jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tom Mobraaten

Tormod Knutsen «Tom» Mobraaten (født 19. februar 1910 på Kongsberg, død 10. juni 1991) var en norsk-canadisk skiløper som representerte Vancouver Ski Club. Han deltok i OL i 1936 og 1948.
Som ungdom var Mobraaten medlem av Saggrenda Idrettslag (i dag Idrettslaget Skrim). Han emigrerte til Canada da han var 20 år gammel, og sammen med norsk-canadierne Henry Sotvedt og Nordal Kaldahl ble han medlem av Hollyburn Ridge Ski Club i Vancouver. De tre ble kalt «The Three Musketeers» (De tre musketerer).
Tom Mobraaten ble flere ganger canadisk mester i skihopping, og vant også mange renn i det vestlige USA. Det ble forventet at de canadiske skiløperne skulle være allroundere, og i OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936 deltok Mobraaten i alle de tre nordiske grenene. Han ble nummer 14 i spesielt hopp, 31 (av 46 fullførende deltakere) i kombinert og 57 (av 72 fullførende deltakere) på 18 kilometer langrenn. Han var også en habil alpinist, men deltok ikke i den alpine konkurransen (kombinasjon utfor / slalåm) i OL. I OL i St. Moritz i 1948 deltok han bare i skihopping, og ble der nummer 44 av 46 deltakere. I 1955 vant han veteranklassen i USAs nasjonale mesterskap i hopp, som også var åpent for canadiske deltakere. 
Mobraaten bodde i Sandy Cove i West Vancouver. Han var blant annet gruvearbeider i Wells i Britisk Columbia, og drev minkfarm. Senere drev han også med skisalg. Han var til stede ved åpningen av Kongsberg Skimuseum i 1987 som representant for Canada og norsk-canadierne. Ei skiløype i Hollyburn Ridge er oppkalt etter ham – Mobraaten Trail. Hoppbakken Mobraaten Ski Jump i Hollyburn Mountain ble åpnet i 1936 og var eid av Vancouver Ski Club. Bakken som bar Tom Mobraatens navn var bare i bruk fram til utpå 1940-tallet.


== Kilder ==

West Vancouver Archives: Tormod "Tom" Mobraaten – Olympian (skrevet av Philip Collings, besøkt 17. august 2011)
Hollyburn Heritage Society: Tom Mobraaten – A Brief Autobiography (11. februar 1938, besøkt 17. august 2011)
Sports Reference: Tom Mobraaten Arkivert 18. mars 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 17. august 2011)
Harold "Cork" Anson: Jumping through time – A history of ski jumping in the United States and Southwest Canada. Port Hole Publications, Florence, Oregon 2010. ISBN 978-0-9768107-7-3, s. 146 og 199
Hollyburn Heritage Society: A Brief History of Ski Jumping in BC (skrevet av Iola Knight, besøkt 17. august 2011)
Donald Grant: Heroes of the Harnessed Hickory. Mobraaten Ski Jump – Hollyburn Mountain (med video, besøkt 17. august 2011)
Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: USA Masters Ski Jumping Champions 1935 to 1980 (besøkt 17. august 2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Mobraaten – Olympics.com 
(en) Tom Mobraaten – Olympic.org 
(en) Tom Mobraaten – Olympedia 
(en) Tom Mobraaten – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jon Lekven

Jon Lekven (født 18. mai 1941, død 16. juni 2018) var en norsk medisiner og professor ved Institutt for kirurgiske fag ved Universitetet i Bergen.
Lekven var utdannet ved Universitetet i Oslo og ble cand.med. i 1967. I 1975 avla han doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet deretter ved Stokmarknes sykehus og Ullevål sykehus. I 1976 tilbrakte han et år ved University of California, San Francisco. Fra 1977 var Lekven tilknyttet Kirurgisk institutt ved Universitetet i Bergen som dosent. Lekven ble professor i 1984. Han har arbeidet med eksperimentell kirurgi, særlig innen hjerteforskning. Fra 1993 til 1998 var Lekven dekanus ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Bergen.
Kongen utnevnte i 2011 Lekven til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for medisinsk forskning og utdanning.» I 2001 ble han tildelt Søren Falch og øienlege Sigurd Falchs pris for fremragende lederskap innen medisinsk forskning og i 2007 fikk han Orkidéprisen fra foreningen Leger i vitenskapelige stillinger.Lekven døde 16. juni 2018 etter lengre tids sykeleie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jon Lekven i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jon Lekven i BIBSYS
207 (tall)

207 (to hundre og sju) er det naturlige tallet som kommer etter 206 og før 208. 207 er et oddetall.


== Bruk av tallet ==
Fylkesvei 207
Peugeot 207
Asteroiden 207 Hedda


== Se også ==
207 f.Kr.
år 207
Fartsholder (sport)

Fartsholder (fra engelsk: pacemaker) innen sport er en utøver som får i oppgave å holde oppe farten for andre utøvere i løp over en viss distanse. Bakgrunnen for bruk av en fartsholder er at det er energikrevende å ligge først i et felt, mens det er energisparende å ligge bak. Bruk av fartsholdere er vanlig innen idretter som friidrett, langrenn og sykling.


== Friidrett – «hare» ==
Innen friidrett er fartsholdere vanlig på mellomdistanseløp og langdistanseløp, og begrepet «hare» nyttes for denne rollen. Navnet er kommer fra engelsk rabbit, og viser til lokkeharen som nyttes for å få veddeløpshunder til å løpe fort i hundeveddeløp. 
En utøver som blir tatt igjen med en runde har ikke anledning til å sette opp farten for å fungere som fartsholder. I mesterskap er bruk av fartsholder ikke tillat, mens fartsholdere brukes under større stevner for å legge til rette for rekordløp. Under 3000 meter hinder under Bislett Games 2011 var et løp med sluttid under åtte minutter godt planlagt, og arrangøren hadde kjøpt inn to fartsholdere. Paul Kipsiele Koech vant løpet på ny banerekord, men ikke under 8 minutter: 8.01,83. Selv med bruk av de beste fartsholdere og god planlegging er ikke rekordløpene lette å oppnå. Bruk av hare innen friidrett er ikke helt ukontroversielt, da noen mener bruk av fartsholdere er å løpe med «drahjelp», og ikke kan regnes som god sportsånd. Det argumenteres også med at verdensrekorder satt med fartsholder nærmest vil være umulig å slå i sololøp.


== Sykling – hjelperytter ==
Innen sykkelsport nyttes begrepet hjelperytter. Innad på et sykkelag kan det være hjelperyttere for ulike deler av et løp. Hjelperytternes oppgave er å sikre at lagets kaptein bruker minst mulig energi underveis mot mål. Noen har tildelt rolle som fartsholder i lettere terreng, mens andre har som oppgave å holde egnet tempo for kapteinen på klarteetapper, eller i brattere deler av en løype. En hjelperytter som har som oppgave å trekke opp farten inn mot mål, kalles for «opptrekker».


== Langrenn ==
Innen langrenn er bruk av fartsholdere vanligst i de lange turløpene, der utøverne ofte er del av et lag, ikke ulikt et sykkellag. Utøverne utenom organiserte lag har i flere tilfeller likevel dratt nytte av å «få heng» på en bedre utøver, i lengre eller kortere deler av et løp. Under ski-VM i Holmenkollen 2011 planla kombinertløperen Håvard Klemetsen å henge på de bedre langrennsløperne etter at han var nummer to på hopprennet. Han uttalte da at «det er tungt å gå alene».


== Referanser ==
Come Closer – The Best of Babel Fish

Come Closer – The Best of Babel Fish er et musikkalbum med Babel Fish. Albumet ble utgitt den 16. september 2011.


== Sporliste ==
«Depend On Me» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (akustisk versjon)
«Mania» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (TLA Mix)
«The Real Me» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (2011 Edit)
«Some Day Soon» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Come Closer» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Over the Moon» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Coming Up for Air» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (2011 Edit)
«Out of the Blue» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (N.Y. versjon)
«House of Cards» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (2011 Edit)
«Co-Star With Me» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Planets» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Killing Time» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (2011 Edit)
«The Believer» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)
«Light of Day» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens), (2011 Edit)
«In Her Hands» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens/Odd Jensen)
«Depend On Me» (Halvor Holter/Tarjei van Ravens)


== Medvirkende ==


=== Babel Fish ===
Tarjei van Ravens - sang, gitarer, låtskriver, produsent
Halvor Holter - keyboard, vokal, låtskriver, produsent
Simon Malm - bass, kor, produsent
Odd Jensen - trommer, programmering, kor, tekniker, låtskriver, produsent, miksing


=== Øvrige ===
Gaute Storaas - strykearrangement
Kai Robøle - produsent, tekniker, miksing
Jimmy Bralower - produsent, tekniker
Michael Ilbert - miksing
Tom Lord-Alge - miksing
Tom Coyne - mastering
Jo Nesbø - albumnotat
Per Heimly - fotograf
Thorolf Karlsen - fotograf
Lisbeth Mikkelsen - fotograf
Atlantic Records - fotograf
L-P Lorentz - fotograf
Magnus Rakeng - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Come Closer - The Best of Babel Fish
Aafia Siddiqui

Aafia Siddiqui (født 2. mars 1972 i Karachi) er en amerikansk-utdannet pakistansk forsker som ble dømt for overfall med hensikt å myrde sine amerikanske forhørsledere i Afghanistan.
Siddiqui kom inn i USA med et studentvisum i 1990 og hun skulle ta både lavere og høyere utdannelse. Hun slo seg ned i Massachusetts og studerte ved Massachusetts Institute of Technology. Hun mottok sin doktorgrad i nevrovitenskap fra Brandeis University i 2001. Siddiqui ble beskrevet som en hengiven muslim som var engasjert i islamsk veldedighetsarbeid. Siddiqui flyttet tilbake til Pakistan i 2002. Hun forsvant sammen med sine tre små barn i mars 2003. Det er blitt hevdet at hun ble kidnappet av pakistansk politi i samarbeid med FBI, og holdt fanget i en av USAs fangeleirer i Afghanistan, Bagram. Hennes barn ble separert fra henne og det fryktes at den yngste av dem, Suleman, på bare 6 måneder døde under kidnappingen. I Bagram ble det rapportert fra flere tidligere fanger at hun ble utsatt for tortur og psykisk mishandling kort tid etter hennes onkel, Khalid Sheikh Mohammed, ble arrestert i Pakistan. 
Khalid Sheikh Mohammed nevnte Siddiqui under avhør, og kort tid senere ble hun oppført på listen over Most Wanted Terrorists av FBI. Hennes oppholdssted ble rapportert å være ukjent i mer enn fem år, men det er nå flere vitner som kan bekrefte hennes kidnapping og fangeskap. Hun ble funnet vandrende med sin sønn i byen Ghazni og arrestert i juli 2008 i Afghanistan. Under arrestasjonen fant afghansk politi blant annet oppskrifter på konvensjonelle bomber og masseødeleggelsesvåpen, samt instruksjoner om hvordan det er mulig å skyte ned amerikanske droner. Aafia selv hevder dette er bevismateriale som ble plantet på henne da hun ble tatt inn til avhør. Andre har også fremmet denne påstanden. 
Hun ble aldri tiltalt for terror eller tilknytning til Al Qaeda som FBI tidligere hadde hevdet. Siddiqui ble den 31. juli 2008 tiltalt i District Court for Southern District of New York. Anklagene gjaldt overfall med et dødelig våpen og forsøk på å drepe amerikansk personell.  Hun ble fløyet til New York 6. august, og siktet den 3. september 2008, for to tilfeller av drapsforsøk av amerikanske statsborgere. Siddiqui ble dømt til 86 års fengsel i 23. september 2010. En rettssak som ble fordømt av flere menneskerettighetsorganisasjoner, hvorav blant annet Amnesty International.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aafia Siddiqui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Official website of Siddiqui's family
Draafia.org website
Aafia Siddiqui Indicted", Press Release by U.S. Department of Justice, September 2, 2008
Nefafoundation.org
Sealed Complaint
Zhang Ping (politiker)

Zhang Ping (kinesisk: 张平; født i januar 1946 i fylket Xiao i provinsen Anhui i Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han er (2011) formann for  Den nasjonale kommisjon for utvikling og reform, et ledende organ i Folkerepublikken Kinas styre og stell. 
Han ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1979. 


== Eksterne lenker ==
Zhang Ping's profile at ndrc.gov.cn
Zhang Ping
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1912

Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1912, også kalt treforbundstreiken, var en streik blant gruvearbeidere i Ruhrområdet som pågikk fra 11. mars til 20. mars 1912. Streken berørte mellom 150 000 og 235 000 gruvearbeidere og ble støttet av det gamle forbund, den polske fagforeningen og Hirsch-Duncker forbundet. Den ble imidlertid avvist av de kristne fagforeningene, og omfattet derfor på det meste bare 61 % av arbeidsstokken.
Bakgrunnen for streiken var arbeidernes krav om åtte timers arbeidsdag, om avskaffelse av arbeidsgivernes bruk av arbeidsdokumenter, begrensninger av omfanget av bøter og økning av lønningene på grunn av forhøyede levekostnader.
Lhorong

Lhorong (tibetansk: ལྷོ་རོང་རྫོང་, Wylie: lho rong rdzong; kinesisk: 洛隆县; pinyin: Luòlóng Xiàn) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 39 280 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Zituo 孜托镇, Shuodu 硕督镇;Kommuner:

Dalong 达龙乡, Xinrong 新荣乡, Baida 白达乡, Mali 马利乡, Yuxi 玉西乡, Kangsha 康沙乡, Zhongyi 中亦乡, Exi 俄西乡, Lajiu 腊久乡.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Foto
Foto
Zhag’yab

Zhag'yab (tibetansk: བྲག་གཡབ་རྫོང་ , Wylie: brag g-yab rdzong; kinesisk: 察雅县; pinyin: Cháyǎ Xiàn) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 51 730 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Yêndum 烟多镇 (tib. Endün), Gyitang 吉塘镇 (tib. Chithang), Zhamdum 香堆镇 (tib. Jamdün);Zongsha 宗沙乡, Kentong 肯通乡, Kagong 卡贡乡, Guangda 扩达乡, Xinka 新卡乡, Wangka 王卡乡, Aze 阿孜乡, Bari 巴日乡, Rongzhub 荣周乡, Zhagra 察拉乡.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR), White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1905

Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1905 var en streik blant gruvearbeidere i Ruhrområdet som pågikk fra 6. januar til 7. februar 1905. Streken berørte opp i mot 268 000 gruvearbeidere.
Bakgrunnen for streiken var blant annet dårlig helseomsorg, nedleggelsen av gruver og forlenget arbeidstid. Kritikken fra arbeiderne rettet seg mot gruveselskapene, foreningen for gruvedriftens interesser i Oberbergamtsbezirk Dortmund og kullsyndikatet i Rhinen-Westfalen.
Banbar

Banbar (kinesisk: 边坝县; pinyin: Biānbà Xiàn; tibetansk: དཔལ་འབར་རྫོང་ ; Wylie: dpal 'bar rdzong) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 29 337 innbyggere i 1999.


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Caoka 草卡镇, Bianba 边坝镇;Kommuner:

Mawu 马武乡, Reyu 热玉乡, Nimu 尼木乡, Shading 沙丁乡, Jinling 金岭乡, Jiagong 加贡乡, Maxiu 马秀乡, Duwa 都瓦乡, Lazi 拉孜乡.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Gruschke: The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR), White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
Tsering Shakya: The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947, London 1999, ISBN 0-14-019615-3
Vitale Falier

Vitale Faliero Dodoni også kjent som Falier de' Doni, eller Vitale Falier (ukjent fødselsår, død 1096) var doge av Venezia i årene 1084–1096.
Han kom fra en aristokratisk venetiansk familie, sannsynligvis fra Fano. Han var medlem av minor consiglio (en forsamling rådgivere for dogen) og ble valgt til doge i opprøret som styrtet Domenico Selvo i desember 1084. Det er mulig Faliero selv tok initiativ til opprøret.Han er den første dogen med kjent avbildning, angivelig portrettert ved siden av høyalteret i Markuskirken. Det er under doge Vitale Faliero at det for første gang finnes skriftlige kilder til karnevalet i Venezia.
Da han ble doge støttet Venezia Det bysantinske rike i krigen mot normannerne under Robert Guiscard. Våren 1095 vant den venetianske flåten et stort sjøslag ved Butrinthos i dagens Albania som hevnet Selvos nederlag på Korfu. Byens prestisje ble gjenvunnet, som vitnes av besøket av keiser Henrik V som Venezia var alliert med mot paven, for vigslingen av St. Markus-basilikaen som var under oppbygging igjen. I siste delen av styreperioden ble Venezia rammet av jordskjelv, sjøstorm og hungersnød. 
Faliero døde i desember 1095. Sønnen Ordelafo ble senere doge.


== Referanser ==
Judgment Night

Judgment Night er en amerikansk thriller fra 1993 regissert av Stephen Hopkins. Filmen handler om fire kamerater som er på vei til en boksekamp i Chicago. De forsøker å ta en snarvei, men kjører feil og havner i en øde bydel som er kriminelt belastet. Der blir de vitne til et mord, og jages gjennom natten av en gategjeng som forsøker å rydde vitner av veien. De ledende rollene spilles av Emilio Estévez, Cuba Gooding Jr., Jeremy Piven og Stephen Dorff, mens en sentral birolle spilles av Denis Leary.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Judgment Night ble ingen publikumssuksess. Den innbrakte kun $12,5 millioner i USA. Den havnet dermed på en 97. plass over de mest innbringende filmene i USA i 1993. Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin har gitt den 2,5 av 4 stjerner.Produksjonskostnadene er estimert til $21 millioner.


=== Anmelderne ===
Den fikk dårlig til blandet mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 35 % på Rotten Tomatoes.


=== Annet ===
Den ble ikke vist på kino i Norge, men ble lansert på leievideo 1. juli 1994 og kjøpevideo 18. oktober 1995.


== Rollebesetning ==
Emilio Estévez som Frank Wyatt
Cuba Gooding Jr. som Mike Peterson
Stephen Dorff som John Wyatt, Franks yngre bror
Jeremy Piven som Ray Cochran, mannen med bobilen
Denis Leary som Fallon, gjengelderen
Peter Greene som Sykes, Fallons medhjelper
Everlast (Erik Schrody) som Rhodes, Fallons medhjelper
Michael Wiseman som Travis, another minion
Michael DeLorenzo som Teddy, en medhjelper til Fallon som blir påkjørt
Christine Harnos som Linda, Franks kone


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Judgment Night på Internet Movie Database 
(no) Judgment Night hos Filmfront 
(sv) Judgment Night i Svensk Filmdatabas 
(da) Judgment Night i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Judgment Night på Allociné 
(en) Judgment Night på AllMovie 
(en) Judgment Night på Turner Classic Movies 
(en) Judgment Night på Rotten Tomatoes 
(en) Judgment Night på Box Office Mojo
Vitale Michiel II

Vitale Michiel II var doge av Venezia 1156-1172.
Han beseiret Ulrich II fra Tavern, patriark av Aquileia, i 1162. Ulrich ble tatt til fange men senere satt fri mot betaling av en årlig bot på av 12 brød, 12 griser og 1 okse. Det ble senere en årlig tradisjon å slakte 12 griser og en okse på Markusplassen siste dagen før fasten, en forløper til det senere karnevalet i Venezia.
Liste over norske idrettspersoner på sokkel

Liste over norske idrettspersoner på sokkel er en oversikt over kjente nordmenn innen idrett eller med idrettslige prestasjoner som er hedret med en statue rundt om kring i verden, men forståelig nok er de fleste i Norge.

Ifølge idrettshistoriker Per Jorsett finnes det rundt om i Norge ca 80 minnesmerker av nålevende og avdøde kjente norske idrettspersoner, eller minnesmerker med motiv fra idretten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Per Jorsett (2007). «Kjente idrettspersoner på sokkel».  I Tom A. Schanke. Norsk Idrettsleksikon (2. utg.). Aller Forlag. s. 457. ISBN 978-82-8156-044-4. 
Tom A. Schanke, red. (2012). «Kjente idrettspersoner på sokkel». Norsk Idrettsleksikon (3. utg.). Tom A. Schankes Forlag. s. 290. ISBN 978-82-303-2060-0. 


== Litteratur ==
Idrettsskulpturer i Norge. Oslo: STUI. 1987.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalutgave på Bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
Jostein Overvik (16. juni 2019). «Eggen på sokkel: Her er idrettsstatuene i Norge». VG sport. Besøkt 16. juni 2019.
Ricoh 5A22

Ricoh 5A22 er en mikroprosessor produsert av Ricoh for videospillkonsollen Super Nintendo Entertainment System (SNES). Chipen er basert på en 16-biters CMD/GTE 65c816, som igjen er en versjon av WDC 65C816, som ble brukt i Apple IIGS.
Alle de nevnte prosessorene er basert på prosessorserien MOS Technology 6502.


== Hovedegenskaper ==

I tillegg til å inneholde kjernen til 65C816, inneholder 5A22 hjelpemaskinvare, som:

Kontrollporter for grensesnittkretser, for både seriell- og parallelltilgang til kontrolldata
En 8-bits parallell I/O-port, som for det meste var ubrukt i SNESen
Kretser for å generere NMI-avbrudd på V-blank
Kretser for å generere IRQ-avbrudd på beregnede skjermposisjoner
En DMA-enhet, som støtter to primærmodi:
Generell DMA, for blokkvis overføring ved en hastighet på 2,68 MB/s
Horisontell slukketids DMA, for å overføre små datasett ved slutten av hver skannelinje utenfor den aktive displayperioden.
Multiplikasjons- og divisjonsregistre
To adskilte adressebusser driver 8-bits bussen: En 24-bits "Bus A" for generell adgang, og en 8-bits "Bus B", hovedsakelig for APU og PPU-registre.


== Ytelse ==
CPU-en under ett anvender en systembuss med variabel hastighet, der adgangstiden er bestemt av lageradressen som skal aksesseres. Bussen kjører på 3.58 MHz uten aksessering og når buss B aksesseres, eller de fleste interne registre. Ved aksessering av buss B, kjører den enten 2.68 eller 3.58 MHz. Den kjører på 1.79 MHz kun når man aksesserer seriellregistrene for kontrollportene. Den arbeider med circka 1.5 MIPS og har en teoritisk toppytelse på 1.79 millioner 16-bits addisjoner i sekundet.


== Referanser ==
Mario Echandi Jiménez

Mario Echandi Jiménez (født 17. juni 1915, død 30. juli 2011) var president i Costa Rica fra 1958 til 1962. 
Echandi var diplomat før han begynte som politiker. Han hadde vært Costa Ricas ambassadør til USA, og satt som landets representant til FN og Organisasjonen av amerikanske stater (OAS) fra 1949 til 1950. Echandi fungerte også som utenriksminister under president Otilio Ulate og i den lovgivende forsamlingen under president José Figueres sin andre periode i embetet (1953–1958). Echandi vant presidentvalget i 1958 med 102 851 stemmer.
Under hans administrasjon ble noen viktige lover vedtatt i landet. En lov om ekstra årlig lønn til alle arbeidstakere, et nasjonalt institutt for jordreform og kolonisering og den første nasjonale planen for lengre og bedre veier ble opprettet, for å bygge et nettverk av hovedveier over hele landet. Under Echandis administrasjon fikk enkelte politiske skikkelser lov å vende tilbake fra eksil, i likhet med tidligere president Rafael Ángel Calderón Guardia, og de fikk mulighet til å organisere seg politisk.Echandi prøvde å bli valgt til president ved ytterligere to anledninger, henholdsvis i 1970 og 1982, men ble beseiret under begge disse valgene.
Echandi døde den 30. juli 2011 av lungebetennelse etter et hjerteinfarkt.


== Referanser ==