jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Oratorio del Gonfalone

Oratorio del Gonfalone, iblant kalt Santi Pietro e Paolo, er en bygning i nærheten av Via Giulia i rione Ponte i sentrale Roma. Den ble tidligere brukt som oratorium for Arciconfraternita del Gonfalone, et kristent brorskap, grunnlagt i 1264, som opprinnelige viet seg til bønn og botsgjerninger. På siste delen av 1500-tallet kjøpte brorskapet fri kristne slaver fra tyrkerne.
Oratoriet ble oppført mellom 1544 og 1547 ovenpå 700-tallskirken Santa Lucia ad flumen (’Sankta Lucia ved elven’, d.v.s. Tiberen). Den eldste kirken ble etter hvert benyttet som krypten til oratoriet. Oratoriet ble utsmykket på 1550- og 1560-tallet med fresker i manieristisk stil, utført av en rekke av datidens fremste kunstnere, deriblant Federico Zuccaro, Raffaellino da Reggio, Livio Agresti, Cesare Nebbia, Marco Pino, Matteo da Lecce og Il Bertoja.
Siden 1960 er det tidligere oratoriet sete for Coro Polifonico Romano, som noen ganger holder konserter i bygningen.


== Kilder ==
Armellini, Mariano, Le Chiese di Roma dal secolo IV al XIX. Roma: Edizioni del Pasquino 1982.
Barchiesi, Sofia, ”Oratorio del Gonfalone”, Roma Sacra. 11° itinerario. Roma: Elio de Rosa Editore 1997. ISBN 88-7369-026-2
Lombardi, Ferruccio, Roma: le chiese scomparse. La memoria storica della città. 2° ediz. Roma: Fratelli Palombi editori 1998. ISBN 88-7621-069-5


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Oratorio del Gonfalone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zitadelle Spandau

Spandau kan ha flere betydningerZitadelle Spandau er et citadell i den administrative bydelen Spandau i Berlin. Det ble oppført 1559–1594 og regnes for å være en av Europas mest betydningsfulle og best bevarte festninger fra renessansen.
Festningsanlegget er oppført på en øy nordøst for Spandauer Altstadt, hvor elvene Havel og Spree møtes. Det ble bygget for å beskytte byen Spandau, som var selvstendig helt frem til 1920. Arkitekt var italieneren Francesco Chiaramella de Gandino. Anlegget gjenspeiler datidens byggetekniske ideal – det er symmetrisk, har fire bastioner og dermed ingen blinde vinkler.
Citadellet har vært brukt til en rekke forskjellige formål, bl.a. som ammunisjonsfabrikk under tredveårskrigen og gasslaboratorium under den andre verdenskrigen. I de senere år har det fungert som museum og er en populær severdighet. 
Zitadelle Spandau må ikke forveksles med Spandaufengslet som nå er revet.


== Flaggermus ==
Citadellet er et av de viktigste vinterkvarterer for flaggermus i Europa. I kjelleren til hus nr 4 finnes flere ulike arter. Medarbeiderne i flaggermuskjelleren organiserer årlig en flaggermusfest og det gis også omvisninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Zitadelle Spandau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joseph Jackson

Joseph Walter Jackson (født 26. juli 1928 i Arkansas, død 27. juni 2018) var en amerikansk talentmanager og faren i den musikalske Jackson-familien. Hans drøm var at hans barn skulle bli kjente og populære musikere, noe som førte til at han dannet gruppen The Jackson 5. Gruppen ble etter mye hardt arbeid kjente og fikk mange slagere. Joseph har med årene fått mye kritikk for sin strenge disiplin og at han brukte fysisk og psykisk press på barna sine. Hans åttende barn, Michael Jackson, har fortalt at faren under øvinger slo ham og brødrene hans med belte og andre gjenstander. Han har også påstått at faren aldri viste ham kjærlighet som en far skal gjøre. Michaels søster La Toya Jackson har også kritisert faren, spesielt i sin bok La Toya: Growing up in the Jackson Family. Flere rykter florerer om ham og tiden som manager for sønnene.


== Familie ==
Joseph Jackson var gift med Katherine Jackson og de fikk ti barn sammen. 

Rebbie Jackson (1950), datter
Jackie Jackson (1951), sønn
Tito Jackson (1953), sønn
Jermaine Jackson (1954), sønn
La Toya Jackson (1956), datter
Marlon Jackson (1957), tvillingsønn
Brandon Jackson (1957), tvillingsønn (dødfødt)
Michael Jackson (1958–2009), sønn
Randy Jackson (1961), sønn
Janet Jackson (1966), datterDe har 26 barnebarn.
Katherine søkte om skilsmisse i 1974 og i 1979, men begge søknadene ble trukket tilbake. I 1974 fikk Joseph et barn med en groupie, mens i 1974 ble det påstått at han hadde et forhold til en sekretær på Motown.


== Senere liv ==
Etter at The Jackson 5 forlot ham til fordel for solokarriere, andre agenter og plateselskaper, ble han manager for karrierene til døtrene La Toya og Janet. De forlot han også til fordel for andre støttespillere og solokarriere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Jackson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joseph Jackson på Internet Movie Database 
(en) Joseph Jackson på AllMovie 
(en) Joseph Jackson på Discogs 
(en) Joseph Jackson på MusicBrainz
3XN

3XN er et dansk arkitektfirma med kontorer i Århus og København. 3XN ble grunnlagt som Nielsen, Nielsen & Nielsen (3xNielsen) i 1986 i Århus av Kim Herforth Nielsen, Lars Frank Nielsen og Hans Peter Svendler Nielsen. Sistnevnte gikk ut av firmaet 1992, Lars Frank Nielsen gikk ut i 2001. 
3XN ledes av en partnerkrets på tre: kreativ sjef Kim Herforth Nielsen, administrerende direktør Bo Boje Larsen og konkurransesjef Jan Ammundsen.I Norge er 3XN representert med prosjekter som kulturbygget Plassen i Molde, Buen kulturhus i Mandal og et boligområde i Bjørvika. 
Den 22. mars 2013 åpnet Den Blå Planet – Nordeuropas største akvarium i Kastrup på Amager – tegnet av 3XNs tegnestue.


== Priser – utvalg ==
Arkitektkontoret mottok Nykredits Arkitekturpris i 1988 og Eckersbergmedaljen i 1999.Kontoret har vunnet RIBA European Award flere ganger, i 2005 for Sampensions hovedkontor i Hellerup, i 2007 for
Alsion i Sønderborg, i 2011 for Midelfart Sparebank og i 2013 for Frederiksberg Domhus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 3XN – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Møre og Romsdal kunstsenter

Møre og Romsdal kunstsenter (MRK) ble etablert i 1978 og har fra 2012 lokaler i kulturbygget Plassen i Molde. Kunstsenteret arbeider for å formidle kunst av høy kvalitet til et bredt publikum og har som mål å stadig presentere program som fascinerer, overrasker og engasjerer besøkende. Ved siden av å vise utstillinger, har senteret administrative oppgaver som skaper og formidler av oppdrag for billedkunstnere og kunsthåndverkere i fylket. Kunstsenteret samarbeider tett med Moldejazz og Bjørnsonfestivalen. Daglig leder er Madeleine Park. 
MRK mottar finansiell støtte fra Møre og Romsdal Fylkeskommune og Molde Kommune.

Møre og Romsdal kunstsenter
Solo Flight

Solo Flight er et musikkalbum med Svein Finjarn, utgitt i 1978.


