jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Balloki kraftverk

Balloki kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk litt utenfor Lahore i Punjab i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 210 MW, fordelt på en blokk. Anlegget ble påbegynt omkring 2002, og stod ferdig i 2010. Brenselkilden er dieselolje og naturgass. Operatørselskapet holder er Orient Power Co. Det har vært eiere fra Oman og Tyskland i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av General Electric og Skoda.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in Pakistan».
Kot Addu kraftverk

Kot Addu kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Punjab i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 1110 MW, fordelt på to omtrent like store blokker, begge med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1987, og stod ferdig i 1996. Brenselkilden er dieselolje, LPG og naturgass. Operatørselskapet holder er Kot Addu Power Co. Det har vært eiere fra Storbritannia i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av General Electric, Ansaldo, Alstom, Siemens, Fiat og ABB.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in Pakistan».
Liberty Power kraftverk

Liberty Power kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Sind i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 240 MW, fordelt på en blokk med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1995, og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er dieselolje og naturgass. Operatørselskapet er TNB Liberty Power Co. Det har vært eiere fra Malaysia i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av Ansaldo og Siemens.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in Pakistan».
Alopesi

Alopesi eller alopecia er et medisinsk uttrykk som beskriver tap av hår, både kroppshår og hodehår, i større eller mindre grad. 


== Eksempler på alopese ==
Mannlig hårtap (Alopecia androgenica) – Typisk hårtap hos menn i form av utvikling av måne og høye viker. Normalvariant. Forekommer tross navnet også hos kvinner.
Alopecia areata – Sykdom med flekkvist tap av hår.
Alopecia totalis – Sykdom der alt håret på skalpen forsvinner.
Alopecia universalis – Sykdom der alt håret på hele kroppen forsvinner.


== Eksterne lenker ==
(en) Alopecia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aryabhata

Aryabhata (født 476 i Patna, død 550) var en kjent indisk astronom og matematiker. I en alder av 23 år publiserte Aryabhata en astronomisk avhandling om 118 sanskritvers, for å oppsummere tidens vedisk matematikkunskaper. Aryabhatiya, som publikasjonen ble kalt, skulle bli en av de mest briljante prestasjoner i matematikkens historie med vidtrekkende konsekvenser i både øst og vest. Tidlige arabiske forskere som studerte Aryabhata kalte ham Ardshabahr. 


== Astronomi ==
Aryabhatiya inneholder en teori, der Jorden kretser rundt sin egen akse og han bestemte korrekt jordens aksielle rotasjon. Muligens inspirert av Yajnavalkya la han også frem en heliosentrisk gravitasjonsteori, nesten 1 000 år før Kopernikus. Aryabhata sluttet seg til at planetbanene var elliptiske og kom med en gyldig forklaring på sol- og måneformørkelser. Hans teori om relativ bevegelse antedaterte Einsteins med 1 400 år. 


== Matematikk ==
Arybhatas studier i algebra og trigonometri, som la grunnlaget for derivasjon og integrasjon, påvirket europeiske matematikere 1 000 år senere, da hans tekster ble oversatt til europeiske språk fra 700-tallets arabiske oversetninger av sanskritoriginalen. Han beregnet verdien av pi til 3,1416, men han gjorde også feilaktige beregninger av tetraeder og kulens volum. Aryabhatas fremstillng av å fra ut kvadratroten og kubikkroten forutsetter at dagens tallsystem benyttes.Den nærmeste som kom til å følge sporene til Aryabhata var Brahmagupta.


== Referanser ==
Rousch kraftverk

Rousch kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Punjab i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 432 MW, fordelt på en blokk med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1994, og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er restolje og naturgass. Operatørselskapet er Rousch Pakistan Power Co. Det har vært eiere fra Tyskland og Frankrike i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av Siemens og NEM.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in Pakistan».
Uch kraftverk

Uch kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Balutsjistan i det vestre Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 585 MW, fordelt på en blokk med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 1989, og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er dieselolje og naturgass. Operatørselskapet er Uch Power Ltd. Det har vært eiere fra USA i dette anlegget. Utstyret er hovedsakelig levert av General Electric, Raytheon, og Albario.


== Eksterne lenker ==
IndustCards – «CCGT Plants in Pakistan».
Ålandstidningen

Ålandstidningen (Åland) er en dagsavis for Åland som kommer ut i Mariehamn. Avisen ble grunnlagt i 1891 og var talerør for kampen for gjenforening med Sverige. Avisen var lenge Ålands eneste dagsavis og hadde derfor en sterk innflytelse på opinionsdannelsen. 
Ålandstidningen har nå fått konkurranse fra avisen Nya Åland, men Ålandstidningen er fortsatt landskapets største avis med et opplag på rundt 9 800 eksemplarer. Avisen kommer ut seks dager i uken. Nyhetene publiseres også på avisens nettside.
Avisen eies av Ålands Tidnings-Tryckeri Ab.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ålandstidningen på nettet
Historiska tidningsbiblioteket: Åland (1891–1909)
Uppslagsverket Finland, Åland
Pak Gen oljekraftverk

Pak Gen oljekraftverk  er et oljekraftverk i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 365 MW. Anlegget ble påbegynt omkring 1989, og stod ferdig i andre halvdel av 1990-tallet. Brenselkilden er olje. Operatørselskapet er AES Power Corp, som selger kraften på 30-års-avtaler med det statlige duopol-selskapet WAPDA.


== Eksterne lenker ==
AES Corporation - «Pakistan».
Lal Pir oljekraftverk

Lal Pir oljekraftverk  er et oljekraftverk i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 326 MW. Anlegget ble påbegynt omkring 1989, og stod ferdig i andre halvdel av 1990-tallet. Brenselkilden er olje. Operatørselskapet er AES Power Corp, som selger kraften under 30-års-avtaler med det statlige duopol-selskapet WAPDA.


== Eksterne lenker ==
AES Corporation - «Pakistan».
Muzaffargarh kraftverk

Muzaffargarh kraftverk  er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 740 MW, fordelt på 2 blokker à 210 MW, og en større blokk à 320 MW. Anlegget stod ferdig i 1991. Brenselkilden er olje og naturgass.


== Eksterne lenker ==
Answers.com
Titius–Bodes lov

Titius–Bodes lov, noen ganger bare kalt Bodes lov, er en hypotese om at banene til legemer i enkelte omløpsystemer, deriblant solsystemet, er ordnet i en matematisk sammenheng. Selv om den skotske astronomen David Gregory allerede i 1715 påpekte et tilsynelatende matematisk mønster i planetenes baner, er loven oppkalt etter de to tyske astronomene Johann Daniel Titius og Johann Elert Bode. De hevdet i henholdsvis 1766 og 1772 at planetenes baneavstander i solsystemet øker geometrisk med en faktor på to.
Oppdagelsen av planeten Uranus i 1781 syntes tilsynelatende å bekrefte hypotesen. Hypotesen var også drivkraften bak oppdagelsen av dvergplaneten Ceres i 1801, ettersom den matematiske formelen viste et tilsynelatende «gap» eller en manglende planet mellom Mars og Jupiter. Oppdagelsen av Neptun i 1846 diskrediterte loven siden banen ikke var i nærheten av den forutsagte posisjonen.
Det finnes i dag ingen anerkjent vitenskapelig forklaring på hvorfor formelen gjelder. Mange hevder at den bare er et sammentreff.


== Formulering ==
Titius-Bodes lov angir planetenes avstand (baneellipsenes store halvakse i astronomiske enhet (AU):

  
    
      
        a
        =
        0
        ,
        
        4
        +
        0
        ,
        
        3
        ⋅
        
          2
          
            k
          
        
      
    
    {\displaystyle a=0,\!4+0,\!3\cdot 2^{k}}
  der k=0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Loven gir bare et anslag – Merkurs egentlige bane (k=0) er 0,38 AU og Mars' bane (k=4) er ved 1,52 AU. Ceres, en dvergplanet i asteroidebeltet, ligger ved k=8. Alle legemer i solsystemet passer ikke inn i mønsteret. Neptun er mye nærmere enn hva som ble forutsett, mens Pluto ligger ved den baneverdien som Neptun får.


== Historie ==
Loven ble oppdaget i 1766 av Johann Daniel Titius og ble uten tilegnelse publisert i 1772 av Johann Elert Bode. Enkelte hevder likevel at den første til å foreslå denne sammenhengen var filosofen Christian Wolff allerede i 1724.
Det finnes i dag ikke noen vitenskapelig forklaring til hvorfor formelen gjelder. Mange hevder at den bare er et sammentreff.
Titius-Bodes lov er formulert med et heliosentrisk solsystem i tankene. Beregninger av Sven-Ingmar Ragnarsson fra 1994 viser at Titius-Bodes lov faktisk stemmer bedre overens med de virkelige avstandene i en joviansk modell med Jupiter i systemets sentrum.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ragnarsson, S-I.: Planetary distances: a new simplified model, Astronomy and Astrophysics (A&A)(1994), 301. side 609-612.
Jamshoro kraftverk

Jamshoro kraftverk  er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Pakistan. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på fire blokker, én på 250 MW og tre på 200 MW. Anlegget stod ferdig i 1987. Brenselkilden er olje og naturgass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Water and Power Development Authority
Offisiell nettside for Jamshoro Power Company Limited
Sanctus

Sanctus, latin for hellig, er et liturgisk ledd i den kristne messe, ofte blant de mest høytidelige. I den katolske kirke innleder leddet den eukaristiske bønn.
Teksten er hentet fra lovsangen serafene sang til Gud i tempelet i Jerusalemog fra lovsangen folket i Jerusalem hyllet Jesus med da han red inn i byen den første palmesøndagen. (Matteusevangeliet 21.9; Markusevangeliet 11.9–10; Johannesevangeliet 12.13).
En rekke komponister har satt musikk til Sanctus-teksten, både i form av enkeltstående verk og som del av messer.
De små klokkene som blant annet brukes ved katolske messer kalles sanctus.
Det siste elementet i Sanctus går under betegnelsen Benedictus; det er slik utskilt blant annet fordi det i den eldre katolske messeliturgi ikke ble benyttet sammen med det øvrige. 


== Tekst ==
Teksten lyder på latin, Romersk rite:

I norsk oversettelse er teksten:


== Referanser ==
Percrocutidae

Percrocutidae (Percrocuta, Pseudailurus) er en utdødd familiegruppe med kattelignende rovpattedyr som besto av hyene-liknende rovdyr som var stedegne for Sørøst-Europa, Asia og Afrika. Artene i denne familien eksisterte fra miocen til pliocen. Etter å ha eksistert i omkring 17,41 millioner år døde gruppen ut for omkring 2,59 millioner år siden.
Med en kroppslengde på opp mot 150 cm var disse rovpattedyrene betydelig større en de hyeneartene vi kjenner til i dag, men de var allikevel mye mindre enn for eksempel løver.


== Slekter og arter ==
Africanictis
A. meini
A. schmidtkittleri
Allohyaena
Belbus
Dinocrocuta
D. senyureki
D. salonicae
D. algeriensis
Percrocuta
P. carnifex
P. leakeyi
P. gigantea
P. tobieni
P. abessalomi
P. tungurensis
P. miocenica
P. grandis


== Litteratur ==
Alan Turner & Mauricio Antón: Evolving Eden. An Illustrated Guide to the Evolution of the African Large-Mammal Fauna. Columbia University Press, New York, 2004. ISBN 0-231-11944-5
Jordi Agustí: Mammoths, Sabertooths and Hominids 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe, Columbia University Press, 2002. ISBN 0231116403


== Eksterne lenker ==
(en) Percrocutidae i Encyclopedia of Life 
(en) Percrocutidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Percrocutidae hos Fossilworks 
(en) Kategori:Percrocutidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Per Olav Skjervold

Per Olav Skjervold (født 18. juli 1955) er en norsk forsker og forskningsleder. Skjervold er utdannet fra Universitetet for miljø- og biovitenskap (UMB), med en Dr.agric-grad basert på en avhandling med tittel Live-chilling and pre-rigor filleting of salmonids: technology affecting physiology and product quality. Doktoravhandlingen har dannet det vitenskapelige grunnlaget for etableringen av Salma på Bømlo.Skjervolds forskning innen akvakultur, bioteknologi og næringsmiddelteknologi har resultert i en rekke patenter og er kommersielt utnyttet av eksisterende industri (TINE, Storvik) og ved nyetableringer (Time temp, Hepmarin). 
Skjervold er i dag administrerende direktør ved Norsk Landbruksmuseum. Han har tidligere vært avdelingsdirektør i Divisjon for innovasjon i Norges forskningsråd, administrerende direktør i Ewos Innovation, innovasjonssjef og ansvarlig for marin forskning i Tine, samt medeier og styremedlem i Den blinde ku.
Skjervold er aktiv musiker (vokalist og munnspill), og har utgitt flere musikkalbum med blant annet Mulens Portland Combo. Skjervold er sønn av landbruksforsker Harald Skjervold. 


== Diskografi ==
Mulens Portland Combo – Blå Stikke (Sonet, 1993)
Mulens Portland Combo – Tired Of the Blues (Sonet, 1995)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Per Olav Skjervold i BIBSYS
90482 Orcus

90482 Orcus (symbol: ; overgangsnavn 2004 DW) er et kuiperbelte-objekt (KBO) med en diameter på rundt 1 000 km. Det ble oppdaget av Michael Brown fra Caltech, av Chad Trujillo fra Gemini Observatory og av David Rabinowitz fra Yale-universitetet. Oppdagelsesbildene av objektet ble tatt 17. februar 2004. Etter oppdagelsen ble det funnet bilder tatt av objektet så tidlig som 8. november 1951. Navnet kommer fra den romerske guddommen Orcus.


== Banen ==
Orcus er en typisk plutino (objekt i 2:3 baneresonans med Neptun). Orcus bruker 247 år på et omløp rundt Solen og har en bane som er svært lik den til Pluto, bortsett fra at den er orientert forskjellig. Selv om Orcus på et punkt i banen nærmer seg banen til Neptun, sørger baneresonansen mellom de to objektene for at det alltid er stor avstand mellom dem (i tillegg kommer en vinkelseperasjon på 60°).


== Fysiske karakteristikker ==

Den absolutte størrelsesklassen til Orcus er på 2,3 (til sammenligning har et annet KBO, 50000 Quaoar, en abs. mag. på 2,6). I første kvartal av 2007 ble det gjort kjent at romteleskopet Spitzer hadde fått øye på Orcus i det fjerninfrarøde. Observasjonene kunne avgrense den estimerte diameteren til objektet til 946,3+74,1-72,3 km. Orcus ser ut til å ha en høy albedo på ~20%.


== Farge og spekter ==
Observasjoner i det infrarøde av European Southern Observatory gir resultater som stemmer med blandinger av is og karbonholdige bindinger. Videre kan spekteret tatt av Gemino-observatoriet bekrefte en middels vassissignatur; omtrent 15–30%, men ikke mer enn 50% av overflaten er dekt av is. Dette antyder at det på Orcus finnes mindre is enn det en finner på Plutomånen Charon, men lignende det en finner på neptunmånen Triton. Avgrensinger for hvor mye Metanis kom en også frem til; mindre enn 30% av overflaten er dekket av metan i fast form.
KBOer viser et bredt utvalg av farger og spekter; til og med blant objekter med like baneparameter. Orcus har en nøytral farge sammenlignet med andre røde objekt, som 28978 Ixion.


== Satellitt ==
Oppdagelsen av en satellitt i bane rundt Orcus ble annonsert i IAUs notis IAUC 8812 22. februar 2007. Banen til månen er enda ikke kjent. Den ble funnet 0,25 buesekund fra Orcus med en størrelsesforskjell på 2,5. Med en albedo lig Orcus vil den ha en diameter på ~220 km, noe som er stort sammenlignet med Orcus. Månen har fått navnet Vanth.


== Referanser ==
Michael E. Brown

Michael E. Brown (født 5. juni 1965 i Huntsville, Alabama) er en amerikansk professor i astronomi ved California Institute of Technology siden 2002. Brown gjør mange oppdagelser innen solsystemet, spesielt Kuiperbeltet, og han har oppdaget syv objekter der; deriblant Eris, 90377 Sedna og noen fler. Han har ikke oppdaget noe på egen hånd, men har oppdaget det meste sammen med Chad Trujillo og David L. Rabinowitz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisiell blogg 
(en) Michael E. Brown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael E. Brown på Internet Movie Database 
(en) Michael E. Brown hos The Movie Database
Planetesimal

Planetesimal er et asteroidelignende himmellegeme. De første planetesimalene ble oppdaget i 1997. Størrelsen på disse legemene kan være opp til noen kilometer i diameter.
Solsystemet har sitt opphav i gass- og støvskyer som kan ha oppstått fra eksploderende supernovaer. Disse gass- og støvskyene begynte å kollidere med hverandre og etter noen millioner år ble de samlet og akkumulert til planetesimaler. Jorden har blitt truffet av mange planetesimaler, men vår atmosfære har erodert bort disse kraterene.
Mange planetesimaler knustes i småbiter, andre faller inn mot Solen, men til slutt gjorde gravitasjonen at de tilsammen formet protoplaneter.


== Kilder ==
William J Kaufmann III mfl, Discovering the Universe, 7:e upplagan 2005. ISBN 0-7167-6960-3
Juan Carlos Onganía

Juan Carlos Ongania (født 17. mars 1914 i Marcos Paz i Argentina, død 8. juni 1995 i Buenos Aires) var en militær president i Argentina fra 28. juni 1966 og frem til den 8. juni 1970. 


== Militærdiktatur ==
Han kom til makten som en militær diktator etter et statskupp mot den tidligere demokratisk valgte presidenten Arturo Illia. Som militær diktator, suspenderte Onganía alle de andre politiske partiene i Argentina.
Mens foregående militærkupp i Argentina var rettet mot å etablere midlertidige militære juntaer, så tok Revolución Argentina som diktator Onganía var en del av, sikte på å etablere en langsiktig ny politisk og sosial orden. Som verken var et liberalt demokrati eller inspirert av kommunisme som flere av datidens militærdiktaturer var. 
Ongania sitt hensynsløse militær-regime ble i stor grad svekket av stadige folkelige opprør som i stor grad bestod av arbeidere, bønder og universitets-studenter som fant sted i hele landet, særlig i innlandet. En militærjunta som var ledet av general Alejandro Lanusse krevde at Onganía skulle gå av med umiddelbar virkning. Da diktatoren nektet, ble han styrtet av militærjuntaen.


== Referanser ==
Jordmasse

Jordmasse (M🜨) er en måleenhet som tilsvarer jordens masse, 1 M🜨 = 5.97219 × 1024 kg. Enheten jordmasse brukes ofte innen populærvitenskapen for å beskrive massen hos steinplaneter.
De fire steinplanetene i solsystemet: Merkur, Venus, jorden og Mars, har masser på henholdsvis 0,055, 0,915, 1,000 og 0,107 jordmasser.
En jordmasse kan omregnes til lignende enheter:

81,3 Månemasser (ML)
0,00315 Jupitermasser (MJ) (Jupiters masse er 317,83 ganger jordens masse)
0,000003 Solmasser (M⊙)


== Referanser ==
Mulens Portland Combo

Mulens Portland Combo er et løst sammensatt blues- og soul-band med trommeslager og leder Rolf «Mulen» Karlsen fra Slemmestad som eneste faste medlem. Bandet ble dannet i 1981, som et lokalt band i miljøet rundt sementfabrikken på Karlsens hjemsted på Slemmestad. Gjennom årene har rundt 90 musikere, hvorav mange av landets elitemusikere, vært innom besetningen. Kjente musikere som har spilt i gruppa er Freddy Dahl, Sigurd Køhn, Tom Mathisen, Ole Henrik Giørtz, Carsten Loly og Vidar Busk.
Bandet har utgitt fem plater.


== Diskografi ==
1993: Blå stikke – Sonet (remastret utgave med 3 bonusspor utgitt i 2003)
1995: Tired of the Blues – Sonet
1997: Mulen Live – Tylden
1999: Mulennium – The Very Best of Mulens Portland Combo – GTACD
2001: Mulens femte – Sico Records


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mulens Portland Combo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mulens Portland Combo på Discogs
Slow Dance

Slow Dance er det 15. soloalbumet til den britiske artisten Anthony Phillips. Albumet ble utgitt 24. september 1990, og var hans første album for Virgin Records. Det var hans siste album som ble utgitt på LP.
Musikken på albumet er instrumental, og har elementer av klassisk musikk og pop/rock. Den kan sammenlignes med en del av Mike Oldfields instrumentale musikk.
Etter at Anthony Phillips hadde fått innspilt og utgitt albumet Tarka (et samarbeidsprosjekt med Harry Williamson) i 1987, fikk han råd til å oppgradere hjemmestudioet sitt. Da Virgin Records ga ham kontrakt og tilbød ham forskuddsbetaling for hans neste album, bestemte han seg for å lage et ambisiøst album, delvis for å vise potensialet sitt for filmselskaper som kunne tenkes å engasjere ham til å lage filmmusikk for dem. Phillips laget musikk tilsvarende fire LP-platesider, men brukte bare to av dem på albumet. I tillegg til de to delene som ble brukt på albumet, laget han også en del for tolvstrenget gitar og en del for piano.
Albumet ble komponert på og i utgangspunktet innspilt med hovedsakelig keyboards. På de orkestrale partiene ønsket Anthony Phillips å bruke et klassisk orkester, men det hadde han ikke råd til. Likevel ble keyboardinnspillingene til en viss grad supplert med ekte instrumenter, deriblant blåsere, harpe og strykere. Resultatet ble en blanding av ekte orkester og kunstig keyboardlyd.
Tittelen Slow Dance (Langsom dans) kom av at noen venner av Anthony Phillips syntes musikken kunne egne seg som ballett. Phillips likte ideen, og valgte å bruke det som tittel på albumet.


== Sporliste ==
«Slow Dance (Part 1)» (24.01)
«Slow Dance (Part 2)» (26.27)All musikk er skrevet av Anthony Phillips.


== Personell ==
Anthony Phillips – keyboards, gitar, bass
Martin Robertson – klarinett
Ian Hardwick – obo
Michael Cox – fløyte, pikkolofløyte
Tjborn Holtmark – trompet
Julie Allis – harpe
Ian Thomas – trommer
Frank Racotti – perkusjon og «off spin»
Strykere:
Dirigent: John Owen-Edwards
Leder: Gavin Wright
Speachi Quartet på harpepartiet, dirigent Ralph Bernascone


== Kilder ==
Offisiell diskografi: Slow Dance
Anthony Phillips intervjuet av Geoff Parkyn, 1990
Anthony Phillips intervjuet av Ashley Franklin, BBC Radio Derby, desember 1990
Nettintervju  mai 2004
Anthony Phillips intervjuet av Alan Hewitt, april 1989
Nylands brigade

Nylands brigade (svensk: Nylands brigad, finsk: Uudenmaan prikaati) er Finlands eneste svenskspråklige militære avdeling. Enheten ble opprettet i 1952 og fikk sitt nåværende navn i 1957.
Avdelingen ligger under det finske sjøforsvaret og utdanner soldater for kyst- og skjærgårdsoperasjoner. Brigaden er stasjonert ved Ekenäs i Raseborg kommune.

Nylands brigade regner sine aner fra det Nylandske regimentet og feirer sin årsdag den 18. april til minne om slaget ved Siikajoki i 1808.
Nylands brigade består av to troppeenheter, Vasa kystjegerbataljon og Ekenäs kystbatalajon. Militært og sivilt personell ansatt ved brigaden utgjør rundt 200 personer, mens det er ca. 1000 vernepliktige (hvorav 1 % kvinner). Rundt 15 % av de vernepliktige har finsk som morsmål, men omkring halvparten av dem har gått i svensk skole eller har snakket svensk med en av foreldrene.


== Eksterne lenker ==
Nettside for Nylands brigade Arkivert 19. februar 2010 hos Wayback Machine.
Uppslagsverket Finland, Nylands brigad