jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wang Tianpu

Wang Tianpu (kinesisk: 王天普; født i 1962 i fylket Changyue i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kjemiingeniør og forretningsmann. Han er president for oljeselskapet Sinopec, et av de tre største statseide oljeselskapene i Kina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wang Tianpu hos China Vitae
Det mongolske platå

Det mongolske platå er et av de største høyplatåer i Asia. Det omfatter ørkenen Gobi og store omliggende høylandsstepper. Territoriet tilligger Mongolia og Folkerepublikken Kina. Det er, etter det tibetanske høyplatå, det største høyplatået i Sentral- og Øst-Asia. Men det ligger ikke så høyt som det tibetanske platå; gjennomsnittlig høyde over havet er på 900 til 1 500 meter. De fjellene som innrammer platået rager imidlertid opp til 3- til 5 000 m høyde.
Dobang

Dobang (eller Tobang) var en privat militær enhet som eksisterte i kongedømmet Goryeo. Den ble organisert som en privat livvakt for Gyeong Dae-seung. Etter militærkuppet i Guryeo i 1170 overtok Goryeos militærregime den reelle makta i landet. I regimets første år ble general Lee Go drept av general Lee Euibang som igjen ble drept av Jeong Gyeon. Jeongs far, Jeong Jung-bu (鄭仲夫) ledet generalens opprør. Jeong Jung-bu var regimets leder inntil han ble avsatt av Gyeong Dae-seung.
Gyeong Dae-seung var den nest siste generalen før medlemmer av Choe-familien overtok og konsoliderte regimets og familiens makt. Etter å ha merket den store personlige risikoen hans forgjengere hadde tatt, organiserte Gyeong Dae-seung en personlig livvakt bestående av 100 soldater, kjent som Dobang. Disse fulgte generalen hele tiden. Dobang ble oppløst etter Gyeong Dae-seungs død, men ble gjenopprettet av Choe Chung-heon kort etter at han ble regimets leder. Choe bygde ut styrken og delte enheten i seks enheter (Yuk-beon) som ble kjent som Yuk-beon Dobang. Dette gjorde det mulig å rotere vaktene. Etter at Choe Lee tok makta, ble hans privare hær kjent som «indre Dobang» (Nae Dobang) og «ytre Dobang» (We Dobang).
Per Line

Per Line (født 18. september 1936 i Time, død 19. oktober 1997) var en norsk arkitekt. Line fullførte studiene ved Statens Arkitektskole i Oslo i 1965. Etter syv års arkitektpraksis med Knut Knutsen og deretter Christian Malon flyttet han i 1972 til Klepp på Jæren. Han arbeidet her som bonde på gården Hauge og som arkitekt. Ifølge Are Carlsen var Line «opptatt av genuint håndverk, klimaforhold og stedstilpasning, og tok avstand fra kortvarige moteretninger i arkitekturfaget»


== Arkitektarbeider ==
1973 kårboligen på gården Hauge
1980 Pollestad-hytta på Nærland
1987 Orre friluftshus på Klepp
1979 restaureringen av Hå gamle prestegård
1988 «Bygg for fremtiden» i Stavanger


== Litteratur ==
Eva Watne (mfl. red.), Ådne Serinius Trodahl fotograf Rasmus Norlander Per Line: stillhetens arkitekt  ISBN 978-82-998642-0-6


== Referanser ==
Johan Lindstrøm

Johan Lindstrøm (født 1893 i Lærdal, død 1958) var en norsk arkitekt. Lindstrøm fullførte studiene ved Norges tekniske høgskole i 1921. Han arbeidet deretter som arkitekt i Bergen og oppførte et stort antall bygninger i fra 1920-tallet til 1950-tallet. Han ble en sentral skikkelse innenfor den såkalte Bergensskolen i norsk arkitektur. Lindstrøm var opptatt av å videreføre nasjonal byggeskikk i samtidens arkitektur  I 1927 gav han ut boka Tunbrot og nybygnad på Vestlandet som hadde som program å «...vekkje og auke sansen for ein betre byggjemåte i bygdene våre»  I 1955 vant han konkurransen om restaurering av Håkonshallen, hvor store deler måtte gjenreises etter en eksplosjonsulykke i 1944. Dette prosjektet ble fullført av hans sønner Jon og Claus sammen med Peter Helland-Hansen. 
Arkivmateriale etter arkitekt Johan Lindstrøm oppbevares i arkiv etter Lindstrøm arkitekter, ved Bergen Byarkiv.


== Bygninger ==
1926 Gamlebanken i nyklassisistisk stil i Gamle Lærdalsøyri
1957 Ombygging av Sankt Jetmund kirke
Utvidelse av Fjærland kirke
1936 og 1955 Restaurering av Leikanger kirke
Ombygging av Gulen kirke
1954 Gjenreisning av eksteriør av Tollboden i Bergen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Claus Lindstrøm (2011). Arkitekten Johan Lindstrøm. Laksevåg: Baskerville. ISBN 978-82-8187-053-6.
Wacław Kobyliński

Wacław Kobyliński (født 3. oktober 1896, død 1987 i USA) var en polsk offiser, mottaker av det norske Krigskorset for sin innsats under slaget om Narvik i 1940.


== Militær bakgrunn ==
I 1923 og 1924 tjenestegjorde han i 34. infanteriregiment som løytnant med ansiennitet fra 1. juni 1919. I 1928 tjenestegjorde han som løytnant i det 14. infanteriregiment, utdannet ved Wielkopolska infanteridivisjon.
I 1932 tjenestegjorde han som kaptein i det 6. infanteriregiment. I 1938-1939 var han i sammensetningen av redaksjonsrådet for gjennomgang av panserstyrkene.


== Andre verdenskrig ==

Under invasjonen av Polen i september 1939 tjenestegjorde han i Selvstendig operasjonsgruppe Narew (Samodzielna Grupa Operacyjna Narew, SGO Narew) som stabssjef for divisjon I.
I 1940 tjenestegjorde han som major i Den selvstendige Podhalebrigaden som sjef for første bataljon, brigaden ble i mai 1940 sendt til Narvik og satt inn på de alliertes side mot de tyske styrkene i området. Den 28. mai 1940 hadde bataljonen under hans kommando oppgaven med å besette åsen Skavtuva (650 m) og Hestefjellet (773 m), og deretter erobre bygda Beisfjord. Etter foregående angrep fra den franske Fremmedlegionen og norsk infanteri ble stoppet av de tyske stillingene ble 1. bataljon fra Den selvstendige Podhalebrigaden satt inn.
Angrepene varte hele dagen, ble avbrutt av et angrep fra tyske bombefly, men om kvelden måtte de tyske enhetene trekke seg tilbake, og målene ble oppnådd. Dette truet de tyske kommunikasjonslinjene og var en av de viktigste elementene i kampen. Wladyslaw Kobylinski viste tapperhet under kampene og han ble tildelt det norske Krigskorset.I 1944 gikk han inn i spesialstyrkene Cichociemni. Wacław Kobyliński ble sendt til Polen i operasjon Odwet (hevn) og sluppet ned i fallskjerm i natten mellom 16. og 17. oktober 1944 i flyoperasjonen, «Wacek 1» ledet av kaptein Roman Chmiela.


== Etter krigen ==
Kobyliński ble etter krigen flere ganger arrestert av NKVD og polsk politi. Han flyktet fra Polen og døde i USA i 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foto i samlingene til Imperial War Museums
Karl-Heinz Kurras

Karl-Heinz Kurras (født 1. desember 1927 i Barten, Øst-Preussen, død 16. desember 2014 i Berlin) var en politimann fra Vest-Berlin. Han var fra 1955 til tidligst 1967 uoffisiell medarbeider for Stasi i DDR og fra 1964 samtidig medlem av SPD og SED.
Kurras ble kjent for at han 2. juni 1967 med sitt tjenestevåpen skjøt Benno Ohnesorg, student ved FU-Berlin, i bakhodet slik at han døde. I den etterfølgende straffesaken ble Kurras frikjent. Drapet på Ohnesorg medførte en radikalisering av studentbevegelsen i Tyskland og Vest-Berlin.
Da det i mai 2009 ble kjent at Kurras hadde arbeidet for DDR, ble det innledet ny etterforskning med tanke på gjenopptakelse. Imidlertid medførte undersøkelsene ikke at det ble funnet bevis for noe drapsoppdrag fra DDR, og i november 2011 ble etterforskningen innstilt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
stern.de (tysk)  Besøkt 2. juni 2012
Jim Dauterive

James Thomas «Jim» Dauterive er en amerikansk animasjonsprodusent og forfatter. Dauterive er mest kjent som executive producer og for å ha forfattet flere episoder av den animerte serien King of the Hill, samt utviklet og forfattet for Fox-serien Bob's Burgers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Dauterive på Internet Movie Database 
(fr) Jim Dauterive på Allociné 
(en) Jim Dauterive hos The Movie Database
Paraguays departementer

Paraguays departementer. Paraguay består av sytten departementer (departamentos) og et hovedstadsdistrikt (distrito capital).


== Se også ==
ISO 3166-2:PY, ISO 3166-2-koden for Paraguay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Statoids
Malexandermordene

Malexandermordene (svensk: Malexandermorden) var mordene på politibetjentene Robert Karlström (30) og Olov Borén (42) den 28. mai 1999. De ble myrdet ved byen Malexander i jakten på Andreas Axelsson, Tony Olsson og Jackie Arklöv som hadde ranet Östgöta Enskilda Bank i Kisa.


== Rettsprosess ==
Axelsson, som fikk skuddskader i politijakten, ble pågrepet ved en vårdcentral i Boxholm kort etter mordene. 31. mai ble Arklöv pågrepet i Tyresö. Olssons hustru hjalp Olsson å flykte fra Sverige til Costa Rica, men han ble pågrepet den 6. juni, og i Costa Rica ble 1 million SEK fra ranet funnet. Linköpings tingsrätt dømte til Axelsson og Olsson den 18. januar og Arklöv den 2. februar 2000 til livsvarig fengsel.Olsson og Axelsson innrømmet bankranet og at de var ved Malexander, men nektet for politimordene. Olsson hevdet at Arklöv myrdet politibetjentene og Arklöv innrømmet det i juni 2001. Ifølge Arklöv tok han politibetjentenes våpen og skjøt dem.Olsson sonet i Anstalten Hall. Natten til 28. juli 2004 rømte han sammen med Alfred Sansiviero, Daniel Maiorana og Mahmoud Amaya, men de ble pågrepet etter 1–2 dager.


== Referanser ==


== Kilder ==
[1]
[2]
[3]
Zhang Qingwei

Zhang Qingwei (kinesisk: 张庆伟; født 1961 i Jilin i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker.
Zhang har vært en av de ledende vitenskapsfolk innen det kinesiske romfartsprogram, og også innen landets flyindustri. Han var fra 2008 til 2009 leder for Statsrådets Kommisjon for vitenskap, teknologi og nasjonal forsvarsindustri.
I 2011 etterfulgte han Chen Quanguo som guvernør og stedfortredende partisekretær for provinsen Hebei.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhang Qingwei hos China Vitae
Tom Werner

Thomas Charles «Tom» Werner (født 12. april 1950) er en amerikansk TV-produsent og forretningsmann som gjennom sin investering i Fenway Sports Group (opprinnelig New England Sports Ventures) er styreformann for Boston Red Sox og fotballklubben Liverpool.


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Werner på Internet Movie Database 
(fr) Tom Werner på Allociné 
(en) Tom Werner på AllMovie 
(en) Tom Werner hos The Movie Database 
Biografi på Yahoo! Movies
George Gillett

George Nield Gillett Jr. er en amerikansk forretningsmann. Han er opprinnelig fra Wisconsin. Fra 2007 til 2010 var han, sammen med Tom Hicks, hovedeier av den engelske fotballklubben Liverpool FC.


== Referanser ==
Allan Octavian Hume

Allan Octavian Hume (født 6. juni 1829 i St Mary Cray i Kent i London, død 31. juli 1912 i London) var en embetsmann, politisk reformator, amatørornitolog, hortikulturist,  lege, og en av grunnleggerne av den Indiske nasjonalkongressen, et politisk parti som seinere skulle lede den Indiske selvstyrekamp. Han var en bemerkelsesverdig ornitolog, Hume er blitt kalt «faren til Indisk ornitologi» og, av dem som fant ham dogmatisk, «paven av Indisk ornitologi». Han var sønn av  parlamentsmedlemmet Joseph Hume.
Hume reiste til India i 1849 og ble ansatt som britisk embetsmann i Etawah i det nåværende Uttar Pradesh. Han gifte seg med Mary Ann Grindall 1853, og ble tildelt Order of the Bath i 1860 for sin innsats under Sepoy-opprøret. Hume ble utnevnt i 1867 til sjef for tollvesenet i Nordvestprovinsene og 1870 til jordbruksminister i Indias regjering. Etter at i 1879 å ha vendt tilbake til provinsregjeringen i Allahabad ble Nasjonalkongressen grunnlagt under Humes ledelse i 1885.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allan Octavian Hume – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Allan Octavian Hume – galleri av bilder, video eller lyd på Commons VerkList of the birds of India (1879)
The Nests and Eggs of Indian Birds Bind 1 Bind 2 Bind 3
Game birds of India, Burmah and Ceylon Volume 1 Volume 2 Volume 3
Hints on Esoteric TheosophyStray FeathersScanned volumes 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Index 1-11Biografiske kilderBiographies of ornithologists
Hume-Blavatsky correspondence
South London Botanical Institute
The Victorian Web
Knut Petersen

Knut Petersen (født 1888 på Gjøvik, død 1964) var en kjent buktaler. Han reiste rundt i Norge i 1920- og 1930-årene for å underholde, til latter og moro for både barn og voksne, og regnes for å være en av Norges aller første buktalere. Flere buktalere har i ettertid latt seg inspirere av Petersens mange show. Petersen på sin side lot seg hovedsakelig inspirere av britiske buktalere som Fred Russell og Max Terhune, som han så opptre på sine reiser til Storbritannia. 
Hans mest kjente figur er en dukke som han kalte Postmann Jonas, som stadig klaget over alle de avsidesliggende stedene han måtte levere post til, hovedsakelig til fots. Han ynket seg over at mottagerne sjelden hadde bruk for posten de mottok, og lekte ofte med tanken på å kaste posten i elven, men dette var en tanke han bestandig slo fra seg, samvittighetsfull som han var. Postmann Jonas' standarduttrykk var: «Akk, ja, men posten må jo frem». Petersen la opp som buktaler på slutten av 1930-årene, etter å ha følt at han ikke hadde noe mer å bidra med innenfor buktalerkunsten.
Moss Seilforening

Moss Seilforening (stiftet 4. juli 1960) er en seilforening fra Moss i Østfold, som er medlem av Norges Seilforbund gjennom Østfold Seilkrets og av Norges Idrettsforbund gjennom Østfold Idrettskrets.
Seilforeningen har eget klubbhus på Søly, Jeløya.


== Arrangementer ==
Klubben arrangerte Stor-NM i seiling 2012., og arrangerte Junior-EM i Laser 4.7 i juli 2014.


== Kjente medlemmer ==
Ole Petter Pollen – Verdensmester 1985, OL-sølv 1988 og OL-deltaker i 1992.
Beate Kristiansen – Sølv i 1994 og bronse i 2001 i VM og OL-deltaker 2004.
Torbjørn Pollen – Tidligere president i Norges Seilforbund (1990–1994).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Friedrich Karl Arnold Schwassmann

Friedrich Karl Arnold Schwassmann (født 25. mars 1870, død 19. januar 1964) var en tysk astronom.
Etter studier i Leipzig og Berlin tok Schwassmann en doktorgrad i 1891 i Göttingen. I 1897 begynte han å arbeide ved det nye Königstuhl oberservatoriet i Heidelberg og ble der til han gikk av som pensjonist i 1934.
Schwassmann oppdaget sammen med Arno Arthur Wachmann de periodiske kometene 29P/Schwassmann-Wachmann, 31P/Schwassmann-Wachmann og 73P/Schwassmann-Wachmann, og med Arno Arthur Wachmann og Leslie Peltier den ikke-periodiske kometen C/1930 D1 (Peltier-Schwassmann-Wachmann).
Astroiden 989 Schwassmannia er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Flamen

Flamen (flertall: Flamines) var en stilling innen romerske presteembetene i den gamle romerske republikk, som var tilknyttet romersk religion for en bestemt gud. Av de i alt 15 flamines var den viktigste flamen Dialis, Martialis og Quirinalis, som var ansvarlige for henholdsvis Jupiter, Mars og Quirinuskulten. Disse embetene ble kalt flamen maiores, og kunne utelukkende bestyres av menn, som var medlemmer av de fineste patrisierfamiliene, og han ble utpekt av Pontifex maximus. Utover deres navn vet vi i dag lite om de øvrige tolv flamines.
Generelt var de guddommene som flamines var ansvarlige for, svært gamle og hadde blitt dyrket i Roma siden forhistorisk tid. Flere av dem hadde dessuten mistet mye av sin opprinnelige betydning, siden det var viktig for romerne å holde tradisjonene ved like selv om den opprinnelige funksjonen hadde opphørt for lenge siden. 
En flamen ble valgt for livstid, men måtte nedlegge embetet hvis han var skyld i alvorlige rituelle feilgrep. De femten flamines var alle medlem av Pontifikalkollegiet, som administrerte statskulten, og hvis en av flamenembede var ledig, kunne en av de øvrige pontifexene ivareta embetets forpliktelser i en periode, men kun Pontifex Maximus kunne vikariere for flamen Dialis.
Alle flamines skulle bære en spesiell klesdrakt som de alltid skulle ha på seg offentlig. Den bestod av en konisk hatt (apex) lagd av huder fra ofra dyr. I denne hatten var det festet en olivengren og en ull-bit, eller en ullkappe (laena) festet med en bronsefibula så vel som en laurbærkrans. I tillegg til dette var flamen underlagt en mengde andre tabuer. Det var blant annet et forbud mot å besitte andre romerske offentlige embeter. Dette betydde at en politisk karriere var umulig. Det skal legges til at disse reglene ikke alltid ble fulgt.


== Oversikt over flamines ==
Flamines maiores:

Flamen Dialis ansvarlig for Jupiterkulten, og deltok i alle ritualer i forbindelse med statskulten og ivaretok den tradisjonelle bryllupseremonien.
Flamen Martialis ansvarlig for Marskulten
Flamen Quirinalis ansvarlig for Quirinuskulten.Øvrige flamines (minores), som i motsetning til maiores kunne besittes av plebeiere (den guden de ivaretok er nevnt i parentes):

Flamen Carmentalis (Carmenta)
Flamen Cerialis (Ceres)
Flamen Falacer (Falacer)
Flamen Floralis (Flora)
Flamen Furrialis (Furrina)
Flamen Palatualis (Palatua)
Flamen Pomonalis (Pomona)
Flamen Portunalis (Portunes)
Flamen Volcanalis (Vulkan)
Flamen Volturnalis (Volturnus)Ytterligere to flamines minores fungerte I den republikanske perioden, men hvilke kultforpliktelser de ivaretok er ukjent i dag.


