jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grahamkysten

Grahamkysten (engelsk: Graham Coast) er en del av vestkysten av Graham Land på Den antarktiske halvøya som strekker seg 172 km mellom Cape Bellue i sørvest og Cape Renard i nordøst.
Kysten er oppkalt etter James Graham, marineminister under John Biscoes tidlige utforsking av området.


== Referanser ==
Leucophlebia

Leucophlebia er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (vingespenn 40-80 millimeter) svermere, gjerne mer eller mindre rosa på farge.
Forvingen har gjerne en gulaktig midtstripe, bakvingene er lyst rødbrune.


== Levevis ==
De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.
Larvene lever på ulike slags grove gress, og kan gjøre litt skade på sukkerrør.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Smerinthinae
Gruppen Smerinthini
Slekten Leucophlebia Westwood, 1847
Leucophlebia afra - Karsch, 1891
Leucophlebia caecilie - Eitschberger, 2003
Leucophlebia edentata - Rothschild & Jordan, 1916
Leucophlebia emittens - Walker, 1866
Leucophlebia formosana - Clark, 1936
Leucophlebia frederkingi - Eitschberger, 2003
Leucophlebia hogenesi - Eitschberger, 2003
Leucophlebia lineata - Westwood, 1847
Leucophlebia muehlei - Eitschberger, 2003
Leucophlebia neumanni - Rothschild, 1902
Leucophlebia paul - Eitschberger, 2003
Leucophlebia pinratanai - Eitschberger, 2003
Leucophlebia rosacea - Butler, 1875
Leucophlebia schachti - Eitschberger, 2003
Leucophlebia vietnamensis - Eitschberger, 2003
Leucophlebia xanthopis - Hampson, 1910


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 2.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Leucophlebia i Encyclopedia of Life 
(en) Leucophlebia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leucophlebia hos NCBI 
(en) Kategori:Leucophlebia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leucophlebia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Leucophlebia lineata [1]
Bilde av Leucophlebia emittens
Phylloxiphia

Phylloxiphia er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn 60-90 millimeter), brunlige svermere.
Forvingene er mer eller mindre sigformede. Bakvingene har gjerne en brunlig rosa farge.


== Levevis ==
De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i regnskogbeltet i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Smerinthinae
Gruppen Smerinthini
Slekten Phylloxiphia Rothschild & Jordan, 1903
Phylloxiphia bicolor - (Rothschild, 1894)
Phylloxiphia formosa - Schultze, 1914
Phylloxiphia goodii - (Holland, 1889)
Phylloxiphia illustris - (Rothschild & Jordan, 1906)
Phylloxiphia karschi - (Rothschild & Jordan, 1903)
Phylloxiphia metria - (Jordan, 1920)
Phylloxiphia oberthueri - Rothschild & Jordan, 1903
Phylloxiphia oweni - (Carcasson, 1968)
Phylloxiphia punctum - (Rothschild, 1907)
Phylloxiphia vicina - (Rothschild & Jordan, 1915)


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 2.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Phylloxiphia i Encyclopedia of Life 
(en) Phylloxiphia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phylloxiphia hos NCBI 
(en) Kategori:Phylloxiphia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phylloxiphia – detaljert informasjon på Wikispecies 
African Moths - Smerinthinae. Med bilder av flere av artene [1]
Bilder av artene
Deng Jie

Deng Jie (forenklet kinesisk: 邓婕; tradisjonell kinesisk: 鄧婕, født 21. oktober 1958 i Chengdu i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina, oppvoksk i Chongqing) er en skuespillerinne og fjernsynsprodusent i Kina.
Hun mottok skuespillerprisen Gullørnen to ganger, i 1987 og i 1986; første gang for sin rolle som Wang Xifeng i fjernsynsserien Drømmen om det røde kammer (1987) bygd på den kinesiske klassiske roman av samme navn. Denne rolletolkningen gjorde henne vel kjent i Kina.
Hun er gift med en annen kjent skuespiller og regissør, Zhang Guoli.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Deng Jie på Internet Movie Database
Sun Honglei

Sun Honglei (forenklet kinesisk: 孙红雷; tradisjonell kinesisk: 孫紅雷; pinyin: Sūn Hóngléi, født 16. august 1970 i Harbin i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk skuespiller.
Han har spilt i mange filmer og fjernsynsserier siden 1999. Sun er antagelig best kjent for sine roller i filmene 七劍
(Qī Jiàn, engelsk tittel: Seven Swords, en hongkongfilm i wuxiasjangeren bygget på en roman av Liang Yusheng) (2005), actionfilmen  铁三角 (Tie sanjiao, Triangle) (2007) og 天堂口; Tiān táng kǒu; ordrett «Himmelens port», engelsk tittel Blood Brothers (2007), en gangsterfilm bed 1930-årenes Shanghai som bakteppe. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sun Honglei på Internet Movie Database 
(da) Sun Honglei på Filmdatabasen 
(da) Sun Honglei på Scope 
(fr) Sun Honglei på Allociné 
(en) Sun Honglei på AllMovie 
(en) Sun Honglei hos The Movie Database 
Sun Honglei Biography @ LoveHKFilm.com
Trinculo (måne)

Trinculo er en retrograd irregulær måne til planeten Uranus. den ble oppdaget av et lag ledet av Matthew J. Holman 13. august 2001 og gitt den midlertidige betegnelsen S/2001 U 1.Da den ble bekreftet som Uranus XXI, ble den oppkalt etter den drukne narren Trinculo i William Shakespeares Stormen.


== Noter og referanser ==
Noter
Litteraturhenvisninger
Øvrige referanser


== Litteratur ==
Gladman, B.J.; Kavelaars, J.J.; Holman, M.J.; Petit, J.-M.; Scholl, H., Nicholson, P.D.; Burns, J.A. (2000). «The Discovery of Uranus XIX, XX, and XXI». Icarus (engelsk). 147. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sheppard, S.S; Jewitt, D.C.; Kleyna, J. (2005). «An Ultradeep Survey for Irregular Satellites of Uranus: Limits to Completeness». The Astronomical Journal (engelsk). 129 (1). Bibcode:2005AJ....129..518S. arXiv:astro-ph/0410059 . doi:10.1086/426329. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(engelsk) David C. Jewitt pages
(engelsk) Uranus' Known Satellites (av Scott S. Sheppard)
(engelsk) MPC: Natural Satellites Ephemeris Service
Lojsta hed

Lojsta hed (gutnisk: Lojstahajd) er et skogsområde som ligger øst for Klintehamn på Gotland. Det er blant annet kjent for sine frittvandrende hester gotlandsrussen.
På Lojsta hed ligger Gotlands høyeste punkt, 82 moh.
Dette punktets sekundærfaktor er blant de lengste i hele Skandinavia.


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==
Gudlaug Nedrelid

Gudlaug Nedrelid (født 25. desember 1952 i Jostedal), tidligere Gudlaug Horgen, er professor i nordisk språkvitenskap ved Universitetet i Agder. Hun har særlig forsket på personnavn.
Hun ble cand.philol. med nordisk hovedfag i Bergen i 1985, og har arbeidet på Universitetet i Bergen, Universitetet i Åbo og Agder distriktshøgskole/Universitetet i Agder. Doktorgrad i 1999 på en avhandling om etternavn.
Ved siden av sitt faglitterære forfatterskap har hun skrevet diktsamlingen I ulvekjeften (1992) og redigert en antologi med færøyske noveller. Ved førtiårsdagen i 1992 hadde hennes kolleger laget festskriftet Jostedalsrjupa i begrenset opplag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Gudlaug Nedrelid i BIBSYS
Francisco (måne)

Francisco er den innerste av de irregulære månene til planeten Uranus. Månen ble oppdaget av Matthew J. Holman og Brett J. Gladman i 2003 på bilder tatt i 2001, og den fikk da den midlertidige betegnelsen S/2001 U 3.
Da den ble bekreftet som Uranus XXII ble den oppkalt etter en lord i William Shakespeares Stormen.


== Noter og referanser ==
Noter
Litteraturhenvisninger
Øvrige referanser


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Francisco profile av NASA's Solar System Exploration
(engelsk) David Jewitt pages
(engelsk) Uranus' Known Satellites (av Scott S. Sheppard)
(engelsk) Ephemeris IAU-NSES
Knøsen

Knøsen er det høyeste punktet på øya Vendsyssel-Thy nord på Jylland. Åsryggen er 136 meter høy og ligger nord for Dronninglund. På Knøsen ligger en rundt 3000 år gammel gravhaug fra bronsealderen.


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Vandreture i private skove
Portia (måne)

Portia er en av de indre månene til planeten Uranus. Den ble oppdaget 3. januar 1986 fra bilder tatt av Voyager 2 og gitt den midlertidige betegnelsen S/1986 U 1 Månen er oppkalt etter Portia, en helitinne i William Shakespeares Kjøpmannen i Venedig. Månen bærer også betegnelsen Uranus XII.Portia er den nest største av de indre månene etter Puck. Portias bane, som ligger innenfor Uranus' synkrone baneradius, forfaller sakte på grunn av tidevannsretardasjon. Månen vil en dag enten brytes opp til en planetarisk ring eller treffe Uranus.
Portia er en del av Portia-gruppen, som inkluderer Bianca, Cressida, Desdemona, Juliet, Rosalind, Cupid, Belinda og Perdita. Disse satellittene har lignende baner og fotometriske egenskaper.Uten om banen, radiusen på 140 km og den geometriske albedoen på 0,08 er lite kjent om Desdemona.
På bildene fra Voyager 2 synes Desdemona å være et elongert objekt med en store halvakse pekende mot Uranus. Overflaten av månen er grå i fargen.


== Noter og referanser ==
Noter
Litteraturhenvisninger
Øvrige referanser


== Litteratur ==
Jacobson, R.A. (1998). «The Orbits of the Inner Uranian Satellites From Hubble Space Telescope and Voyager 2 Observations». The Astronomical Journal (engelsk). 115 (3). Bibcode:1998AJ....115.1195J. doi:10.1086/300263. 
Karkoschka, Erich (2001). «Comprehensive Photometry of the Rings and 16 Satellites of Uranus with the Hubble Space Telescope». Icarus (engelsk). 151 (1). Bibcode:2001Icar..151...51K. doi:10.1006/icar.2001.6596. 
Karkoschka, Erich (2001). «Voyager's Eleventh Discovery of a Satellite of Uranus and Photometry and the First Size Measurements of Nine Satellites». Icarus (engelsk). 151 (1). Bibcode:2001Icar..151...69K. doi:10.1006/icar.2001.6597. 
Smith, B.A. (16. januar 1986). «Satellites of Uranus». IAU Circular (engelsk). 4164. 


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Portia Profile av NASA's Solar System Exploration
(engelsk) Uranus' Known Satellites (av Scott S. Sheppard)
Franklin Carmichael

Franklin Carmichael (født 4. mai 1890 i Orillia i Ontario, død 24. oktober 1945 i Toronto, Canada) var en canadisk grafiker, bokillustratør og maler som var med i kunstnergruppen Group of Seven.
Han begynte i reklamebransjen i 1911, og ble kjent med MacDonald, Thomson og Lismer via jobben. Han tilbragte ett år (1913 - 1914) på Académie Royale des Beaux-Arts i Antwerpen, men flyttet hjem på grunn av første verdenskrig. Han hadde atelierfellesskap med Tom Thomson til 1915., og fortsatte som reklamemann til han ble leder for avdeling for grafisk kunst og reklametegning ved Ontario College of Art i 1932. 
Som maler var han knyttet til Ontario, og laget nesten utelukkende sine landskapsbilder med motiver derfra. Han er også kjent som akvarellmaler, og stiftet lokal akvarellforening i 1925.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Terre Sauvage» - utstillingskatalog, Lillehammer kunstmuseum år 2000 ISBN 0-88884-705-X
Idrettslaget Skjalg

Idrettslaget Skjalg (IL Skjalg, stiftet 1935) er et idrettslag fra Stavanger. Idrettslaget er et særidrettslag innen friidrett.


== Kjente utøvere ==
Jan Hegland, høydehopper
Bjørn Nilsen, sprinter
Mathias Hove Johansen, sprinter


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jiuguo

Jiuguo (kinesisk: 酒国, pinyin: Jiǔguó) er en roman fra 1992 av den kinesiske forfatteren og nobelprisvinneren Mo Yan. Den er en satirisk skildring av det kinesiske folks forhold til mat og drikke og av myndighetenes korrupsjon. I romanen benyttes kannibalisme som en metafor for kinesisk selvdestruksjon, etter forbilde fra forfatteren Lu Xun.<Romanen er oppdelt i to parallelle handlinger; en fortelling i tradisjonell form om en detektiv som sendes ut på den kinesiske landsbygden for å utrede rykter om kannibalisme blant befolkningen, og en fiktiv brevveksling mellom forfatteren «Mo Yan» og en beundrer av hans verk, «Li Yidou». Etterhvert flytter fokus seg mer og mer bort fra detektivfortellingen til brevfortellingen. En del skikkelser går igjen i begge handlingene.
Romanen er oversatt til engelsk som The Republic of Wine og til fransk som Le Pays de l'alcool, begge fra år 2000. På tysk heter oversettelsen Die Schnapsstadt (2002).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Republic of Wine recension av Ted Gioia (Postmodern Mystery.com)
Lars Eivind Bones

Lars Eivind Bones (født 4. juni 1963) er en norsk fotograf og bokillustratør. Han har arbeidet i Dagbladet siden 1986, og er tilknyttet avisas kulturavdeling. 
Bones overtok i 2007 den faste spalten «Øyeblikket» i avisens «Magasinet», som tidligere ble redigert av Tom Martinsen. «Øyeblikket» trekker fram nye og gamle bilder av betydning for fotografiets utvikling. 
Bones har illustrert flere bøker, blant dem Ingar Sletten Kolloens Snåsamannen. Sammen med Lars Saabye Christensen og Tom Stalsberg har han laget Men Buicken står her fremdeles og Min Buick er lastet med.


== Diskografi ==
Dollie: Dollies beste (2001)
Darkthrone: Circle the Wagons (2010)
Joe McPhee & Paal Nilssen-Love: Candy (2015)
Vamp: Populas (2015)


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Lars Eivind Bones i BIBSYS
Tiantang suantai zhi ge

Tiantang suantai zhi ge (kinesisk: 天堂蒜薹之歌, pinyin: Tiāntáng suàntái zhī gē) er en roman fra 1988 av den kinesiske forfatteren Mo Yan. Den handler om et bondeopprør mot de kinesiske myndigheter, dom følge av at en gruppe bønder var blitt oppmuntret til å dyrke en sort hvitløk som så viser seg ikke å være salgbar.
Boken er blitt oversatt til svensk av Anna Gustafsson Chen og utgitt i 2001 under navnet Vitlöksballaderna. Den engelske oversettelsen heter The Garlic Ballads.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vitlöksballaderna på det svenske forlagets hjemmeside
Liste over ordførere i Tolga

Dette er en liste over ordførere i Tolga kommune i Innlandet. Listen er ikke fullstendig.
Kommunen ble opprettet da formannskapslovene ble innført i 1837. 1. januar 1911 ble deler av kommunene Tolga (med 201 innbyggere), Trysil, Ytre og Øvre Rendal slått sammen til nye Engerdal kommune. 1. juli 1926 ble Os utskilt fra Tolga som egen kommune. Den gjenværende delen av Tolga hadde da 1917 innbyggere. En mindre del av Tolga med 18 innbyggere ble overført til Os i 1927. De to kommunene ble slått sammen igjen 1. januar 1966; den sammenslåtte kommunen fikk navnet Tolga-Os. Ved sammenslåingen hadde Tolga 1944 innbyggere. Nøyaktig ti år senere ble de to kommunene blant de få skilsmissekommunene i landet, da de igjen ble delt. Etter siste deling hadde Tolga 1865 innbyggere.


== Kilder ==
Nils Bakken og Per Nordvang (red.): Kommunejubileet 1837-1937 for Tolga og Os herreder. Ødegårds Trykkeri, Røros 1937 (s. 70-74 og 89-90, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Dag Juvkam: Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen. Statistisk sentralbyrå 1999. ISBN 82-537-4684-9
Liste over ordførere i Os (Innlandet)

Dette er en liste over ordførere i Os kommune i Innlandet. Listen er ikke fullstendig.
Os ble utskilt fra Tolga kommune 1. juli 1926. Den nye kommunen hadde ved opprettelsen 1936 innbyggere. En mindre del av Tolga med 18 innbyggere ble overført til Os i 1927. De to kommunene ble slått sammen igjen 1. januar 1966; den sammenslåtte kommunen fikk navnet Tolga-Os. Ved sammenslåingen hadde Os 2015 innbyggere. Nøyaktig ti år senere ble de to kommunene blant de få skilsmissekommunene i landet, da de igjen ble delt. Etter siste deling hadde Os 1859 innbyggere.


== Kilder ==
Nils Bakken og Per Nordvang (red.): Kommunejubileet 1837-1937 for Tolga og Os herreder. Ødegårds Trykkeri, Røros 1937 (s. 82, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Dag Juvkam: Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen. Statistisk sentralbyrå 1999. ISBN 82-537-4684-9
Cypa

Cypa er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 50-80 millimeter), brune svermere. Forvingene er forholdsvis små og smale, og tydelig flikete. Vingenes underside er ofte brunrød, oversiden ensfarget gulbrun.


== Levevis ==
De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.
I alle fall én av artene har larver på trær i bjørkeslekten, men denne forekommer ikke i mye av slektens utbredelsesområde, så det må finnes andre vertsplanter. Andre lever på eikeslekten og på Castanopsis.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Ny-Guinea i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien svermere, Sphingidae
Underfamilien Smerinthinae
Gruppen Smerinthini
Slekten Cypa Walker, 1865
Cypa bouyeri Cadiou 1998
Cypa claggi Clark 1935
Cypa decolor (Walker 1856)
Cypa duponti Roepke 1941
Cypa enodis Jordan 1931
Cypa ferruginea Walker 1865
Cypa kitchingi Cadiou 1997
Cypa latericia Inoue 1991
Cypa luzonica Brechlin, 2009
Cypa terranea (Butler 1876)
Cypa uniformis Mell 1922


== Kilder ==
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 2.10. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Cypa i Encyclopedia of Life 
(en) Cypa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cypa hos NCBI 
(en) Kategori:Cypa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cypa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Cypa decolor [1]
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Cypa enodis [2]
Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Cypa uniformis [3]
Andreas Aas-Jakobsen

Andreas Aas-Jakobsen (født 10. oktober 1905 i Tromsøysund, død 10. november 1980 i Oslo) var en norsk bygningsingeniør, kjent som foregangsmann i bruken av betong.Etter eksamen fra NTH 1931 og dr.ing. fra Technische Universität Berlin 1935 startet han i 1937 Oslofirmaet Aas-Jakobsen som i betong satte opp bygninger og fra 1950-tallet ble landets ledende på broer i betong.  Han ble i 1954 hyret inn til å sette opp Tromsøbrua som arkitekt Erling Viksjø mottok Betongtavlen for i 1963.
Han mottok Sam Eydes prisbelønning fra Norske Sivilingeniørers Forening i 1972 for «bygningsteknisk normering og konstruksjonsarbeid».


== Referanser ==
Caliban (måne)

Caliban er den nest største av de retrograde irregulære månene til planeten Uranus. Månen ble oppdaget 6. september 1997 av Brett J. Gladman, Philip D. Nicholson, Joseph A. Burns og John J. Kavelaars ved bruke av det 200 tommer store Hale-teleskopet. Samtidig ble også Sycorax oppdaget. Caliban fikk ved oppdagelsen den midlertidige betegnelsen S/1997 U 1.Etter at månen ble bekreftet som Uranus XVI ble den oppkalt etter monsteret Caliban i William Shakespeares Stormen.


== Noter og referanser ==
Noter
Litteraturhenvisninger
Øvrige referanser


== Litteratur ==
Gladman, Brett J.; Nicholson, Philip D.; Burns, Joseph A.; Kavelaars, J.J.; Marsden, Brian G.; Williams, Gareth V.; Offutt, Warren B. (1998). «Discovery of two distant irregular moons of Uranus». Nature (engelsk). 392 (6679). Bibcode:1998Natur.392..897G. doi:10.1038/31890. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Maris, Michele; Carraro, Giovanni; Cremonese, Gabrielle; Fulle, Marco (mai 2001). «Multicolor Photometry of the Uranus Irregular Satellites Sycorax and Caliban». The Astronomical Journal (engelsk). 121 (5). Bibcode:2001AJ....121.2800M. arXiv:astro-ph/0101493 . doi:10.1086/320378. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sheppard, S.S; Jewitt, D.C.; Kleyna, J. (2005). «An Ultradeep Survey for Irregular Satellites of Uranus: Limits to Completeness». The Astronomical Journal (engelsk). 129 (1). Bibcode:2005AJ....129..518S. arXiv:astro-ph/0410059 . doi:10.1086/426329. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Caliban Profile av NASA's Solar System Exploration
(engelsk) David Jewiit pages
(engelsk) Uranus' Known Satellites (av Scott S. Sheppard)
(engelsk) MPC: Natural Satellites Ephemeris Service
(engelsk) Caliban and Sycorax, Moons of Uranus (2005 Calvin J. Hamilton)
Halvor Raddum

Halvor Stormoen Raddum  (født 25. august 1991) er en norsk fotballspiller som spiller i Norsk Tipping-ligaen for Ullern. Raddum kan også vikariere som midtstopper. Han er født og oppvokst i Ski.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Halvor Raddum – Transfermarkt
Stephano (måne)

Stephano er en retrograd irregulær måne til planeten Uranus. Den ble oppdaget av Brett J. Gladman og hans lag i 1999 og gitt den midlertidige betegnelsen S/1999 U 2.Da den ble bekreftet som Uranus XX i august 2000 ble den oppkalt etter den drukne tjeneren i William Shakespeares Stormen.
Baneparameterne antyder at den kan tilhøre den samme dynamiske hopen som Caliban, noe som antyder samme opphav.


== Noter og referanser ==
Noter
Litteraturhenvisninger
Øvrige referanser


== Litteratur ==
Gladman, B.J.; Kavelaars, J.J.; Holman, M.J.; Petit, J.-M.; Scholl, H.; Nicholson, P.D.; Burns, J.A. (2000). «The Discovery of Uranus XIX, XX, and XXI». Icarus (engelsk). 147. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Grav, Tommy; Holman, Matthew J.; Gladman, Brett J.; Aksnes, Kaare (2003). «Photometric survey of the irregular satellites». Icarus (engelsk). 166. arXiv:astro-ph/0301016 . CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sheppard, S.S; Jewitt, D.C.; Kleyna, J. (2005). «An Ultradeep Survey for Irregular Satellites of Uranus: Limits to Completeness». The Astronomical Journal (engelsk). 129 (1). Bibcode:2005AJ....129..518S. arXiv:astro-ph/0410059 . doi:10.1086/426329. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Stephano Profile av NASA's Solar System Exploration
(engelsk) David Jewitt pages
(engelsk) Uranus' Known Satellites (av Scott S. Sheppard)
(engelsk) MPC: Natural Satellites Ephemeris Service
Solli løkkeeiendom i Oslo

Solli, løkkeeiendom i Oslo som strakte seg fra Drammensveien og ned til Hjortnes. Navnet Solli er bevart i Solli plass som ligger i den øvre delen av den gamle løkkeeiendommen.
I 1828 kjøpte regjeringsadvokat og senere statsråd Hans Christian Petersen en parsell av denne løkken og satte opp en ny hovedbygning som sto ferdig i 1832 og var tegnet av arkitekt Christian H. Grosch. Dette huset ble revet i 1940 for å gi plass til den nye bygningen for Oslo handelsgymnasium. Men interiørene fra havestuen, kabinettet og spisestuen ble bevart og står montert på Kunstindustrimuseet i Oslo.


== Litteratur ==
Engelstad, Eivind (1941): ’’Historikk og fører for interiørene fra Christianialøkken Solli. Oslo.