jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Augosoma

Augosoma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne slekten hører til de mest spektakulære hornbillene.


== Utseende ==
Meget store (40-100 millimeter), blankt svarte eller mørkbrune biller.
Hannen har et langt, krumt horn på hodet, dette er utvidet på innsiden litt før spissen, dessuten et langt hotn på pronotum som er gaffeldelt i spissen, ved roten av dette to kortere pigger. Hos store eksemplarer kan hornene bli lenger enn resten av kroppen.
Som vanlig hos hornbiller mangler disse hornene hos hunnen.


== Levevis ==
Larvene lever i døde plantedeler (for eksempel råtnende palmeblader). De gjelder for å være forholdsvis enkle å ale opp i fangenskap. Augosoma centaurus er regnet som et alvorlig skadedyr i kokosnøtt-plantasjer i Sentral-Afrika.


== Utbredelse ==
Slekten finnes i tropisk Vest-Afrika (Kamerun, Gabon, Den sentralafrikanske republikk).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Augosoma Burmeister, 1841
Augosoma centaurus (Fabricius, 1775)
Augosoma hippocrates Milani, 1995


== Eksterne lenker ==
Bilder av Augosoma centaurus
Informasjon om arten
(en) Augosoma i Encyclopedia of Life 
(en) Augosoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Augosoma hos NCBI 
(en) Kategori:Augosoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Augosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Hirado-broen

Hirado-broen (平戸大橋, Hirado Ō-hashi) er en hengebro i prefekturet Nagasaki i Japan. Broen knytter sammen øyene Hirado og Kyūshū og ble åpnet i 1977. Den har et hovedspenn på 465,5 meter og en totallengde på 665 meter.


== Eksterne lenker ==
Hirado-broen hos Structurae (engelsk) - besøkt 29. mars 2011
Allomyrina

Allomyrina er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten lever i Sørøst-Asia. Arten Allomyrina dichotoma, som lever i Japan, Kina og Korea, er et populært kjæledyr i Japan, det den er kjent som kabutomushi. Det arrangeres også veddemålskamper mellom hannene av denne arten.


== Utseende ==

Store (35-80 millimeter), brunsvarte biller. Selv om artene er store etter nordiske standarder er de blant de mindre artene i Dynastini, som omfatter noen av verdens største biller. Som vanlig i denne gruppen er det stor forskjell på kjønnene. Kroppen er naken og glatt.
Hannen har et langt, krumt horn på hodet, dette er gaffeldelt i spissen, dessuten et kort og bredt, gaffeldelt fremspring på pronotum. 
Som vanlig hos hornbiller mangler disse hornene hos hunnen.


== Levevis ==
Larvene lever i morken, død ved. Larveutviklingen tar omtrent ett år.


== Utbredelse ==
Slekten finnes i Sørøst-Asia.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Allomyrina Arrow, 1911
Underslekten Allomyrina (i snever forstand)
Allomyrina pfeifferi (Redtenbacher, 1867)
Underslekten Trypoxylus Minck, 1920
Allomyrina dichotoma (Linnaeus, 1771), med flere underarter, blant andre:
Allomyrina dichotoma tsunobonis - noen ganger regnet som en egen art
Allomyrina dichotoma takarai Kusui, 1976
Allomyrina dichotoma inchachina Kusui, 1976
Allomyrina kanamorii (Nagai, 2006)
Underslekten Xyloscaptes Prell, 1934
Allomyrina davidis (Deyrolle & Fairmaire, 1878)


== Eksterne lenker ==
(en) Allomyrina i Encyclopedia of Life 
(en) Allomyrina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Allomyrina hos NCBI 
(en) Kategori:Allomyrina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Allomyrina – detaljert informasjon på Wikispecies
Beckius

Beckius er en slekt av biller som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (40-80 millimeter), blanke biller. Som vanlig blant hornbiller er det stor forskjell på kjønnene. Hannen har en langt, spisst horn på hodet og ett tilsvarende horn på hver side av pronotum. Hunnen er mindre og mangler disse hornene.
Dekkvingene er rødbrune.