== Sporliste ==
«Why» (Svein Finjarn/Svein Gundersen)
«Train of Tears» (Svein Finjarn)
«I'm Your Man Rock'n'Roll» (Alan Tarney/Trevor Spencer)
«Don't Change» (Daryl Hall/John Oates/Sara Allen)
«Rumours» (Svein Finjarn)
«Run Rabbit Run» (Svein Finjarn/Audun Tylden)
«Isn't It Always Love» (Karla Bonoff)
«Sky Eyes» (Gary Wright)
«Leaving You» (Eva Finjarn/Svein Gundersen)
«Western Union Man» (Svein Finjarn/Audun Tylden)
«Endless Waters» (Benny Borg/Bjørn Bergstad)
«Rude Awakening» (Bruce Miller)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Svein Finjarn - sang, kor, gitarer, låtskriver
Bent Bredesen - gitarer
Bjørn Christiansen - gitarer
Svein Gundersen - bass, kor, låtskriver
Bob Hadaway - bass
Brynjulf Blix - keyboard
Leif Jensen - trommer
Per Ivar Johansen - trommer
Svein Christiansen - trommer
Alex - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Nils Bjarne Kvam - produsent
Inge Holst Jacobsen - tekniker
Egil Eide - tekniker
Hans Petter Danielsen - tekniker
Ragnar Nybro - tekniker
Eva Finjarn - låtskriver
Audun Tylden - låtskriver
Benny Borg - låtskriver
Bjørn Bergstad - låtskriver
Helge Jørgensen - foto


== Eksterne lenker ==
Solo Flight
Guitar Player

Guitar Player er et musikkalbum med Svein Finjarn, utgitt i 1980.


== Sporliste ==
«Billy the Kid» (Finn John Andresen)
«Alcatraz» (Arne Schulze)
«Harmonica» (Ennio Morricone)
«For the First Time» (Finn John Andresen)
«Carrillon» (Herbie Flowers)
«Saturday Night Special» (Brian Bennett)
«Danielle» (Svein Finjarn)
«Penthouse» (Arne Schulze)
«Pina Colada» (Arne Schulze)
«Hush Baby» (Terje Rypdal)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Svein Finjarn - gitarer, låtskriver, produsent, kor
Arne Schulze - gitarer, perkusjon, låtskriver
Finn John Andresen - gitarer, låtskriver
Bjørn Jacobsen - bass
Brynjulf Blix - keyboard, synth, piano
Thor Andreassen - trommer, perkusjon
Per Ivar Johansen - trommer, perkusjon
Bjørn Christiansen - munnspill på Harmonica


=== Øvrige medvirkende ===
Hans Petter Danielsen - produsent, tekniker
Helge Jørgensen - foto


== Eksterne lenker ==
(en) Guitar Player på Discogs 
(no) Guitar Player
Koen Verweij

Koen Verweij (født 26. august 1990 i Alkmaar) er en nederlandsk skøyteløper og inline-skøyteløper. I sesongen 2010-2011 tok han steget opp til topp 10 på adelskalenderen og ble nr. 3 under EM 2011, og nr 4 i Allround-VM 2011.


== Karriere ==
Under junior-VM på skøyter i 2009 og 2010 ble han verdensmester allround samt på distansen 5000m begge år. Han ble også verdensmester i lagtempo i årene 2008 og 2009.
Under Vinter-OL 2014 ble han olympisk mester på lagtempo sammen med under Sven Kramer og Jan Blokhuijsen. Under Vinter-OL 2018 ble det samme nederlandske laget utslått av Norge i semifinalen på lagtempo, og vant bronse etter å ha slått New Zealand klart i bronsefinalen. Medalje av samme valør ble det også på Verweij på fellesstarten.
Verweij er samboer med Jutta Leerdam som også er skøyteløper.


== Sammenlagt i Verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2020/21.

Sort-markert rubrikk = ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.


