jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tricky

Tricky (egentlig Adrian Nicholas M. Thaws, født 27. januar 1968) er en engelsk musiker og skuespiller.
Han har samarbeidet med blant andre Björk, Cyndi Lauper, Elvis Costello, Grace Jones, Massive Attack, PJ Harvey og Red Hot Chili Peppers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tricky på Internet Movie Database 
(sv) Tricky i Svensk Filmdatabas 
(da) Tricky på Scope 
(fr) Tricky på Allociné 
(en) Tricky på AllMovie 
(en) Tricky hos The Movie Database
Hin time i Getsemane

«Hin time i Getsemane» (engelsk: Gethsemane eller My Jesus, I Wold Ne'er Forget) er en amerikansk salme skrevet av Edward Payson Hammond under et besøk i Getsemane-hage i 1866. Sangen ble oversatt til bokmål i 1886 og til nynorsk av Johannes Barstad i 1889. Den ble videre bearbeidet i 1906.
Originalversjonen har fem strofer. De norske utgavene har fire strofer. Salmen er oversatt til mange språk, blant annet gassisk og svensk.


== Publisert ==
Sangboken 1962 på bokmål som nummer 563a
Sangboken 1962 på nynorsk som nummer 563b
Salmer 97 som nummer 17
1986 års salmebok som nummer 139


== Innspillinger (i utvalg) ==
Carl Hagman med chorale. Innspilt i Kristiania 5. september 1913. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 2-282260 og Gramophone X 1438.
Erling Krogh med orgel. Innspilt i Kristiania 10. august 1920. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone V 106 og His Master's Voice X 2097.
Olav Werner med Rolf Holger, orgel. innspilt 30. januar 1959. Utgitt på singlen Odeon ND 7279 og på EP-platen Odeon GEON 34


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hin time i Getsemane (Salmebloggen.no)
Den himmelske renhets palass

Den himmelske renhets palass, eller Qianqingpalasset (kinesisk: 乾清宫, pinyin: Qiánqīng Gōng) er et palass i Den forbudte by i Beijing i Kina. Den er den største av de tre hallene i det indre hoff (de to andre er Enhetshallen og  Den jordiske ros palass), og ligger i nordre del av Den forbudte by. Under Qing-dynastiet var palasset ofte benyttet som audienshall for keiseren, som her holdt sine rådslag med Storrådet. 
Den himmelske renhets palass er et byggverk med dobbelt taksprang, satt på en hvit marmorplattform. Den er knyttet til Den himmelske renhets port i sør med en elevert gangvei. Under Ming-dynastiet residerte keiseren her. Her var det ni rom i to etasjer, men 27 senger. Dette var et sikkerhetstiltak; keiseren kunne hver kveld bestemme seg for hvilken seng han ville overnatte i. Denne ordningen ble videreført inn i Qingdynastiet.
Men da Yongzheng-keiseren besteg troen fant han det ikke passende at han skulle bo samme stedet der hans forgjenger, den ærverdige Kangxi-keiseren, hadde bodd i seksti år. Han flyttet dermed inn i Den mentale kultivasjons hall, en mindre hall litt vest for palasset. Den himmelske renhets palass ble de omgjort til keiserlig audienshall, der han holdt hoff, mottok ministre og emissærer, og holdt banketter. Sentralt i palasset, på en forseggjort plattform, er en trone og et skrivebord. Her skrev keiseren notater og undertegnet dokumenter under rådsmøter med sine ministre. En caisson med en sammenkveilet drage er innsatt i taket. 
Over troen er en skrifttavle med teksten «正大光明» (Zhèng dà guāng míng), håndskrevet av Shunzhi-keiseren. Dette kan oversettes på flere måter: «Vær anstendig, ærlig og storsinnet», eller «Ha ingen hemmelighet og gjør ingen skammelig dåd». 
Fra Yongzheng-keiseren og fremover plukket i hemmelighet keiseren selv ut sin etterfølger; ett eksemplar av dette hans testamente ble gjemt bak denne skrifttavlen, og et annet hadde han alltid på sin person.
Klippe du som brast for meg

«Klippe du som brast for meg» eller «Klippe du som brast» (engelsk: Rock of Ages) er en populær kristen hymne av pastor Augustus Montague Toplady. Den ble skrevet i 1763 og først publisert i The Gospel Magazine i 1776.


