jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aurorae Sinus

Aurorae Sinus er en mørk formasjon på den sørlige halvkulen av planeten Mars. Sammen med albedoformasjoner som Aonius Sinus og Solis Lacus, er den en del av en formasjon kjent som «Mars' øye».
Planum Boreum

Planum Boreum (latin: «den nordlige sletten») er sletten på den nordlige polen på Mars. Den strekker seg nordover fra ca. 80°N og er sentrert rundt 88.0°N 15.0°E. Rundt den høye sletten på polen er en flat og formasjonsløs lavlandsslette kalt Vastitas Borealis som strekker seg omtrent 1 500 km sørover og dominerer den nordlige halvkulen. I 1999 tok Hubble Space Telescope bilde av en syklonstorm i dette området. Diameteren var rundt 1 750 km og den hadde et øye som var 320 km i diameter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fly over Chasma Boreale på Mars' nordpol - fra Mars Express
(en) Geologisk kart over de nordlige slettene på Mars
(en) HiRISE-bilder av ras på Mars
(en) HiRISE-bilder av permanente ishauger skilt fra kappen Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine.
(en) Forskjellige HiRISE-bilder av den iskappen på nordpolen: [3] Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine. [4] Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine. [5] Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine. [6] Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine.
Vattenfall GmbH

Vattenfall GmbH (tidligere Vattenfall Europe AG) er det fjerde største energikonsern i Tyskland og det tyske datterselskapet til det svenske statsselskapet Vattenfall. Selskapet har hovedkontor i Berlin.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vattenfall in Germany – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Planum Australe

Planum Australe (latin: «den sørlige sletten») er sletten på den sørlige polen på planeten Mars. Sletten strekker seg sørover til rundt 75°S og er sentrert omtrent rundt 83.9°S 160.0°E. Geologien i dette område skulle undersøkes av det mislykkede NASA-prosjektet Mars Polar Lander som mistet kontakt ved inngangen til Mars' atmosfære.


== Eksterne lenker ==
(en) Akkumulering og erosjon av lagdelte avleiringer Promethei Lingula regionen, Planum Australe, Mars
(en) Planum Australe hos Google
(en) Stratigrafi og topografi over McMurdo-kraterområdet, Planum Australe, Mars
(en) Topografisk kart over Mars' sørpol
(en) USGS-kart over Planum Australe
Adeles utrolige eventyr

Adeles utrolige eventyr (fransk: Les Aventures extraordinaires d'Adèle Blanc-Sec) er en fransk-belgisk tegneserie skrevet og tegnet av Jacques Tardi. Serien handler om den franske forfatteren Adèle Blanc-Sec, og hennes fantastiske eventyr i 1910 og 1920-årene. 
Den første Adele-historien, Adele og udyret (orig. Adèle et la bête), ble først publisert som en føljetong i den franske avisen Sud-Oest i 1976, før det belgiske forlaget Casterman utga den som album senere samme år. Casterman har også utgitt de resterende historiene. De fem første albumene ble utgitt på norsk mellom 1983 og 1986 av Semic Nordisk Forlag.
En film-versjon ble utgitt i 2010 med tittelen Les aventures extraordinaires d'Adèle Blanc-Sec. Filmen var skrevet og regissert av Luc Besson, og hadde Louise Bourgoin i tittelrollen. Handlingen i filmen var basert på albumene Adele og udyret og Vanviddets mumier.
Handlingen finner sted i det samme fiktive univers som tre tidligere Tardi-tegneserier: Adieu Brindavoine fra 1972, dens en direkte oppfølger «La Fleur au fusil» publisert i 1974, og den grafiske romanen The Arctic Marauder fra 1974 («Le Démon des glaces» eller «The Demon of the Ice»)


== Handling ==
Adèles første bedrifter fant sted i 1910-tallets Paris. Resten av eventyrene finner sted i årene rett før og rett etter første verdenskrig, dreier seg hovedsakelig om hovedpersonen Adèle Blanc-Sec. Hun er en kynisk heltinne, og er i utgangspunktet en roman-forfatter av populær skjønnlitteratur.
Men Adèle begynner med undersøkende journalistikk, ettersom forskningen hennes og påfølgende eventyr avslører ytterligere detaljer om kriminalitetens mystiske verden. Temaer om det okkulte, korrupsjon, inkompetanse fra offentlige etater og politikere, og patriotisme gjennomsyrer hele serien.


== Album ==
Vivantes Netzwerk für Gesundheit GmbH

Vivantes Netzwerk für Gesundheit GmbH også kalt Vivantes er et sykehusselskap som eies av delstaten Berlin. Selskapet ble grunnlagt i 2001.
Vivantes behandler ca 30 prosent av sykehuspasientene i Berlin. Det driver åtte sykehus med 100 klinikker og tilsammen ca 5 300 senger og i tillegg tolv sykehjem. Virksomheten hadde i 2010 10 500 ansatte og var med det Berlins fjerde største virksomhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Vivantes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ölgerðin Egill Skallagrímsson

Ölgerðin Egill Skallagrímsson er et islandsk bryggeri i Reykjavík. Selskapet startet opp som et ølbryggeri, men har med årene begynt produksjon av andre drikkevarer i tillegg. Selskapet driver også import og distribusjon av utenlandske næringsmidler til Island. Ölgerðin Egill Skallagrímsson er et av de største og eldste selskapene på Island.


== Navn ==
Bryggeriet er oppkalt etter den islandske vikinghøvdingen og skalden Egil Skallagrimson fra 900-tallet, kjent gjennom Egils saga.


== Historie ==
Bryggeriet ble etablert i Reykjavík den 17. april 1913 av Tómas Tómasson.Ölgerðin Egill Skallagrímsson ble i 2002 overtatt av selskapet Danól, som drev import av næringsmidler. I 2008 ble selskapene slått sammen under Ölgerðins navn og begge virksomhetene er videreført i det sammenslåtte selskapet.


== Øl ==
Ölgerðin Egill Skallagrímsson har produsert en rekke ølmerker. Typisk under navnet Egils.Av varianter i produksjon i 2011 kan nevnes som noen eksempler:

Egils Gull (5%)
Egils Sterkur (6,7%)
Egils Pilsner
Egils Premium
Egils Polar BeerBryggeriet har også tradisjon for å brygge egne jule- og påskeøl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ölgerðin Egill Skallagrímsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (islandsk) (engelsk)
15 ára minning um Ölgerðina Egill Skallagrímsson - artikkel fra Tímariti Iðnaðarmanna til bryggeriets 15-årsjubileum i 1928 (islandsk)
Shanghaiskolen

Shanghaiskolen (kinesisk: 海上画派, pinyin: Hǎishàng huàpài) er en stilretning innen kinesisk kunst som utsprang i siste halvdel av 1800-tallet og var sentrert om  Shanghai i Kina. 
Stilretningen representerer det første markante brudd med mange hundre års tradisjonell kunst, særlig ved at det legges mindre vekt på symboltunge stilelementer og mer på maleriets eget visuelle uttrykk. 
Shanghaiskolen markerte seg ved overdrivelser i form og sterke, klare farger.
I og med at vestlig malerkunst fikk sterkt nedslag i Kina omtrent på samme tid, og tiltrakk seg større interesse blant både kunstere og publikum (og kunstkjøpere), ble ikke Shanghaiskolen særlig dominerende innen malerkunsten i landet.
Blant mer kjente malere innen Shanghaiskolen kan nevnes Wu Changshuo, Zhao Zhiqian, Wang Zhen og Ren Yi.


== Referanser ==
Det blir bedre

Det blir bedre er en norsk dokumentarserie med Anbjørg Sætre Håtun som gikk på TV3 i 2011. Serien var et møte med åtte kjente nordmenn som hadde hatt det vanskelig, enten i oppveksten eller som voksen. I samtale med programlederen fortalte de om problemene de hadde vært igjennom og hvordan de hadde taklet det. Programmet gikk på tirsdagskvelder.Premieren ble sett av 94 000.


== Gjester ==
Hans-Erik Dyvik Husby om sorg og rus
Stig Inge Bjørnebye om depresjon
Lisa Stokke om mobbing
Rein Alexander om dysleksi
Aylar Lie om omsorgssvikt
Tom Sterri om livsløgn
Anette Bøe om kronisk sykdom
Phung Hang om trakassering


== Referanser ==
Mexico under Panamerikanske leker 1951

Mexico under Panamerikanske leker 1951. Mexico deltok i de første Panamerikanske leker som ble arrangert i Buenos Aires mellom 25. februar og 3. mars 1951. Mexico kom på sjetteplass med fire gull- ni sølv og tjuesju bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Brasil under Panamerikanske leker 1951

Brasil under Panamerikanske leker 1951. Brasil deltok i de første Panamerikanske leker som ble arrangert i Buenos Aires mellom 25. februar og 3. mars 1951. Brasil kom på femteplass med fem gull-, femten sølv og tolv bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Vrije Universiteit Amsterdam

Vrije Universiteit Amsterdam («det frie universitet i Amsterdam», nederlandsk: Vrije Universiteit Amsterdam) er et universitet i Amsterdam i Nederland som ble grunnlagt i 1880. Det er et av to større offentlig finansierte forskningsinstitusjoner i byen; det andre er Universiteit van Amsterdam. Navnet fri refererer til universitetets uavhengighet av både staten og kirken.
Universitetet ble grunnlagt som en privat organisasjon, men har mottatt støtte fra regjeringen på en paritetsbasis siden 1970. I 2014 hadde universitetet 23,656 registrerte studenter, de fleste fulltidsstudenter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vrije Universiteit Amsterdam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stanford Encyclopedia of Philosophy

Stanford Encyclopedia of Philosophy (SEP) er et filosofisk oppslagsverk på nettet som vedlikeholdes av Stanford University. Oppslagsverket ble grunnlagt av Edward N. Zalta i 1995 gjennom finansiering fra National Endowment for the Humanities og National Science Foundation i USA. 
Hvert oppslagsord er skrevet av en ekspert innenfor området. Blant disse finner man professorer fra over 65 akademiske institusjoner over hele verden. Skribentene gir Stanford University tillatelse til å publisere artiklene, men beholder opphavsretten for teksten. Oppslagsverket er fagfellevurdert.


== Se også ==
Internet Encyclopedia of Philosophy
Routledge Encyclopedia of Philosophy
The Cambridge Dictionary of Philosophy


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) Stanford Encyclopedia of Philosophy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (en)
Morten Kjensli

Morten Kjensli (født 7. august 1952) er en tidligere høyprofilert advokat i Norge.
Han ble rangert blant de 15 beste advokatene i Norge av Dagbladet i 2001. Han gikk sin læretid som advokatfullmektig hos Tor Erling Staff.
I 2006 ble Kjensli slått konkurs av Oslo byfogdembete etter en begjæring fra Oslo Kemnerkontor. Han mistet advokatbevillingen grunnet dette, og en hvitvaskingssak ble opprettet mot ham. Saken ble henlagt på grunn av bevisets stilling i 2008. Han har etter konkursen arbeidet som advokatassistent hos advokatfirmaet Klevenberg & co frem til 2011, og arbeidet etter dette som juridisk konsulent for advokatfirmaet Drevland & Grape frem til april 2012.
Kjensli har blant andre vært forsvarer for Lars Grønnerød i Orderudsaken, Atle Hamre, Torgeir Stensrud i Finance Credit-saken, Petter Gundersen i Holmlia-saken og Christer Tromsdal i Nokas-saken


== Referanser ==
Internet Encyclopedia of Philosophy

Internet Encyclopedia of Philosophy (IEP) er et gratis filosofileksikon på nettet som ble grunnlagt av James Fieser i 1995. Redaktørene for leksikonet er James Fieser og Bradley Dowden. Artiklene i leksikonet regnes for å være mer lekmannsvennlige enn artiklene i Stanford Encyclopedia of Philosophy.


== Se også ==
Stanford Encyclopedia of Philosophy


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Mate-URL  (en)
Levi Rickson

Levi Rickson (født Erickson 3. august 1868 i Almby sokn ved Örebro, død 29. november 1967 på Västra sjukhemmet i Örebro) var en svensk forfatter, journalist, visedikter og komponist. Han er mest kjent under pseudonymet Jeremias i Tröstlösa.


== Bibliografi ==
Den rätte (1895)
Jeremias bok I (1898)
Jeremias bok II (1915)
Jeremias bok III (1928)
Goda grannar, trogna grannar och mera sådant (1930)
Notiser från 1700-talets Nerike (1930)
Örebro kyrkas bänkrum och bänkhyror (1934)
Visor (1941)
Jeremias bok (1948)
Mera sådant och annat (1965)
En borde inte sova och andra dikter (1971)


== Referanser ==
Mount William

Mount William er et markant, snødekket fjell i Antarktis, beliggende på den sørøstre delen av Anvers Island utenfor vestkysten av Antarktishalvøya. Det ble oppdaget 21. februar 1832 av John Biscoe som det høyeste fjellet som var synlig fra Biscoe Bay der han gjennomførte en ilandstigning. Biscoe navnga fjellet etter kongen av Storbritannia, Vilhelm IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 16099
Zhao Zhiqian

Zhao Zhiqian (kinesisk: 赵之谦; født 1829 i Shaoxing i provinsen Zhejiang i Kina, død 1884) var en kjent kinesisk kalligraf, seglgravør og maler (Shanghaiskolen). 
Hans utforming av segl fikk stor betydning for senere utøvere av faget, som blant annet Wu Changshuo og Qi Baishi. 

Zhao fikk graden xiucai innen den kinesiske embedsmannseksamen i 20 års alder, og graden juren i 1859 under provinseksaminasjonen i Zhejiang det året. 
Under Taipingopprøret ble hans familie spredt og hans egen embedskarriere forstyrret og hindret. Meget av hans kunst og hans private kunstsamlinger gikk tapt. 
Senere kunne Zhao dra til Beijing for å prøve seg på embedseksamenenes høyeste, nasjonale, grad (jinshi). Etter gjentatte mislykkede forsøk gav han opp sin drøm om å bli embedsmann i regjeringen. Han søkte om å bli alternerende ansvarshavende for et fylke i provinsen Jiangxi. 
Zhao døde 56 år gammel. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhao Zhiqian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Heilbrunn Timeline of Art History: Zhao Zhiqian: Couplet dated 1867». The Metropolitan Museum of Art.
Benjamin Wilson

Benjamin Wilson (født 21. juni 1721, død 6. juni 1788) var en engelsk grafiker, vitenskapsmann og maler.
Rundt 1750 var Wilson bosatt i Dublin, hvor han fikk stor suksess som portrettmaler og vitenskapsmann. Da han var tilbake i London bygde han opp en lukrativ praksis som portrettmaler. Som vitenskapsmann motsatte Wilson seg Benjamin Franklins teori om positiv og negativ elektrisitet. I stedet støttet han Isaac Newtons gravitasjons-optiske eter. Wilsons beste eksperimentelle arbeider gjaldt de elektriske egenskapene til turmalin, som gjorde at Wilson fikk internasjonal anerkjennelse og ble valg inn til flere europeiske vitenskapsakademier. Wilson hadde allerede blitt valgt til Fellow of the Royal Society i 1751 og mottok Copleymedaljen i 1760 for hans tourmaline eksperimenter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benjamin Wilson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Benjamin Wilson online
Portrait of Arthur Macro
Grunnlegging av moralens metafysikk

Grunnlegging av moralens metafysikk (tysk: Grundlegung zur Metaphysik der Sitten) er Immanuel Kants første moralfilosofiske verk. Han argumenterer for et a priori-grunnlag for moralen. Det er her han introduserer sitt berømte kategoriske imperativ. Boken består av ett forord og tre kapitler.
Formålet med boken var ifølge Kant å «oppdage og fastlegge» moralens «høyeste prinsipp». Hans konklusjon (som han også innleder boken med) er at det eneste ubetingede gode er den gode viljen, nærmere bestemt å handle av plikt uten å tenke på handlingens «materielle» konsekvens.
Verket ble først utgitt på norsk i det moralfilosofiske samleverket Morallov og frihet (1970). Boken Moral, politikk og historie: et utvalg fra Kants praktiske filosofi fra 1983 inneholdt også en norsk oversettelse av verket.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Grunnlegging av moralens metafysikk og andre skrifter:

Kant, Immanuel. 1997. Morallov og frihet. Trondheim: Gyldendal. Tilgjengelig via: https://www.nb.no/items/a8f5917815cd74894d2d9ce146f4482d?page=28 (fra s. 29, Det kategoriske imperativ på s. 45)Sekundærlitteratur:

Freudiger, Jürg. 1993. Kants Begründung der praktischen Philosophie. Systematische Stellung, Methode und Argumentationsstruktur der "Grundlegung der Metaphysik der Sitten". Bern: Haupt. ISBN 3-258-04714-6.
Höffe, Otfried (red). 2002. Grundlegung zur Metaphysik der Sitten. Ein kooperativer Kommentar, Frankfurt a. Main: Vittorio Klostermann.
Horn, Christoph, Corinna Mieth og Nico Scarano. 2007. Kommentar zu „Immanuel Kant: Grundlegung zur Metaphysik der Sitten“, Frankfurt: Suhrkamp. ISBN 978-3-518-27002-8.
Pauer-Studer, Herlinde. 2003. Einführung in die Ethik. Wien: WUV. ISBN 3-8252-2350-7.
Kaulbach, Friedrich. 1988. Immanuel Kants "Grundlegung zur Metaphysik der Sitten". Interpretation und Kommentar. Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft. ISBN 3-534-02400-1.
Schönecker, Dieter og Allen W. Wood. 2004. Immanuel Kant, "Grundlegung zur Metaphysik der Sitten". Ein einführender Kommentar. 2. utgave. Paderborn: Schöningh. ISBN 3-825-22276-4.
Steigleder, Klaus. 2002. Kants Moralphilosophie. Die Selbstbezüglichkeit reiner praktischer Vernunft. Stuttgart: Metzler. ISBN 3-476-01886-5.
Timmermann, Jens. 2008. Kant's groundwork of the metaphysics of morals. A Commentary. Cambridge: Cambridge UP. ISBN 978-0-521-86282-0.
––– (red). 2009. Kant's Groundwork of the Metaphysics of Morals. A Critical Guide. Cambridge: Cambridge UP.
Kyse

Kyse er ulike typer tettsittende, hetteformede luer som dekker toppen av hodet, nakken og ørene, men ikke pannen, og vanligvis knyttes fast med bånd eller snorer under haken. Hodeplagget ble tidligere særlig brukt av kvinner, jenter og små barn. Store kyser i form av damehatter med brei brem foran og på sidene blir ofte kalt kysehatt (også kalt capote). Slike hatter var vanlige i den europeiske damemoten på 1800-tallet, mens enkle kyser var utbredt blant bondebefolkningen. Kyser brukes i dag som bunadsluer og av små barn.


== Historikk og bruk ==


=== Kyser ===

		
		
		


=== Kysehatter ===

		


== Se også ==
Tobladlue, kyseformet bunadslue sydd av to like halvdeler
Kveif, hodeformet knyttelue vanlig i middelalderen
Dåpslue
Hårkappe, hodelin
Mob cap, engelsk betegnelse for vanlig hårkappe eller innelue for kvinner på 1700- og 1800-tallet
Hette,
Kabuss, lue med øreklaffer som kan kneppes om haken eller brettes bakover
Struthette, hette med skulderkappe særlig båret i middelalderen


== Historikk ==
Denne luetypen skal ha sin opprinnelse på 1500-tallet, da den var en del av den europeiske motedrakten. I Sverige kan den dokumenteres tilbake til 1600-tallet, mens den er kjent fra 1700-tallet i Norge.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christophersen, Kirsten Holtermann (1997): Drakt-historie, Yrkesopplæring (søkbar lenke)


== Eksterne lenker ==
Oppslagsordet «kyse» i Ordbog over det danske Sprog 1700-1950 (etymologi og bruk i dansk)
«DigitaltMuseum: Søk:  'kyse'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Westcliff-on-Sea

Westcliff-on-Sea er en forstad til Southend-on-Sea, et feriested og en enhetlig myndighet i Essex i sørøstlige England.. Den ligger på den nordlige bredden til Themsens elvemunning, omtrent 55 kilometer fra London. Forstaden blir betjent av c2c på London, Tilbury and Southend Railway-linjen.
Den viktigste handlegaten i Westcliff-on-Sea er Hamlet Court Road. Under den økonomiske nedgangen på 1980- og 1990-tallet fikk dette området en tilbakegang. Imidlertid gjennom gikk veien en opprustning 1 million pund tidlig på 2000-tallet og ytterligere regenerasjon i 2010. Gaten er i dag kjent for sine mange restauranter.
Det finnes to teatre: Cliffs Pavilion, som har utsyn over strandpromenade, og Palace Theatre.


== Referanser ==
Kapittel

Kapittel er en betegnelse på en seksjon eller en av flere deler som en bok er oppdelt i. Kapitler kan variere stort i lengde.


== Sjangeravhengighet ==
Enkelte romaner har ikke kapitler, men ellers er disse den vanligste sjangeren for kapittelbruk ettersom teksten ofte bør deles opp for å gjøre det lettere for leseren. Noveller er gjerne korte nok til å gå som ett kapittel. I sakprosatekster er det mye vanligere med kapittelbruk, for å gjøre det enklere å finne fram, gjerne ved hjelp av en innholdsfortegnelse, selv om disse er også å finne i fiksjonstekster.


== Referanser ==
CCS

CCS kan vise til:

Crown Commercial Service
Combo Charging System
Karbonfangst og -lagring
IATA-koden for Simón Bolívar internasjonale lufthavn i Venezuela
Wu Changshuo

Wu Changshuo (forenklet kinesisk: 吴昌硕, tradisjonell kinesisk: 吳昌碩, pinyin: Wú Chāngshuò, født 12. september 1844 i Huzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 29. november 1927 i Shanghai), opprinnelig Wu Junqing, var en kinesisk maler, kalligraf og seglkunstner.  


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han kom fra en embedsmannsfamilie og var mandarin for en tid i Liaoning. Da han var i tyveårene slo han seg ned i Suzhou. 


=== Kalligraf, dikter, maler ===
Til å begynne med slo han seg på kalligrafi og poesi. Han ledet også et selskap for seglgravører. I senere år betraktet han seg som maler med tilknytning til Shanghaiskolen. Som maler er han kjent for å ha vært med på å forynge kunsten å male blomster og fugler. Han betraktet kunsten å male og kunsten å gravere segl som beslektet med hverandre.
Hans arbeider gav ham stor berømmelse i Japan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wu Changshuo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wu Changshuo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Chinese Paintings in the Ashmolean Museum Oxford(162) Oxford ISBN 1-85444-132-9
Wu Changshuo and his Painting Gallery at China Online Museum
Chinese culture site
Examples of his work at the Museum of Fine Arts Boston
John Ellis

John Ellis (født cirka 1710, død 15. oktober 1776) var en britisk naturalist, botaniker og kjøpmann av lin.
Ellis spesialiserte seg på studiet av koraller. Han ble valgt til medlem av det britiske Royal Society i 1754 og i det påfølgende året publiserte han et essay med tittelen Natural History of the Corallines. Ellis ble tildelt den høythengende utmerkelsen Copleymedaljen i 1767. Hans A Natural History of Many Uncommon and Curious Zoophytes, skrevet sammen med Daniel Solander, ble utgitt posthumt i 1776. Ellis importerte mange frø og planter til England fra Amerika, og han korresponderte med mange anerkjente botanikere, inkludert Carolus Linnaeus.


== Referanser ==
Johnny Marr

John Martin Maher (født 31. oktober 1963) er en britisk gitarist, låtskriver og vokalist. Marr er kjent for å ha vært den ledende gitaristen i det britiske bandet The Smiths, som han dannet sammen med vokalisten Morrissey. Siden bandets oppløsning i 1987 har Marr spilt i mange kjente band, og han har i tillegg gjort flere musikalske samarbeid med andre artister. Marr har vært en stor innflytelse for andre musikere, både Radioheads gitarist Ed O'Brien og Oasis gitarist Noel Gallagher har blitt inspirert av Marr.I 2010 ble Marr kåret til den fjerde beste gitaristen de siste 30 årene av en avstemning gjort av BBC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Johnny Marr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johnny Marr på Internet Movie Database 
(en) Johnny Marr hos The Movie Database 
(en) Johnny Marr på Discogs 
(en) Johnny Marr på MusicBrainz 
(en) Johnny Marr på Spotify 
(en) Johnny Marr på Songkick 
(en) Johnny Marr på Last.fm 
(en) Johnny Marr på Genius — sangtekster 
(en) Johnny Marr på AllMusic 
Johnny Marr på Twitter 
Johnny Marr på Myspace