== Levevis ==
Larvene lever i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Beckius beccarii lever i Indonesia og på Ny-Guinea.


== Systematisk plassering ==
Artene blir noen ganger plassert i slekten Eupatorus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Beckius Dechambre, 1992
Beckius beccarii (Gestro, 1876)
Beckius koletta (Voirin, 1978) - ofte regnet som en underart av B. beccarii.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Beckius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Beckius (Dechambre) – detaljert informasjon på Wikispecies
Håkan Juholt

Håkan Juholt (født 16. september 1962 i Oskarshamn) er en svensk fotograf, journalist og politiker. Han var fra 25. mars 2011 til 21. januar 2012 partileder for Socialdemokraterna. I september 2017 tiltrådte han som Sveriges ambassadør på Island.Juholt satt i Sveriges riksdag fra 1994, innvalgt fra Kalmar län. Han ledet forsvarskomiteen i riksdagen fra oktober 2010 til april 2011.Juholt erklærte sin umiddelbare avgang som partileder på en pressekonferanse 21. januar: Jag vill inte stå i vägen för den nystart S behöver. I oktober 2014 ga Juholts uoffisielle taleskriver Daniel Suhonen ut boka Partiledaren som klev in i kylan, der han hevdet at det var konspirasjoner innen partitoppen som tvang Juholt bort fra partilederstillingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håkan Juholt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Håkan Juholt på Twitter 
Håkan Juholt på Facebook 
(sv) Håkan Juholt hos Sveriges riksdag 
Håkan Juholt på Socialdemokraternas nettside.
Kanmonkyo-broen

Kanmonkyo-broen er en hengebro over Kanmonsundet i Japan, og binder sammen byene Shimonoseki på Honshū med Kitakyūshū på Kyūshū. Broen, som åpnet i 1973, er 1 068 meter lang og har et hovedspenn på 712 meter. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kanmon Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kanmonkyo-broen på Structurae (engelsk) (besøkt 29. mars 2011)
Chalcosoma

Chalcosoma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten, som lever i Sørøst-Asia, omfatter fem arter som omfatter noen av verdens største biller.


== Utseende ==

Meget store (5- 13 centimeter) og tunge biller. Kroppen er naken og glatt, glinsende svart med en bronseaktig glans. Hannen har et kraftig horn (rettet skrått oppover og framover) på hodet. På hver side av pronotum er det et langt, krumt, framoverrettet horn, det er også en kraftig pigg i midten. Hunnen mangler alle disse hornene. Beina er forholdsvis lange med tre skarpe pigger på yttersiden av forleggen.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg inne i døde trestammer. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller kamp om føderessurser.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Slekten Chalcosoma Hope, 1837
Chalcosoma argregs Takeuchi, 2014 - Malaysia
Chalcosoma atlas (Linnaeus, 1758) - vidt utbredt
Chalcosoma chiron (Olivier, 1789) - vidt utbredt
Chalcosoma engganensis Nagai, 2004 - Enggano-øyene, Indonesia
Chalcosoma moellenkampi Kolbe, 1900 - Borneo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chalcosoma i Encyclopedia of Life 
(en) Chalcosoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chalcosoma hos NCBI 
(en) Kategori:Chalcosoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chalcosoma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten fra Sumatra
Bilder av Chalcosoma caucasus
Pfaueninsel