== Anvendelser ==
Hymnen var én av favorittene til Prins Albert, som bad om at den måtte spilles på hans dødsleie, noe også sydstatsgeneralen J.E.B. Stuart gjorde. Den ble også spilt i begravelsen til William Ewart Gladstone.I sin bok Hymn That Have Helped fortalte W.T. Stead «da the SS London gikk ned i Biscayabukten 11. januar 1866 var den siste tingen som den siste mannen hørte, mens båten forlot det undergangdømte fartøyet, stemmene til passasjerene som sang «Rock of Ages»».
Hymnen blir betraktet som én av de Great Four Anglican Hymns fra 1800-tallet. Johannes Maas, en leder for Worldwide Faith Movement, kommenterer om denne hymnen: «Ordene i denne hymnen er blant de mest dypsindige, inspirerende, oppmuntrende, hellige, fromme og dyrebare ordene som har blitt skrevet».


== Oversettelser ==
Hymnen forekommer på andre språk, på tysk (som «Fels der Ewigkeit») og svensk (som «Klippa, du som brast för mig»). Det finnes også oversettelser på latin av William Ewart Gladstone som «Jesus, pro mer perforatius» samt av den kanadiske språkforskeren Silas Tertius Rand som «Rupes saecolurum te». Etter å ha lest denne versjonen skrev Gladstone til Rand: «Jeg innrømmer med en gang at Deres versjon var mer nøyaktig enn min».


== Norsk tekst ==
På norsk bærer den tittelen «Klippe du som brast for meg», eller bare «Klippe du som brast».

Klippe du som brast for meg,la meg skjule meg i deg,la det vann og blod som går,fra din sides åpne sår,rense meg i nådens pakt,fra alle syndens skyld og makt.
Om jeg alt mitt beste gavfyltes ikke lovens kravble min iver aldri matt,gråt jeg både dag og nattsynd og skyld er alltid der,bare du min frelser er.
Intet kan jeg bringe degtil ditt kors jeg klynger meg,fattig i meg selv jeg er,hjelpeløs til deg jeg ser,rens meg Jesus i ditt blodgi meg liv i nådens flod.
Ved hvert flyktig åndedrag,og når jeg skal dø en dag,når til ukjent land jeg gårnår jeg for din domstolstår,klippe du som brast for meg,la meg skjule meg i deg.


== Innspillinger (utvalg) ==
J.A. Albro, major i Frelsesarmeen, med stryke-kvartett. Innspilt i mars 1936. Utgitt på 78-platene Sonora 229 og Sonata 44.
Erna og Håkon Johnsen med trio-akk. Innspilt i Oslo 26. oktober 1949. Utgitt på 78-platen Musica A-8488.
Signe Ulven og Harry Rønning, duett. Norsk tekst etter den svenske av Betty Ehrenborg. Utgitt på 78-platen Harmoni 260.
Sandefjordskvartetten. Innspilt 3. mai 1958. Utgitt på EP-platen RCA REP 329.
Wesleysangerne, Bergen. Innspilt i desember 1958. Utgitt på EP-platen Harmoni HEP 117.
Olav Werner med Rolf Holger, orgel. Innspilt 30. januar 1959. Utgitt på singlen Odeon ND 7279 og på EP-platen Odeon GEON 34
Egil Syvertsen m. Hammond-orgel og gitar. Innspilt 27. juli 1964. Utgitt på EP-platen Harmoni HEP 211.
Margaretha Wedsin og Harald Eriksen, duett. Innspilt 2. januar 1966. Utgitt på EP-platen Harmoni HEP 254.


== Referanser ==
Clavia Nord Electro

Clavia Nord Electro (eller bare Nord Electro) er en digital synthesizer, produsert av Clavia i Sverige.
Nord Electroen emulerer (simulerer) elektromekaniske tangentinstrumenter, slik som Rhodes-piano, Wurlitzer elektrisk piano, klavinet og Hammondorgel. I tillegg finnes det ulike effekter som er vanlig å bruke sammen med originalinstrumentene. Blant annet har Nord Electroen emulering av Leslie-forsterkeren, forvrengning, vibrato, chorus-effekt og wah-wah. I orgelseksjonen finnes det lysdioder som angir posisjonene til såkalte drawbars, som finnes på et ekte hammondorgel. Nord Electroen har knapper som kan styre hver enkelt drawbar, noe som gjør at man kan styre lyden av orgelet på samme måte som på et ekte hammonorgel.
Den første Nord Electroen ble introdusert i 2001. Instrumentet har blitt oppgradert til Nord Electro 2 og 3, med flere lyder og funksjoner. Alle utgavene finnes både med 61 og 73 tangenter, i tillegg til Rack-versjon (uten tangenter). Nord Electroen har vært en stor suksess for Clavia, noe som har bidratt til utviklingen av scenepianoet Nord Stage. Dette er en utvidelse av Nord Electroen, med opptil 88 veide tangenter og bedre akustiske pianolyder i tillegg til emulering av en analog synthesizer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Clavia sine hjemmesider
Departementsjefstyret

Departementsjefstyret er den alminnelige betegnelsen for det styret Danmark hadde under okkupasjonen fra Regjeringen Scavenius opphørte å fungere 29. august 1943 til Regjeringen Vilhelm Buhl II overtok 5. mai 1945.
I denne perioden var Danmark uten fungerende regjering og riksdag, og sentraladministrasjonen ble provisorisk ivaretatt av departementenes sjefer og direktører. De rapporterte dels til den tyske okkupasjonsmakten og dels til det hemmelige «Samarbejdsudvalget under besættelsen» (Trettenmannsutvalget) som besto av politikere.


== Bakgrunn ==
Sommeren 1943 kom det til alvorlige uroligheter og streiker i flere provinsbyer og samtidig var det en økende sabotasjevirksomhet. Som følge av dette fremsatte den tyske riksfullmektigen i Danmark, dr. Werner Best, en rekke krav til den danske regjeringen i slutten av august, blant annet krav om dødsstraff for sabotasjehandlinger.
Regjeringen bestemte seg for å avvise de tyske kravene. Det medførte at øverstkommanderende for de tyske troppene i Danmark, general Hermann von Hanneken, innførte militær unntaksestilstand i hele Danmark den 29. august 1943. Med dette var regjeringen forhindret i å utøve sin virksomhet og den leverte inn sin avskjedssøknad til kongen. Kong Christian X nektet å motta avskjedssøknaden og Danmark kom i den situasjon at regjeringen ikke fungerte selv om den formelt sett ikke var avskjediget.
Etter hvert utviklet det seg en praksis hvor sjefene for de enkelte departementene sendte ut anordninger med lovkraft på strengt nødvendige områder og dessuten foretok nødvendige ansettelser og avskjedigelser av sentraladministrasjonens personale. Denne ordningen ble til Departementsjefstyret som fungerte inntil den tyske okkupasjonen opphørte og en ny regjering trådte i funksjon 5. mai 1945.
Departementsjefstyrets uformelle leder var utenriksdepartementets direktør, Nils Svenningsen, som ivaretok kontakten med de tyske myndigheter, dels direkte med riksfullmektigen, dr. Best, og dels gjennom stiftsamtmann Peter Herschend, Vejle, til den tyske øverstbefalende, som hadde sitt hovedkvarter i Silkeborg. Selv om de danske politikerne formelt sett ikke hadde makten hadde de en viss innflytelse på Departementsjefstyret via det såkalte Trettenmannsutvalget.
Denne ordningen var helt enestående i de tyskbesatte områdene og ved hjelp av den klarte man å unngå at tyskerne overtok den sivile forvaltningen av Danmark.


== Litteratur ==
Jørgen Hæstrup: Til landets bedste. Hovedtræk af departementchefstyrets virke, København 1966/71.
Hans Kirchhoff: Augustoprøret 1943. Samarbejdspolitikkens fald, København 1979


== Eksterne lenker ==
Forhandlings- og samarbejdspolitikken under besættelsen – Danmarkshistorien.dk
Regjeringen Vilhelm Buhl I

Regjeringen Vilhelm Buhl I var Danmarks regjering 4. mai 1942-9. november 1942.
Endring: 16. juli 1942
Regjeringen besto av følgende ministre fra Socialdemokratiet (S), Det Radikale Venstre (RV), Venstre (V) og Det Konservative Folkeparti (K):

Statsminister: Vilhelm Buhl (S)
Utenriksminister: Erik Scavenius (RV)
Finansminister: Vilhelm Buhl inntil 16. juli 1942, deretter Alsing E. Andersen (S)
Innenriksminister: Knud Kristensen (V)
Justisminister: E. Thune Jacobsen (upolitisk)
Undervisningsminister: Jørgen P.L. Jørgensen (RV)
Kirkeminister: Vilhelm Fibiger (K)
Forsvarsminister: Søren Brorsen (V)
Minister for offentlige arbeider: Gunnar Larsen (upolitisk)
Minister for landbruk og fiskeri: Kr.M. Bording (S)
Minister for handel, industri og sjøfart: Halfdan Hendriksen (K)
Arbeids- og sosialminister: Johannes Kjærbøl (S)


== Eksterne lenker ==
Regeringer 1901-1953 Danmarkshistorien.dk Arkivert 12. oktober 2009 hos Wayback Machine.
U1 (Münchens undergrunnsbane)

U1 er en linje ved Münchens undergrunnsbane. Den har fargen grønn på rutekart og krysser byen nord til syd. Linjen betjener 15 stasjoner over 12 km med spor.
U1 ble åpnet i 1980 sammen med U2 (som da het U8). I begynnelsen var U1 kun en seksjon av U2 men da utvidelsen til Rotkreuzplatz sto ferdig i 1983 ble det en egen linje. 
På den travle sentrumsdelen av linjen går U1 og U2 med 5 minutters mellomrom selv utenfor rushtiden. 


== Stasjoner ==
Westfriedhof undergrunnsstasjon

Georg-Brauchle-Ring er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Westfriedhof ligger på linjen U1 og var endestasjon for linjen før utvidelsen til Georg-Brauchle-Ring sto ferdig i 2003.  
Westfriedhof ligger på grensen mellom bydelene Moosach og Neuhausen-Nymphenburg.
Regjeringen Scavenius

Regjeringen Scavenius var Danmarks regjering  9. november 1942–29. august 1943. Regjeringen innleverte sin avskjedssøknad til kongen 29. august 1943 og opphørte samtidig med å fungere. Etter dette fungerte Departementsjefstyret inntil den tyske okkupasjonen opphørte og en ny regjering trådte i funksjon 5. mai 1945.
Regjeringen Scavenius besto av følgende ministre fra Socialdemokratiet (S), Det Radikale Venstre (RV), Venstre (V) og Det Konservative Folkeparti (K):

Statsminister: Erik Scavenius (RV)
Utenriksminister: Erik Scavenius (RV)
Finansminister: K.H. Kofoed (upolitisk)
Innenriksminister: Jørgen P.L. Jørgensen (RV)
Justisminister: E. Thune Jacobsen (upolitisk)
Undervisningsminister: A.C. Højberg Christensen (upolitisk)
Kirkeminister: V. Holbøll (upolitisk)
Forsvarsminister: Søren Brorsen (V)
Minister for offentlige arbeider: Gunnar Larsen (upolitisk)
Trafikkminister: Niels Elgaard (V)
Minister for landbruk og fiskeri: Kr.M. Bording (S)
Minister for handel, industri og sjøfart: Halfdan Hendriksen (K)
Sosialminister: Laurits Hansen (S)
Arbeidsminister: Johannes Kjærbøl (S)


== Eksterne lenker ==
Regeringer 1901-1953 Danmarkshistorien.dk Arkivert 12. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Gern undergrunnsstasjon

Gern er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Gern ligger på linjen U1.
Erling Engan

Erling Engan (født 14. juni 1910 i Saltdal, død 9. mai 1982) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han satt på Stortinget for Nordland fra 1954 til 1973.
Engan var utdannet med landbruksskole, og overtok farsgården Engan i 1938. Han arbeidet også for forsikringsselskapet Brage fra 1947 til 1954.
Han var medlem Senterpartiets landsstyre i periodene 1951–1954 og 1958–1973. Fra 1951 til 1979 satt han i Saltdal formannskap. På Stortinget satt Engan i Administrasjonskomiteen, Sjøfarts- og fiskerikomiteen og Samferdselskomiteen. I siste periode på Stortinget var han nestformann i partiets gruppestyre.
Erling Engan fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1980.


== Kilder ==
«Engan, Erling». stortinget.no. Besøkt 18. juni 2010. 


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Engan på Internet Movie Database 
(no) Erling Engan hos Stortinget 
(no) Erling Engan hos Norsk senter for forskningsdata
Rotkreuzplatz undergrunnsstasjon

Rotkreuzplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Rotkreuzplatz ligger på linjen U1. Den var endestasjon for U1 frem til utvidelsen til Westfriedhof sto ferdig i 1998.
Stasjonen ligger under Rotkreuzplatz (Røde Kors-plassen).
On grid inverter

On grid inverter er et elektronisk apparat som har som hensikt å omgjøre elektrisk energi til samme fase og spenning som det offisielle strømnettet og legge denne effekten inn uten vesentlig endring av fasevinkel (typisk fasveinkel >0,97).
Spenningen som kan omgjøres til å legge på nettet er typisk 12-66v DC fra mindre solcellepaneler, eller 24-120v ac fra vindturbiner. Større systemer, typisk over 2kw er laget for inngangspenning over 150v DC opp til 600v for størrelser tilpasset husbruk. Fordelen med en slik omformer er at selv digitale nymoderne strømmålere vil i nesten uvesentlig grad registrere induktiv last og vil redusere din strømregning med den effekten som blir lagt inn på nettet, så lenge den er midre enn ditt totale forbruk. Markedsprisen pr 2010 er ca 10,- nr pr w og kan derfor være en fornuftig investering hvis man har effekt som ellers vil gå til spille.
Maillingerstraße undergrunnsstasjon

Maillingerstraße er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Maillingerstraße ligger på linjen U1.
Stasjonen ligger under Maillingerstraße og Nymphenburger Straße og på bydelsgrensen mellom Maxvorstadt og Neuhausen
Maillingerstraße har fått navn etter den bayerske krigsministeren og generalen Joseph Maximilian von Maillinger.
Stiglmaierplatz undergrunnsstasjon

Stiglmaierplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Stiglmaierplatz ligger på linjen U1.
Stasjonen ligger under plassen med samme navn. Stiglmaierplatz har fått navnet etter billedhuggeren Johann Baptist Stiglmaier.
Sendlinger Tor undergrunnsstasjon

Sendlinger Tor er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Sendlinger Tor ligger på linjene U1, U2, U3, U6.
Stasjonen har plattformer på to nivå, det øverste og eldste nivået (åpnet 19. oktober 1971) betjener U3 og U6 mens det nedre nivået (åpnet 18. oktober 1980) betjener U1 og U2.
Fraunhoferstraße undergrunnsstasjon

