jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacob Jenssøn Nordmand

Jacob Jenssøn Nordmand, (født 1614 eller 1616, antageligvis i Båhuslen; død 1695), var en rustmester og kunstdreier som virket ved hoffet i København. 


== Historie ==


=== Tidlig liv ===
Jacob Jenssøn Nordmand ble antageligvis født i det da norske Båhuslen, men kildene er uenige om hans fødselsår; enten ble han født i 1616 eller 1614.
I 1630 ble Jacob matros i den dansk-norske flåten.


=== I Nederland og nederlandsk tjeneste ===
Jacob Jenssøn gikk i smedlære i Holland i Nederlandene etter en kort karriere i den dansk-norske flåten. Det var her han ifølge sin egen selvbiografi skal ha blitt interessert i militærtjeneste og soldatliv; han forteller at skyldtes at «de militariske titt och ofte lod deris Vaaben och Verje hos os udpuse oc staffere» i smien han gikk i lære hos. Etter å ha tjent som lanseknekt i Flandern i ett års tid, forteller han at han ble lokket av Det vestindiske kompanis løfte om betaling av penger og sølv, og Jenssøn lot seg verve i 1634. Han tjente under en major Mandsfeld, og var i «mange treffninger med baade til Land och Vand» i Brasil, i kompaniets tjeneste.


=== Hjemkomst til Norge ===
Etter tjeneste under Nederland vendte han omsider hjem til Norge. Her tjenestegjorde Jenssøn som konstabel på Akershus, og som rustmester i krigen mot Sverige. 
Han slo seg så opp som kunstdreier, og ble snart kjent for kongeparet.


=== Kongelig ladmager ===
I 1648 kom Frederik III og Sophie Amalie til Christiania for å bli hyllet, og da lyktes det Jacob å få overrakt dronningen et av sine arbeider. Det ble så godt mottatt at han ble kalt til Danmark og fikk ansettelse ved hoffet som kongelig ladmager (dreier). 1657 ble han rustmester ved Tøjhuset med 200 riksdaler årlig i lønn. I 1660-årene gjorde han tjeneste ved Kunstkammeret. 
Han underviste flere medlemmer av kongefamilien deriblant Frederik III, Sophie Amalie, Christian V, Charlotte Amalie og kronprins Frederik (IV). Hovedverket i hans produksjon er en modell av fregatten «Norske løve» utført i elfenben og sølv. 
Han døde i 1695 og etterlot sin annen hustru Maren Pedersdatter Vallund og to små barn i kummerlige forhold. Han ble begravet i Smørum kirke, ca. 20 km nordvest for København. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stylegar, Frans-Arne Hedlund: Nieuw Amsterdam – Nordmenn i det hollandske Amerika 1624–1674. Commentum (2016) ISBN 9788282333221


== Eksterne lenker ==
Jakob Jensen Nordmand hos Weilbachs kunstnerleksikon
Jacob Jensen Nordmand i Dansk biografisk Lexikon
Jacob Jensen Nordmand i De Danske Kongers Kronologiske Samling
UNFICYP

United Nations Peacekeeping Force in Cyprus (UNFICYP) er en fredsbevarende FN-styrke opprettet i 1964 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 186 for å hindre strid mellom greskkyprioter og tyrkiskkyprioter på Kypros.Etter Tyrkias invasjon og okkupasjon av Kypros i 1974 fikk UNFICYP nye oppgaver som overvåker av våpenhvilen og opprettholder av buffersonen mellom de to delene av øyen, for på den måten å hindre at Kypros-spørsmålet igjen utvikler seg til krig.UNFICYP hadde per 28. februar 2017 en militær styrke på 881 soldater, 69 politifolk og en internasjonal, sivil stab på 36.Den norske generalmajoren Kristin Lund overtok den militære kommandoen 11. august 2014. UNFICYP ble dermed den første FN-styrken med dobbelt kvinnelig ledelse, da Lisa Buttenheim samtidig var spesialrepresentant for FNs generalsekretær og øverste, politiske leder for UNFICYP. Lund var styrkesjef til 29. juli 2016 og ble etterfulgt av generalmajor Mohammad Humayun Kabir fra Bangladesh.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) United Nations Peacekeeping Force in Cyprus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UNFICYP, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Paths, Prints

Paths, Prints er et musikkalbum av Jan Garbarek, utgitt i 1981. Det ble innspilt i desember 1980 i Talent Studio i Oslo under teknisk ledelse av Jan Erik Kongshaug.


== Sporliste ==
Alle sporene er komponert av Jan Garbarek.

«The Path»
«Footprints»
«Kite Dance»
«To B.E.» († '80)
«The Move»
«Arc»
«Considering the Snail»
«Still»


== Musikere ==
Jan Garbarek – tenorsaksofon, sopransaksofon, trefløyter, rytmeinstrumenter
Bill Frisell – gitar
Eberhard Weber – bass
Jon Christensen – slagverk, rytmeinstrumenter


== Eksterne lenker ==
(en) Paths på MusicBrainz
UNIPOM

UNIPOM, formelt United Nations India-Pakistan Observation Mission, var en militær observasjonsstyrke opprettet av FN for å overvåke våpenhvilen på grensen mellom India og Pakistan etter at de to landene hadde vært i krig. Mandatet ble gitt i Sikkerhetsrådets resolusjon 211 av 20. september 1965. Operasjonen var aktiv fra september 1965 til mars 1966.
UNIPOM påså at India og Pakistan trakk sine styrker tilbake til stillingene fra 5. august 1965. Da dette var fullført, ble operasjonen avviklet. To hovedkvarter ble etablert, det ene i Amritsar i India, det andre i Lahore i Pakistan. UNIPOMs område dekket ikke Kashmir, der FN allerede hadde en egen observasjonsstyrke, UNMOGIP.
På det meste hadde UNIPOM en styrke på 96 militærobservatører, støttet av en sivil stab av internasjonalt og lokalt personell. I alt 19 land bidro med personell, deriblant Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNIPOM, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Nyatri Tsenpo

Nyatri Tsenpo (wylie: gNya'-khri bTsan-po; tibetansk pinyin: Nyachi Zanbo) skal, i henhold til mytene, ha vært Tibets første konge, fra det såkalte «Yarlung-dynastiet». Han skal ha regjert fra 127 f.Kr.. 
Ifølge bønpo-tradisjonen som er nedskrevet i Dunhuangmanuskriptene var Nyatri Tsenpo Tibets første konge og grunnleggeren av den tibetanske nasjonen. 


== Legenden ==
Myten beskriver at at kongen var av guddommelig herkomst, nedsenket på jorden til det hellige fjellet Lhari Gyangdo i Yarlungdalen. Han hadde følge av to prester. Den ene holdt en tromme og den andre en flat bjelle, to sentrale bøn-symboler. Buddhist-tradisjonen forkaster denne myten, og lærer at Nyatri Tsenpo var en indisk prins, født i India av Śākya-klanen som også Siddharta Gautama tilhørte. Når han skulle uttrykke seg overfor de innfødte uten å kjenne språket, løftet han sin høyre hånd og pekte mot himmelen på sprøsmålet om hvor han kom fra. De tolket det til at han kom fra himmelen og tok ham til konge.
På grunn av spesielle fysiske trekk, som med svømmehud mellom fingrene og øyelokk som lukket seg nedenfra, ble han tatt i mot blant tibetanerne som en gud, som de tok på sine skuldre for å krone ham til konge. Dette er uttrykt gjennom navnet han fikk: hersker (Tsenpo) tronet av nakken (nyatri).Etter bøn-tradisjonen ble Tibets eldst bygning, Yumbulagang, reist av kong Nyatri Tsenpo.
Året for troningen markerer det første året i den tibetanske kalenderen. Nyttårsfeiringen losar er dermed til ære for Tibets første konge.
Ifølge Tibets mytiske historie var de første kongene udødelige, forbundet med himlene av en tråd som de kunne bruke til å stige opp igjen når de avsluttet sitt opphold på jorden. Den ordningen tok slutt med kongen Drigum Tsenpo. Da han kom i konflikt med sin hestepasser Lo-ngam ble tråden til himmelen kuttet i kamp, og kongen døde. Han ble dermed den første kongen som etterlot et lik som kunne bli begravet.


== Referanser ==
Rosensfole

Rosensfole er et musikkalbum med Agnes Buen Garnås og Jan Garbarek, utgitt i 1989.


== Sporliste ==
Alle sporene er basert på folkemelodier.

«Innferd»
«Rosensfole»
«Margjit og Targjei Risvollo»
«Maalfri mi fruve»
«Venelite»
«Stolt Øli»
«Signe lita»
«Lillebroer og Storebroer»
«Grisilla»
«Utferd»


== Musikere ==
Agnes Buen Garnås – vokalist
Jan Garbarek – synthesizer, tenorsaksofon, sopransaksofon, rytmeinstrumenter


== Eksterne lenker ==
(en) Rosensfole på Discogs 
(en) Rosensfole på MusicBrainz
UNDOF

United Nations Disengagement Observer Force (UNDOF) er en militær observasjonsstyrke opprettet av FNs sikkerhetsråd 31. mai 1974 for å overvåke situasjonen mellom Israel og Syria på Golanhøydene.UNDOF ble etablert etter at situasjonen på Golanhøydene, i etterkant av Jom kippur-krigen, igjen begynte å bli spent. Mandatet ble gitt i Sikkerhetsrådets resolusjon 350. Styrkens mandat er siden fornyet for seks måneder av gangen.Per 31. august 2017 hadde UNDOF en uniformert styrke på 830. I tillegg kom en internasjonal og lokal sivil stab. I tilknytning til operasjonen arbeidet det internasjonale militærobservatører i UNTSO.
Borgerkrigen i Syria spredte seg til området UNDOF overvåker og i mars og mai 2013 ble filippinske FN-soldater bortført av opprørere. Kroatia trakk ut sitt bidrag i mars 2013. Østerrike begynte i juni 2013 tilbaketrekkingen av sine 377 soldater. Dette ble kompensert ved at Fiji, Irland og Nepal vedtok å bidra med soldater til UNDOF.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) UNDOF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UNDOF, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Sven Söderberg

Sven Otto Magnus Söderberg (født 22. mars 1849 i Lund, død 24. april 1901) var en svensk språk- og oldtidsforsker. Han var professor i nordiske språk ved Lunds universitet.
Söderberg ble student 1870, filosofie doktor og dosent i Lund 1879 samt leder for universitetets historiske museum i 1888. Han innehadde professoratet i nordiske språk 1895–97 og med halv undervisningsplikt fra høstsemestret 1897. 
Söderberg foretok utstrakte reiser til inn- og utland for arkeologiske og filologiske studier og ble titulær professor 1901. 
Hans mest kjente skrifter er Forngutnisk ljudlära (gradualavhandling 1879), Några anmärkningar om u-omljudet i fornsvenskan (1883), Om djurornamentiken under folkvandringstiden (1893) og Ölands runinskrifter (h. 1 1900; h. 2 1906, red. av Erik Brate).
Söderberg er begravet på Norra kyrkogården i Lund.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Söderberg, Sven Otto Magnus i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Tönpa Shenrap

Tönpa Shenrap (tibetansk: སྟོན་པ་གཤེན་རབ, wylie: ston pa gshen rab; eller Shenrap Miwoche) regnes som grunnleggeren av bønreligionen som har sin hovedutbredelse i Tibet, og har likhetstrekk med tibetansk buddhisme.
Tönpa Shenrap («læreren Shenrap») skal ha vært konge i landet Ölmo Lungring, vestenfor Tibet, i legendarisk tid. Hans sønner og hustruer skal ha spredd hans lære etter hans død. 
Det er tre klassiske tekster som skildrer hans liv: Do-dü (mdo 'dus), Zermig (gzer mig) og Zee-jee (gzi brjid). de to første er såkalte termatekster som ble «gjenoppdaget» av bøn-lærde på 900- og 1000-tallet, mens den tredje er fra 1300-tallet. Et utdrag fra Zermig er gjengitt på norsk i antologien Tibet, 2005.
Thubten Gyatso

Thubten Gyatso (født februar 1876 i Takpo i Ü-Tsang, død 17. desember 1933 i Lhasa) var den 13. Dalai Lama, og var en sentral religiøs og politisk leder i Tibet fra 1895 til sin død. Han ble anerkjent som inkarnasjonen av Dalai Lama i treårsalderen, og tiltrådte lederrollen i 1895. Han gjennomførte flere reformer, både politisk og religiøst, og skal ha vært opptatt av moderne teknologi. Strid med Kina om Tibets uavhengighet var et sentralt spørsmål i hans regjeringstid.
Han er kjent blant tibetanere som «den store trettende».


== Liv og virke ==
Han ble født i Takpo i det sørøstre Tibet i 1876 og ble anerkjent som den trettende Dalai Lama tre år senere. 
Han tok over regjeringsansvaret i 1895 og dominerte deretter politikken i Tibet. Da Francis Younghusbands britiske ekspedisjon invaderte Tibet i 1904, flyktet han til Urga i Ytre Mongolia, noe som foranlediget den keiserlige Qingregjeringen til å avsette ham som Dalai Lama. 
Han ble imidlertid gjeninnsatt og kunne tilbake til Lhasa i 1909. Men han ble nødt til å flykte til Britisk India neste år, da Qing-regjeringen forsøkte å inkorporere Tibet i det egentlige Kina med hjelp av militære styrker.


=== Leder for et selvstendig Tibet ===
Da Qing-dynastiet falt i Xinhairevolusjonen i 1911 kunne Dalai Lama atter vende tilbake til Tibet, der han forviste gjenblevne kinesiske styrker. To år etter erklærte Tibet seg å være en selvstendig stat. Deretter var han Tibets ubestridte hersker frem til sin død. 
I 1914 inngikk han Simlakonvensjonen med Storbritannia og Kina.
Thubten Gyatso gjennomførte en rekke reformer i sin regjeringstid. Blant annet gjeninnførte han en strengere disiplin i klosterlivet og øket antallet lekmenn i klostrene, i den hensikt å redusere munkenes makt. Thubten Gyatso innførte også et nasjonalt skattesystem og etablerte også en tibetansk politistyrke. Hans forsøk på å skattlegge Panchen Lamas eiendommer for å finansiere reformpolitikken første til at Panchen lama flyktet til Indre Mongolia i 1923. Dessuten ble det innført lover som skulle motvirke korrupsjon blant statlige tjenestemenn. 
På grunn av sine kontakter med utlendinger ble Dalai lama også interessert av nye oppfinnelser, og han introduserte elektrisitet og den første telefonen og den første bilen i Tibet.
Kort før sin død i 1933 advarte han i et «politisk testament» tibetanerne om at Tibet skulle kunna falle under kommunistisk styre slik som Mongoliet hadde i 1924, noe som skulle kunne føre til at buddhismen ble avskaffet i Tibet.


== Litteratur ==
Boorman Howard L., Howard Richard C. (red.). Biographical dictionary of republican China (eng). New York: Columbia U.P. 
Brauen Martin, red. (2005). The Dalai Lamas A visual history (eng). Zürich: Ethnographic Museum of the University of Zürich. ISBN 1-932476-22-9. 
Melvyn C. Goldstein, Rimpoche Gelek: A history of modern Tibet, 1913-1951: the demise of the Lamaist state, 1989, Univ. of California Press, Berkeley, ISBN 0-520-06140-3


== Referanser ==


== Se også ==
Tenzin Gyatso, den 14. Dalai Lama
Robert Root-Bernstein

Robert Root-Bernstein (født 7. august 1953) er en amerikansk vitenskapshistoriker og professor som underviser innen fysiologi ved Michigan State University. I 1981 ble han tildelt  MacArthur Fellowship. Han har en doktorgrad fra Princeton University.
Root-Bernstein har blant annet skrevet bøkene Discovering: Inventing and Solving Problems with Frontiers of Scientific Knowledge og Rethinking AIDS: The Tragic Cost of Premature Consensus. Han var medlem av organisasjonen Group for the Scientific Reappraisal of the HIV-AIDS Hypothesis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon, Department of Physiology, Michigan State University
UNIIMOG

UNIIMOG, formelt United Nations Iran-Iraq Military Observer Group, var en militær observasjonsstyrke opprettet av FNs sikkerhetsråd i august 1988 for å påse implementeringen av våpenhvilen mellom Iran og Irak og tilbaketrekning av militære styrker til internasjonalt anerkjente grenser. De to landene hadde i åtte år utkjempet Iran–Irak-krigen. UNIIMOG ble avviklet i februar 1991, etter at tilbaketrekningen var fullført.På det sterkeste hadde UNIIMOG et antall på 400 offiserer. I tillegg kom en stab av internasjonale og lokale sivile. 26 land, deriblant Norge, deltok med personell. Den svenske diplomaten Jan Eliasson var personlig representant for FNs generalsekretær i forbindelse med operasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNIIMOG, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Bardo Tödröl

Bardo Tödröl (også kjent i vesten som Den tibetanske dødeboken) er en religiøs tekst fra Tibet. Tittelen betyr «frigjøring gjennom høring i mellomtilstanden», og teksten er en praktisk veiledning ved dødsfall, som skal leses for eller til den døde for å «sikre at den avdøde får veiledning og hjelp til å erkjenne sin situasjon og de muligheter som byr seg, på de ulike stadiene i tilstanden mellom død og ny fødsel, til å unnslippe hele den lidelsesfylte gjenfødelsenes rundgang.» Teksten er ikke ment å leses i sin helhet, men inneholder avsnitt tilpasset den enkeltes åndelige utviklingstrinn. Tittelordet bardo betyr «mellomtilstanden», en periode på 49 dager mellom døden og ny gjenfødelse.Idéinnholdet i teksten av indisk buddhistisk opprinnelse, men teksten er et autentisk eksempel på en selvstendig tibetansk religiøs litteratur.Teksten ble «gjenfunnet» som termatekst på 1300-tallet av Karma Lingpa (1356-1405), og tilskrives Padmasambhāva. den skal i så fall stamme fra 700-tallet. Kværne mener imidlertid at teksten mer sannsynlig er fra 1300-tallet. 
Den første oversettelsen til et europeisk språk var ved den amerikanske teosofen Walter Evans-Wentz (1878-1965), og bidro til forvanske forståelsen av teksten. Evans-Wentz fremstilte innholdet som «et uttrykk for tidløs visdom, en visdom som kunne gjenfinnes i egyptisk religion, platonismen, gnostisismen og hinduistisk filosofi».. Tittelen «dødeboken» er en misvisende sammenligning med Den egyptiske dødeboken. En annen del av tekstens resepsjonshistorie i vesten er boken The Psychedelic Experience: A Manual Based on the Tibetan Book of the Dead fra 1964, skrevet av Timothy Leary med flere. Denne boken skal igjen ha inspirert John Lennon til å skrive sangen «Tomorrow Never Knows», som ble innspilt på The Beatles' LP Revolver i 1966. 


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Den tibetanske dødeboken. Innledning ved Per Kværne ; oversatt fra tibetansk av Henrik Mathisen. Gyldendal, 2000. (Ad fontes). ISBN 82-05-27105-4
Utdrag gjengis i antologien Tibet, 2005.
Ronald Jensen

Ronald Jensen (født 1946) fra Sandnes i Sør-Varanger er en norsk tidligere skihopper som representerte IL i BUL. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1966/67 og 1967/68, og ble nummer 11 sammenlagt begge gangene. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 4. plass i Bischofshofen 8. januar 1967.
Jensen ble nummer 15 i normalbakken i VM i Oslo i 1966. Han ble nummer 3 i hopprennet i Svenska Skidspelen i Falun i 1967. Han tok bronsemedalje i NM i stor bakke på Voss i 1967 og i stor bakke i Meldal i 1970.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6 (s. 335-336)


== Eksterne lenker ==
(en) Ronald Jensen – FIS (skihopping) 
Adam Kwiecińskis hoppdatabase: Ronald Jensen
Volvo B10BLE

Volvo B10BLE er en type busschassis produsert av det svenske selskapet Volvo fra 1992 til 2004. Etter 2001 ble det kun levert med gassmotor.
Det hadde to dieselmotoralternativer: 9,6 diesel med 245 hk og 9,6 diesel med 286 hk.


== Eksterne lenker ==
(en) Volvo B10BLE – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Volvo B10BLE – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
UNAVEM I

UNAVEM I, formelt United Nations Angola Verification Mission I, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet av FN 20. desember 1988 for å påse tilbaketrekning og hjemsendelse av cubanske tropper fra Angola. Cuba hadde intervenert på regjeringens side i borgerkrigen i Angola. Etter at cubanske tropper var ute av landet, ble operasjonen avsluttet i mai 1991.På det meste hadde UNAVEM I 70 militærobservatører. I tillegg kom internasjonale og lokale sivile. 10 land bidro til UNAVEM I, deriblant Norge.


== Se også ==
UNAVEM II
UNAVEM III


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNAVEM I, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Cruuska palasset

Cruuska palasset (Cruuska palatset også Cruusiska palatset eller huset) var en bygning som lå på Riddarholmen i Stockholm. Den var oppført av riksråd Karl Bonde som hadde fått tomten av dronning Christinas formynderregjering i 1635.
Bonde fikk oppført et palass som mot nord grenset opp mot Wrangels palass. Palasset gikk i arv til fru Elsa Cruus og ble kjent som Cruuska huset.
Kammarrätten flyttet inn i huset i 1756, huset tilhørte da kronen. Huset ble ødelagt av brann under Riddarholmsbrannen i 1802 og ble erstattet av det nåværende Kammarrättens hus i nyklassisistisk stil. 


== Eksterne lenker ==
Kammarrättens hus, Riddarholmen
UNAVEM II

UNAVEM II, formelt United Nations Angola Verification Mission II, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet av FN i mai 1991 for å påse etterlevelse av fredsavtalen mellom Angolas regjering og União Nacional para a Independência Total de Angola (UNITA), herunder overholdelse av våpenhvile mellom partene, samt observasjon og verifikasjon av valg. UNAVEM II ble avviklet i februar 1995.
På det meste hadde UNAVEM II militærobservatører og 126 politifolk. Operasjonen var støttet av en sivil flyavdeling og hadde også en sanitetsenhet. Til valgobservasjon hadde operasjonen 400 internasjonale valgobservatører i aktivitet. 26 land deltok i UNAVEM II, deriblant Norge.


== Se også ==
UNAVEM I
UNAVEM III


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNAVEM II, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Fjøsanger hovedgård

Fjøsanger hovedgård, Store Fjøsanger eller Langegården er en tidligere lystgård som ligger i Straumevegen 17 A i Fana bydel i Bergen.


== Historie ==
Det har vært gårdsdrift på Fjøsanger siden folkevandringstiden. I middelalderen tilhørte gården Apostelkirken i Bergen. I 1606 ble gården bygslet til rådmann og fogd Strange Jørgensen, som fikk den på livstid som futegård av kongen. Hans svigersønn, Mauritz Bosted bodde der til sin død i 1640, og hans enke til 1649. Generaltollforvalter Herman Johanson Garmann bygslet den fra 1650 og ble eier i 1656.


== Jon Mariager ==
I 1760 ble gården skjøtet over til to dattersønner av Garmann, Jens og Jon Mariager. Jens overdro sin del av eiendommen til Jon i 1766. Han interesserte seg i driften av gården og fikk bygget nytt herskapshus. Jon Mariager bygget også en vei fra Solheimsviken til Fjøsanger. Trolig på grunn av økonomiske problemer måtte Jon Mariager selge gården til sin svoger, kjøpmann Danckert Danckertsen Krohn i 1774.


== Danckert Krohns lystgård ==
Danckert Krohn var svært glad i lystgården og tilbrakte mye tid her, både sommer og vinter. Trær ble plantet og hage ble etablert. I 1785 bygget han nytt hovedhus eller ombygget det eksisterende.


== Paul Meyer Smits lystgård i empire ==
Fjøsanger ble i 1810 solgt på auksjon til kjøpmann Paul Meyer Smit. Hovedbygningen ble ombygd i 1810, trolig påbygget med en etasje og stilmessig ombygget til empire. Paul Meyer Smit brukte stedet flittig fram til han døde i 1842.
Hovedbygningen måler 15 × 9,8 m. Et prospekt av Johan F. L. Dreier fra 1812 viser bygningen mer barokkpreget med mansardtak og kobbhus. Bygningen har idag valmtak.


== Langegården ==
I 1844 kjøpte skipsfører Johan Kristofer Lange eiendommen. I 1870 ble eiendommen overtatt av hans sønn, Johan Caspar Lange. Han var barnløs og testamenterte hele sin formue til en stiftelse og et fond han opprettet i 1919. Johan Lange's og søskendes Legat fikk utmarken for å skape et vakkert uteområde, mens stiftelsen Johan Langes Minde fikk resten av eiendommen og denne skulle drifte et hjem for aktverdige eldre personer fra Bergen og omegn. I 1958 ble det reist et aldershjem like sør for hovedhuset. Hovedhuset fungerte som bolig fram til 1975. I dag er det kunstgalleri 1. etasje, mens 2. etasje blir leid ut som møte- og selskapslokale. Gårdbruket blir fremdeles driftet som en besøksgård med undervisning og ulike arrangement.


== Litteratur ==
Trumpy, Bjørn: Bergenske lyststeder, Bergen 1977, s. 14-15.
Schnitler C.W.: Norske Haver Bd I., s. 200.
Hjellestad, Hermod: Fana Bd II. Bergen 1933. s. 185-193.
Rogstad, Inger H.: Gammel hageskulptur i Bergen.


== Eksterne lenker ==
Langegården
Galleriet
Bergen byleksikon på nett, om Fjøsanger
«Fjøsanger hovedgård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
UNAVEM III

UNAVEM III, formelt United Nations Angola Verification Mission III, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet av FN i februar 1995 for å bidra til iverksettelsen av fredsavtalene mellom Angolas regjering og União Nacional para a Independência Total de Angola (UNITA), den siste av disse, Lusaka-protokollen, ble undertegnet 20. november 1994. Operasjonen var i virksomhet til 30. juni 1997.På det meste hadde UNAVEM III en styrke på 4 220 soldater, derav 283 militærobservatører og en politistyrke på 288. 31 land deltok i UNAVEM III, deriblant Norge.


== Se også ==
UNAVEM I
UNAVEM II


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNAVEM III, United Nations, Department of Peacekeeping Operations