Pfaueninsel (norsk: «Påfugløya») er en øy i elva Havel nær Wannsee i Berlin i Tyskland, og et populært utfartssted for berlinerne. Det går ferge dit.
Noen kabellengder lenger øst ligger en mindre øy kalt Schwanenwerder («Svaneøya»), som opprinnelig het Sandwerder («Sandbanken»).Fram til 1689 sto glassverket til alkymisten Johannes Kunckel (1635-1703) på Pfaueninsel, der han utførte sine eksperimenter. Han falt i unåde da kurfyrsten døde i 1688, verkstedet hans ble brent ned, og han valgte å dra til Sverige, hvor han senere ble adlet for sitt arbeid.Opprinnelig het Pfaueninsel Kaninchenwerder («De små kaniners øy»); en Werder er en øy som ligger i en elv. Navnet endret seg da det kom påfugler dit. I 1793 gjorde den prøyssiske kongen Fredrik Vilhelm II krav på øya som en del av Hohenzollern-dynastiet og bygde et menasjeri og en dyrehage her, med blant annet påfugler som fremdeles trives her. I årene 1794-97 fikk han oppført et slott her etter grevinne Wilhemine von Lichtenaus planer. Slottet var deretter kongefamiliens sommerbolig, men er under restaurering frem til 2024 og derfor midlertidig stengt.Etter hvert som dyrehagen ble en populær attraksjon, følte den sjenerte kongen det så plagsomt at han ga bort dyrene i 1842, noe som førte til stiftelsen av Berlins nåværende zoo. Men påfuglene er her fremdeles.Palmenhaus («Palmehuset») tok fyr av ukjente årsaker i 1880 og brant ned. Man mente at brannårsaken kunne ha vært en gnist fra skorsteinen, ettersom palmehuset var bygd av tre. Det ble ikke gjenoppbygd, og i dag står bare grunnmuren tilbake. 
I etterkrigstiden tilhørte Pfaueninsel Vest-Berlin i bydelen Bezirk (= område) Zehlendorf, som i dag er erstattet av Steglitz-Zehlendorf. Øya er fremdeles rik på natur og har frittgående påfugler og andre eksotiske fugler i bur. 
Hele øya er er et naturreservat, og siden 1990 har den stått på UNESCOs liste over verdens kulturarv som en del av slott og parker i Potsdam og Berlin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pfaueninsel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Omfattende skildring med mange bilder av Palmenhaus
Bilder av  Pfaueninsel Arkivert 15. desember 2011 hos Wayback Machine.
Dynastes

Dynastes er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne slekten, som lever i Amerika, inneholder noen av verdens største biller.


== Utseende ==

Store til meget store biller (25–175 millimeter). Hannene av Dynastes hercules kan, inkludert hornet på pronotum, bli opptil 18 centimeter lange, arten er dermed en av kandidatene til tittelen «Verdens største bille». Hunnene mangler dette hornet og er dermed vesentlig kortere. Billen er glinsende svart, dekkvingene vanligvis lyst brunlige. Kroppsformen er nærmest sylindrisk. Hannen har et langt (nesten så langt som resten av kroppen) horn på pronotum, dette er litt nedoverbøyd, og sammen med et tilsvarende, oppoverbøyd horn på hodet danner det en kraftig klype. Hornene viser allometrisk vekst, det vil si at de er forholdsvis mye større hos store enn hos små hanner.


== Levevis ==
Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.
Larvene lever i morken ved og bruker 1–2 år på utviklingen. En fullvoksen larve av Dynastes hercules hevdes å kunne veie 120 gram.
De voksne billene spiser gjerne råtnende frukt. Tross sin tunge kropp flyr de ganske godt, mest om natten, da de gjerne kommer til lys.


== Utbredelse ==
Artene lever i det nordlige Sør-Amerika og på noen av de karibiske øyene og nordover til det sørlige USA.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Slekten Dynastes MacLeay, 1819 – åtte arter, Mellom- og Sør-Amerika
Dynastes granti Horn, 1870
herkulesbille, Dynastes hercules (Linnaeus, 1758) - mange underarter, noen eller alle av disse bør kanskje regnes som egne arter
Dynastes hyllus Chevrolat, 1843
Dynastes maya Hardy, 2003
Dynastes miyashitai Yamaya, 2004 - ofte regnet som et synonym for Dynastes hyllus
Dynastes neptunus (Quensel, 1805)
Dynastes satanas Moser, 1909
Dynastes tityus (Linnaeus, 1766)


== Eksterne lenker ==
(en) Dynastes i Encyclopedia of Life 
(en) Dynastes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dynastes hos ITIS 
(en) Dynastes hos NCBI 
(en) Kategori:Dynastes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dynastes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dynastes – detaljert informasjon på Wikispecies
Ragna Breda

Ragna Breda (født Ragna Elisabeth Lindhjem, senere gift Bramer, født 12. oktober 1905 i Horten, død 12. juli 1997 i Fredrikstad) var en norsk skuespiller og forfatter og oversetter av barnebøker. 


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ragna Breda på Internet Movie Database 
(no) Ragna Breda hos Sceneweb 
(sv) Ragna Breda i Svensk Filmdatabas 
(no)  Ragna Breda i Scenewebarkivet
Bergen op Zoom

Bergen op Zoom er en kommune og en by i provinsen Noord-Brabant, sør i Nederland. Bergen op Zoom fikk bystatus i 1266.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bergen op Zoom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bergen op Zoom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Eupatorus

Eupatorus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (40-100 millimeter), blanke og glatte hornbiller. Pronotum og beina er svarte, dekkvingene ofte mer eller mindre gulbrune. Som vanlig for hornbiller (Dynastinae) er hannene mye større enn hunnene og har kraftige horn på hodet og pronotum som hunnene mangler. Hos denne slekten finnes det gjerne et langt horn på hodet og to horn på hver side av pronotum, disse er krumme, glatte og spisse. Det midtre hornparet på pronotum kan være redusert til spisse knøler. Forleggene (protibiae) har tre tenner på yttersiden nær spissen.


== Utbredelse ==
Denne slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk plassering ==

Arten Eupatorus beccarii blir nå ført til en slekt for seg, Beckius.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Eupatorus Burmeister, 1847
Eupatorus birmanicus Arrow, 1908
Eupatorus cantori (Hope, 1845) - noen ganger regnet som en underart av E. hardwickei.
Eupatorus endoi Nagai, 1999
Eupatorus gracilicornis Arrow, 1908
Eupatorus hardwickei (Hope, 1831)
Eupatorus pyros Prandi & Grossi, 2021 
Eupatorus siamensis Laporte de Castelnau, 1867
Eupatorus sukkiti Miyashita & Arnaud, 1996
Slekten Beckius Dechambre, 1992 - ofte regnet til Eupatorus
Beckius beccarii
Beckius koletta (Voirin, 1978) - ofte plassert som en underart av B. beccarii


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eupatorus i Encyclopedia of Life 
(en) Eupatorus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eupatorus hos NCBI 
(en) Kategori:Eupatorus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eupatorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Remi Schrijnen

Remi (Remy) Schrijnen (født 24. desember 1921 i Kumtich i Flandern i Belgia, død 27. juli 2006) var en belgisk frivillig i den tyske hæren under den andre verdenskrig. Han var tilsluttet Waffen-SS.
Schrijnen var av flamsk nasjonalist og den eneste flamske frivillige soldaten i Flandern-divisjonen av det tyske Waffen-SS som har blitt tildelt Jernkorsets ridderkors. Han var også en av bare en håndfull soldater som fikk denne utmerkelsen og han mottok også Jernkorset. Schrijnen var en glødende nasjonalistisk belgier som sluttet seg til Vlaams Nationaal Verbond (VNV) før den andre verdenskrigen. 
Ved Schrijnens første søknad som frivillig til den flamske legionen, ble han avslått fordi de mente at han var for liten og kort til å gjennomførte noen aktiv militærtjeneste. Andre frivillige nazi-sympatisører kalte ham «Korte tysker». Men han viste sitt mot under slaget om Stalingrad i februar 1943.
Under slaget ved Narva den 3. mars 1944, skal Schrijnen egenhendig ha ødelagt elleve fiendtlige stridsvogner før ble han funnet bevisstløs og døden nær dagen etter og brakt til et sykehus og til slutt ble han sendt til Berlin, hvor han mottok begge Jerkorsene og et telegram med gratulasjoner for hans militære prestasjoner fra VNV-lederen Hendrik Elias. 
Etter krigen vendte han tilbake til Belgia, der han ble arrestert, stilt for krigsretten og dømt til døden. Fengselsstraffen ble umiddelbart omgjort til livsvarig fengsel. Schrijnen ble løslatt fra fengsel i 1950, på betingelse av han utelukkende viste eksemplarisk oppførsel i fremtiden. Men, Schrijnen deltok under såkalte amnesti-marsjer der han viste frem sin støtte til at dem som hadde kjempet på Østfronten skulle få amnesti. Disse protestmarsjene sluttet ofte i slagsmål og håndgemeng med politiet. Etter en slik amnesti-slagsmål, i 1953, ble Schrijnen arrestert og holdt i fengsel i nesten to år. I 1962 emigrerte derfor han til Forbundsrepublikken Tyskland, der han søkte om tysk statsborgerskap. Flamske fascister og nazister fortsatte å tilbe ham som «Den siste kongen av Flandern». Dette var også tittelen på en kontroversiell bok av forfatter Allen Brandt som omhandlet flamske soldater i legioner tilhørende det tyske SS.
Schrijnen døde i det tyske Ruhr-området i 2006, 85 år gammel.


== Referanser ==
Catalonia rundt 2011

Catalonia rundt 2011 var den 91. utgaven av Catalonia rundt, og foregikk fra 21. mars til 28. mars 2011 i Catalonia  i Spania.
I tillegg til de 18 ProTeams ble Geox-TMC, Andalucía-Caja Granada, Cofidis, Caja Rural, Colombia es Pasión-Café de Colombia og CCC Polsat Polkowice invitert.


== Etapper ==


=== Mandag 21. mars - 1. etappe: Lloret de Mar-Lloret de Mar, 166,9 km ===


=== Tirsdag 22. mars - 2. etappe: Santa Coloma de Farnés-Bañolas, 169,3 km ===


=== Onsdag 23. mars - 3. etappe: Sant Esteve d'en Bas–  Andorra (Vallnord), 183,9 km ===


=== Torsdag 24. mars - 4. etappe: Seo de Urgel–Vendrell, 195 km ===


=== Fredag 25. mars - 5. etappe: Vendrell–Tarragona, 205,8 km ===


=== Lørdag 26. mars - 6. etappe: Tarragona-Mollet del Vallés, 184,5 km ===


=== Søndag 27. mars - 7. etappe: Parets-Barcelona, 124,5 km ===


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Klatrekonkurransen ===


=== Sprintkonkurransen ===


=== Lagkonkurransen ===


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted
Amager Boulevard

Amager Boulevard er en vei på den nordlige delen av øya Amager i København. Veien forbinder Langebro med Amagerbrogade.
Veien ble anlagt i perioden 1903-1906 delvis på kurven som var en del av Københavns voller. Anleggingen av veien skjedde samtidig som byggingen av en ny Langebro. Trafikken fra Langebro ble tidligere ledet via Langebrogade, men med anleggingen av den nye Langebro med vei ble trafikken ledet over via Amager Boulevard.