== Personlige rekorder ==


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Koen Verweij – Olympics.com 
(en) Koen Verweij – Olympic.org 
(en) Koen Verweij – Olympedia 
(en) Koen Verweij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Koen Verweij – Speedskatingbase.eu 
(en) Koen Verweij – SpeedSkatingNews.info 
(en) Koen Verweij – SpeedSkatingStats.com 
(en) Koen Verweij – Rollerstory.net 
(nl)  Offisielt nettsted
(en) Koen Verweij – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(nl) Koen Verweij – Profil på lagside for Team Corendon
(en) Koen Verweij – Profil og resultatoversikt på SpeedskatingResults.com
(nl) Koen Verweij – Resultater på SARA ranglijsten.
«Athletes : Koen Verweij». Sochi2014.com. 3. juli 2014. Arkivert fra originalen 3. juli 2014. Besøkt 11. september 2015. Bilder(en) Bilder av Koen Verweij på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
John Edwin Ashley Williams

John Edwin Ashley Williams (født 6. mai 1919, død 29. mars 1944) var et australsk flyveress under den den andre verdenskrig. Han tjenestegjorde i Midtøsten og i Nord-Afrika med Royal Air Force (RAF), og var blant de allierte krigsfangene som ble myrdet av tyske Gestapo etter den store rømningen fra Stalag Luft III i 1944. Han kommanderte Skvadron 450 i Royal Australian Air Force (RAAF) i tre dager før han ble tatt til fange i 1942.


== Liv og virke ==
Williams reiste til Storbritannia der han sluttet seg til flyvåpenet RAF i 1938 og han tjenestegjorde blant annet i Midtøsten og Nord-Afrika sammen med Royal Air Force (RAF). Den 14. august 1939 ble Williams forfremmet til løytnant.
I løpet av juni 1942 ødela Williams en tysk Junkers Ju 87 og en Messerschmitt Bf 109 i nærheten av Gambut. Den 5. juli samme år skjøt Williams ned et Junkers Ju 88. I slutten av september 1942, ble Williams tildelt utmerkelsen Distinguished Flying Cross. Under det andre slaget ved El Alamein, spilte RAF en viktig rolle og de gjennomførte en rekke angrep som sørget for store tap på aksemaktenes militære våpen og utrustning. Williams ble i 1942 forfremmet til fungerende skvadron-leder og han ble utnevnt til sjef for den 450. skvadronen. Samme året ble Williams sitt fly tilfeldigvis truffet av ild fra et annet medlem av hans skvadron. Flyet hans krasjlandet og han ble oppdaget og tatt til fange av tyskerne. Williams hadde da fem offisielle seire i luftkamper mot det tyske Luftwaffe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Australian War Memorial (2008): «40652 Squadron Leader John Edwin Ashley Williams, DFC»
Brodie, Ian (2006): «Squadron Leader John Edwin Ashley Williams». New Zealand Fighter Pilots Museum.
Brown, Russell (2000): Desert Warriors: Australian P-40 Pilots at War in the Middle East and North Africa, 1941-1943. Maryborough, Queensland, Australia: Banner Books. ISBN 1-875593-22-5.
Herington, John (1954): Second World War Volume III: Air War Against Germany and Italy, 1939–1943 (1. utg.). Canberra: Australian War Memorial.
Sly, Edward «Ted» (2003): The Luck of the Draw: Spitfires, Kittyhawks & RAAF. Ballina NSW, Australia: Spitfire Books. ISBN 0-646-46314-4.
Thomas, Andrew (2005): Tomahawk and Kittyhawk Aces of the RAF and Commonwealth. Oxford, UK: Osprey Publications. ISBN 978-1-84176-083-4.
Reginald Swartz

