jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Comitium

Comitium (italiensk: Comizio) var opprinnelig et offentlig møtested under åpen himmel i antikkens Roma. Det hadde en betydelig religiøs og profetisk betydning. Navnet kommer fra det latinske ordet for «forsamling». Lokaliseringen av Comitium i det nordvestlige hjørnet av Forum Romanum gikk senere tapt under byens vekst og utvikling. En del av Romas eldste monumenter, eldre enn Forum Romanum, er en taleplattform, kjent som Rostra, Column Maenia, Graecostasis, Tabula Valeria, og kultstedet Lapis Niger var deler som var assosiert med Comitium.
Comitium var lokalisering av mye av det lovmessige og politiske livet fra Romas eldste urbane tid. Det var den eldste folkelige forsamling av organiserte valg. Senere var det samlingsstedet for Comitia tributa (stammeforsamlingen), Concilium plebis (plebeierforsamlingen), og rådsforsamlingen Comitia Curiata, hovedforsamlingen for de første tiårene under den romerske republikken da romerne var organisert i enheter kalt for Curia. Comitium lå foran møtehuset til det romerske senatet, det fortsatt eksisterende huset til Curia Iulia og dets forgjenger Curia Hostilia. Curia er assosiert med Comitium av både Titus Livius og Cicero.Formell arkeologi begynte ikke før slutten av 1800-tallet med opprettelsen av Instituto di Corrispondenza og arbeidet til den tyske arkeologen Friedrich Wilhelm Eduard Gerhard. Arkeologisk undersøkelser begynte først på museer med katalogisering av eksisterende samlinger som bakgrunnskunnskap for det filologiske studiet av antikken. Første egentlige utgravninger begynte på begynnelsen av 1900-tallet av en rekke tyske arkeologer, men også den italienske arkeologen Giacomo Boni.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andrén, Anders (1998): Between Artifacts and Texts. New York: Plenum Press. ISBN 978-0-306-45556-8.
Botsford, George (2005): The Roman Assemblies from Their Origin to the End of the Republic. City: Adamant Media Corporation. ISBN 978-1-4021-3683-2.
Grandazzi, Alexandre (1997): The Foundation of Rome. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 978-0-8014-8247-2.
Morstein-Marx, Robert (2004): Mass Oratory and Political Power in the Late Roman Republic. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-82327-2.


== Eksterne lenker ==
(en) Comitium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Resource: Comitium UCLA, Digital Roman Forum
The Roman Forum & the Antiquarium Forense - Rediscovery and the Restoration (2009-10), the Comitium Excavations (2009-10)
Philip Bernard

Philip William Samuel Bernard var en britisk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i  Antwerpen.
Bernard vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i letteste vektklassen, fjærvekt opp til 60 kg, i fristil bak Charles Ackerly og Samuel Gerson begge fra USA. Det var ti brytere fra sju nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1927. 


== OL-medaljer ==
 1920  Antwerpen - Bronse i bryting, fjærvekt fristil  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Philip Bernard – Olympedia 
(en) Philip Bernard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Philip Bernard – FILA
Peter Wright

Peter Wright var en britisk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i  Antwerpen.
Wright vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i den nest letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,5 kg, i fristil bak Kalle Anttila fra Finland og Gottfrid Svensson fra Sverige. Det var ni brytere fra seks nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1927. 


== OL-medaljer ==
 1920  Antwerpen - Bronse i bryting, lettvekt fristil  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Wright – Olympedia 
(en) Peter Wright – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Wright – FILA
Ikkevold-saken

Ikkevold-saken var en razzia mot tidsskriftet Ikkevold i Oslo 13. oktober 1983.


== Bakgrunn ==
Razziaen ble utløst av en artikkel om et hemmelig anlegg på Andøya som var en del av det amerikanske Sound Surveillance System (SOSUS). Samme kveld ble hjemmene til 12 medlemmer av redaksjonen ransaket.15. juni 1984 la de sakkyndige, Jacob Børresen og Finn Lied,  frem sin rapport hvor de konkluderte på samme vis som aktoratet. Ved å publisere en artikkel om forsvarets lyttestasjon for ubåter på Andøya hadde de gjort seg skyldig i å spre forsvarshemmeligheter. Redaksjonsmedlemmene i avisa hadde brutt brutt spionparagrafene.Den første rettssaken gikk i Oslo byrett (fra 2002 Oslo tingrett) 29. mai 1985, for overtredelse av straffelovens paragraf 90 og 91, eller de såkalt «spionparagrafene». Strafferammen for dette var tjue år.Når saken ble anket til Høyesterett ble den opphevet på grunn av mangelfulle domsgrunner.Tilbake i Oslo byrett ble de tiltalte dømt på ny 9. desember 1986. Også denne dommen havnet i Høyesterett og de tiltalte be frifunnet med tre mot to stemmer.


== Tiltalte ==
Ivar Johansen, kontorsjef
Jørgen Otter Johansen, gardbruker og journalist
Magne Kvalbein, typograf
Ole Georg Moseng, student og frilansjournalist
Helge Strand Østtveiten, student og journalist
Tormod Bakke, førstesekretær
Petter Nilsen, skogteknikker


== Se også ==
Liste-saken
Gleditsch/Wilkes-saken


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
S.O.S. U.S. Andøya: ikkevoldssaken og amerikansk antiubåtkrigføring. Oslo: Folkereisning mot krig. 1986. ISBN 8290409281. 
Aarønæs, Lars (1989). - truer rikets sikkerhet -: ikkevold-saken og ytringsfriheten. Oslo: Tiden. ISBN 8210032070. 
Bombemålet Norge: atomstrategi, ytringsfrihet og razzia. Oslo: Folkereising mot krig. 1984. ISBN 8290409168. 
Wilkes, Owen (1981). Onkel Sams kaniner: teknisk etterretning i Norge. Oslo: Pax. ISBN 8253011423.
Ernst Nilsson

Ernst Hilding Waldemar Nilsson (født 10. mai 1891 i Malmö, død 11. februar 1971 i Malmö) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Nilsson vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på delt tredjeplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 82,5  kg, i fristil bak Robert Roth fra Sveits og sin landsmann Nat Pendleton. Det var åtte brytere fra fem nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1927. 


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen -  Bronse i bryting, tungvekt fristil  Sverige.


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Nilsson – Olympedia 
(en) Ernst Nilsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ernst Nilsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Ernst Nilsson – FILA
Sulaiman Bin Abdul Al Rajhi

Sulaiman Bin Abdul Al Rajhi (født på 1920-tallet, død 27. juni 2017) vokste opp i Nejd-ørkenen og hadde sammen med broren sin den største enkelte eierandelen i familiens Al Rajhi Bank som han var med-grunnlegger av. Al Rajhi satt som styreleder for National Agricultural Development Company (NADEC) og det er blitt anslått at han hadde en formue på cirka 11 milliarder dollar.
Al Rajhi Banken er konsekvent blitt rapportert å ha den mest lønnsomme virksomhetene blant alle bankkonsern i hele Saudi-Arabia. En CIA-rapport har sterkt antydet at Al Rajhi-banken blir brukt til å finansiere islamske ekstremister selv om de ikke har funnet sterke nok beviser på dette. 
Sulaiman mottok sin Bachelor-grad fra King Abdulaziz University. Han var bosatt i Saudi-Arabia, og er far til 31 barn. Al Rajhi-familien blir vurdert som landets rikeste ikke-kongelige, og blant verdens ledende filantroper.
Al Rajhi-brødrenes vekst og ekspansjon kom som følge av den store flommen av  arbeidsinnvandrere til Saudi-Arabia på 1970-tallet. I 1983 fikk brødrene tillatelse fra myndighetene til å åpne Saudi-Arabias første islamske bank, en bank som skulle observere at muslimer overholdt de religiøse læresetningene, for eksempel forbudet mot å ta opp renter som ifølge islam er strengt forbudt for troende muslimer. 
Al Rajhi-familiens flaggskip Saar Foundation ble den sentrale gjenstand for raidet som ble utført 20. mars 2002 av det amerikanske Federal Bureau of Investigation (FBI), som en del av deres Operasjon Green Quest. Operasjon Green Quest førte til arrestasjon av to personer som arbeiedt for Saar Foundation. En av disse innrømmet i avhør at han hadde planer om å myrde flere saudiarabiske ledere og han ble senere dømt til 23 års fengsel.


== Referanser ==
Milliarium Aureum

Milliarium Aureum var en marmorpilar belagt med bronse i Forum Romanum i Roma. Den befinner seg nå nær saturntempelet. Den ble innviet i 20 f.Kr. av keiser Augustus.
Fra Milliarium Aureum målte man avstanden til de viktigste byene i det romerske imperiet.
Bruksmønster

Bruksmønster (alt: brukstilfelle, eng: use case) er i systemutvikling er en beskrivelse av hvordan programvare og en ekstern agent samhandler på en måte som gavner agenten. Å lage bruksmønster blir brukt som en teknikk av utviklere i samhandling med brukere for å finne ut hvordan et spesifisert krav bør implementeres, og hvordan avvik bør håndteres. 


== Referanser ==
Merna Kennedy

Merna Kennedy (født 7. september 1908 i Kankakee, Illinois, død 20. desember 1944 i Los Angeles, California) var en amerikansk skuespillerinne som hadde en kort karriere i noen av de siste stumfilmene som ble lagd.
Kennedy (født som Maude Kahler) var mest kjent for hennes rolle mot Charlie Chaplin i stumfilmen The Circus (1928). Kennedy ble gjort oppmerksom på Chaplin av hennes venninne Lita Grey, som ble Chaplin sin andre kone i 1924. Ryktene skulle ha det til at Chaplin og Kennedy hadde en affære under filmingen av The Circus. Lita Grey brukte disse ryktene som bevis på utroskap fra hans side under skilsmissen i 1927. Hun hadde enkelte roller i noen av de første filmene med lyd men trakk seg fra yrket som skuespiller i 1934, da hun giftet seg med koreograf og regissør Busby Berkeley. Deres ekteskap endte i en skilsmisse et år senere og Kennedy døde av et hjerteinfarkt i 1944, i en alder av 36 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Merna Kennedy på Internet Movie Database 
(sv) Merna Kennedy i Svensk Filmdatabas 
(da) Merna Kennedy på Filmdatabasen 
(fr) Merna Kennedy på Allociné 
(en) Merna Kennedy på AllMovie 
(en) Merna Kennedy hos The Movie Database
UNMOT

UNMOT, formelt United Nations Mission of Observers in Tajikistan, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet 16. desember 1994 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 968 (1994). Styrken skulle overvåke våpenhvilen mellom Tadsjikistans regjering og Den forente tadsjikiske opposisjon, som 1992–1997 utkjempet borgerkrig. Etter at partene i 1997 inngikk en fredsavtale, fikk UNMOT i oppdrag å overvåke iverksettelsen av denne. Etter at UNMOT hadde løst sine oppgaver i henhold til mandatet, ble styrkens virksomhet avsluttet 15. mai 2000.På det meste hadde UNMOT utplassert en styrke på 81 militærobservatører. Styrken omfattet de to siste årene av sin eksistens også to politiobservatører. I tillegg kom en sivil administrasjon av internasjonale og lokale medarbeidere. Hovedkvarteret var i Dusjanbe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNMOT, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Midtstuen

Midtstuen eller Midtstua er et strøk nordvest i Oslo i bydel Vestre Aker i nedre del av Holmenkollen mot Nordmarka.
Området er bebygget med småhus, hovedsakelig fra 1960-årene og senere.
Her finnes t-banestasjonen Midtstuen stasjon som ligger på Holmenkollbanen, et sanatorium, en ungdomsskole og den kjente Midtstubakken. Akebakken Korketrekkeren som går fra Frognerseteren ender ved t-banestasjonen på Midtstuen.


== Eksterne lenker ==
(no) Midtstuen i Store norske leksikon
I Am…I Said

«I Am...I Said» er en sang som ble skrevet, og innspilt av Neil Diamond. 
Den ble utgitt som singel i mars 1971, og den var ganske suksessfull, den steg først langsomt på de amerikanske hitlistene, for deretter hurtigere til den nådde en fjerdeplass 4 i mai 1971.  Den nådde tilsvarende plasseringer i Europa.Diamond brukte fire måneder på å skrive sangen.  Den ansees som en av hans mest sentrale sanger og handler om å føle seg fortapt mellom to verdener og ikke lenger høre hjemme noe sted::

Well, I'm New York City born and raised
But nowadays, I'm lost between two shores
L.A.'s fine, but it ain't home —
New York's home but it ain't mine no more ...Versene innledes lavmælt og dypt og er i mellomrommet mellom sang og en mer resitativ form, med tilsvarende lavmælt arrangement. I refrenget derimot er vokalen langt sterkere og arrangementet kraftigere, mens teksten gir uttrykk for samme usikkerhet:

I am, I cried!
I am, said I.
And I am lost, and I can't even say why ...«I Am...I Said» ble senere tatt med på albumet Stones fra november samme år. Singelversjonen innleder albumet, mens en annen versjon avslutter ette.Sangen høstet også gode kritikker, hvor Rolling Stone omtalte teksten som fremragende («excellent»)i en anmeldelse fra 1972, mens The New Yorker brukte sangen til å eksemplifisere den skjulte underteksten i Diamonds tekster i en tilbakeskuende artikkel fra 2006.  I en profilartikkel i The Daily Telegraph fra 2008 beskrives sangen som å uttrykke «en rasende, eksistensiell angst» og Allmusic kaller den «et lidenskapelig uttrykk for følelsesmessig uro ... i stor grad i samsvar med den bekjennende stilen som sanger ble skrevet i på den tiden».Sangen ga Diamond sin første Grammy Awards-nominasjon for beste mannlige popvokalist.«I Am...I Said» er senere inkludert i samlealbum og album med liveinnspillinger.


== Andres bruk av sangen ==
Sangen ble brukt av Brooke White i den syvende sesongen av American Idol i dens Neil Diamond-uke, hvor hun endret teksten ved å bytte ut New York City med sin hjemstat Arizona.Den er utgitt i en rekke utenlandske, oversatte versjoner, blant annet til italiensk: «La casa degli angeli» («Englenes hus») med Caterina Caselli fra 1971. og til nederlandsk med Jan Rot fra 2008.
Det amerikanske post-hardcore-bandet Killdozer laget en coverversjon av sangen på albumet Twelve Point Buck fra 1989. 
I Norge ble det laget en innspilling i 1971 med Stein Ingebrigtsen som ble tatt med på albumet Treff 2 fra Treff-serien, men der under navnet «I Am I Said».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Neil Diamond i en BBC-sending fra 1971
Hanna Erikson

Hanna Erikson (født Brodin; 2. juni 1990) er en svensk tidligere langrennsløper. Hun slo gjennom i februar 2009 da hun tok tre medaljer i junior-VM i franske Praz de Lys. Hennes resultat ga henne en plass i den svenske VM-troppen til senior-VM i Liberec ukene etter. Erikson debuterte i mesterskapet på 10 km klassisk stil, der hun sluttet på en 38.-plass.
Erikson ble nummer to i den klassiske sprinten i Otepää den 23. januar 2011. Slovenske Petra Majdič vant. Hun deltok i sprintøvelsen under U23-VM 2011, også det arrangert i Otepää, hvor hun ble nummer fem. I VM 2011 i Oslo nådde Erikson semifinalen i sprintøvelsen. Hun ble svensk mester på 30 km i 2012.
I sesongen 2013/2014 vant hun sprinten i Oberhof, som inngikk som deletappe i Tour de Ski.
Hun la opp i 2016 etter å ha vært plaget med et forstadium til tretthetsbrudd (stressfraktur) i ryggen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanna Brodin – Olympedia 
(en) Hanna Brodin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hanna Brodin – FIS (langrenn)
UNCRO

UNCRO, formelt United Nations Confidence Restoration Operation, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet 31. mars 1995 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 981 (1995). Styrken overtok virksomheten etter UNPROFOR i Kroatia og var i virksomhet i siste fase av Kroatia-krigen, til den ble avviklet i januar 1996.UNCRO hadde oppgaver knyttet til våpenhvileavtalen mellom stridende parter i landet, særlig i serbiskkontrollerte områder i Krajina og Slavonia, overvåkning av grensene for å hindre våpenforsyninger, sikring av humanitær bistand til Bosnia-Hercegovina, samt demilitarisering av Prevlakahalvøyen. Etter at Kroatias regjering med gjennomførte Operasjon Flash og Operasjon Storm i mai og august 1995, og gjenerobret serbiskkontrollert territorium, ble UNCRO avviklet med virkning fra 15. januar 1996.
På det meste hadde UNCRO utplassert en styrke på 6 581 soldater, 194 militærobservatører og 296 politifolk. I tillegg kom en sivil administrasjon av internasjonale og lokale medarbeidere. Hovedkvarteret var i Zagreb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNCRO, United Nations, Department of Peacekeeping Operations
Militærjunta

Militærjunta er betegnelse på en styreform som ledes av en komité av militære ledere. Uttrykket har sitt utspring fra portugisisk og spansk språk, der Junta betyr komité. Militærjunta er ikke synonymt med militærdiktatur, selv om betegnelsen er negativt ladet og mange militærjuntaer er autoritære.


=== Eksempler ===
Den greske militærjuntaen 1967-1974
Militærstyret i Burma 1962 - 2011 (offisielt: Det statlige freds- og utviklingsrådet)
Det øverste militærrådet i Egypt 2011-2012
Militærrådet for nasjonal redning i Polen 1981-1983


== Referanser ==
Saint-Herblain

Saint-Herblain er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike. Saint-Herblain er den største forstaden til Nantes og ligger vest for byen.
Hovedkontoret til firmaet Desoutter Tools ligger i Saint-Herblain.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Saint-Herblain


== Referanser ==
Kommunedata fra INSEE


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Saint-Herblain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Iivo Niskanen

Iivo Henrik Niskanen (født 12. januar 1992) er en finsk langrennsløper. Han er tre ganger olympisk mester.


== Biografi ==
Niskanen representerte Finland under Vinter-OL 2014, hvor han fikk sitt store gjennombrudd med gull på lagsprint sammen med Sami Jauhojärvi og 4.-plass på 15 km klassisk. Han vant sitt første verdenscuprenn da han vant 15 km klassisk i Kuusamo 30. november 2014. Da han tok sin andre verdenscupseier på 15 km klassisk i Kuusamo 27. november 2016 ble han den første løperen til å vinne 15 km klassisk i Kuusamo to ganger. Under VM 2017 i Lahtis gikk han sammen med Sami Jauhojärvi på Finlands lag som tok bronse på lagsprint, og han tok gull på 15 km klassisk med intervallstart.
Under VM 2019 i Seefeld tok Niskanen bronse på 15 km klassisk, 20,4 sekunder bak vinneren Martin Johnsrud Sundby.
I vinter-OL 2022 i Beijing tok han bronse på 30 km skiathlon, gull på 15 km klassisk med intervallstart, og han gikk sammen med Joni Mäki på det finske laget som tok sølv på lagsprint klassisk. Under sesongen 2021/22 ble han nummer tre på Tour de Ski og verdenscupen sammenlagt, og vant distansecupen.
Hans eldre søster Kerttu Niskanen er også langrennsløper.


== Olympiske leker ==


== Verdensmesterskap ==
F = fristil, K = klassisk stil; Tallet på 4 x 10 km stafett markerer hvilken etappe Niskanen gikk.


== Meritter i verdenscupen ==


=== Verdenscupseire ===


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Iivo Niskanen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Iivo Niskanen – Olympics.com 
(en) Iivo Niskanen – Olympic.org 
(en) Iivo Niskanen – Olympedia 
(en) Iivo Niskanen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Iivo Niskanen – FIS (langrenn)
Rezé

Rezé er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Rezé


== Referanser ==
Kommunedata fra INSEE


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rezé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Roger Dorsinville

Roger Dorsinville (født 11. mars 1911, død 12. januar 1992) var en haitisk poet, journalist, forfatter, politiker og diplomat. I tillegg til forfatterskapet tjente han en periode som helseminister i Haiti før han ble ambassadør til Venezuela. Noen av hans mest kjente verker are Barrières (1946), Pour la Terre Célébrer (1954), Le Devoir Grand (1962) og Toussaint Louverture (1965).


== Referanser ==


== Kilder ==
Schutt-Ainé, Patricia (1994). Haiti: A Basic Reference Book. Miami, Florida: Librairie Au Service de la Culture. s. 102–103. ISBN 0-9638599-0-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Emerging from the Shadow of the Father: Memoirs of Haiti
(fr) Roger Dorsinville Biografi
Marie-Thérèse Colimon-Hall

Marie-Thérèse Colimon-Hall (født 11. april 1918, død 1997) var en haitisk forfatter.
Colimon ble født i Port-au-Prince og begynte sitt forfatterskap som dramatiker og publiserte fem skuespill mellom 1949 og 1960. I 1974 utga hun sin første og mest kjente roman, Fils de Misère. Hun skrev også essays, noveller, og barnelitteratur. Colimons observasjoner av det haitiske folks kamp mot fattigdom ga en særlig brodd til hennes arbeid, noe som er tydelig i blant annet Fils de Misère. I novellesamlingen Les Chants des sirenes utforsket hun den smertefulle virkningen av Haitis diaspora både på individer i eksil og det haitiske samfunnet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Schutt-Ainé, Patricia (1994). Haiti: A Basic Reference Book. Miami, Florida: Librairie Au Service de la Culture. s. 102. ISBN 0-9638599-0-0. 
Esteves, Carmen C. and Lizabeth Paravisini-Gebert, eds., red. (1991). Green Cane and Juicy Flotsam: Short Stories by Caribbean Women. New Brunswick, New Jersey: Rutgers University Press. ISBN 978-0813517384. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: redaktørliste (link)
Trådløs strøm

Trådløs overføring av energi eller trådløs strøm er overføring av elektrisitet fra en strømkilde til en elektrisk krets uten fysiske ledninger. Selve energioverføringen foregår ved hjelp av spoler og kontrollelektronikk. Trådløs overføring er nyttig i tilfeller der bruk av ledninger eller tradisjonelle kontakter er upraktisk, farlig, eller umulig. Teknologien kan benyttes til å lage kontakter uten eksponert metall, noe som kan redusere faren for slitasje, korrosjon, støt og kortslutning. Selv om Nikola Tesla demonstrerte trådløs overføring av strøm allerede i 1893 har det tatt lang tid før teknologien ble kommersielt tilgjengelig. 
Flere norske bedrifter har utviklet produkter basert på trådløs overføring av strømTrådløs strømoverføring skiller seg fra trådløs telekommunikasjon, som for eksempel radio. For denne teknologien er det kritisk at signalet er kraftig nok for å kunne skilles fra annen støy. Forskjellen er at trådløs strøm trenger mest mulig effektivitet. For at den største andelen av energien som blir sendt ut ankommer mottakeren.Den vanligste formen for trådløs strømoverføring gjøres ved hjelp av direkte induksjon etterfulgt av resonant magnetisk induksjon. Andre metoder er under vurdering som elektromagnetisk stråling i form av mikrobølger eller lasere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wireless Power & Communication, norsk utvikler av teknologi for trådløs overføring av strøm
Verdens første trådløse skjerm Publisert 01.03.11 Besøkt 06.03.11
Sony wireless power system runs TV from 80cm away Publisert 05.10.09 Besøkt 06.03.11
Owen Wilkes

Owen Wilkes (født 1940 i Christchurch, død 12. mai 2005) var en newzealandsk forsker og forfatter som sammen med Nils Petter Gleditsch ble dømt i Gleditsch/Wilkes-saken i 1982. Han ble dømt til en betinget fengselsstraff og bot.Han jobbet i PRIO i perioden 1977–1978.


== Publikasjoner ==
Onkel Sams kaniner – teknisk etterretning i Norge (1981), medforfattet av N.P. Gleditsch
Loran-C and Omega. A Study of the Millitary Importance of Radio Navigation Aids. (1987), medforfattet av N.P. Gleditsch


== Referanser ==