Fraunhoferstraße er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Fraunhoferstraße ligger på linjene U1 og U2
Fraunhoferstraße som stasjonen ligger under er oppkalt etter den bayerske optiker og fysiker Joseph von Frunhofer.
Kolumbusplatz undergrunnsstasjon

Kolumbusplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Kolumbusplatz ligger på linjene U1 og U2
Kolumbusplatz som stasjonen ligger under er oppkalt etter oppdageren Christoffer Columbus.
Candidplatz undergrunnsstasjon

Candidplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Candidplatz ligger på linjen U1
Candidplatz som stasjonen ligger under er oppkalt etter den flamske maleren Peter Candid.
Wettersteinplatz undergrunnsstasjon

Wettersteinplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Wettersteinplatz ligger på linjen U1
Sportsklubben Rapp

Sportsklubben Rapp (stiftet 15. april 1898) er et norsk idrettslag fra Trondheim. Rapp ble stiftet som fotballklubb, men driver i dag kun med håndball. Håndballgruppa ble startet først i 1946, men ble etter hvert dominerende. I 2013/14-sesongen har klubben kvinnelag i 4. divisjon. Klubben spiller sine kamper i ulike haller i Trondheim.
I årenes løp har klubben også hatt undergrupper for tennis (fra 1907), bandy (fra 1919), ski (fra 1921), boksing (fra 1924), friidrett (fra 1925), skøyter (fra 1929), bridge (fra 1944) og orientering (fra 1945). Rapp var en av ni klubber som var med på å stifte Norges Bandyforbund i 1920.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
St.-Quirin-Platz undergrunnsstasjon

St.-Quirin-Platz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. St.-Quirin-Platz ligger på linjen U1
Stasjonen er kjent for sin særegene arkitektur, blant annet for glasskuppelen over plattformen.
Mangfallplatz undergrunnsstasjon

Mangfallplatz er en undergrunnsstasjon på Münchens undergrunnsbanenettverk. Mangfallplatz er endestasjon på linjen U1
Stasjonen har flere Park-and-ride-plasser.
Bart De Wever

Bart Albert Liliane De Wever (født 21. desember 1970 i Mortsel) er en belgisk-flamsk nasjonalistisk politiker. Han er partiformann i Nieuw-Vlaamse Alliantie.


== Liv ==


=== Generelt ===
De Wever er utdannet som historiker (lisensiat katolsk universitet Leuven og UFSIA, aggregat). Som student var han medlem av det Liberaal Vlaams Studentenverbond i Antwerpen, av KVHV-Antwerpen og KVHV-Leuven. Han var redaktør for Tegenstroom (Motstrøm), et flamsk blad, og for Ons Leven (Vårt Liv). Hans opinion og visjon om verden finner man i columner i noen flamske aviser (som i De Morgen og De Standaard).
De Wever kaller seg selv konservativ. Han har beundring for den konservative filosofen Edmund Burke og den burkeanske konservatismen. Han liker også gjerne den britiske psykiateren Anthony Daniels (bedre kjent under hans pseudonym Theodore Dalrymple).
De Wever giftet seg med Veerle Hegge 12. januar 2008 og er far til fire barn.


=== Politisk karriere i N-VA ===
De Wever er medlem i det Daglige Rådet, er partistyremedlem og partirådgivermedlem. I 1996 ble han valgt ut som disktriktsrådgivermedlem fra Berchem i Antwerpen kommune og i 2004 ble han kåret til flamsk parlamentsmedlem.
Etter et kongress fra partiet i det samme året ble han kåret – som eneste kandidat – til partiformann med 95 % av alle stemmene.
De Wever var som formann i N-VA, kartellpartner av CD&V, én av medlemmene i de langsomme forhandlingene i 2007 for en reform av en ny belgisk føderal regjering.
I de flamske valgene 7. juni 2009 ledet De Wever sitt parti til en seier med 13 % av stemmene. Året etter, ved føderalvalgene 13. juni, vant De Wever og hans N-VA valget, med en meget stor oppslutning (31,7 % av stemmene for statusen hans i Flanderns Senat). Han fikk personlig 785.776 fortrinnsrett stemmegivninger.
Torsdag 17. juni 2010 utnevnte Kong Albert II ham til informatør, rett etter valgene i 2010. De Wever aksepterte denne oppgaven. Han mislyktes likevel, etter at sosialistene i Vallonia forkastet hans skriftlige arbeid for å kunne danne en ny regjering. Ett år etter valgene, da Elio Di Rupo fra det samme sosialistiske partiet skrev ferdig sitt arbeid, gjorde De Wever akkurat det samme og skjøt ned forsøket. De Wever håpet at han skulle få støtte i sin beslutning av de andre flamske høyrepartiene, men de var uenige med ham. Sommeren 2011 bestemte De Wever at han skulle trekke seg i forhandlingene, fordi han mente at arbeidet til Di Rupo ikke var tilfredsstillende og at N-VA ikke kunne akseptere "et slikt tilbakeskritt" for flamlenderne.


== Oversikt politisk karriere ==
Medlem av distriktsrådet i Berchem i Antwerpen kommune (1996–1997)
Generel formann i N-VA (2004- )
Flamsk parlementsmedlem (2004–2007)
Medlem av kommunerådet i Antwerpen (2006- )
Føderal folkerepresentant (2007–2009)
Flamsk parlementsmedlem (2009- )


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bart De Wever – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bart De Wever på Internet Movie Database 
(nl) Bart De Wever på Twitter 
(nl) Biografi på N-VAs nettside (på nederlandsk)
Norsk jernbaneskole

Norsk jernbaneskole er et utdanningssenter for jernbanesektoren, organisatorisk underlagt Bane NOR. Skolen blei oppretta i 2005, som en konsekvens av at Jernbaneverket fikk ansvaret for utdanning av lokomotivførere gjennom en offentlig fagskole for yrket. Skolen tilbyr en rekke korte og lange kurs innen forskjellige jernbanefag – sveisekurs, sikkert arbeid ved spor, leder for elsikkerhet, hovedsikkerhetsvakt og en mengde repetisjonskurs og faglige kurs for montører og lærlinger innen jernbanefeltet. Fra 2019 er Norsk jernbaneskole en del av Bane NOR.
Skolen omfattet tidligere (2005-2018) lokomotivførerutdanningen. Norsk fagskole for lokomotivførere, eller Lokførerskolen, som nå er en del av Jernbanedirektoratet. 
Skolen har sin hovedaktivitet på Grorud i Oslo, i de gamle lokalene til Jernbaneverkets signalskole. Mange kurs gjennomføres andre steder, blant annet i Trondheim, der skolen en periode hadde en liten avdeling med førerkurs for kjøring av arbeidstog. Skolen fikk en stor utvidelse av bygningsmassen våren 2010, og våren 2011 åpnet et simulatorsenter ved skolen, med egen simulator for togledere.
Norsk jernbaneskole har i 2018 rundt 40 ansatte. Skolen er organisatorisk delt i to fagavdelinger samt en driftsavdeling: Trafikk (internopplæring for togekspeditører og togledere til Bane NOR), og avdeling for jernbanefag (kurs innen bane, spor, signaler, strømforsyning og trafikksikkerhet). 
Norsk Jernbaneskole må ikke forveksles med NSB Kompetansesenter (NSB-skolen), sjøl om begge disse historisk har sitt utspring i den samme jernbaneskolen, den gang alt som var jernbane i Norge var en del av NSB. Norsk jernbaneskole må heller ikke blandes med «Jernbaneskolen», som er et undervisningsbygg tilhørende Teologisk Fakultet ved Universitetet i Oslo. Sjølve jernbaneutdanninga flytta ut fra dette bygget alt i 1992 (da til Tomtekaia ved Oslo S), men navnet på bygget er beholdt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted