jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ibsenmuseene i Norge

Ibsenmuseene i Norge er et nettverkssamarbeid mellom Henrik Ibsen Museum i Skien, Ibsenmuseet i Grimstad og Ibsenmuseet i Oslo.
Museene samarbeider og presenrerer ulike deler av Henrik Ibsens liv og forfatterskap. Museet i Skien har sitt fokus på Henrik Ibsens barndomsår, hans skolegang, oppvekst og familiære forhold, mens museet i Grimstad ivaretar dikterens ungdom, første forelskelser og dikteriske debut, mens museet i Oslo har ansvar for den gamle, verdensberømte dikter som etter 27 års opphold i utlandet vendte tilbake til Norge i 1891.
Samarbeidet gjorde det mulig for museene i Skien og Grimstad og overlate til museet i Oslo møbler som opprinnelig hørte hjemme i leiligheten i Arbins gate, og heller fokusere på hvert sitt unike preg.
Ibsenmuseene inngår også i et samarbeid med andre litterære museer i Norden. Blant annet arrangeres det årlige seminarer som går på rundgang mellom de ulike aktørene i samtlige deltakerlandene. Ibsenmuseene fungerer ikke bare som litterære møtepunkter og dramatiske arenaer lokalt, men er på flere hold engasjert i ulike internasjonale sammenhenger som følger opp de temaene dramatikeren selv reiste i sin diktning.
Borgå stift

Borgå stift (finsk: Porvoon hiippakunta) er et av de ni stiftene (bispedømmene) i Den evangelisk-lutherske kirken i Finland. Bispesetet ligger i Borgå med Borgå domkirke som hovedkirke. Stiftet ble grunnlagt i 1923 og omfatter alle Finlands svenskspråklige og tospråklige menigheter med svensk flertall. Dessuten er Tyska församlingen i Helsingfors underlagt stiftet. Borgå stift omfatter således ikke et geografisk samlet område.
Borgå stift har 65 menigheter (församlingar) fordelt på ni prostier (prosterier). Antall medlemmer i stiftets menigheter er rundt 260 000. Borgå stift omfatter først og fremst den finlandssvenske kysten og Åland. Menighetene er i gjennomsnitt mindre enn i Finlands øvrige stift. Den største menigheten er Esbo svenska församling med rundt 16 700 medlemmer. Den minste menigheten er Bergö församling med rundt 160 medlemmer.  


== Prostier ==
De ni prostiene i Borgå stift er:

Domprostiet
Helsingfors prosti
Korsholms prosti
Mellersta Nylands prosti
Närpes prosti
Pedersöre prosti
Raseborgs prosti
Åbolands prosti
Ålands prosti


== Historie ==
Før 1923 var Borgå stift betegnelsen på det nåværende Tammerfors stift. Dette stiftet ble lagt til Tammerfors da alle svenskspråklige menigheter ble samlet i det nåværende Borgå stift i 1923. Det tidligere Borgå stift ble opprettet i 1723 da bispesetet ble flyttet fra Viborg til Borgå på grunn av tapet av Viborg til Russland i 1721. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Diocese of Borgå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland, Borgå stift
Mount Vernon

Mount Vernon er en plantasje i nærheten av Alexandria i Virginia i USA, og var hjemmet til den første amerikanske presidenten, George Washington. Hovedbygningen ble oppført i flere faser fra 1758 og eiendommen er oppkalt etter viseadmiral Edward Vernon. Herregården er oppført i tre i palladiansk stil, og ligger ved elven Potomac.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(en) Mount Vernon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Xue Fucheng

Xue Fucheng (kinesisk: 薛福成; pinyin: Xuē Fúchéng, Wade-Giles: Hsüeh Fu-cheng, født 12. april 1838 i Wuxi i Jiangsu i Kina, død 21. juli 1894 i Shanghai, stilnavn: Shú Yún 叔耘, forfatterpsevdonym: Yōng Ān 庸庵) var en kinesisk diplomat og sendemann under Qing-dynastiet til land i  Europa (Storbritannia, Frankrike, Italia, Belgia) i 1890-årene. 


== Diplomatisk virke ==
Foruten de vanlige representasjonsforpliktelser engasjerte Xue Fucheng seg sterkt for omsorgen for utenlandskineserne i de land han kom til. I Storbritannia var det for eksempel betydelige kinesiske miljøer både i Liverpool og i London. Vel så viktig var det betydelig sterkere kinesiske nærvær i en rekke av Storbitannias kolonier. Blant slike steder kan nevnes Penang, Singapore og Rangoon. Han ivret derfor for å opprette konsulater, ikke bare for å støtte sine landsmenn i deres omgang med storsamfunnet, men også for å støtte for eksempel nyankomne mot kriminelle elementers utpressing, utnyttelse og lureri. 
Xue argumenterte overfor britene med det store antall konsulater - 20 - som britene hadde kunnet etablere i Kina. Etterhvert fikk han de tillatelser han trengte.
Xue Fuchang spilte også den avgjørende rolle i drøftelsene mellom Kina og Storbritannia om grensene mellom Britisk Burma og den kinesiske provinsen Yunnan. Denne grenseuklarheten var en av de potensielt mest utfordrende av de mange store og små grensespørsmål eundt Kina.


== Forfatterskap ==
Han skrev en dagbok de siste fire årene i keiserens tjeneste, og den beskriver hans diplomatiske aktiviteter og hans inntrykk av de vestlige land.
Han beskrev historiske begivenheter som Taipingopprøret, og forfattet essayer om lokale kinesiske legender, også makabre og overnaturlige historier. 
Xue var forkjemper for innføringen av vestlig teknologi i KIna, og beskriver sitt møte i utlandet med ny teknologi som for eksempel telefonen.


== Minnesmerke ==
Hans gamle hjem i Wuxi ble i 2001 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det har en tradisjonell kinesisk gårdsplass og hage, en biblioteksbygning, en frilufts operascene og et biljardrom. 


== Verker ==
Chushi Ying Fa Yi Bi siguo riji, Changsha: Yuelu shushe 1985 (Zouxiang shijie congshu)


== Litteratur ==
Chien (oversetter), Helen H. (1993). The European Diary of Hsieh Fucheng: Envoy Extraordinary of Imperial China. Palgrave Macmillan. 
Huang, Shusheng (2005). «辞笔醇雅声光骏发--概论薛福成的散文创作 (An Introduction to Xue Fucheng's Literature Achievements)». 苏州大学学报（哲学社会科学版）. 2. Arkivert fra originalen 30. september 2007.  Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Xue Fucheng 1838-1894
Xue Fucheng Residence Museum (PDF; 325 kB)
Xue Fucheng guju fra Baidu Baike
Bass (stemme)

Bass (fra latin: basso – «dyp») er den dypeste mannsstemmen. I korsammenheng (da spesielt mannskor) deles stemmeleiet inn i første bass (lysest) og andre bass (mørkest).


== Variasjoner i en bassoktav ==

De laveste bassangerne ligger generelt på C (to C-er under c'). Flere ekstreme bassangere når lavere enn dette.
Innen opera er den laveste tonen i et standardrepertoar for bass D (Osmin i Bortførelsen fra Seraillet), men det er få roller som strekker seg til under F. Selv om Osmins tone er den laveste som er krevet i operarepertoaret, finnes det lavere, både skrevne og uskrevne: for eksempel interpolerer basser tradisjonelt en lav C i duetten «Ich gehe, doch rathe ich dir» i samme opera. Andre valgfrie eller tradisjonelle lave C-er og D-er blir sunget. Den høyeste tonen i bassrepertoaret er a' (Polifemo i Aci, Galatea e Polifemo av Händel); derfor er det  få basser som har denne rollen i sitt repertoar.


== Referanser ==


== Kilder ==
BBC Cardiff Singer of the world. Baritone and bass.
BBC Cardiff Singer of the world. The singing voice.
Channing Tatum

Channing Matthew Tatum (født 26. april 1980) er en amerikansk skuespiller.


== Karriere ==
Han begynte sin karriere som modell før han opptrådte i diverse filmer. Han har opptrådt i en rekke kjente filmer, blant annet She's the Man (2006), Step Up (2006), Public Enemies (2009), GI Joe: The Rise of Cobra (2009), Dear John (2010), 21 Jump Street (2012) og 22 Jump Street (2014) Jupiter Ascending (2015).
Tatum ble først kjent som danser i Ricky Martins musikkvideo «She Bangs», som han fikk rollen i etter å ha fremført en audition i Orlando. Etter det begynte han som modell innen moteindustrien, og da arbeidet han for kjente selskaper som Armani og Abercrombie & Fitch.
Tatum gikk snart videre til å være med i TV-reklamer. De mest kjente reklamene var for brusmerker som Mountain Dew og Pepsi i 2002. Senere signerte han en kontrakt med et modellbyrå i Miami og han opptrådte blant annet i Vogue. Tatum begynte på sin skuespillerkarriere ved å opptre i TV-serien CSI: Miami i 2004. Hans første rolle i en spillefilm kom i 2005 i Coach Carter, der han spilte en basketballspiller.
Tatum møtte sin fremtidige kone Jenna Dewan i 2006 på settet til filmen Step Up. Paret ble forlovet i begynnelsen av september 2008 i Maui. I juli 2009 giftet de seg i Church Estates Vineyards i Malibu. De ble separert i 2018, og formelt skilt året etter.


== Filmografi ==


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Channing Tatum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Channing Tatum på Internet Movie Database 
(sv) Channing Tatum i Svensk Filmdatabas 
(da) Channing Tatum på Filmdatabasen 
(da) Channing Tatum på Scope 
(fr) Channing Tatum på Allociné 
(en) Channing Tatum på AllMovie 
(en) Channing Tatum hos Turner Classic Movies 
(en) Channing Tatum hos Rotten Tomatoes 
(en) Channing Tatum hos The Movie Database 
(en) Channing Tatum hos Behind The Voice Actors
Lauksletta (Tromsø)

Lauksletta er ei grend i bygda Ramfjord i Tromsø kommune. Den ligger langs nordsida av Ramfjorden, ca. 20 kilometer fra Tromsø sentrum. Det er bussforbindelse til Tromsø. Skole og barnehage finnes på bygdesenteret Fagernes, som ligger rundt 4 km øst for Lauksletta. De fleste som bor på Lauksletta pendler til Tromsø. Grunnkretsen Lauksletta hadde 165 innbyggere i 2015.


== Referanser ==
Kinas riksvei 216

Kinas riksvei 216 (G216) er en riksvei i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Den løper sørover fra Altay nord til byen Baluntai i fylket Hejing, der den møter Kinas riksvei 218. Den er 857 kilometer lang.


== Rute og distanse ==
Horst Söhnlein

Horst Söhnlein (født 13. oktober 1943) var en venn av Andreas Baader fra Baaders oppvekst i München. Sammen med Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Thorwald Proll satte han 16. april 1968 fyr på varehusene Kaufhaus Schneider og Kaufhof i Frankfurt am Main. Tysk politi mottok senere samme kveld et anonymt tips som førte dem direkte til brannstifterne, hvor de fant overveldende bevis for at de var skyldige. Det gikk ingen menneskeliv tapt i brannene.


== Rettssaken ==
Rettssaken begynte 14. oktober 1968 i Frankfurt. De fire tiltalte hadde sammenlagt 9 advokater, blant dem Horst Mahler, Otto Schily og professor Ernst Heinitz. De tiltalte forholdt seg fullstendig tause og først etter tre dager begynte Gudrun Ensslin å snakke. Hun tilsto at hun selv og Andreas Baader hadde satt fyr på kjøpesentret Kaufhaus Schneider som en protest mot USAs krig i Vietnam. De øvrige to, hevdet hun, var uskyldige. Den 3. oktober 1968 ble alle fire dømt til tre års fengsel for ildspåsettelse.


== Løslatelse ==
De fire brannstifterne ble løslatt 13. juni 1969, et forhold tysk politi anket. I november 1969 fikk politiet medhold i sin anke i tysk høyesterett. Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Thorwald Proll bestemte seg da for å gå i dekning og flyktet til Paris, senere Italia. Horst Söhnlein derimot meldte seg for tysk politi og sonet resten av straffen. Han hadde senere ingen befatning med Rote Armee Fraktion. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aust, Stefan: The Bade Meinhof Complex, Hofman und Clampe Verlag, 2008, English Translation, ISBN 9781847920454


== Eksterne lenker ==
(en) Horst Söhnlein på Internet Movie Database
Ludvigsens Hostesaft

Ludvigsens Hostesaft er et musikkalbum med Gustav Lorentzen fra 1987, utgitt under navnet Ludvigsen. 
For albumet fikk han i 1987 sin første av fire Spellemannpriser.


== Sporliste ==
«Ha det på badet» (Gustav Lorentzen)
«Forrest i køen» (Gustav Lorentzen)
«To indre og vekk me'n» (Gustav Lorentzen)
«Baldrian» (Gustav Lorentzen)
«Hostesaft» (Gustav Lorentzen)
«Full cowboy» (Gustav Lorentzen)
«Alle hunder hyler høyt» (Gustav Lorentzen)
«Kua» (Gustav Lorentzen)
«Du er hva du har spist» (Gustav Lorentzen)
«Baby» (Gustav Lorentzen)
«Morna Mikkel rev» (Gustav Lorentzen)
«Meg om 100 år» (Gustav Lorentzen)
«Skinnsalong» (Gustav Lorentzen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Gustav Lorentzen - sang, gitarer, låtskriver
Trygve Thue - gitarer, sang, produsent
Tom Harry Halvorsen - tangenter og sang
Rolf Skogstrand - sang
Magne Lunde - trommer og forsøk på sang
Sveinung Hovensjø - bass og en annen bass


=== Andre medvirkende ===
Erling Lund - tekniker
Yngve Sætre - tekniker
Jan Erik Kongshaug - miksing
Ole A. Sørli - produsent


== Eksterne lenker ==
Ludvigsens Hostesaft
Elias Wessén

Elias Gustaf Adolf Wessén (født 15. april 1889 i Linderås, død 30. januar 1981) var en svensk språkforsker. Han var medlem av Svenska Akademien fra 1947 til sin død (stol nummer 16).Wessén var professor i nordiske språk ved Stockholms högskola fra 1928 til 1947 og tok initiativ til dannelsen av Svenska språknämnden i 1944. Hans etymologiske ordbok Våra ord, deras uttal och ursprung (1961) regnes som en klassiker. Han skrev også en Svensk språkhistoria, en Isländsk grammatik og svenske grammatikker beregnet på dansk- og norskspråklige.
I tillegg til sitt medlemskap i Svenska Akademien, var han medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien.Han ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo i 1956.


== Referanser ==
Carl-Martin Edsman

Carl-Martin Edsman (født 26. juli 1911 i Malmberget, død 22. januar 2010 i Uppsala) var en svensk prest og professor i religionshistorie ved Uppsala universitet.
Edsman ble student i 1930 og begynte å studere ved Uppsala universitet, hvor han ble teol. kand. i 1935, teol. lic. i 1938 og teol. dr. i 1941. 1938–1939 var han ved Sorbonne i Paris. Han var preseptor i religionshistorie i Uppsala 1950–1959 og professor fra 1978. Hans vitenskapelige arbeid omfattet emnene teologi, relgionshistorie, religionspsykologi og religionssosiologi.
Bli blid!

Bli blid! er et musikkalbum med Gustav Lorentzen, utgitt under artistnavnet Ludvigsen i 1990.
For albumet fikk han i 1991 spellemannprisen for beste barneplate.


== Sporliste ==
«Ingen er glad i meg» (Gustav Lorentzen)
«Bli blid» (Gustav Lorentzen)
«Ikke slå» (Gustav Lorentzen)
«Det er sommeren som teller» (Gustav Lorentzen)
«Dame som viser fram rompen sin» (Gustav Lorentzen)
«Anne Marie og broren» (Gustav Lorentzen)
«Træge Trondhjæm» (Gustav Lorentzen)
«Tv» (Gustav Lorentzen)
«Vil du kjøpe min gitar?» (Gustav Lorentzen)
«Verdens dummeste mann» (Gustav Lorentzen)
«Kyssing er'ke farlig» (Gustav Lorentzen)
«Moteshow» (Gustav Lorentzen)
«Barn har rett» (Gustav Lorentzen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Gustav Lorentzen - sang, gitar, låtskriver
Trygve Thue - gitarer
Edvard Askeland - bass
Kjetil Bjerkestrand - tangenter
Jan Sollesnes - trommer
Gunnar Bjelland - keyboard
Torgeir Andresen - trompet
Øystein Trollsås - saksofon
Stein Erik Tafjord - tuba
Helge Førde - trombone
Jan Magne Førde - flygelhorn og trompet
Ulf Risnes - kor på Træge Trondhjæm
Kjartan Kristiansen - kor på Træge Trondhjæm


== Eksterne lenker ==
(en) Bli blid! på Discogs
Jón Helgason

Jón Helgason (født 30. juni 1899 på gården Rauðsgil i Borgarbyggð, død 19. januar 1986) var en islandsk litteraturhistoriker og dikter.
Jón Helgason dro til København for å studere litteratur, og ble cand. mag. i 1923. I 1926 fikk han doktorgraden ved Islands universitet. Han ble i 1927 utnevnt til direktør for de litteraturvitenskapelige samlingene hos Den arnamagneanske samling. Han var i denne stillingen helt til 1971, og foresto en lang rekke utgivelser av gammelislandske kildeskrifter. Fra 1929 til 1970 var han dessuten professor ved Københavns Universitet.
Samtidig offentliggjorde han egne dikt. Hans første samling, Úr landsuðri, utkom i 1939 og ble velvillig mottatt.


== Referanser ==
Lis Jacobsen

Elisabeth «Lis» Jacobsen (født Elisabeth Rubin 29. januar 1882 i København, død 18. juni 1961 i samme by) var en dansk filolog.
Lis Jacobsen var datter av nasjonalbankdirektør Marcus Rubin (1854–1923), og ble gift med filologen Jacob Peter Jacobsen (1869–1918). Hun tok lærereinneeksamen i 1903, og begynte deretter å studere nordisk filologi ved Københavns Universitet. Hun ble Danmarks første kvinne som tok doktorgraden i 1910. Hennes spesialområder var nordisk filologi og runologi. Hun var medlem av Det Danske Sprog- og Litteraturselskab, og fra 1915 fikk hun overdratt arbeidet med å utgi Ordbog over det danske Sprog. På grunn av sin jødiske avstamning måtte hun fra 1943 til 1945 oppholde seg i Sverige. Fra 1952 til 1953 ledet hun redaksjonen av Nudansk Ordbog.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Lis Jacobsen» i Dansk kvindebiografisk leksikon.
The Naughty Lady of Shady Lane

«The Naughty Lady of Shady Lane» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Sid Tepper og Roy C. Bennett.
Teksten antyder at denne «naughty lady», som driver hele byen til vanvidd, er en attraktiv ung kvinne som «throws those come-hitter glances at every Tom, Dick and Joe» og «when offered som liquid refreshments she never says no», men den siste linjen avslører at hun er et ni dager gammelt spedbarn.
Populære versjoner av sangen var innspillinger med The Ames Brothers og Archie Bleyer fra 1954.
Innspillingen med The Ames Brothers ble gjort 8. september 1954. Den ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-5197.Bleyers versjon ble utgitt av Cadence Records med katalognummer 1257.Dean Martin har også spilt inn en versjon i 1955. Den ble utgitt på 78-plate av Capitol Records med katalognummer CP-390.
I 1996 ble sangen spilt inn av The Statler Brothers. Den ble utgitt på dobbeltalbumet Sing The Classics (Mercury).
I 2007 spilte The Roches inn en versjon. Den ble utgitt på albumet Moonswept.


== Norsk versjon ==
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En liten dame fra Lillesand».


=== Innspilling ===
The Monn Keys, Egil Monn-Iversens orkester. Utgitt på 78-platen Musica A 5107 i 1954.


== Listeplasseringer ==
The Ames Brothers' versjon nådde den britiske singlelisten 5. februar 1955 og lå der i seks uker med nummer seks som høyeste plassering. Den kom på de amerikanske Billboard-listene 20. november 1954. På Most Played by Jockeys-listen lå den som nummer tre. På Best Sellers In Stores-listen lå den som nummer tre.Bleyers versjon nådde Billboard-listene 24. november 1954 og lå på listen i fem uker med nummer 26 som høyeste plassering.Martins versjon kom på den britiske singlelisten 29. januar 1955 og lå der i ti uker med nummer fem som høyeste plassering.


== Referanser ==
Rolf Pipping

Hugo Rudolf (Rolf) Pipping (født 1. juni 1889 i Kiel i Tyskland, død 7. desember 1963 i Finland) var en finlandssvensk filolog. Han var professor i filologi og svensk ved Åbo Akademi fra 1928 til 1956 og rektor fra 1936 til 1942. Han er blant annet kjent for å ha dannet begrepet «sakprosa» i 1938.


== Referanser ==
Birger Nerman

Birger Nerman (født 6. oktober 1888 i Norrköping, død 22. august 1971 i Stockholm) var en svensk arkeolog.
Nerman studerte nordiske språk, litteraturhistorie og arkeologi ved Uppsala universitet, og ble dr. philos. i 1913 med avhandlingen Studier över Sveriges hedna litteratur. I 1923 ble han utnevnt til professor i arkeologi ved universitetet i Tartu i Estland. Han beholdt denne stillingen til 1925, og regnes sammen med sin forgjenger Arne Mikael Tallgren som grunnlegger av arkeologifaget i Estland. På slutten av 1920-tallet og begynnelsen av 1920-tallet ledet han flere arkeologiske utgravninger i de baltiske statene. I 1938 ble han direktør for Statens historiska museum, og satt i denne stillingen til han gikk av med pensjon i 1954. Fra 1939 til 1964 var han formann i Svenska fornminnesföreningen.


== Referanser ==
Jöran Sahlgren

Gustav Fredrik Jöran Sahlgren (født 8. april 1884 i Aspö i Södermanland, død 28. august 1971) var en svensk språkforsker og stedsnavnforsker.
Sahlgren ble professor i nordiske språk ved Lunds universitet i 1929, og fikk dessuten et personlig professorat i nordisk stedsnavnforskning ved Uppsala universitet. Han regnes som en av de fremste personlighetene innenfor stedsnavnforskning i Sverige.


== Referanser ==
Bass (lyd)

Bass er et begrep som benyttes om de laveste lydfrekvensene, fra 0 til 80 eller 120 Hz (frekvensspekteret er ikke entydig fastlagt). 
De høyere frekvensene kalles mellomtone og diskant.
For å produsere basslyder i musikk, benyttes bassinstrumenter, eller spesielle basshøyttalere
Mennesker har vanskeligere for å høre lave frekvenser sammenlignet med andre deler av lydspekteret. En tone med 20 dB ved 1000 Hz oppfattes av et menneske som med omtrent samme lydstyrke som en tone med 80 dB ved 20 Hz. Dype toner oppfattes ikke bare med ørene, men med hele kroppen, og selv døve personer kan oppfatte disse vibrasjonene og danse i takt.


== Retningslokalisering ==
Rene sinustoner dypere enn 120 Hz er vanskelig å lokalisere for menneskelig hørsel, og toner under 80 Hz kan ikke lokaliseres overhodet. Vanlige basslyder inneholder dog også høyere klangdeler, noe som gjør retningslokaliseringen lettere. 
I stereo- eller surround-anlegg med basshøyttaler, sendes de laveste frekvensene til basshøyttaleren mens de høyere klangdelene sendes til de øvrige høyttalerne. Siden det er vanskelig eller umulig å høre hvor basslyden kommer fra, slipper man derfor i små lydanlegg unna med én basshøyttaler, og man står ganske fritt i plasseringen av denne.
Nåsvannet

Nåsvannet (også skrevet Nosvatnet) er et vann i Kjosen, øst i Drangedal kommune i Telemark. Hovedtilløpet kommer fra Singusdalsområdet, via Åkrevatnet. Utløpet går via Tveitvatnet og Solbergelva ned til øvre Toke ved Prestestranda.
Nåsvannet, som er en del av Kragerøvassdraget, ligger på samme høyde som Tveitvatnet og i NVE Atlas er de to regnet som én sammenhengende innsjø.


== Referanser ==
Kanskje kommer kongen

Kanskje kommer kongen er et konsertalbum med Gustav Lorentzen, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
«Kanskje kommer kongen» (Dolmen/Lorentzen) 3:33
«Grevling i taket» (Dolmen/Lorentzen) 2:58
«Ikke slå» (Lorentzen) 3:20
«Inni en sekk» (Dolmen/Lorentzen) 2:34
«Matpakkespisevisa» (Dolmen/Lorentzen) 2:07
«Jeg gråter når jeg vil» (Dolmen/Lorentzen) 2:16
«Plopp» (Lorentzen) 3:48
«1. klasse» (Lorentzen) 2:27
«Hallo! Hallo» (Dolmen/Lorentzen) 2:43 med Veslemøy Solberg
«Meg om 100 år» (Lorentzen) 4:08
«Brilleslange» (Dolmen/Lorentzen) 2:59
«Nesevise» (Dolmen/Lorentzen) 2:48
«Kua» (Lorentzen) 2:57
«Eventyret om en melodi» (Dolmen/Lorentzen) 7:20
«Hurra for fødselsdagsbarnet» (Dolmen/Lorentzen) 1:42
«Eg ve te Bergen» (Dolmen/Lorentzen) 3:10
«Du er hva du har spist» (Lorentzen) 3:12
«Barn har rett» (Lorentzen) 3:40
«Ha det på badet» (Lorentzen) 3:20
«Vi danser i senga» (Lorentzen) 2:49


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Gustav Lorentzen - sang, gitar
Trygve Thue - gitarer, kor
Pytten - bassgitar
Magne Lunde - trommer
Helge Lilletvedt - tangenter
Frode Alnæs - gitarer
Veslemøy Solberg - sang på Hallo Hallo
Morten Huuse - keyboard
Odd Magne Gridseth - kontrabass
Nils Økland - fele
Reid Gilje - trompet
Lasse Rossing - trompet
Øyvind Hage - trombone
Egil Eldøen - kor
Knut Aafløy - kor
Tom Harry Halvorsen - kor


=== Andre medvirkende ===
Sven Ohrvik - arrangement
Gunnar Dahl - assisterende tekniker
Roger Valstad - produsent


== Eksterne lenker ==
Kanskje kommer kongen
Fukang

Fukang (kinesisk: 阜康; pinyin: Fùkāng) er et byfylke i det autonome prefektur Changji i det autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 151 308 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 216 fører gjennom området. Den går fra Altay til byen Baluntai i fylket Hejing.


== Referanser ==
Åkrevatnet (Drangedal)

Åkrevatnet er en innsjø i Kjosen øst i Drangedal kommune i Telemark. Innsjøen er en del av Kragerøvassdraget og hovedtilløpet kommer via Storelva, Våletjern og Åkreelva. Utløpet går via Nos- og Tveitvatnet til øvre Toke ved Prestestranda.


== Referanser ==
Miquan

Miquan (kinesisk: 米泉; pinyin: Mǐquán) var et byfylke i byprefekturet Changji i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var 170 422 i 1999.I 2007 ble byfylket slått sammen med det tidligere bydistriktet Dongshan i Ürümqi, og kombinert ble de til bydistriktet Midong.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 216 går gjennom området. Den går fra Altay til byen Baluntai i fylket Hejing.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider