jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gyrogra subnotata

Gyrogra subnotata er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.


== Utseende ==
En liten (vingespenn ca. 25-30 millimeter), brunspraglete smyger. Undersiden av forvingen er brun med hvite flekker, av bakvingen brungul med brune flekker.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir noen ganger regnet til slekten Gorgyra. Slektsnavnet Gyrogra er dannet ved å stokke om på bokstavene i dette navnet. Arten blir noen ganger plassert i gruppen Aeromachini.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Erionotini Distant, 1886
slekten Gyrogra Lindsey & Miller, 1965
Gyrogra subnotata (Holland, 1894)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Gyrogra på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Gyrogra subnotata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gyrogra subnotata hos NCBI 
Gyrogra – detaljert informasjon på Wikispecies
Ilma irvina

Ilma irvina er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.


== Utseende ==
En ganske stor (vingespenn 60-65 millimeter), brun, forholdsvis slank smyger. Vingene er ensfarget brune bortsett fra et litt uregelmessig buet, oransje tverrbånd på forvingen.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Erionotini Distant, 1886
slekten Ilma Swinhoe, 1905
Ilma irvina (Plötz, 1886)


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Ilma på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Ilma irvina i Encyclopedia of Life 
(en) Ilma irvina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ilma irvina hos NCBI 
Ilma – detaljert informasjon på Wikispecies
Braedon Samuel Dolfo

Braedon Samuel Dolfo (født 28. november 1993) er en canadisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp og høydehopp. Han konkurrerer i klassen T13, som er en av klassene for synshemmede utøvere. 


== Karriere ==
Ved VM i friidrett for handikappede 2011 (IPC Athletics World Championships) i Christchurch på New Zealand i januar fikk han bronse i høydehopp, bak Ihar Fartunau og Ivan Kytsenko. Han hoppet 1,83 i finalen. I tillegg deltok han på det canadiske laget som kom på fjerdeplass på 4 x 100 meter, med tiden 46,55.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London nådde han finalen på 100 meter, der han løp på 11,27 og kom på 7.-plass. Han nådde ikke finalen på 200 meter, og det canadiske laget på 4 x 100 stafett ble også slått ut i innledningsheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
London 2012 - Braedon Samuel Dolfo
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Timofej Kritskij

Timofej Viktorovitsj Kritskij (russisk: Тимофей Викторович Крицкий, født 24. januar 1987) er en russisk landeveissyklist. Han sykler for RusVelo.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Timofej Kritskij – ProCyclingStats 
(en) Timofej Kritskij – Cycling Archives 
(en) Timofej Kritskij – Cycling Quotient 
(en) Timofej Kritskij – CycleBase 
(en) Timofej Kritskij – TheSports.org
Isoteinon lamprospilus

Isoteinon lamprospilus er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (vingespenn ca. 27 millimeter), gulbrun smyger. Undersiden er gulbrun med mørk-kantede, snøhvite flekker.


== Levevis ==
Larvene lever på gress i slektene Miscanthus, Oplismenus og Imperata.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Asia, der den er kjent fra Kina, Japan, Taiwan og Vietnam.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Erionotini Distant, 1886
slekten Isoteinon C. & R. Felder, 1862
Isoteinon lamprospilus C. & R. Felder, 1862


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Isoteinon på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.9. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Isoteinon lamprospilus i Encyclopedia of Life 
(en) Isoteinon lamprospilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isoteinon lamprospilus hos NCBI 
(en) Kategori:Isoteinon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Isoteinon – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Benterud skole (Lørenskog)

Benterud skole er en barneskole i Lørenskog i Akershus. Den har 365 elever fordelt på trinnene 1-7. Beliggenheten ved Østmarka gir muligheter for mye uteaktiviteter. Skolen ble ferdigstilt i 1999.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20130217073702/http://benterud.skole.lorenskog.no/
Rüdiger Selig

Rüdiger Selig (født 19. februar 1989 i Zwenkau) er en tysk landeveissyklist og banesyklist. Han sykler for Lotto Soudal.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rüdiger Selig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rüdiger Selig – ProCyclingStats 
(en) Rüdiger Selig – Cycling Archives 
(en) Rüdiger Selig – Cycling Quotient 
(en) Rüdiger Selig – CycleBase
4450 Pan

4450 Pan er en asteroide oppdaget av Eugene og Carolyn Shoemaker 25. september 1987. Den er oppkalt etter den greske guden for natur og ville dyr. Asteroiden krysser banene til Venus, Mars og jorden, og kommer nærmere enn 10 Gm til disse og innenfor 20 Gm fra Merkur.


== Eksterne lenker ==
4450 Pan hos JPL Small-Body Database
Volta (dans)

Volta (også Lavolta, Wolte eller Volte) var en sanselig og temperamentsfull pardans som var utbredt over hele Europa på 1500- og 1600-tallet. 
Dansen kom fra Provence på 1500-tallet. Den er ikke ulik en galliard, går i 3/4-takt og kan være en forløper for valsen. Volta ble sett på som svært uanstendig siden kavaleren tok sin dame om livet og svingte henne rundt slik at kjolene løftet seg. Dronning Elisabeth I av England var glad i å danse volta. 


== Musikk ==
I suiter fra 1600-tallet utgjorde en volta sluttsatsen. Michael Praetorius' Terpsichore fra 1612 inneholder 48 volter og er en av de viktigste voltasamlinger fra denne tiden. Voltaen er stort sett regelmessig oppbygd med oversiktlige frasedannelser.


== Kilder ==
Ludwig Fischer (red.) (1998) Die Musik in Geschichte und Gegenwart – Allgemeine Enzyklopädie der Musik, Sachteil 9 Sy-Z. Bärenreiter: Kassel, Basel, London, bl.a.
Åsen skole (Lørenskog)

Åsen skole er en barneskole i med 56 ansatte Lørenskog. Skolen har 340 elever fordelt på to klasser per 1. – 7. trinn. Skolen har også innføringsklasse for nyankomne minoritetsspråklige elever i kommunen. 
Åsen skole ble etablert i 1991 og var da en sammenslåing av Nordliåsen skole og Skåreråsen skole.


== Rektorer ==
Thomas Jensen (2017 til Bakås skole)
Toan Le Nguyen (2017-2018)
Morten Hagen (2018- fra Ellingsrudåsen skole)


== Eksterne lenker ==
http://asen.skole.lorenskog.no
Walid Ktila

Walid Ktila (født 20. juli 1985) er en tunisisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T34, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 


== Karriere ==
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han gull på både 100 og 200 meter. På 200 meter slo han Jason Lachances verdensrekord og paralympiske rekord fra 2000, da han løp på 27,98. Lachances gamle verdensrekord var 28,82, og den paralympiske rekorden fra Paralympiske sommerleker 2000 var på 29,17. I finalen tangerte Ktila denne rekorden, og vant foran Mohamed Hammadi og Rheed McCracken. 
Dette var første gang 100 meter ble avholdt i Paralympics i denne klassen, så da han vant det første innledningsheatet satte han paralympisk rekord på 15,95. I finalen forbedret han denne rekorden til 15,91, og vant gull foran Rheed McCracken og Mohamed Hammadi. Ktila hadde selv verdensrekorden før de paralympiske lekene, med 15,69. 


== Eksterne lenker ==
London 2012 - Walid Ktila
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Torberg Falch

Torberg Falch (født 16. januar 1966) er en norsk samfunnsøkonom. Han er professor i samfunnsøkonomi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). 
Falh er utdannet fra Universitetet i Oslo og NTNU. Han ble cand. polit. i samfunnsøkonomi i1992 ved Universitetet i Trondheim. I 1998 ble han dr. polit.  i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Oslo.
Torberg Falch forsker på utdanningsøkonomi, blant annet på ulike sammenhenger knyttet til karakterer og frafall i skolen.I oktober 2015 ble han oppnevnt som medlem av det offentlige utvalget som utreder etterlateytelser i folketrygden. Arbeidet er en del av pensjonsreformen.Falch er seniorekspert i EUs tenketank European Expert Network on Economics of Education. Han er også tilknyttet Senter for økonomisk forskning, og var institutt leder ved Institutt for samfunnsøkonomi ved NTNU fra 2005 til 2009. Fra 2011-2013 var Torberg Falch redaktør i Samfunnsøkonomen. 


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Torberg Falch i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Torberg Falch i BIBSYS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale på NTNUs nettsider Arkivert 18. august 2012 hos Wayback Machine.
Falchs ansatteprofil hos NTNU
Senter for økonomisk forskning, NTNU Arkivert 2. februar 2019 hos Wayback Machine.
Mauna Kea-observatoriene

Mauna Kea-observatoriene (MKO) er en uavhengig samling av astronomiske forskningssteder beliggende på toppen av Mauna Kea på Big Island of Hawai'i i USA. Fasilitetene ligger på et 500 km² stort område i Mauna Kea Science Reserve. 
Beliggenheten er ideell på grunn av mørk himmel, god astronomisk seeing, lav fuktighet og posisjon over det meste av vanndamp i atmosfæren, ren luft, godt vær og en nesten ekvatorial plassering.


== Se også ==
Paranal-observatoriet
La Silla-observatoriet
Cerro Tololo Inter-American Observatory
Very Large Telescope


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Mauna Kea Observatory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mauna Kea Observatory – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Aleksej Tsatevitsj

Aleksej Vladimirovitsj Tsatevitsj (russisk: Алексей Владимирович Цатевич, født 5. juli 1989) er en russisk landeveissyklist. Han sykler for Gazprom-RusVelo.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Tsatevitsj – ProCyclingStats 
(en) Aleksej Tsatevitsj – Cycling Archives 
(en) Aleksej Tsatevitsj – Cycling Quotient 
(en) Aleksej Tsatevitsj – CycleBase
Gyirong

Gyirong eller Kyirong (tibetansk: སྐྱིད་གྲོང་རྫོང; Wylie: skyid grong rdzong, kinesisk: 吉隆县; pinyin: Jílóng Xiàn) er et fylke i prefekturet Shigatse i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 11 506 innbyggere i 1999.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roland Bielmeier, Silke Herrmann: Märchen, Sagen und Schwänke vom Dach der Welt. Tibetisches Erzählgut in Deutscher Fassung, Band 3. Viehzüchtererzählungen sowie Erzählgut aus sKyid-grong und Ding-ri, gesammelt und ins Deutsche übertragen. Vereinigung für Geschichtswissenschaft Hochasiens Wissenschaftsverlag (= Beiträge zur tibetischen Erzählforschung, 3), Sankt Augustin 1982.
Peter Aufschnaiter: Land and Places of Milarepa. East and West, 26 (1976):1–2, S. 175–189.
Franz-Karl Ehrhard: Die Statue des Ārya Va-ti bzang-po. Ein Beitrag zu Geschichte und Geographie des tibetischen Buddhismus. Reichert, Wiesbaden 2004.
Karl-Heinz Everding: Das Königreich Mang-yul Gung-thang. Königtum und Herrschaftsgewalt im Tibet des 13.-17. Jahrhunderts. 2 Teile. Bonn 2000.
Brigitte Huber: The Tibetan Dialect of Lende (Kyi-rong): a grammatical description with historical annotations. VGH, Bonn 2005.
Dieter Schuh: Das Archiv des Klosters bKra-shis bsam-gtan gling von sKyid-grong. VGH, Bonn 1988.
Zhāng Yǒngfā 张永发: Qiān nián Jílóng 千年吉隆. Zhōngguó Zàngxué chūbǎnshè 中国藏学出版社, Beijing 2006, ISBN 978-7-80057-814-4.


== Eksterne lenker ==
Infoside med kart
Daniele Pietropolli

Daniele Pietropolli (født 11. juli 1980 i Bussolengo) er en italiensk landeveissyklist. Han syklet sin første GrandTour i 2003.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniele Pietropolli – ProCyclingStats 
(en) Daniele Pietropolli – Cycling Archives 
(en) Daniele Pietropolli – Cycling Quotient 
(en) Daniele Pietropolli – CycleBase
Massimo Graziato

Massimo Graziato (født 25. september 1988 i Este) er en italiensk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Massimo Graziato – ProCyclingStats 
(en) Massimo Graziato – Cycling Archives 
(en) Massimo Graziato – Cycling Quotient 
(en) Massimo Graziato – CycleBase
Vitalij Buts

Vitalij Volodymyrovytsj Buts (ukrainsk: Віталій Володимирович Буц; født 24. oktober 1986 i Mykolajiv) er en ukrainsk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vitalij Buts – ProCyclingStats 
(en) Vitalij Buts – Cycling Archives 
(en) Vitalij Buts – Cycling Quotient
Dmytro Krivtsov

Dmytro Ivanovytsj Krivtsov (ukrainsk: Дмитро Іванович Крівцов; født 3. april 1985 i Pervomajsk) er en ukrainsk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmytro Krivtsov – Olympedia 
(en) Dmytro Krivtsov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmytro Krivtsov – ProCyclingStats 
(en) Dmytro Krivtsov – Cycling Archives 
(en) Dmytro Krivtsov – Cycling Quotient
Setskog landhandelsmuseum

Setskog landhandelsmuseum er de tidligere landhandleriene Setskog Spareforening, O. Holter Hovind og Trygve Jahre. Dette er i dag et privateid landhandelmuseum i Setskog. Landhandelmuseet driftes idag av en venneforening.
Museet fikk omtale i forbindelse med filmen Knerten og Knerten gifter seg.


== Historie ==
Setskog Spareforening ble stiftet i 1871 og fikk reist eget bygg samme år. I 1916 ble det bygget om som Setskogs første trebygning og fikk sin nåværende arkitektoniske form. Spareforeningen ble innstilt i 1933, og i 1934 kjøpte Ove Holter Hovind forretningen. Han drev denne til 1943. Trygve Jahre kjøpte da forretningen. Han drev den fra 3. oktober 1943 frem til den ble nedlagt i 1976. I 1962 kjøpte Jahre bygget av Setskog kommune. Jahre døde i 1978, men huset er fortsatt i familiens eie. I huset er også Setskog kommunes tidligere herrestyresal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Setskog Landhandelmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Passepied

Passepied (fransk av passer «gå forbi» og pied «fot»; på engelsk ble det i blant skrevet paspy) er en fransk runddans og senere pardans som var populær på 1500- og 1600-tallet.
Navnet kommer sannsynligvis av dansens karakteristiske, saksende, steg der en fot ofte berører den andre samtidig som danserne glir framover.
Passepied var opprinnelig en folkelig runddans fra Bretagne som i form av en livlig pardans kom på mote ved franske hoff midt på 1600-tallet.  Musikken går i 3/8, 3/4 eller 6/8-takt og åpner ofte med opptakt. I blant kan taktendringer skje. 
Passepieder ble brukt i operaer og balletter, og en del barokke suiter inkluderer en passepied-sats, for eksempel Johann Sebastian Bachs Orkestersuite nr. 1 i C-dur BWV 1066, Partita nr. 5 i G-dur BWV 829 fra Clavierübung og Engelsk suite nr. 5 i e-moll BWV 810. Også Suite nr. 1 i F-dur fra Georg Friedrich Händels Water Music inneholder en passepied.
Léo Delibes skrev en passepied som del av leilighetsmusikken for skuespillet Le roi s'amuse av Victor Hugo. Et nyere eksempel er fjerde og siste sats Passepied av Claude Debussys Suite bergamasque for piano.
Johann Mattheson skrev om passepied: «...i uroen og vankelmodigheten som ligger i en slik passepied finner man verken iveren, lidenskapen eller heten til en flyktig gigue. Samtidig er det en form for frivolitet som ikke har noe avskyelig eller kritikkverdig over seg, men heller noe trivelig.»


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
«Passepied» i Den Store Danske Encyklopædi
«Passepied» i Encyclopædia Britannica
Ole-Andreas Rognstad

Ole-Andreas Rognstad (født 1962) er en norsk jurist. Han er professor ved Institutt for privatrett ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Oslo. Han har spesialisert seg på opphavsrett og europarett. 
Rognstad ble tok juridisk embetseksamen (cand.jur.) i 1992. Fra 1992 til 1998 var han universitetsstipendiat ved Senter for europarett og avla der doktorgrad (dr.jur.) i 1999 på avhandlingen Spredning av verkseksemplar om konsumpsjon av rettigheter i eksemplar av vernede åndsverk I 2001 ble han førsteamanuensis og fra 2002 professor ved Institutt for privatrett Universitetet i Oslo. Fra 2005 til 2008 var han leder Markedsrådet. Siden 2003 har han vært leder av Vederlagsnemnda, som er en offentlig oppnevnt nemnd for løsning av tvister om vederlagsfastsettelse etter åndsverkloven. Han er en av fem redaktører for tidsskriftet Nordiskt Immateriellt Rättsskydd.I etterkant av Alnæs-saken, hvor store deler av teksten i et historieverk var kopiert nærmest ordrett fra andre bøker, ledet Rognstad kildebruksutvalget som i 2005-2006 skrev en utredning hva som burde regnes som plagiat i sakprosa, og god forskningsetikk for sitatbruk. Utvalget var oppnevnt av Den norske forleggerforening, Den norske historiske forening og Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Sammen med Birger Stuevold Lassen utgav han i 2009 en samlet fremstilling av norsk opphavsrett.Rognstad har tatt til orde for at det bør innføres et nytt prinsipp i norsk opphavsrett, enerett for «videre utnyttelse» som grunnkonsept i opphavsretten. Dette for å gjøre opphavsretten bedre tilpasset digital bruk. Rognstad har hevdet at uklarheter i opphavsretten fører til at juridiske diskusjoner omhandler tekniske detaljer, som for eksempel midlertidige eksemplar i minnebuffere eller hvorvidt søkemotorindeksering er eksemplarfremstilling, og at dette er et symptom på at reguleringen ikke er tilstrekkelig teknologinøytral.


== Bibliografi ==
Opphavsrett i samarbeid med Birger Stuevold Lassen, Universitetsforlaget, 2009 ISBN 978-82-15-00729-8
God skikk: om bruk av litteratur og kilder i allmenne, historiske framstillinger, 2006
Mellommenns sivilrettslige ansvar ved handel på Internett TemaNord 2004:512  ISBN 92-893-0996-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Ole-Andreas Rognstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Ole-Andreas Rognstad i BIBSYS
Ole-Andreas Rognstad Institutt for privatrett
Johann Christoph Schultze

Johann Christoph Schultze (ca. 1733 – 1813) var en tysk kapellmester og komponist.


== Liv ==
Schultze kom fra en tysk musiker- og komponistfamilie som var aktiv fra andre halvdel av 1500-tallet til inn på 1800-tallet. 
Lite er kjent om livet hans; og selv om han stort sett er glemt som komponist, blir verkene oppført iblant. Han kan ha vært en av de siste komponister som skrev for den allerede gammelmodige flûte à bec.Fra 1768 var Schultze kapellmester («Musikdirektor und Vorgeiger») ved Döbbelinsches Theater, senere ved Königliche Nationaltheater i Berlin. Han var fiolinlærer for den senere komponisten Carl Friedrich Zelter (1758–1832). 


== Verk ==
Concerto à 5 for blokkfløyte og strykere
Suite d-moll for 2 altblokkfløyter og cembalo
Ouverture in F-Dur for 2 altblokkfløyter og cembalo
Ouverture in a-moll for 2 altblokkfløyter og cembalo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Christoph Schultze i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Fritt tilgjengelige noter til fløytekonsertene
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Christoph Schultze i International Music Score Library Project
Automatbane

En automatbane er en førerløs, skinnegående form for kollektivtransport. Den kan være basert på standard sporvidde (1435 mm), og enkelte steder er eksisterende tunnelbanelinjer blitt automatisert. Men automatbaner er ofte bygget med avvikende sporvidde slik at de ikke er kompatible med eksisterende kollektivtransport. Københavns metro er et vellykket eksempel på en automatbane. Ellers bygges ofte automatbaner for mindre og avgrensede transportbehov, f.eks. på en flyplass. Det har vært foreslått å bygge en automatbane fra Lysaker til Fornebu, men dette har en gått bort fra til fordel for en Fornebubane med direkte tilknytning til Oslos sporveis- eller T-banenett.


== Se også ==
AnsaldoBredas førerløse metrotog
Minimetro


== Referanser ==
Store Råholmen

Store Råholmen ligger vest for Kråkerøy i Fredrikstad kommune i Østfold.
Det ble mellom 1870 og 1960 i Østfold tatt ut store mengder granitt til diverse gater, bygninger og plasser. Et av de best bevarte steinbruddene fra denne tiden er Store Råholmen. Her finnes det brygge, kran, skinnegang, ferdige og ikke ferdige tilhogde steinprodukter. Tidlig på 1930-tallet tok A/S Folden Stenindustri i bruk stedet, og i alt sysselsatte de 136 mann. I 1942 begynte man her, som ved flere brudd rundt Oslofjorden, å fremstille steinblokker til Adolf Hitlers påtenkte seiersmonument i Berlin. En 8 tonns kran, som forøvrig ligger på stedet den dag i dag, løftet granittblokkene på 8 til 18 tonn. Flere av disse granittblokkene ligger også ennå på stedet.
Da man bygde Franklin D. Roosevelt-skulpturen på Akershus festning i 1948-49 ble råblokka på hele 90 tonn hentet ut her, men selve emnet veide «bare» 25 tonn. Det ble også tatt ut granitt til et lite åttekantet kapell i Nederland herfra.Holmen inngår også i Kråkerøy-skjærgården naturreservat, som ble etablert i 2010, og året før ble Store Råholmen fredet som kulturminne.
På holmens topp ligger en gravrøys fra bronsealderen, (1700-500 f.Kr.), og på holmens vestside finner man flere jettegryter.


== Eksterne lenker ==
«Store Råholmen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.