jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hedmarksvidda våtmarkssystem

Hedmarksvidda våtmarksystem er et ramsarområde i Løten, Hamar og Ringsaker kommuner, Innlandet, bestående av tre separate naturreservat som sammen og hver for seg utgjør verdifulle myrområder:

Endelausmyrene naturreservat, opprettet 1981
Brumundsjøen-Harasjømyra naturreservat, opprettet 1981 og utvidet i 2014 
Lavsjømyrene-Målikjølen naturreservat, opprettet 2001


== Referanser ==
Michael Sata

Michael Chilufya Sata (født 6. juli 1937 i Mpika i Nord-Rhodesia, død 28. oktober 2014 i London) var Zambias femte president. Sata ledet partiet Patriotric Front (PF).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, tidlig periode ===
Sata vokste opp i Mpika. Han arbeidet som politimann, jernbanearbeider og fagforeningsleder i kolonitiden. Han var også en tid i London der han arbeidet på jernbanestasjonen og feiet perrongene. Han var blant annet bagasjebærer på Victoria railway station.
Han var katolikk, og giftet seg med en lege. Han hadde gode bånd med president Kenneth Kaunda, men kom etterhvert på politisk avstand fra ham.


=== Politisk karriere ===
Sata startet sin politiske karriere i regjeringspartiet Movement for Multiparty Democracy (MMD), der han etterhvert kom til å tilhøre den indre kretsen rundt Frederick Chiluba, landets president fra 1991 til 2002.
Da Chiluba i 2001 nominerte Levy Mwanawasa som ny presidentkandidat, brøt Sata ut av MMD og grunnla opposisjonspartiet PF. Som opposisjonsleder fikk Sata kallenavnet «Kong Kobra» på grunn av sin giftige tunge. I presidentvalget i 2006 var han hovedmotstanderen til MMDs Mwanawasa, men Mwanawasa vant valget og regjerte frem til sin død i 2008, da han ble etterfulgt av Rupiah Banda.


=== President ===
I det neste presidentvalget 20. september 2011 vant Sata med 43 % av stemmene mot Bandas 36,1 %. Den 23. september ble Sata tatt i ed som landets president.
I valgkampen i 2006 markerte Sata seg som kritiker til kinesiske gruveinvesteringer i landet, og uttalte at han ville utvise kinesiske selskaper som ble anklaget for å utnytte zambiske arbeidere. I 2008 forsikret han imidlertid at utenlandske investeringer i landet ville være trygge hvis han ble valgt til president, og at landet trengte kinesisk teknologioverføring.Sata lovet også å bekjempe korrupsjon, et problem som fikk velgerne til å vende ryggen til forgjengeren Banda. Sata uttalte at det er en klar kobling mellom korrupsjon og fattigdom.Den 20. september 2011 ble Sata gjenvalgt til president. I den påfølgende embedsperioden lot han avsette kritiske dommere, og gikk i mot noen kritikere av sin politikk. Han pleide gode forbindelser med president Robert Mugabe i nabolandet Zimbabwe.
Den 22. oktober 2014 ble han fløyet til medisinsk behandling i London. Han døde der seks dager etter på King Edward VII's Hospital, 77 år gammel. Den 10. november 2014 fant det sted en katolsk rekviemsmesse og en takkeforanstaltning for Sata i National Heroes Stadium i Lusaka. Stadionet var overfylt og mange sørgende kunne ikke slippes inn. Blant de utenlandske statsgjester var Mohammed Bilal (Tanzania), Barnabas Sibusiso Dlamini (Eswatini), Nkosazana Dlamini-Zuma (for Den afrikanske union), Uhuru Kenyatta (Kenya), Robert Mugabe (Zimbabwe), Hery Rajaonarimampianina (Madagaskar), Cyril Ramaphosa (Sør-Afrika) og Ruhakana Rugunda (Uganda).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Sata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vannpolo under Panamerikanske leker 1955

Vannpolo under Panamerikanske leker 1955. Vannpolo var med som en av sytten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. mars til 26. mars. Vannpoloturnering ble vunnet av Argentina.  


