jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andre Braugher

Andre Braugher (født 1. juli 1962 i Chicago, Illinois) er en amerikansk skuespiller. 
Han er kanskje best kjent fra rollene som Thomas Searles i filmen Glory og som detektiven Frank Pembleton i TV-serien Homicide: Life on the Street fra 1993 til 1998. Braugher, den yngste av fire søsken var sønn av en postfunksjonær og hennes ektemann Floyd Braugher. Braugher studerte ved St. Ignatius College Prep og senere ble han uteksaminert fra Stanford University med en bachelorgrad i teater 1984. Braugher gikk deretter på Juilliard School i New York City, der han tok eksamen i 1988 og fikk anerkjennelse som den beste studenten i dette kullet. I 1991 giftet Braugher seg med Ami Brabson som også er skuespiller. Paret har tre sønner: Michael (1992), Jesaja (1997), og John Wesley (2003). De er bosatt i New Jersey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andre Braugher på Internet Movie Database 
(sv) Andre Braugher i Svensk Filmdatabas 
(da) Andre Braugher på Filmdatabasen 
(da) Andre Braugher på Scope 
(fr) Andre Braugher på Allociné 
(en) Andre Braugher på AllMovie 
(en) Andre Braugher hos The Movie Database 
(en) Andre Braugher hos Behind The Voice Actors
Bloomberg Television

Bloomberg Television er en døgnkontinuerlig fjernsynsstasjon med formål å informere om nyheter i nærings- og finansliv. Sendingene distribueres globalt til over 200 millioner hjem. Bloomberg Television eies av Bloomberg L.P. og har sitt internasjonale hovedkvarter i New York City med europeisk hovedkontor i London og asiatisk hovedkontor i Hongkong.


== Referanser ==
Fichtelgebirge

Fichtelgebirge (tsjekkisk: Smrčiny) er en fjellkjede nordøst i Bayern i Tyskland, med en mindre del i Tsjekkia. Den strekker seg fra dalen til elven Main over den tsjekkiske grensen, der den fortsetter som Elstergebirge mot øst og Oberpfälzer Wald mot sør. 
Det høyeste fjellet er Schneeberg på 1 051 meter over havet. Elver som har sitt utspring i Fichtelgebirge er Hvite Main, Saale, Ohře og Fichtelnaab, som senere renner sammen med Waldnaab. Av byer ved foten av fjellene finner man Bayreuth og Hof.
Fjellene stiger bratt opp i vest, mens de heller sakte mot nord og sør. 
Fichtelgebirge trekker til seg mange turister både sommer og vinter, hovedsakelig for tur- og skigåing. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fichtelgebirge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hjemmesiden til «Fichtelgebirgsverein»
Tarald Brautaset

Tarald Osnes Brautaset (født 28. september 1946) er en norsk diplomat fra Sandefjord.Brautaset er utdannet cand.polit. fra Universitetet i Oslo, og gikk inn i utenrikstjenesten i 1973. Han ble kommandør av St. Olavs Orden i 2000.


== Posteringer ==
1975–1977 2. sekretær ved Norges ambassade i Abidjan på Elfenbenskysten
1977–1980 1. sekretær ved Norges ambassade i Paris
1980–1987 stasjonert ved UD i Oslo, fra 1986 som byråsjef
1988–1994 ambassaderåd ved Norges delegasjon til EU i Brussel, Belgia  Forfremmet til ministerråd i 1993.
1994–1996 avdelingsdirektør i UD.
1996 ekspedisjonssjef, leder for UDs politiske avdeling.
1997–2000 spesialråd.
2000–2005 ambassadør ved Norges ambassade i London, Storbritannia
2005–2009 spesialrådgiver i UD
2009–2014 ambassadør ved Norges ambassade i Paris, Frankrike
2014–: "spesialrepresentant" i UD.