== Se også ==
Romersk religion
Jimbaran

Jimbaran er et fiskevær og et turistmål i Badung på Bali i Indonesia. Det befinner seg sør for Ngurah Rai internasjonale flyplass. Stedet har en rekke luksushoteller.


== Eksterne lenker ==
(en) Jimbaran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 Jimbaran hos Wikivoyage
Epulones

Epulones var et av de fire store religiøse kollegiene av det antikke Roma. De to viktigste av de religiøse kollegiene var Pontifikalkollegiet og Augurkollegiet, som hver hadde sine viktige oppgaver i Den romerske republikk. Etter dem i rang kom quindecimviri sacris faciundis og epulones. Epolones var de som hadde ansvaret for å arrangere festivaler og andre leker (ludi). 
Forpliktelsene til Epulones hadde opprinnelig vært en del av Pontifikalkollegiets oppgave. Opprinnelig var det kun tre eupulones, men etter hvert ble antallet økt til syv. Senere utvidet Julius Cæsar det midlertidig til ti, men etter hans død ble det redusert til syv stillinger igjen.  Kollegiet ble grunnlagt i 196 f. Kr.


== Se også ==
Romersk religion
Augur

Augur var en prest og embetsmann i den antikke verden, særlig i etruskernes områder og i Romerriket.Augurkollegiet var en av de to viktigste av de religiøse kollegiene i Romerriket, (hvorav den andre var Pontifikalkollegiet). De to gjenværende kollegiene som kom etter dem i rang var quindecimviri sacris faciundis og epulones. Augurenes hovedoppgave var å fortolke fuglenes flukt — det vil si om de fløy i grupper eller alene, i hvilken retning de fløy og hvilke lyder de lagde. Dette ble kalt å ta auspicier. Augurens funksjon var å se på fuglenes flukt for ut fra dette å kunne ta vanskelige avgjørelser. Disse valgene vedrørte forhold som krig, handel og religion. De var en sentral del av det romerske samfunn offentlig, så vel som privat.


== Referanser ==


== Se også ==
Romersk religion
Noe Ganske Annet

Noe Ganske Annet, forkorta NGA, er et blanda sangkor, stifta i 1986, for studenter ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet i Ås.


== Virksomhet ==
Korets formålsparagraf slår fast at «... sangkoret Noe Ganske Annet har som det sanne og høyeste mål å spre sangerglede til den som tilfeldigvis skulle være tilstede. Om mulig enda høyere er målet om sosialt samvær for korets stolte sangerhorde...». Foreninga tar oppdrag i Ås- og Oslo-området og er ellers med på arrangementer både på universitetet og internt. Av årlige arrangementer inkluderes en julekonsert, en NGA-dag og to korhelger på vekslende universiteter i landet. Annethvert år har koret også en stor kabaret på nyåret. Opptak av nye medlemmer foregår hver høst og vinter. Medlemmene i koret er fordelt på stemmene bass, tenor, alt og sopran. Koret har øvinger på tirsdager. Grisefesten er foreningens øverste organ og styret er korets utøvende organ. Styret består av en leder, en dirigent og ytterligere tre styremedlemmer. Sangkoret er medlem av Norges korforbund.


== Antrekk ==
Da Noe Ganske Annet ble stifta i 1986 besto antrekket av hvite laboratoriumsfrakker. Noen få år senere ble disse farga røde. Allerede på 90-tallet var frakkene erstattet med grønne og blå vester og en svart såkalt «sopp» på hodet. Soppen har med tiden blitt borte, men den grønne og blå vesten er fortsatt det alminnelige antrekket for koret. Vesten blir brukt over en hvit skjorte sammen med svarte bukser. Som gallaantrekk ved høytidelige anledninger kler sangkoret seg som mafia. Mennene går da med svarte vester, hvite skjorter, svarte bukser, svarte sko, sløyfe eller slips og mafiahatt. Kvinnene gikk tidligere i røde kjoler, men bruker i dag svarte, lange kjoler med et gallabånd over venstre skulder. Sopraner har grønt bånd og alter har blått bånd.  


== Eksterne lenker ==
Noe Ganske Annet
Noe Ganske Annet
You Tube
Døds

Døds er en amatørsport som er en avart av stuping. Det skilles mellom klassisk døds og fristil døds. Et klassisk døds er hvor utøverne går ut i et horisontalt svev med armer og bein utstrakt i en x- formasjon til de treffer vannet, og fristil, hvor utøverne gjør forskjellige triks i svevet. Idretten er ikke registrert som en disiplin i Norges svømmeforbund. Det internasjonale dødseforbundet ble stiftet 7. mai 2011.


== Historie ==
Sporten ble «funnet opp» sommeren 1972 i Frognerbadet av Erling Bruno Hovden, som var gitarist i Raga Rockers.«VM i Døds» har vært arrangert som en uformell konkurranse i Frognerbadet siden 1998. De siste årene har arrangementet vært utsolgt med 3000 betalende tilskuere. I 2020 og 2021 ble VM arrangert på Filipstadkaia.


== Verdensmestere menn ==
2008 Christian Kjellman
2009 Fredrik Amundsen
2010 Vladimir Jevtic
2011 Thord Samuelsen
2012 Henning Marthinsen
2013 Filip Julius Devor
2014 Filip Julius Devor
2015 Filip Julius Devor
2016 Truls Torp
2017 Truls Torp
2018 Emil Lybekk
2019 Kim André Knutsen
2020 Emil Lybekk
2021 Kim-André Knutsen
2022 Leo Landrø


== Verdensmestere kvinner ==
2018 Miriam Hamberg2019 Miriam Hamberg2020 Ingrid Eriksen Bru2021 Asbjørg Nesje
2022 Asbjørg Nesje


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Tofte (båt)

Tofte er betegnelsen på setet i en tradisjonell robåt, som oftest en planke, løs eller fast, på tvers av båten. De fleste tofter ligger med 70–90 cm innbyrdes avstand, og plassen mellom dem kalles da et rorom.
Åsmund Lindal

Åsmund Lindal (født 3. april 1953) er en norsk fotograf, grafisk designer og kommunikator, bosatt i Drøbak.
Han er oppvokst på Nøtterøy, var ferdig med gymnaset i 1972 og studerte deretter sosiologi ved Universitetet i Oslo.
I årene 1973-1974 arbeidet han som redaksjonssekretær i bladet Miljø-magasinet. Siste halvdel av 1970-tallet arbeidet han med informasjon og reklame i Pax forlag.
Tidlig på 1980-tallet var han sivilarbeider, og samtidig engasjert i arbeidet med fotodokumentasjon fra boligslummen på Oslo østkant. Dette arbeidet resulterte i 1982 i fotoboka Oslobilder.
Lindal var på 1980-tallet sentral i informasjonsarbeidet i forbindelse med aksjonene mot utbyggingen av Alta-vassdraget, da samarbeidet mellom aksjonistene og Miljø-magasinet resulterte i boka Alta-bilder. Denne var redigert av Lindal sammen sammen med Jan Borring, Britt Hveem og fotograf Helge Sunde.
Fram til 1984 arbeidet Lindal med lay-out i ukeavisen Ny Tid, før han startet egen virksomhet innen grafisk design. Han flyttet til Ås i 1987. Derfra leverte bedriften produkter til forlag, bokhandel, humanitære organisasjoner, offentlige etater og departementer. Lindals firma skiftet i 2007 navn til Ilios kommunikasjon, da han flyttet fra Ås til Drøbak.
Lindal er tilsluttet bildebyrået Samfoto. Han er også medlem av organisasjonen GRAFILL og Forbundet Frie Fotografer.


== Bibliografi ==
Oslobilder, Universitetsforlaget 1982. ISBN 82-00-05561-2


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Lindal på Ilios kommunikasjons nettsted
Ilios kommunikasjons nettsider