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1955
Sykling under Panamerikanske leker 1955

Sykling under Panamerikanske leker 1955. Sykling var med som en av sytten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars. Det var to individuelle og en lagkonkurranse i banesykling og en individuell og en lagkonkurranse i landeveissykling.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1955
Hestesport under Panamerikanske leker 1951

Hestesport under Panamerikanske leker 1951. Hestesport var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var en individuell konkurranse i sprangridning og i dressur og feltritt var det både individuell og lagkonkurranse. Chile ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Argentina med to.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Skyting under Panamerikanske leker 1951

Skyting under Panamerikanske leker 1951. Skyting var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var femten øvelser, åtte individuelle og åtte lagkonkurranser. Argentina ble beste nasjon med ti gullmedaljer foran USA med tre.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Sykling under Panamerikanske leker 1951

Sykling under Panamerikanske leker 1951. Sykling var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 15. februar til 9. mars. Det var fire individuelle og en lagkonkurranse i banesykling og to individuelle og en lagkonkurranse i landeveissykling. Argentina ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Chile med en.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Yuki Otsu

Yuki Otsu (født 24. mars 1990 i Mito) er en japansk fotballspiller som spiller for den japanske klubben Yokohama F. Marinos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yuki Otsu – Olympedia 
(en) Yuki Otsu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yuki Otsu – FIFA 
(jp) Yuki Otsu – J.League Data 
(en) Yuki Otsu – Transfermarkt 
(en) Yuki Otsu – national-football-teams.com 
(en) Yuki Otsu – WorldFootball.net 
(en) Yuki Otsu – FootballDatabase.eu 
(en) Yuki Otsu – Soccerway 
(en) Yuki Otsu – FBref
Huicheng

Huicheng kan være:

Bydistriktet Huicheng i byprefekturet Huizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Huicheng i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Bei’an

Bei'an kan være:

Bei'an (Heihe), byfylke i byprefekturet Heihe i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina;
Bei'an (She), storkommune i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Guilin (andre betydninger)

Guilin kan være:

Byprefekturet Guilin i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Guilin i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Wuyang

Wuyang kan være:

Fylket Wuyang i byprefekturet Luohe i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina;
Kommunen Wuyang i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Jinchuan

Jinchuan kan være:

Bydistriktet Jinchuan i byprefekturet Jinchang i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina;
Fylket Jinchuan i det administrative prefektur Ngawa i provinsen Sichuan i Kina;
Kommunen Jinchuan i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Kina.
Shimen

Shimen kan være:

Fylket Shimen i byprefekturet Changde i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina;
Kommunen Shimen i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Kina;
Shimen er også det gamle navn på byen Shijiazhuang i provinsen Hebei.
Shishi

Shishi kan være:

Byfylket Shishi i byprefekturet Quanzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina;
Kommunen Shishi i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Kina.
Shishi kan også sikte til de kinesiske vaktløver av stein.
Daxing (andre betydninger)

Daxing kan være:

Bydistriktet Daxing i Beijing i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Daxing i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Oxford Dictionary of Byzantium

Oxford Dictionary of Byzantium (ofte forkortet ODB) er et tre-binds oppslagsverk over emner relatert til Bysantium. Oppslagsverket ble redigert av bysantisten Alexander Kazhdan, og først utgitt av Oxford University Press i 1991. Det inneholder mer enn 5 000 alfabetisk sorterte oppføringer som er signert bysantister og andre historikere. I samme år som det ble utgitt vant oppslagsverket prisen «Reference Review Best Specialist Reference Work» og «R R Hawkins Award». I 1992 fikk det prisen «Choice Outstanding Academic Book».


== Referanser ==
Jomo Sono

Ephraim Matsilela Sono, bedre kjent under kallenavnet Jomo Sono (født 17. juli 1955 i Soweto) er en sørafrikansk fotballspiller og trener.


== Tidlig liv og spillerkarriere ==
Sono ble født i townshipen Orlando East i Soweto, ved Johannesburg.
Da han var åtte år gammel, døde faren hans Eric Bhamuza Sono som følge av en bilulykke. Faren var midtbanespiller for fotbalklubben Orlando Pirates tidlig på 1960-tallet. Like etter forlot moren ham og etterlot Sono hos sine syke besteforeldre. Ettersom besteforeldrene var svært fattige, måtte Sono ty til å selge epler og peanøtter på fotballkamper og jernbanestasjoner for å tjene penger, kjøpe mat til sine besteforeldre og betale skolepenger.
Hans karriere som fotballspiller hadde en uvanlig begynnelse, under en kamp han gikk på var en av de faste spillerne for Orlando Pirates fraværende og Sono ble bedt om å spille for dem. Sono fikk raskt berømmelse for sin dribling og nøyaktige passeringer til sin lagkamerater. Klubbens trenere likte ham så godt at de ga ham en fast plass på laget. I 1977 reiste han til USA og begynte å spille for New York Cosmos, hvor en av hans lagkamerater var den legendariske spilleren Pelé. I 1978 begynte Sono å spille for Colorado Caribous. 


== Etter spillerkarrieren ==
Sono underviste og gav demonstrasjoner ved Clemson University Soccer Camp for barn og ungdom. Da hans karriere i USA var over returnerte Sono til Sør-Afrika, der han kjøpte opp Highlands Park Club i Johannesburg i 1982, og han døpte klubben om til Jomo Cosmos. Under hans eierskap oppnådde klubben flere suksesser. De vant National Soccer League i 1987, Bobsave Super Bowl i 1990, Cola Cola Cup i 2002 og Super Eight i 2003. Jomo Cosmos har konsekvent vært blant de beste lagene i den sørafrikanske Premier Soccer League.
Sono har også hatt en ledende rolle i å oppdage og utvikle nye fotball-talenter, spesielt fra den sørafrikanske landsbygda. Noen av spillerne som Sono rekrutterte begynte senere å spille for det sørafrikanske landslaget og kjente europeiske klubber som f.eks. Filemon Masinga, Helman Mkhalele, Sizwe Motaung og Mark Fish. Sono var med på å danne kjernen i den sørafrikanske fotballtroppen som vant African Nations Cup i 1996. I 1998 ble Sono utnevnt som midlertidig trener for Bafana Bafana like før African Nations Cup-turneringen i Burkina Faso, i stedet for Clive Barker, som hadde fått sparken like før arrangementet skulle begynne. Under Sonos ledelse nådde klubben finalen i turneringen, før de tapte mot Egypt. Han er gift og har fire barn, hvorav to av dem fulgte i sine fars fotspor og spilte profesjonell fotball.
Sono ble i 2014 tildelt Ikhamanga-ordenen i sølv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jomo Sono – Transfermarkt 
Jomo Cosmos Soccer Club Website
NASL stats
François Pienaar

François Pienaar (født 2. januar 1967 i Vereeniging, Sør-Afrika) er en tidligere sørafrikansk rugby-spiller.
Pienaar spilte flanker for Sør-Afrikas nasjonale rugbylag fra 1993 til 1996 og vant 29 internasjonale kamper, flere av disse som lagkaptein. Pienaar er best kjent for å ha ledet Sør-Afrika til seier under Rugby World Cup i 1995. Pienaar ble satt ut av det sørafrikanske laget i 1996 etter å ha blitt anklaget for å ha simulert en skade i en viktig kamp. Da reiste Pienaar til England og begynte en karrière med den engelske klubben Saracens. Han pensjonerte seg i 2000.
Pienaar ble født i en arbeiderfamilie som den eldste av fire gutter. Etter å ha fullført videregående skole i Witbank, ble han tildelt et sportsstipend til Rand Afrikaans University, der han studerte juss. Pienaar fikk sin provinsielle debut for Transvaal-provinsen i 1989 før han ble tatt ut til Sør-Afrikas nasjonale lag i 1993. Pienaar skrev sin selvbiografi Rainbow Warrior med Edward Griffiths i 1999. I november 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved University of Hertfordshire. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) François Pienaar – Premiership Rugby 
(en) François Pienaar – ESPN Scrum 
«Francois Pienaar». scrum.com. Besøkt 26. desember 2007. 
«Francois Pienaar – 1995». bbc.co.uk. 24. september 2003. Besøkt 26. desember 2007. 
«Francois Pienaar». bbc.co.uk. 1. oktober 2003. Besøkt 26. desember 2007. 
«Francois Pienaar». rugbyhalloffame.com. Arkivert fra originalen 9. desember 2012. Besøkt 29. desember 2007. 
«Francois Pienaar». www.genslin.us/bokke. Besøkt 26. juli 2009.
Fatima Meer

Fatima Meer (født 12. august 1928 i Durban, KwaZulu-Natal-provinsen, død 12. mars 2010) var en sørafrikansk forfatter, akademiker, menneskerettighets- og anti-apartheid-aktivist, blant annet gjennom sitt lederskap i South African Black Women’s Federation.


== Oppvekst og utdanning ==
I en søskenflokk på åtte, ble Fatima Meer det andre barnet til Moosa Ismail Meer og Rachel Farrel. Faren Moosa Ismail arbeidet som journalist og redaktør i Indian Views, Sør-Afrikas eldste indiske avis. Durban, Fatima Meers fødested, er et sentrum for den indiske diasporaen på det afrikanske kontinentet, det blant annet Mahatma Gandhi levde en periode. Etter fullført skolegang ved Durban Indian Girls High School studerte hun til en mastergrad i sosiologi ved University of KwaZulu-Natal.


== Politisk aktivisme ==
I 1946 sluttet Meer seg til passive motstandsaktivister mot apartheid, og var med på å grunnlegge Student Passive Resistance Committee. Hun var også med på å grunnlegge Durban District Women's League, en organisasjon som jobbet for å bygge allianser mellom zuluer og indere etter at de to gruppene brøt sammen i voldelige konflikter i det såkalte Durbanopprøret i 1949.
Etter at Nasjonalistpartiet tok makten i 1948 trappet Meer opp sin aktivistiske aktivitet. Hun var blant grunnleggerne av Federation of South African Women (FSAW), som blant annet ledet kvinnemarsjen 9. august 1956. Etter Sharpeville-massakren i 1960 ble FSAW og mange andre organisasjoner forbudt, og måtte gå under jorden.
I løpet av 1970-tallet ble Meer fengslet uten rettssak for å organisere en politisk kampanje sammen med Steve Biko fra Black Consciousness Movement.
Meer overlevde så vidt et attentat kort tid etter hennes løslatelse fra varetekt i 1976 da hun ble skutt på i hennes families hjem i Durban. Hennes sønn, Rashid, reiste i eksil samme år. Meer ble angrepet igjen og skyldte dette andre angrepet på Black Consciousness Movement som hun tidligere hadde samarbeidet med. 
Meer var ansatt ved University of KwaZulu-Natal fra 1956 til 1988 og var også gjesteprofessor ved en rekke universiteter i Sør-Afrika, USA, India, Mauritius, Karibia og Storbritannia. Hun har også mottatt to æresdoktorat for sitt arbeid for menneskerettigheter og kvinners rettigheter. 
I 2017 ble hun posthumt tildelt Luthuli-ordenen i sølv.


== Referanser ==
Prix Anne-Hébert

Prix Anne-Hébert er en canadisk litteraturpris som blir delt ut årlig til det beste skjønnlitterære verk på fransk skrevet av en forfatter fra Quebec. Prisen ble opprettet i 2000 for å ære forfatteren Anne Hébert etter hennes død.
Prisen er på $ 7 500. Den er sponset av Centre culturel canadien à Paris og Société Radio-Canada. 