== Referanser ==
Petr Nečas

Petr Nečas (født 19. november 1964 i Uherské Hradiště, tsjekkisk uttale [ˈpɛtr̩ ˈnɛtʃas]) er en tsjekkisk politiker (ODS). Han var Tsjekkias statsminister fra 28. juni 2010 til 17. juni 2013.
Nečas er utdannet fysiker fra Masaryk-universitetet i Brno fra 1988. Han gikk inn i politikken i 1992 som parlamentsmedlem, og ble i 2006 statsråd for arbeid og sosiale saker. Han ble partileder i Občanská demokratická strana i 2010, og overtok samme år som statsminister etter Jan Fischer.
Nečas' sentrum-høyre-regjering vant 27. april 2012 en avstemning i parlamentet om et mistillitsforslag utløst av regjeringens spareprogram. Regjeringen fikk 105 av parlamentets 200 stemmer. En uke tidligere hadde 90 000 mennesker demonstrert i Praha mot innsparingene.Petr Nečas innleverte 17. juni 2013 sin avskjedssøknad til landets president Miloš Zeman. Den umiddelbare bakgrunn for statsministerens fratreden var arrestasjonen av hans kabinettsekretær gjennom mange år Jana Nagyová og flere generaler i de militære hemmelige tjenester. Statsadvokaten anklaget Nagyová å ha beordret de militære hemmelige tjenester til å avlytte Nečas' ektefelle, og på denne måten misbrukt sin myndighet. Ifølge flere medier hadde statsminister Nečas og Nagyová stått i forhold til hverandre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Petr Nečas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zen (bok)

Zen  er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Halvor Eifring, Mark Teeuwen og Vladimir Tikhonov og utgitt i 2007. Boken inneholder tekster fra zenbuddhismen i Kina, Korea og Japan; tekstene spenner i tid fra Plattformsutraen av Huineng fra 700-tallet til Xū Yúns (1840—1957) taler fra 1953.
Zen eller Chán er det japanske/kinesiske  navnet på en retning innen Mahayanagrenen av buddhismen, som er utbredt i Kina, Japan, Vietnam og Korea. Zen vektlegger meditasjon som et redskap for å oppnå innsikt og oppvåkning.  En sentral ide er å oppnå oppvåkning ved å dyrke frem en sinnstilstand av umiddelbar tilstedeværelse uten å filtrere inntrykkene intellektuelt.


== Innhold ==
Kina. «Plattformsutraen»; «Nedtegnede uttalelser» av zen-mester Línjì Huìzhào; Mester Xū Yúns selvbiografi; Xū Yún: «Meditasjonsuker i jadebukttempelet»; «Dikt fra Wang-elven» av Wáng Wéi.
Korea. Kim Musangs biografi; «Læren om å kultivere sinnet» av Chinul; Preken av Pou (Taego Bou); «Zen-skolens speil» av Hyujǒng; «Min lærer Kyǒnghǒs biografi» av mester Pang Hanam; «Dharma-samtaler i Danmark» av Kusan; Opplysningsdikt; Dikt om te
Japan. «Den sanne dharmas øyne» av Dōgen; «Drømmesamtaler» av Musō Soseki; «Hva er zen?» av D.T. Suzuki.


== Bibliografi ==
Zen. Utvalg og innledende essay ved Halvor Eifring, Mark Teeuwen og Vladimir Tikhonov; oversatt av Christoph Anderl og redaktørene. Bokklubben, 2007. LV, 446 s. – (Verdens hellige skrifter; 44) ISBN 978-82-525-6545-4
Lüneburger Heide

Lüneburger Heide er et slettelandskap nordøst i den tyske delstaten Niedersachsen. Landskapet ble skapt i middelalderen ved felling av skog til saltproduksjonen i Lüneburg. Denne produksjonen var en vesentlig del av det økonomiske grunnlaget for Hansaforbundets vekst.  
Den 4. mai 1945 overga de tyske styrkene i Nederland, det nordvestlige Tyskland og Danmark seg til den britiske feltmarskalk Bernard Law Montgomery på Lüneburger Heide.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lüneburger Heide – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lüneburger Heide – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Likstammen

