakt med stasjonen, og antok at den ville komme inn i atmosfæren og brenne opp sent i 2017. Stasjonen falt ned 2. april 2018, og brant opp over Stillehavet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Animasjon av Tiangong-1 på Youtube
Lusofoni

Lusofoni er et uttrykk som brukes om kulturen rundt det portugisiske språk. En lusofon person er en som er portugisisktalende. Ordet stammer fra navnet på den romerske provinsen Lusitania, som omfattet det området som i dag er kjent som Portugal.
Begrepet lusofoni omfatter mer enn bare å være portugisisktalende. Det viser til mennesker med en kulturbakgrunn som er nært knyttet til det portugisiske språket, uavhengig av etniske og geografiske ulikheter. Den lusofone kulturen er en arv fra det portugisiske imperiet. Fortsatt eksisterer det en kulturell og politisk tilknytning mellom landene som tidligere tilhørte dette imperiet, noe som blant annet kommer til uttrykk gjennom Samveldet av portugisiskspråklige land, som ble dannet i 1996.
Den lusofone verden består av Portugal, Angola, Brasil, Kapp Verde, Guinea-Bissau, Macao, Mosambik, São Tomé og Príncipe og Øst-Timor, samt andre portugisisktalende samfunn rundt om i verden. Det er totalt ca 280 millioner mennesker rundt om i verden som er portugisisktalende.


== Se også ==
Frankofoni
Lusitania


== Eksterne lenker ==
Ein smak av lusofoni (portugisisk)
Cun

Cun (kinesisk: 寸, pinyin: cùn, Wade-Giles: ts'un) eller sun (japansk), på norsk: tommel) er et tradisjonelt kinesisk og japansk lengdemål. Opprinnelig var utgangspunktet en tommels bredde, men etterhvert ble den som en tommels lengde.
Enheten er definert som 1/10 chi/shaku; idag i Japan 3,03 cm, i Kina 3,33 cm.
I tradisjonell kinesisk medisin benyttes den tradisjonelle beregningen av cun, altså som en tommelbredde. Dette er relevant innen akupunktur, som benytter cun for å beregne stikkpunktene for nålene. En cun er da en relativ enhet, alt eller personens tommebredde der de to ytre knoklene møtes. 


== Referanser ==
«Saga Oseberg»

«Saga Oseberg»  er en kopi i full skala av Osebergskipet, et vikingskip fra år 820 som ble gravd fram utenfor Tønsberg i Vestfold i 1903. «Saga Oseberg» er en karv, en type langskip, med klinkbygd skrog av eik, som blir drevet fram ved hjelp av seil eller årer. Skipet ble bygd i Tønsberg 2011–2012 av Stiftelsen Nytt Osebergskip og sjøsatt 20. juni 2012. Tegningene ble hentet fra Vibeke Bischoffs doktorgrad.


== Bygging og sjøsetting ==
Byggeplassen for det nye skipet var Lindahlplan utenfor Oseberg kulturhus i Tønsberg by. Byggingen foregikk, så langt det var praktisk mulig, med de materialer og håndverksteknikker som ble brukt da originalskipet ble bygd. Vikingeskibsmuseet i Danmark har en film fra byggingen. Byggingen av skipet er basert på de nyeste oppmålinger og tolkinger av originalskipet. Det nye Osebergskipet skulle bidra til gjøre Vestfold til et nordisk sentrum for formidling av vikingtiden, og det skal brukes til forskning om vikingskipene.
Stiftelsen Nytt Osebergskip fikk økonomisk støtte fra en lang rekke myndigheter, institusjoner, firmaer og privatpersoner. Faglig bygde man blant annet på den erfaring Vikingskipsmuseet i Roskilde har fått ved bygging og forvaltning av flere kopier av vikingskip.
Kjølen ble strukket i 2011, og er hugget av et 150 år gammelt eiketre som ble felt på Jarlsberg hovedgård rett utenfor byen i 2010. Bordgangene ble hugd av eikestokker fra Danmark. Seilet på 90 kvadratmeter ble vevd i Tønsberg av ull fra utgangarsau fra Vestfold. Et spesielt trekk ved vikingskipene er at bandene (spantene) ikke er spikret fast, men er surret fast til bordgangene med lærreip i gjennomhullede klamper. Lærreipene ble lagd av hvalbarder. Bandene ble lagd av sjølvokst kroktømmer.
Kopien av Osebergskipet ble sjøsatt 20. juni 2012, og døpt «Saga Oseberg». Kong Harald og dronning Sonja var til stede ved sjøsettingen.


=== Under bygging ===

		
		
		
		
		


=== På vannet ===

		
		
		
		


== Se også ==
«Saga Farmann», en tilsvarende replika av Klåstadskipet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saga Oseberg (ship, 2012) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stiftelsen Nytt Osebergskip
Bygger nytt Osebergskip Aftenposten 28.feb.2011
Osebergskipet får seil av ull fra villsau Vestfold Blad
Video: Saga Oseberg stagvender
Video: Saga Oseberg kuvender
Video: Saga Oseberg seiler bidevind
Flyktningerennet

Flyktningerennet (svensk: Flyktingloppet) er et 44 kilometer langt internasjonalt, årlig turrenn på ski som går fra Nordli i Lierne kommune i Trøndelag til Gäddede i Strömsund kommune i Sverige. Det har blitt arrangert siden 1950 av Lierne IL og Gäddede SK. Rennet går til minne om dem som måtte flykte fra Norge til Sverige under 2. verdenskrig, og store deler av løypa går langs traseen som ble brukt av flyktningene.
I tillegg til rennet på 44 kilometer på søndag arrangeres det også et renn på 15 kilometer på lørdag langs den siste delen av løypa. Det har vært kvinneklasse i Flyktningerennet siden 1964, da bare på 15 kilometer. Siden 1993 har både mennenes og kvinnenes seniorklasse vært på 44 kilometer. I 2011 deltok til sammen (lørdag og søndag) ca. 2200 langrennsløpere i Flyktningerennet.Den lange løypa starter på Stortangjorda i Sandvika i Nordli og går via Kvelifjellet, Kvemoen, grenserøysa ved Kvesjøen, og Muruhatten til Gäddede. Den korte løypa starter på Grenserøysmyra ved Kvesjøen og går i samme trasé som den lange løypa, hovedsakelig på svensk side, til Gäddede. Høyeste punkt på den lange løypa er 635 moh. på Kvelifjellet, på den korte løypa er høyeste punkt i overkant av 550 moh. på Muruhatten.
Flyktningerennet ble avlyst i 1982, da ankomstveien til Lierne ble overflommet av isblokker i Sanddøldalen. Flyktningerennet 2020 ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.


== Vinnere ==
|}


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flyktningerennet (besøkt 9. mai 2011)
Flyktingloppet
Fintur.no: Flyktningerennet vist på kart
Pseudotropheus

Pseudotropheus er en gruppe ciklider som er endemiske til Malawisjøen.
Artene i gruppen er munnrugere.


== Arter (utvalg) ==

Pseudotropheus acei
Pseudotropheus ater
Pseudotropheus aurora
Pseudotropheus barlowi
Pseudotropheus crabro
Pseudotropheus cyaneus
Pseudotropheus demasoni
Pseudotropheus elegans
Pseudotropheus elongatus
Pseudotropheus emmiltos
Pseudotropheus estherae
Pseudotropheus fainzilberi
Pseudotropheus flavus
Pseudotropheus fuscoides
Pseudotropheus fuscus
Pseudotropheus galanos
Pseudotropheus gracilior
Pseudotropheus heteropictus
Pseudotropheus lanisticola
Pseudotropheus livingstonii
Pseudotropheus lombardoi
Pseudotropheus longior
Pseudotropheus lucerna
Pseudotropheus macrophthalmus
Pseudotropheus microstoma
Pseudotropheus minutus
Pseudotropheus modestus
Pseudotropheus novemfasciatus
Pseudotropheus purpuratus
Pseudotropheus pursus
Pseudotropheus saulosi
Pseudotropheus socolofi
Pseudotropheus thapsinogen
Pseudotropheus tropheops
Pseudotropheus tursiops
Pseudotropheus williamsi


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudotropheus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pseudotropheus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudotropheus hos ITIS 
(en) Pseudotropheus hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudotropheus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudotropheus – detaljert informasjon på Wikispecies
FIFF

FIFF (akronym for fag, individ og fellesskap i fokus) er et nettbasert dokumentasjonssystem pedagogisk laget for læring og kvalitetssikring. Systemet er tilrettelagt først og fremst for behovene i fag- og yrkesopplæringen. FIFF brukes av skoler, bedrifter, opplæringskontorer og høgskoler.
FIFF ble etablert i 2004 sammen med en doktorgradsstudie i yrkespedagogikk av Grete Haaland Sund. Hun påpekte i sin studie som hun forsvarte i 2005, et behov for et nettbasert system tilpasset yrkesopplæringens behov med tanke på visuell dokumentasjon, erfaringsdeling og, kvalitetssikring av opplæring, samt livslang læring. VOX støttet idéen og bidro til utviklingen av læringskonseptet FIFF.


== Eksterne lenker ==
www.fiff.no
Jonas Furrer

Jonas Furrer (født 3. mars 1805, død 25. juli 1861) var en sveitsisk politiker og medlem av det sveitsiske forbundsrådet (1848–1861). Han var tilknyttet Freisinnig-demokratische Partei der Schweiz.
Furrer ble valg inn i forbundsrådet den 16. november 1848 som en av rådets syv første medlemmer. 
Furrer holdt følgende poster:

Politisches Departement (1848–1849)
Eidgenössisches Justiz- und Polizeidepartement (1850–1851)
Politisches Departement (1852)
Eidgenössisches Justiz- und Polizeidepartement (1853–1854)
Politisches Departement (1855)
Eidgenössisches Justiz- und Polizeidepartement (1856–1857)
Politisches Departement (1858)
Eidgenössisches Justiz- und Polizeidepartement (1859–1861)Furrer var også den første forbundspresident fra 21. november 1848 til 31. desember 1849, og senere igjen i 1852, 1855 and 1858. 
Furrer hadde tidligere vært Tagsatzungspresident fra 2. april 1845 til 31. desember 1845.
Furrer døde i tjeneste den 25. juli 1861.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonas Furrer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
King’s College London

King's College London (uformelt King's eller KCL) er et engelsk offentlig forskningsuniversitetet i London og er et konstituert kollegieuniversitet av det føderale Universitetet i London. King's er muligens det tredje eldste universitet i England etter ha blitt grunnlagt av kong Georg IV og hertugen av Wellington i 1829, mottok kongelig charter ikke uventet det samme året. I 1836 ble King's et av to grunnleggende kollegieuniversiter av Universitetet i London.King's er organisert i ni akademiske skoler, spredt over fire campuser på Themsensiden i sentrale London og ytterligere en i Denmark Hill i sørlige London. Det er et av de største sentre for utdannelse og forskning i medisin og biomedisin i Europa, har seks medisinske forskningssentre (Medical Research Council, MRC), flest i henhold til alle britiske universiteter, og er grunnlegger og medlem av King's Health Partners akademiske vitenskapssentre for helse. King's har rundt 25 000 studenter, et personale på 6 113 og total inntekt på 554,2 millioner pund for semesteret 2011-2012, hvorav 154,7 millioner pund var fra forskningsbevilgninger og kontrakter.Fra september 1915 til mai 1917 under første verdenskrig foreleste Tomáš Garrigue Masaryk, Tsjekkoslovaias første preisdent, ved King's.


== Rangeringer ==
King's College London ble rangert som nummer 23 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 36 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.I QS World University Rankings for 2014 rangerte King's College London som nummer 16 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 59 av verdens universiteter. King's var rangert på 19.-plass i verden og på 8.-plass i Europa over de beste universitetene i 2013 i henhold til QS World University Rankings.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) King's College London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) King's College London – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fritz Lindström

Fritz Lindström (født 5. juli 1874 i Stockholm, død 4. januar 1962 i Arvika) var en svensk kunstner (landskapsmaler og portrettmaler). Han flyttet til Arvika 17. mai 1903. Han var en del av kunstnersamfunnet som er omtalt som Rackengruppen.
Hans mest berømte verk, «Elden», ble malt i 1905. Interessen for Lindströms landskapsmalerier tok seg opp da sjefen for Nationalmuseum kom innom Arvika for å innvie en utstilling og fikk øye på Fritz Lindströms landskapsbilder.
Da Fritz Lindström gikk bort i 1962, var han den siste gjenværende av malerne som ble regnet som medlemmer av Rackengruppen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fritz Lindström, Rackstadmuseet, Arvika
Christian Eriksson

Christian Eriksson (født 30. juni 1858 i Taserud, Arvika, død 6. november 1935 i Stockholm) var en svensk kunstner og skulptør. 
Christian Eriksson var bror til møbelsnekkeren Elis Eriksson, far til skulptøren Liss Eriksson og onkel til kunstneren Elis Eriksson. Han var gift 1894-1911 med Jeanne de Tramcourt.
Christian Eriksson studerte ved Tekniska skolan, arbeidet som møbelarkitekt og modellør i Hamburg, og reiste siden til Paris, der han studerte under Falguière. I 1888 fikk han medalje og stipend for et av hans første verk, Martyren. Året etter utførte han bronsevalsen Tjusning, og i 1890 vasen Blindbock.
Erikssons arbeider utmerker seg med sin friskhet, originalitet og ofte innslag av humor. Christian Eriksson ligger begravet ved Mikaelikyrkan i Arvika.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sandell, Håkan, «Konstnär och kollektiv – Christian Eriksson och hans krets», Aorta: journal för retrogardistisk kultur nr. 22.
Alfred Ekstam

Alfred Ekstam (født Alfred Johannesson 12. august 1878 i Gylterud, Mangskog, Värmland, død 26. mai 1935 i Mangskog) var en svensk kunstner. 
Han arbeidet som yrkesmaler frem til 1898, da han de to påfølgende årene studerte ved Tekniska skolan i Stockholm. I løpet av oppholdet i Stockholm byttet han etternavn. Ekstam tilhørte kunstsammenslutningen De Frie. Han var først og fremst aktiv som landskapsmaler, men malte også portretter. 
Han er representert ved Värmlands museum i Karlstad med to selvportretter i olje samt et pastellportrett av Gustaf Fröding og noen tegninger.
Ekstam inngikk i Rackengruppen. Han døde i 1935, på vei til Edane på sykkel for å besøke en utstilling i Karlstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Alfred Ekstam på Rackstadmuseets nettsted
Honky Cat

«Honky Cat» er en sang fra Elton Johns album Honky Chateau (1972). Sangen ble skrevet av Elton John og Bernie Taupin.


== Sporliste ==
«Honky Cat» – 4:07
«Slave» – 4:21


== Eksterne lenker ==
Honky Cat på Allmusic
Confide in Me (album)

Confide in Me er et samlealbum av den australske sangeren Kylie Minogue utgitt av Deconstruction Records i 2002. Albumet inneholder seks sanger fra Kylie Minogue (1994) og alle unntatt «Breathe» fra Impossible Princess (1997).


== Sporliste ==
«Put Yourself in My Place» – 4:54
«Some Kind of Bliss» – 4:15
«Surrender» – 4:27
«If I Was Your Lover» – 4:45
«Limbo» – 4:07
«Did It Again» – 4:22
«Through the Years» – 4:20
«Too Far» – 4:44
«Say Hey» – 3:38
«Time Will Pass You By» – 5:26
«Cowboy Style» – 4:44
«Falling» – 6:45
«I Don't Need Anyone» – 3:15
«Dreams» – 3:45
«Jump» – 4:03
«Drunk» – 4:00
«Confide in Me» – 5:51


== Eksterne lenker ==
Confide in Me (album) på Allmusic
Lusty Beg Island

Lusty Beg Island (fra irsk Loiste Beag) er ei øy i den ytre Lough Erne i Fermanagh, Nord-Irland. Tidlig på 1900-tallet eide Lady Hunt fra Alberta i Canada Lustymore Island og Lusty Beg Island, men da huset hennes på Lustymore Island brant ned ved et uhell, flyttet hun til Tyskland.
På 1950-tallet kjøpte kaptein Kosh fra den britiske hæren Lusty Beg Island og bygde sin første utleiehytte her. På 1960-tallet ble øya solgt til Bill og Ann O'Hara, som utviklet den videre som turiststed.


== Kilder ==
Culture Northern Ireland
Lustymore Island

Lustymore Island (fra irsk: Loiste Mór) er ei øy i den nedre Lough Erne i Fermanagh, Nord-Irland.
På den nærliggende Boa Island ligger gravplassen Caldragh, som har en utskåret Janus-lignende figur. En annen figur ble ført til Caldragh i 1939 fra Lustymore Island.
Tidlig på 1900-tallet eide Lady Hunt fra Alberta i Canada Lusty Beg Island og Lustymore Island. Da hennes hus, Glenvar House, som lå på Lustymore Island, brant ned ved et uhell, flyttet hun til Tyskland.


== Kilder ==
Culture Northern Ireland
Olaf Messel

Olaf Theodor Messel (født 17. februar 1935 i Oslo, død 29. november 2011) var en norsk politiker for Demokratene, der han en periode var nestleder under partileder Vidar Kleppe. Han var også en av stifterne av partiet. Under partiets sentralstyremøte 28. juni 2009 ble Messel valgt som leder for den nye senioravdelingen i partiet. Han var tidligere medlem av FrP. Messels hovedområde var eldrepolitikk.
Messel var medlem av Fremskrittspartiet og gruppeleder i Kristiansand bystyre, men måtte gå ettersom hans meninger ikke var forenelige med partiets.


== Kilder ==
NRK
ABC Nyheter 


== Referanser ==
Daniel Kildal

Peter Daniel Baade Wind Kildal (født 4. oktober 1816 i Borgund, død 16. mars 1881 i Kristiania) var en norsk jurist, embetsmann og stortingsrepresentant. Han var stortingspresident 1871-73, sammen med Johan Sverdrup.
Kildal var fødd på Sørnes i Borgund, i dagens Ålesund, sønn av sorenskriver på Sunnmøre, Ole Severin Kildal og Karen Friis Wind. Han ble student ved Christiania skole i 1834 og cand. jur. i 1839. 1840 kopist i revisjonsdepartementet, 1843 advokatfullmektig, 1845 overrettsprokurator, 1848 høyesterettsadvokat. Han drev advokatforretning i hovedstaden og deltok i flere av broren Peters industriprosjekt. 
Kildal representerte valgkretsen Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger på Stortinget 1857 og på ekstrastortinget 1858, 1862-63 og ekstrastortinget 1864, 1865-66, 1868-69 og 1871-73. Han knyttet seg til «sakførerpartiet».
Han var i 1857 formann i justiskomite nr. 2, i 1858 i statslånkomiteen. I 1862-63 og 1864 var han egentlig varamann, men møtte og var visepresident i Odelstinget, formann i justiskomite nr 2 både 1862-64 og 1865-66. President i Odelstinget 1865-66 og 1868-69. Han var medlem av jernbanekomiteen 1868-69 og 1871-73. 1871-73 var han president i Stortinget. Han var samtidig formann i budsjettkomiteen og medlem av valgkomiteen og fullmaktskomiteen. 
Han ble oppnevnt til riksrevisor i 1851, og var formann i riksrevisjonen fra 1854 til sin død. Kildal var medlem Oslo bystyre 1851-72, medlem av jurykommisjonen av 1854 og av en kongelig kommisjon 1858 om den militære straffeloven.
Han var bror av sorenskriveren og stortingsmannen Mikael Kildal og industribyggeren Peter Wessel Wind Kildal, og farbror til riksrevisor og statsråd Birger Kildal. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
snl.no


== Eksterne lenker ==
(no) Daniel Kildal hos Norsk senter for forskningsdata
Sang om Kongeinntoget i Kristiania den 25. November 1905

«Sang om Kongeinntoget i Kristiania den 25. November 1905» er et skillingstrykk. Da kongefamilien steg i land i Kristiania den 25. november 1905, var det en stor begivenhet, og folk møtte opp, selv om det var tåke og snøkav. Det ble skrevet mange viser om denne historiske dagen. Denne er fra et skillingstrykk som var til salgs for 10 øre i «Bogvennen», Universitetsgaten 20.  Melodien er av den danske komponisten Horneman (1809–1870), og ble egentlig skrevet til visa «Den tapre landsoldat».


== Teksten ==


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007
Won Gyun

Won Gyun (hangul: 원균, hanja: 元均, født 1540 ved Pyeongtaek, død 1597 ved Chilcheollyang nær Geoje) var en koreansk general og admiral i Kongedømmet Joseon. Han er kjent for sine seire over den japanske marinen under Imjinkrigen. Han ble drept av en kule fra et japansk skip under slaget ved Chilcheonyangstredet. Han er også kjent under navnet Pyungjoong (평중).


== Viktige slag ==
Slaget ved Busan (1592)
Slaget ved Okpo (1592)
Slaget ved Sacheon 1592)


== Eksterne lenker ==
(ko) Won Gyun:Daum
(ko) Won Gyun
(ko) Won Gyun:Naver
Bredvid sin häst i gränden

«Bredvid sin häst i gränden» er et skillingstrykk med tekst av Carl Boberg, en forfatter og predikant. Han skrev diktet etter at han hadde lest en avisartikkel om den tragiske hendelsen. Diktet sto første gang på trykk i tidsskriftet «Sanningsvittnet» 29. mai 1890, under tittelen «Stadsresan». To år senere var den med i diktsamlingen «I moll och dur». Diktet ble raskt kjent, og sunget til flere melodier, den mest kjente av Adolf Edgren. Han var organist i Stockholm, og dro senere til Amerika. Melodien er originalt komponert til teksten «O, vilken fröjd och lycka», som han trykte i heftet «Gitarristen» i 1892.


== Teksten ==


== Kilder ==
Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Ingesund

Ingesund er et sted i utkanten av Arvika i Värmland, der det har vært skolevirksomhet siden 1926.
Ingesund ligger et par kilometer sør for Arvikas bykjerne, på den østlige av de to halvøyene i innsjøen Glafsfjorden som danner det sundet som avgrenser Kyrkviken fra resten av innsjøen. Området og halvøya heter Östra Sund. Plassen er oppkalt etter et bolighus som ble kalt Ingesund av den siste private eieren, som hadde en kone som het Ingeborg. Bygningen ble i 1926 kjøpt av Västra Värmlands folkhögskola, som noe senere tok navnet Ingesunds folkhögskola. Folkehøyskolen hadde en sidevirksomhet, Folkliga musikskolan, som senere fikk egne bygg vest for folkehøgskolen og som etter hvert ble til Musikhögskolan Ingesund. 
Begge Ingesund-skolene har internater der i underkant av hundre av studentene bor i skoleåret. Skoleområdet grenser til den sørligste delen av Arvika og har bussforbindelse med sentrum.


== Bilder ==
Ueli

Ueli er et sveitsisk mannsnavn dannet som en kjæleform av Ulrich, som har opprinnelse i høytyske ôd, «odel, arv», og rich, «mektig».
Hansueli og Hans-Ueli sammensatte former av navnet.


== Utbredelse ==
Navnet Ueli er hovedsakelig brukt i Sveits. Det er lite utbredt i andre land. I Tyskland brukes hovedsakelig Uli som kjæleform for Ulrich, mens Ueli er svært lite brukt.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Ueli  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ueli Maurer (f. 1950), sveitisisk politiker
Ueli Steiger (f. 1954), sveitsisk filmfotograf
Ueli Gegenschatz (1971–2009), sveitsisk basehopper
Ueli Steck (f. 1976), sveitsisk klatrer
Ueli Berger, sveitsisk kunstner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Ueli
(en) Think Baby Names: Ueli