== Vinnere ==
2008 - Anne Rose Gorroz  L'homme Ligote" Michèle Plomer, (spesiell omtale av juryen) Jardin sablier
2007 - Mélanie Vincelette, Crimes horticoles
2006 - Nicolas Dickner, Nikolski
2005 - Gilles Jobidon, La Route des petits matins
2004 - Hélène Dorion, Jours de sable
2003 - Marie-Hélène Poitras, Soudain le Minotaure
2002 - Denis Thériault, L'Iguane
2001 - Maryse Barbance, Toxiques


== Eksterne lenker ==
Prix-Anne-Hebert hos prix-litteraires.net
Bokpriser: Prix Anne-Hébert hos librarything.com
Alexander Kazhdan

Alexander Petrovich Kazhdan (født 3. september 1922 i Moskva, død 29. mai 1997 i Washington, D.C.) var en sovjetisk-amerikansk bysantist.
Han utdannet seg ved Pedagogical Institute i Ufa og ved Statsuniversitetet i Moskva, hvor han kom i kontakt med historikeren Evgenii Kosminskii som forsket på England i middelalderen. I 1952 disputerte han med en avhandling om Østromerrikets landbrukshistorie. Fire år senere skaffet han seg en posisjon ved historieinstituttet til det sovjetiske vitenskapsakademi, hvor han ble frem til han forlot Sovjetunionen i 1978.Mens han fremdeles var i Sovjetunionen gav han ut mer enn 500 bøker, artikler og anmeldelser, og bidro til å skaffe internasjonal prestisje til sovjetiske bysantsstudier. Han skrev også mye om armenske forhold, blant annet om armenerne som dannet den herskende eliten i Østromerriket i boken Armiane v sostave gospodstvuyushchego klassa Vizantiyskoy imperii v XI-XII vv. (1975). I USA skrev han flere bøker på engelsk sammen med andre historikere, blant dem People and Power in Byzantium (1982) med Giles Constable; Studies in Byzantine literature (1984) med Simon Franklin og Byzantine Culture in the Eleventh and Twelfth Centuries (1985) med Ann Wharton Epstein. Hans største engelsksproglige bidrag til studiet av Østromeriket var oppslagsverket Oxford Dictionary of Byzantium, som han selv redigerte og hvor han skrev 20 prosent av artiklene.Kazhdan døde i 1997 i Washington, D.C., og rakk ikke å fullføre sitt verk History of Byzantine Literature.


== Referanser ==


== Videre lesning ==
Cutler, Antony. «Some talk of Alexander». Dumbarton Oaks Papers, bd. 46 (1992): 1–4. ISSN 0070-7546.
Franklin, Simon. «Bibliography of works by Alexander Kazhdan». Dumbarton Oaks Papers, bd. 46 (1992): 5–26. ISSN 0070-7546.
Gyldendals konversasjonsleksikon

Gyldendals konversasjonsleksikon ble utgitt fra 1930-årene av Gyldendal Norsk Forlag, fra 1960 som Gyldendals Store Konversasjonsleksikon. Leksikonet kom i til sammen tre utgaver, den siste i 1972.
Til neste utgave hadde forlagene Aschehoug og Gyldendal slått sine leksikondivisjoner sammen til Kunnskapsforlaget som ga ut Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon, med førsteversjon i 1978.