Likstammen er en innsjø sentralt i Södermanland i Sverige, med beliggenhet på grensen mellom de to historiske herredene Rönö og Daga. Innsjøens overflateareal er 11 km², og den ligger 25 meter over havet. Innsjøens største dybde er 27 meter, og dens utløp går via Svärtaån til Østersjøen.
Ifølge Svenska Jägareförbundet har innsjøen sitt navn begrunnelse i dens tre like store «fliker», eller viker, som løper ut fra innsjøens midte. Den nordlige fliken består egentlig av to fliker, så man kan si at innsjøen egentlig har fire fliker.
I nærheten av innsjøen, ved Malmasjön, ved Östermalma, ligger Stockholms universitets feltstasjon Tovetorp. Öster Malma slott ligger ca en kilometer vest for innsjøens sørvestlige flik. I dette området ligger også Malma kulle. I innsjøens nordlige flik stikker Utnäset, hvor man, på nesets smaleste punkt finner en fornborg. Innsjøens sørvestlige flik strekker seg mot Lästringe.
Likstammen er fordelt mellom fire historiske sogn: Lästringe sogn, Ludgo sogn, Björnlunda sogn og Frustuna sogn. Ludgo og Lästringe ligger i Rönö herred, mens Björnlunda og Frustuna ligger i Daga herred.


== Kilder ==
Nordisk familjebok, upplaga 3, band 12, 1930


== Eksterne lenker ==
SJF INFO om Likstammen
Lilla skogssjön

Lilla skogssjön er en liten innsjø i den østlige delen av Grödinge i Botkyrka kommune, Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Kagghamraåns vassdragssystem, og dreneres av Uringeån. Avrenningen reguleres av en sluse for å sikre kontinuerlig vannføring i Uringeån. Innsjøens vanntilførsel kommer primært fra Stora Skogssjön via en underjordisk tunnel.
Lilla skogssjön har et overflateareal på 0,62 km², og ligger 46,4 meter over havet. Den har en maksimaldybde på 2,5 meter, en gjennomsnittsdybde på 1,8 meter, og inneholder 1,1 millioner m³ vann.


== Eksterne lenker ==
Lilla skogssjön Miljödatabasen
Lilla skogssjön Botkyrka kommun
Anton Sjunin

Anton Vladimirovitsj Sjunin (russisk: Антон Владимирович Шунин; født 27. januar 1987) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Dinamo Moskva.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Sjunin – FIFA 
(en) Anton Sjunin – UEFA 
(en) Anton Sjunin – Transfermarkt 
(en) Anton Sjunin – national-football-teams.com 
(en) Anton Sjunin – WorldFootball.net 
(en) Anton Sjunin – FootballDatabase.eu 
(en) Anton Sjunin – Soccerway 
(en) Anton Sjunin – EU-Football.info 
(en) Anton Sjunin – FBref 
(es) Anton Sjunin – as.com
Soltau

Soltau er en by i den tyske delstaten Niedersachsen i Landkreis Heidekreis, før Landkreis Soltau-Fallingbostel. Byen ligger sentralt i Lüneburger Heide.
Fornøyelsesparken Heide-Park ligger i Soltau.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Soltau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stora skogssjön

Stora skogssjön er en liten innsjø øst i Grödinge i Botkyrka kommune, Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Kagghamraåns sjøsystem, og dreneres via en kulvert til Lilla skogssjön og videre til Uringeån.
Innsjøen har et overflateareal på 0,73 km², og ligger 46,5 meter over havet. Den har en maksimumsdybde på 5,4 meter, en gjennomsnittsdybde på 2,9 meter og inneholder 2,9 millioner liter vann.
Innsjøen er for det meste omgitt av mager hällmarksskog, som sammen med tilførsel av grunnvann fra grusåsen Pålamalm gjør at innsjøen er næringsfattig.


== Eksterne lenker ==
Stora skogssjön Miljödatabasen
Gaffelgrep

Gaffelgrep betegner en viss type grep på musikkinstrumenter med fingerhull. Gaffelgrep er grep der ikke alle de dekkende fingrene er naboer, og de er derfor gjerne mer teknisk krevende å spille. 
F.eks. spilles B på en blokkfløyte med hullene 1-3-4 dekket, mens hull 2 (venstre langfinger) er åpent. På en blikkfløyte i D spilles C gjerne med gaffelgrepet 2-3-4-6.
Martin Kvikstad

Martin Reppen Kvikstad (født 18. februar 1991) er en norsk amatørbokser fra Raufoss Bokseklubb. Kvikstad har seks norgesmestertitler og en nordisk tittel. Han startet med boksing da han var 13 år.


== Referanser ==
Lissmasjön

Lissmasjön er en innsjø i Huddinge kommune i Södermanland, Sverige. Innsjøen har et overflateareal på 0,223 km², og ligger 24,6 meter over havet. Innsjøens gjennomsnittsdybde er på 0,8 meter, og største dybde er på 1,6 meter. Lissmasjön rommer 168 000 m³ vann.
Langs innsjøen går Lissmaleden, som er en sti langs innsjøen med gangbroer av tre der hvor det er våtområder. Det er også et fugletårn ved Lissmasjöns østre del. Innsjøen er i ferd med å gro igjen, og består for det meste av siv og gresstuer, med vann mellom. Innsjøen inngår i Tyresåns sjøsystem.


== Miljø ==
Lissmasjön er en grunn og næringsrik fuglesjø omgitt av beitemarker. Innsjøens bredder er dekket med siv. Lissmasjön dreneres via Lissmaån til innsjøen Drevviken. Lissmadalgangen er et variert jordbrukslandskap med strandbeitemarker, våtbeitemarker, åkerholmer, åkermarker og åpne grøfter. Skogspartiene rundt innsjøen har et stort innslag av eik og hassel. Åkermarkene består hovedsakelig av slått- og gressbeitemarker.


== Dyreliv ==
Lissmasjön har høy verdi for fugleliv, med en rekke sjeldne hekkefugler, både i og rundt innsjøen, og også langs Lissmaån med de våte engene langs elven. Forekomstene av den rødlistede sørlig gulerle er en av länets største. Der er også en hettemåkekoloni her. Vanlige fuglearter i og ved innsjøen er hettemåke, sothøne, vipe, heipiplerke, kanadagås, taffeland, krikkand, enkeltbekkasin, stokkand, kvinand, stillits, stær, linerle, musvåk, kattugle, gråtrost, svarttrost, måltrost, rødvingetrost. Mere sjeldne fuglearter som regelmessig observeres i eller ved innsjøen er rødstilk, vannrikse, sivhøne, sørlig gulerle, skogsnipe, nattergal, skjeand, knekkand, brunnakke, lerkefalk, trane, sangsvane, tornskate, steinskvett, buskskvett, vepsevåk, gjøk og duetrost. Sjeldne fugler som besøker innsjøen på mere tilfeldig basis, er havørn, svartglente, blåstrupe, lappspurv, dvergfalk, myrhauk, heilo og gransanger.


== Omgivelser ==
Sør for Lissmasjön, hvor väg 259 (Haningeleden) passerer, ligger Granby koloniområde, samt Paradisets naturreservat. I reservatet finner man Torpet Paradiset, samt flere innsjøer, blant annet Trehörningen, Ådran og Ormputten. Disse innsjøene dreneres via små elver til Lissmasjön. Også Långsjön tilfører Lissmasjön vann, men denne dreneres også til innsjøen Öran.


== Eksterne lenker ==
Lissmasjön Huddinge kommun
Paradisets naturreservat (söder om Lissmasjön)
Lissmasjön Tyresåns vattenvårdsförbund
Lockvattnet

Lockvattnet, tidligere også kjent som Lekvattnet, er en innsjø sentralt i Södermanland, Sverige, beliggende øst for Båven, mellom Björnlunda og Stjärnhov.
Innsjøens overflateareal er 6 km², og den ligger 26 meter over havet.
Ved innsjøens nordende ligger slottet Elghammar.


== Referanser ==
Åsermarka naturreservat

Åsermarka naturreservat er et fredet område i Indre Østfold kommune i Østfold.
Området er ca. 1,5 km langt, og henger sammen med turområdet Åsermarka nordvest for Askim sentrum. Det ligger langs sør-østbredden av Glomma mellom Solbergfoss og Øyeren, i nordvesthellende, til dels bratt terreng. I dette skyggefulle og fuktige området er det svært gammel granskog; den eldste grana er målt til 350 år, og mange andre til over 200. i undervegetasjonen er det lokalisert flere sjeldne planter, også rødlistearter. 
Skogen ble fredet som naturreservat i 2002. Innenfor området ligger også Sandholmen, med landets største konsentrasjon av groptufter fra eldre steinalder. 


== Eksterne lenker ==
(no) Åsermarka naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Tore Sandvik

Tore Sandvik er navnet til flere personer:

Tore Sandvik (jurist) (1931–1985), norsk jurist og professor ved Universitetet i Bergen.
Tore O. Sandvik (f. 1969), norsk politiker (Ap)
Tore Sandvik (orienteringsløper) (f. 1972), norsk orienteringsløper.
Visp (distrikt)

Visp er et distrikt i den sveitsiske kantonen Wallis.


== Kommuner ==
Visp består av 19 kommuner:


== Referanser ==
Slaget ved Jumonville Glen

Slaget ved Jumonville Glen, også kjent som Jumonville-saken, var det første slaget i den franske og indianske krig, utkjempet 28. mai 1754 nær dagens Uniontown i Pennsylvania. George Washington hadde blitt sendt til Ohio Country, et område som både britiske og franske kolonister kjempet om, som en britisk utsending i desember 1753, for å beordre franskmennene, som bygget et fort i området, til å forlate området. De franske offiserene sa høflig i fra til Washington at de ikke var nødt til gjøre som han sa og at de mente å bli værende, siden brevet ikke hadde blitt adressert til generalen eller guvernøren deres som var ansvarlig. 

Washington reiste tilbake til Virginia og informerte guvernør Robert Dinwiddie om at franskmennene nektet å forlate området. Guvernøren samlet førti mann under kaptein William Trent i mars 1754 og sendte de til området der elvene Allegheny og Monongahela renner sammen, for å bygge et fort. Franskmennene sendte tusen mann for å drive bort britene og bygge ferdig fortet de hadde startet på. Fortet fikk navnet Fort Duquesne. Mot slutten av april 1754, reiste Washington med 120 militssoldater tilbake til Ohiodalen. Claude-Pierre Pécaudy de Contrecoeur sendte Joseph Coulon de Jumonville med 30 mann for å stadfeste at Washington hadde invadert fransk territorium. Jumonville og mennene hans forlot Fort Duquesne den 23. mai. Morgenen den 28. mai gikk Washington til angrep på de sovende soldatene med bajonetter, for å ikke vekke dem. Britene tok livet av 10 soldater og fanget 21. Jumonville, som var skadd, ble drept mens han leste opp et krav til Washington. Denne treffingen ble starten på striden som etter hvert utviklet seg til sjuårskrigen i 1756. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Lengel, Edward (2005). General George Washington. New York: Random House Trade Paperbacks. 
Fowler, William M (2005). Empires at war: The French og Indian War og the Struggle for North America 1754-1763. New York: Walker & Company. ISBN 0-8027-1411-0. 
Dinwiddie, Robert (1971). The Official Records of Robert Dinwiddie. New York: AMS Press. 
Lacoursière, Jacques (1983). l'histoire vivante des Canadiens. Montreal: Livre-Loisir Ltée.
Visp (Sveits)

Visp er en by og kommune med om lag 7500 innbyggere i det sveitsiske distriktet Visp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Visp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fredsskipene

«Fredsskipene» er et lyd- og lyskunstverk av Päivi Laakso på Fredriksvern Verft. Verket er en installasjon av objet trouvé bestående av fire gamle trebåter. Båtene er plassert på beddingen på Fredriksvern, der hvor skip før i tiden ble bygget. Tittelen «Fredsskipene» henspiller på krigsskipet «Friderichsværn» som ble bygget på verftet og sto ferdig til 1814. Dette skipet var aldri i aktiv krigstjeneste, men deltok blant annet på internasjonale, fredelige oppdrag i Middelhavet.Båtene er plassert oppreist og alle har kjølen vendt mot havet. Den største båten er 19 fot og den minste 8 fot høy. Denne minste båten er dekket med en marmorplate fra Fauske med korsformet sprekk. 
Hver båt har installert lyd og lys. Merete Mongstad har stått for lydinstallasjonen, hvor Christian Fasting leser dikt og synger. Kurt Hermansen for lysinstallasjonen, som består av dioder.  
I materialet om kunstverket og avisartikler, står det henvisning til stjernebildet Tvillingene. Det var opprinnelig ment at en av båtenes lysinstallasjon skulle fremvise dette, men det ble endret før montage og ingen av lysinstallasjonene fremviser noen spesielle symboler.
Verket ble åpnet 21. mai 2011, og er ment å stå i tre år, og er i sin helhet finansiert av Sparebankstiftelsen DnB NOR, mens Nasjonale Festningsverk står bak.


== Trivia ==
Det er ikke lov å grave i bakken på beddingen, derfor står installasjonene på betongplater oppå bakken, som igjen er dekket med gress. Den største betongplaten er 3 x 3 meter.
Alle båtene har kvinnelige kallenavn, oppkalt etter viktige medhjelpere i prosjektet. Dog er den største båten, «Ella», oppkalt etter kona til Abraham som ga denne til prosjektet. De mellomste båtene kalles «Odiva» etter Odd-Ivar Paulsen, og «Geilla» er etter Geir Paulsen og Kjell-Einar Johansen.
Marmorplaten på den minste båten, kalt «Gudna» etter kunstnerens hjelper (konstruksjon, montage) Gunnar Opsett, skulle dekke hele båten. I transport sprakk den, og dette ble resultatet. Inskripsjonene på båten er skrevet på av kunstnerens 5 år gamle sønn, Lukas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Bildeserie på op.no
Kunst i kveldsmørket på op.no
Kunst på beddingen på op.no
Se Fredsskipene på Fredriksvern på vestfoldblad.no
Fredsskipene på Fredriksvern på opplevlarvik.no
Materiale for skolearbeid
Ma Su

Ma Su (født 190 i Yicheng i dagens Hubei i Kina, død 228) var en militærstrateg for Shu Han-riket i de tre rikers tid i det gamle Kina. Han var yngre bror av Ma Liang. 
Ma Su hadde store talenter innen militær teori og ble beundret av kansleren av Shu Han, Zhuge Liang. Men han begikk en taktisk feil under slaget ved Jieting slik at Shu ble tilført et alvorlig nederlag av general Zhang He fra Cao Wei-riket.
Senere dramatisering hyller omstendighetene rundt Ma Sus død i usikkerhet. Ifølge den historiske romanen Beretningen om De tre riker såvel som pekingoperaen Tapet av Jieting skal Ma Su ha blitt halshogd etter ordre fra Zhuge Liang. Men ifølge biografier om Ma Su og hans gode venn Xiang Lang (向朗) i Historien om De tre riker hadde Ma Su forsøkt å flykte etter nederlaget ved Jieting, men ble tatt til fange. Så døde han av sykdom i fengselet innen henrettelsesordren kunne eksekveres.
Konfliktåret 1754

Konfliktåret 1754 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1754.


== Pågående kriger ==
Den franske og indianske krig (1754-1763)
Storbritannia, Irokesarføderasjonen, De tretten koloniene
Frankrike, First Nation-allierte:  Algonquin, Lenape, Wyandot, Ojibwa, Ottawa, Shawnee


== Hendelser ==


=== Februar ===
25. februar – Melchor de Mencos y Varón forlater byen Santiago de los Caballeros de Guatemala for å slåss mot britiske pirater som herjer ved Peténs kyst.


=== April ===
30. april – Melchor de Mencos y Varón og hans tropper beseirer britiske pirater i slaget ved San Felipe og Cobálagunen.


=== Mai ===
28. mai – Slaget ved Jumonville Glen, det første slaget i den franske og indianske krig.


== Referanser ==
Konfliktåret 1755

Konfliktåret 1755 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1755.


== Pågående kriger ==
Den franske og indianske krig (1754-1763)
Storbritannia, Irokesarføderasjonen, De tretten koloniene
Frankrike, First Nation-allierte:  Algonquin, Lenape, Wyandot, Ojibwa, Ottawa, Shawnee
Det korsikanske opprøret (Korsika) (1755-1769


== Hendelser ==


== Referanser ==
Ma Liang

Ma Liang (kinesisk: 馬良, født 187 i Yicheng i Kina, død 222) var rådgiver til Liu Bei, den første keiser av Shu Han.
Han sluttet seg til Liu Bei da han inntok byen Xinye. I Liu Beis tjeneste ble han venn med ministeren Zhuge Liang. Etter at Liu Bei i 215 hadde erobret Shu, ble Ma Liang en av rådgiverne til den berømte generalen Guan Yu. 
Likesom Zhuge Liang gikk også Ma Liang inn for gode forbindelser med Wu-dynastiet. Han ble sendt som ambassadør til Sun Quan og ble høyt skattet av ham. Etter at Liu Bei utropte seg selv til keiser i 221, ble Ma Liang palassoppsynsmann. Han deltok det påfølgende år i et felttog mot Wu. Han falt så i slaget ved Yiling.
Byskauen

Byskauen eller Byskogen er en del av Ekebergskogen og ligger i bydel Gamle Oslo. Den befinner seg i nedre del av Ekebergskråninga i Oslo, mellom bygrensa av 1859 og bygrensa av 1878. I nord grenser Byskauen til Gamlebyen, i sør til Bekkelaget, i øst til øvre del av Ekebergskogen, og i vest til Grønlia og Kongshavn. Den nordlige delen av Byskauen (dvs. omtrent mellom Sjømannsskolen og Sportsplassen] er fra 27.06 2008 naturreservat.
Ekebergskogen består altså av en øvre, midtre og nedre del. Byskauen er den nedre, Midtskogen eller Midten er skogsområdet mellom Kongsveien/Ekebergbanen og Jomfrubråtveien. Denne delen tilhører også reservatet. Med byutvidelsen i 1948 ble hele Ekebergskogen byskog, altså også den delen som tidligere lå i Østre Aker.
Flere av grensesteinene fra bygrensa av 1878 står fremdeles i skogen. I dag definerer de delet mellom Byskauen (bydel Gamle Oslo) og den delen av Ekebergskogen (bydel Nordstrand) som lå i Aker. En av de mer tilgjengelige står ved oppkjørselen til Ekebergrestauranten, en annen står ved inngangen til restauranten. Den ble funnet i en krypkjeller i restauranten, hvilket betyr at restauranten ligger på den gamle bygrensa og kan betraktes nærmest som grensetein i seg selv.Historisk ser Byskauen ut til å svare til sørøstlige deler av Oslo middelalderbys takmark (bymark). Oslos takmarksgrenser er definert i ulike kilder fra Middelalderen, med referanse til Magnus Lagabøtes bylov fra 1270-tallet.


== Referanser ==