== Vesentlige bygninger og institusjoner på Amager Boulevard ==
Nr. 2: Langebrohus, 1905–1906 av Thorvald Gundestrup.
Nr. 4-10: Ny Tøjhus og Hærens Geværfabrik, oppført på fyllmasse i tiden 1887–1891 og senere. Nedrevet 1976, 1990 og 2001. Nå er det i stedet hovedkvarter for SimCorp i nr. 6 (2006- ved Dissing + Weitling), Kommunernes Landsforening (med adresse Weidekampsgade 10), HK (med adresse Weidekampsgade 8, begge av Arkitema 2001–2002) og Deloitte (2003–2005 ved arkitektfirmaet 3XN).
Nr. 70: Høyhuset Radisson Blu Hotel Scandinavia, oppført 1971–1973 ved Ejner Graae og Bent Severin.
Nr. 80: Statens Serum Institut (adresse: Artillerivej 5). Bla oppført ved Andreas Clemmensen 1902.
Nr. 101: Kollegiet Kvinderegensen fra 1931–1932 av Helge Bojsen-Møller.
Nr. 108: Statsprøveanstalten, oppført 1916–1919 ved Hack Kampmann, revet 1995. Nå en byggetomt.
Nr. 111: Norges Hus fra 1933
Nr. 115: Den kongelige Mønt, 1922–1923 ved Martin Borch.
Nr. 118: Eiendommen Møllegården, oppført 1922–1923 ved Povl Baumann.


== Eksterne lenker ==
Grandts om Amager Boulevard
Golofa

Golofa er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (opptil 100 millimeter medregnet hornene), gulbrune biller. Som vanlig for hornbiller (Dynastinae) er hannene mye større enn hunnene og har kraftige horn på hodet og pronotum som hunnene mangler.
I denne slekten har hannen gjerne et langt, tynt horn på hodet og ett på pronotum. Sistnevnte kan være langt og tynt eller krumt og båndlignende. Noen arter har sterkt reduserte horn.
Hos noen arter er hannens frambein sterkt forlenget.


== Levevis ==
Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sentrale Mexico til Argentina.


== Systematisk plassering ==

Slekten omfatter minst 30 arter.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Golofa Hope, 1837
Golofa aegeon (Drury, 1773)
Golofa aequatorius Voirin, 1984
Golofa antiquus Arrow, 1911
Golofa argentinus Arrow, 1911
Golofa bubeniki Milani, 2021 
Golofa claviger (Linnaeus, 1771)
Golofa cochlearis Ohaus, 1910
Golofa costaricensis Bates, 1888
Golofa eacus Burmeister, 1847
Golofa farallonensis Pardo-Locarno & Villalobos-Moreno, 2020 
Golofa gaujoni Lachaume, 1985
Golofa globulicornis Dechambre, 1975
Golofa henrypitieri Arnaud & Joly, 2006 
Golofa hirsuta Ratcliffe, 2003 
Golofa horizontalis Voirin, 1984
Golofa imbellis Bates, 1888
Golofa imperialis Thomson, 1858
Golofa incas Hope, 1837
Golofa inermis Thomson, 1859
Golofa limogesi Ratcliffe & Le Tirant, 2017 
Golofa minutus Sternberg, 1910
Golofa obliquicornis Dechambre, 1975
Golofa olsoufieffi Prokofiev, 2012 - nå flyttet til slekten Heterogomphus
Golofa paradoxus Dechambre, 1975
Golofa pelagon Burmeister, 1847
Golofa pizarro Hope, 1837
Golofa porteri Hope, 1837
Golofa pusilla Arrow, 1911
Golofa sagittariae Prell - sannsynligvis et synonym for Golofa claviger
Golofa solisi Ratcliffe, 2003
Golofa spatha Dechambre, 1989
Golofa tepaneneca Morón, 1995
Golofa tersander (Burmeister, 1847)
Golofa testudinarius Prell, 1934
Golofa unicolor (Bates, 1891)
Golofa veliae Pardo-Locarno & Villalobos-Moreno, 2020
Golofa wagneri Abadie, 2007 
Golofa xiximeca Morón, 1995


== Referanser ==


== Kilder ==
Céspedes, A.A. & Ratcliffe, B.C. (2010) Golofa clavigera (Linnaeus, 1761) in Bolivia: a new country record (Coleóptera: Scarabaeidae: Dynastinae). Ecologia en Bolivia v. 45. [1]
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Golofa [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Golofa i Encyclopedia of Life 
(en) Golofa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Golofa hos ITIS 
(en) Golofa hos NCBI 
(en) Kategori:Golofa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Golofa – detaljert informasjon på Wikispecies