== Eksterne lenker ==
Kunnskapsforlaget, historikk
Kurt Donsbach

Kurt Donsbach (født 1935) er en amerikansk forretningsmann og kvakksalver. Han har vært både anerkjent og kontroversiell i miljøer for alternativ medisin, og har en rekke ganger blitt dømt for uautorisert medisinsk behandling av pasienter med alvorlige sykdommer.
Allerede i 1971 ble det avslørt at Donsbach ga pasienter medisinsk behandling uten lisens i California. Agenter fra myndighetene observerte at han påstod at han var autorisert lege og skrev ut forskjellige preparater til pasienter. Mange av disse var kun mulig å få kjøpt hos Westpro Labs, et av Donsbachs egne selskaper. Han erklærte seg skyldig etter tiltalen og ble idømt en bot og to års ubetinget fengsel.
I 1996 ble han dømt for smugling av ulovlige preparater til en verdi av 250 000 dollar, i tillegg til skatteunndragelse.Han grunnla også Hospital Santa Monica i Baja California i Mexico, men dette ble stengt av mexicanske myndigheter i 2006 etter at enken etter Martin Luther King jr., Coretta Scott King døde etter å ha mottatt medisinsk behandling ved sykehuset.
I april 2009 ble Donsbach arrestert og tiltalt for 11 forhold, deriblant å praktisere medisin uten lisens og salg av ulovlige eller feilmerkede preparater. Samtidig slo norske og svenske myndigheter alarm om kosttilskuddet Fortodol som hadde gitt et titalls skandinaver alvorlig leversvikt. To av disse pasientene døde etter å ha tatt Fortodol over en lengre periode.
I april 2011 ble Donsbach dømt til ett år ubetinget fengsel. I tillegg til fengselsstraffen fikk han ti års prøvetid, og i denne perioden ble han nektet å utgi seg for å være lege, skrive ut medikamenter eller gi noen form for uttalelser om ernæring eller helserelaterte råd i muntlig eller skriftlig form.


== Referanser ==
Svømming under Panamerikanske leker 1951

Svømming under Panamerikanske leker 1951. Svømming var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 15. februar til 9. mars. Det var fem individuelle og to stafetter for både damer og menn. USA ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Argentina med fire.


== Medaljer ==


=== Resultater ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


== Eksterne lenker ==
Panamerikanske leker 1951
Jiulong

Jiulong kan være:

Fylket Jiulong i det autonome prefektur Garze i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Jiulong i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Elven Jiulong i provinsen Fujian i Kina.
Hezuo

Hezuo kan være:

Fylket Hezuo i den autonome region Gannan i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Hezuo i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Dongyuan

Dongyuan kan være:

Fylket Dongyuan i byprefelturet Heyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Dongyuan i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina;
Storkommunen Dongyuan i fylket Qingtian i byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Kina.
Xin’an

Xin'an kan være:

Fylket Xin'an i byprefekturet Luoyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Xin'an i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Donghai

Donghai kan være:

Den kinesiske betegnelse i snevrere forstand for Østkinahavet, i utvidet og ofte i poetisk forstand for havene øst for det kinesiske hjemlandet. Ordet betyr «Østhav», og har motstykkene «Sørhav», «Vesthav» og «Nordhav».
Fylket Donghai i byprefekturet Lianyungang i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina;
Storkommunen Nanyang i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Pilemil

Pilemil var et norsk indie-band basert i Oslo. Den første utgivelsen med Pilemil kom i 2006, og het Cyarnq & Phil Emile [sic]. Dette var en delt EP med artisten Cyrano, og ble utgitt på mini CD-R.  I 2009 kom fullengde-debuten If You Make a Lot of Ceramics, Ceramics Will Make a Lot of You as Well. I 2012 kom albumet Do You Really Want to Read More?, som ble utgitt som en pocketbok. Alle utgivelsene er gitt ut på platemerket Metronomicon Audio. I 2013 ble bandet oppløst.


== Medlemmer ==
Emil Høgset: vokal, synthesizer, gitar, bass, programmering (2006–2013)
Nikolai Høgset: trommer (2008–2013)
Truls S. Johnsen: gitar (2008–2013)
Dag Ivan Homlong: bass (2008–2013)


== Diskografi ==
Cyarnq & Phil Emile [sic] (2006, Metronomicon Audio) (EP)
If You Make a Lot of Ceramics, Ceramics Will Make a Lot of You as Well (2009,  Metronomicon Audio, Musikkoperatørene)
Do You Really Want to Read More? (2012,  Metronomicon Audio, Musikkoperatørene)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pilemil på Discogs 
SoundCloud
Groove.no