Reginald William Colin Swartz (født 14. april 1911 i Brisbane i Australia, død 2. februar 2006) var en australsk politiker, og minister i regjeringen til statsministerne Robert Menzies, Harold Holt og John Gorton i Australia. 
Swartz ble utdannet ved Toowoomba Grammar School. Han sluttet seg til andre den første australske imperiestyrke under den andre verdenskrig. Swartz var medlem av en infanteri-bataljon i den australske åttende divisjon under slaget om Malaya. Etter at han ble tatt til fange av en gruppe japanske soldatene, satt han som krigsfange i Changi fengselet og arbeidet på en jernbane mellom Burma og Thailand, sammen med en rekke andre allierte krigsfanger. Han ble utnevnt til medlem (MBE) av den britiske Order of the British Empire for sin krigstjeneste for de allierte under krigen. Senere ble han forfremmet til kommandørridder (KBE).
Spesielt kjent er Swartz for hans periode som minister for den australske sivile luftfarten mellom 1966 og 1969. Han representerte Division of Darling Downs i Representantenes hus i Australia mellom 1949 og 1972 og han var medlem av regjeringen gjennom hele hans parlamentariske tjeneste. I 1988 åpnet han sammen med John Carrick og Tom Uren – som også var australske parlamentarikere som tidligere hadde sittet som japanske krigsfanger fra den andre verdenskrig – og åpnet Hellfire Pass Memorial Museum til minne om de over 2700 australierne som døde mens de arbeidet på jernbanen mellom Burma og Thailand. 
Statsminister Robert Menzies utnevnte Swartz til posisjonen som statssekretær for australsk handel i 1956. I denne stillingen ledet han samme året flere handelsavtaler mellom India og Australia, og senere også med Sørøst-Asia i 1958. Han ble utnevnt til helseminister i 1964 og satt på denne posten frem til 1966 og for en kortere periode satt han som minister for sosiale tjenester tidlig i 1965. Han ble adlet i 1972. Han døde i 2006, i en alder av 95 år.


== Referanser ==
Amaszonas

Amaszonas er et boliviansk flyselskap. Det opererer i de nordlige og nordøstlige delene av landet. Det flyr fra La Paz, Cochabamba og Santa Cruz til sju mindre byer nord i landet. De viktigste av disse er Trinidad og Rurrenabaque.
Navnet er et ordspill på uttrykket A más zonas («til flere områder») og det nesten identiske Amazonas.
Amaszonas' ICAO-flyselskapskode er AZN.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Línea Aérea Amaszonas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons '
Lacsa

Lacsa er Costa Ricas nasjonale flyselskap. Det blei grunnlagt i 1945 og holder til i hovedstaden San José. Det er medlem av TACA-alliansen. Lacsa flyr til over 35 destinasjoner i Mellom-, Nord- og Sør-Amerika. Alle de internasjonale flygningene opereres nå av TACA, men Lacsa er det eneste av de seks selskapene i alliansen som har beholdt sin egen IATA-kode (LR) og flygningsnummer. Lacsas ICAO-kode er LRC.


== Eksterne lenker ==
TACAs hjemmeside
TACA

TACA er et flyselskap som består av seks underselskaper, hovedsakelig fra Mellom-Amerika. Det blei grunnlagt i 1931. Navnet TACA var opprinnelig en forkortelse for Transportes Aéreos Centroamericanos («Mellomamerikansk lufttransport»), men står nå for Transportes Aéreos del Continente Americano («Lufttransport på det amerikanske kontinentet»), etter at selskapet har utvida rutetilbudet i Sør-Amerika betraktelig ved opprettelsen av TACA Peru.
De seks underselskapene er:

TACA International (El Salvador)
TACA de Honduras (Honduras)
TACA Peru (Peru)
NICA (Nicaragua)
Lacsa (Costa Rica)
Aviateca (Guatemala)TACAs IATA-kode er TA. Lacsa bruker fremdeles sin egen kode (LR).


== Eksterne lenker ==
TACAs hjemmeside
Eurotreff 4

Eurotreff 4 er et musikkalbum med Four Jets, utgitt i 1974.


== Sporliste ==
«Kansas City» (Leiber/Stoller)
«Jeg ser en dag» (Gerrit den Braber/Hans van Hemert/Bjørn Borkenhagen)
«The Air That I Breathe» (Albert Hammond/Mike Hazlewood)
«Shang-a-Lang» (Bill Martin/Phil Coulter)
«Kanskje er det bare regnet» - Herzen haben keine Fenster (Georg Buschor/Borkenhagen)
«Everyday» (Noddy Holder/Jim Lea)
«Seasons in the Sun» (Jacques Brel/Rod McKuen)
«Vi holder sammen» - Let's Work Together (Wilbert Harrison/Bjørn Borkenhagen)
«Waterloo» (Stig Anderson/Björn Ulvaeus/Benny Andersson)
«Den magiske spiker'n (te mor mi)» (Tor Brovold/Linhjell/Kai Biermann)
«The Most Beautiful Girl» (Rory Michael Bourke/Billy Sherrill/Norro Wilson)
«Syng din melodi» (Bjørn Borkenhagen)
«Poor People» (Buddy Buie/J. R. Cobb)


== Medvirkende ==


=== Four Jets ===
Liv Mylius - sang
Tor Brovold - sang
Geir Johansen - gitar, congas, sang
Jens Petter Søreng - gitarer, sang
Per Arnt Tødaas - orgel, piano, synth, mellotron, sang
Arnt Pettersen - bass
Kai Biermann - trommer, congas


=== Øvrige medvirkende ===
Leif Hemmingsen - produsent
Roy Balamühr - bass på Vi holder sammen
Bjørn Borkenhagen - låtskriver
Rolf Kjernet - tekniker
Arne Nordtømme - fotograf
Thomas Stavrum - crew


== Eksterne lenker ==
Eurotreff 4
Sol om natten

Sol om natten er et musikkalbum med Kate Gulbrandsen, utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Så god når du smiler»
«Dele din verden»
«Sol om natten»
«Dine øyne forteller»
«Du er alt jeg har»
«Farge på livet»
«Nærhet»
«Regnbuen»
«Lys i livet»
«Til alt blir lyst igjen»


== Eksterne lenker ==
(en) Sol om natten på Discogs
Rendition of You

Rendition of You er et musikkalbum med Montée, med utgivelsesdato 15. april 2011, utgitt av Oslo Records. Dette er bandets andre plate. Følgende singler ble sluppet før platen: «Ghost» (juni 2010) og «Faith» (januar 2011). 


== Sporliste ==
«Faith»
«Rendition Of You»
«Staying Up»
«Find My Love»
«Ghost»
«Closer to You»
«Gone Today»
«Crystal Shore»
«Souvenir»
«Move»
«Paper-thin»
Oslo Records

Oslo Records er et norsk plateselskap etablert i 2007. Den første artisten som ble gitt ut på selskapet var Chris Lee, som var den eneste artisten på selskapet de første årene. Selskapet har gitt ut musikk med artister som Maya Vik, Proviant Audio, Montée, Oral Bee, Mr. Pimp-Lotion, Big Ice, Aslak Hartberg, Yoguttene, Larsiveli, Makko Makeba, Kappekoff, ZadeKing, med flere. i 2014 ble søsterselskapet YGMG AS etablert, i samarbeid med rapgruppen Yoguttene. Selskapet har signert artister som Sushi x Kobe, Snow Boyz, Skaterboy Rico, og Kald Flamme.  


== Albumutgivelser ==
Chris Lee – Worry No (2008)
Chris Lee – Love Ghost (2009)
Montée – Rendition Of You (2011)
G-Side – The One...Cohesive (2011)
Maya Vik – Château Faux-Coupe (2011)
Maya Vik – Bummer Gun (2012)
Yoguttene – D'sant EP (2013)
Yoguttene – D'sant 2 EP (2013)
Proviant Audio – Drift Days & Disco Nights (2013)
Big Ice – På min west coast shit (2013)
Aslak Hartberg's The Fuzz – The Dancer (2013)
Handerre Linni – 1000 Tak EP (YGMG, 2014)
Yoguttene & Drippin – Ong Klub Gud EP (YGMG, 2014)
Yoguttene – D'Sant 3D EP (YGMG, 2014)
Maya Vik – Beyond The Basics EP (2015)
$ushi x Kobe – Japan EP (YGMG, 2015)
Yoguttene – $vai (YGMG, 2015)
Oral Bee & Da Playboy Foundation – Putter Det Ned 4Ever (2015)
Chris Lee – Epilogues (2015)
Linni – Minimum (YGMG, 2015)
Basmo Fam – Alene hjemme (2016)
Asken – Byen (YGMG, 2016)
Onge Anka – Slipp Anka fri det er vår (2016)
Oral Bee – Pimpguden Befalte Meg Til Det (2016)
Asken – Natten (YGMG, 2016)
Neste Planet – Hvordan danse naken & drepe drager EP (YGMG 2016)
Larsiveli & Makko Makeba – Brødrene Gjeddehjerte (2017)
Kappekoff – Kappekoff (2017)
Oral Bee – Ukas Bangers (2017)
Oral Bee & Da Playboy Foundation – Den Hellige Treenigheten (2017)
Linni – Maksimum (YGMG, 2017)
Mr. Pimp Lotion – Lotion's Eleven (2017)
Mr. Pimp-Lotion – Lotion's Twelve (2017)
Mr. Pimp-Lotion – Lotion's Thirteen (2017)
Linni – Medium (YGMG, 2017)
Neste Planet – Mine drager og helter (YGMG, 2018)
Vin og rap (diverse artister) – Vin og rap (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sam Rainsy-partiet

Sam Rainsy-partet (Kanakpak Sam Rainsy) Sam Rainsy Party er et personalistisk og liberalt politisk parti i Kambodsja. Partiet er medlem av Rådet for asiatiske liberale og demokrater. Navnet på lederen er Sam Rainsy (uttales på khmer som Som Raeangsee).
Sam Rainsy-partiet ble grunnlagt i 1995 som Khmer National Party og gitt sitt nåværende navn i 1998, og utgjør den offisielle motstanden mot den herskende Kambodsjas folkeparti. Siden nedgangen til koalisjonspartneren Funcinpec ved valget i 2008 er Sam Rainsy-partiet nå regnet som det nest største partiet i Kambodsja.
Partiet vant 15 av de 123 setene i nasjonalforsamlingen ved valget i 1998, 24 seter i 2003 og 26 plasser i 2008-valget med 21% av stemmene. Ved senatsvalget i 2006 fikk partiet to seter.
I 2009 gikk inngikk partiet en valgallianse med Menneskerettspartiet for å stille samlet til lokalvalget i 2012 og valget på nasjonalforsamling i 2013.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Candlelight Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Perkins (forfatter)

John Perkins (født 28. januar 1945 i Hanover New Hampshire) er en økonom og en forfatter, kjent for å ha gitt ut bøkene Confession of an Economic Hitman i 2004 og The Secret History of the American Empire i 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Perkins på Internet Movie Database 
(en) John Perkins hos The Movie Database
Oxytelus

Oxytelus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (gjerne 3-4,5 millimeter) kortvinger. Kroppen er litt flattrykt. Hodet er stort og bredt (omtrent så bredt som pronotum), mer eller mindre kvadratisk på form. Kjevene (mandiblene) stikker tydelig fram foran hodet (prognathe kjever). Fasettøynene er små til middelsstore. Pronotum er bredest ved eller like bak framhjørnene, med tydelige, dype lengdefurer i midten. Dekkvingene er ganske korte, med markerte "skuldre" og parallelle sider. Bakkroppen er avlang, med opphøyde sidekanter. I forhjørnene av hvert ryggledd er det et lite, trekantet, avgrenset felt. Beina er ganske korte, uten pigger på leggene.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene i denne slekten er vanlige ved gjødsel, der de trolig lever av andre insekter som spiser av gjødselen.


== Systematisk oversikt / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
Gruppe Oxytelini
Slekten Oxytelus Gravenhorst, 1802
Oxytelus sculptus Gravenhorst, 1806
Oxytelus fulvipes Erichson, 1839
Oxytelus laqueatus (Marsham, 1802)


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Oxytelus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oxytelus i Encyclopedia of Life 
(en) Oxytelus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Oxytelus hos Artsdatabanken 
(sv) Oxytelus hos Dyntaxa 
(en) Oxytelus hos Fauna Europaea 
(en) Oxytelus hos ITIS 
(en) Oxytelus hos NCBI 
(en) Kategori:Oxytelus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oxytelus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over nordamerikanske arter: [2]