jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
It Won’t Be Long

«It Won't Be Long» er en sang av The Beatles og er åpningsporet på deres andre album With The Beatles som ble utgitt 22. november 1963. I USA ble «It Won't Be Long» utgitt 20. januar 1964 på albumet Meet The Beatles. Sangen ble primært skrevet av John Lennon med hjelp fra Paul McCartney (og ble offisielt kreditert Lennon/McCartney).


== Teksten ==
Teksens jeg lengter etter en person som har forlatt vedkommende. Omtrent en måned etter at hans mor døde 15. juli 1958, ble Lennon kjæreste med Telma McGough og deres forhold varte fram til påsken 1959. McGough hevdet at de sanger hvor Lennon uttrykket lengsel etter en (eller flere) person som har forlatt ham, ikke nødvendigvis var lengsler etter en kjæreste, men heller hans foreldre som hver for seg forlot ham i barndommen. Ellers inneholder teksten ordspillet: it won't be long til I belong to you.


== Innspilling ==
«It Won't Be Long» ble innspilt 30. juli 1963 i Abbey Road Studios. De forsøkte seg på ti tagninger, men måtte avbryte arbeidet siden de skulle spille inn et Saturday Club program for BBC radio. Tilbake i Abbey Road spilte de inn tagning 11 – 17, hvorav de fikk til den siste bra; men ikke mot slutten av sangen. Derfor lot de være å spille låta i sin helhet på tagning 18 – 21; de spilte bare fra og med det punkt hvor foregående forsøk ikke ble tilfredsstillende. Derfor ble produsent George Martin og hans stab, nødt til å klippe sammen starten av tagning 17 med 21. Dette gjorde de 21. august 1963. Koblingspunktet inntreffer etter all sannsynligvis 1:08 inn i sangen.


== Musikere og instrumenter ==
John Lennon: rytmegitar, vokal
Paul McCartney: bass, kor
George Harrison: sologitar, kor
Ringo Starr: trommerGruppen spilte aldri sangen offentlig i konsert sammenheng, men de mimet etter den 20. mars 1964 i TV-programmet Ready Steady Go!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sangteksten Arkivert 12. november 2011 hos Wayback Machine.
Delphinidin

Delphinidin er et polyfenol som inngår blant plantestoffene antocyaniner og er et primært plantepigment. Delphinidin gir blå fargetoner til blomster som fioler og riddersporer. Det gir også blå-rød farge til druer som produserer cabernet sauvignon og kan finnes i tranebær.
Delphinidin er i likhet med de aller fleste andre antocyaniner pH-sensitivt og endrer farge fra blått i basiske løsninger til rødt i sure.


== Bruk av Delphinidin ==
Fargestoffet er enkelt å håndtere, derfor har man utvidet forskningen på bruk av delphinidin i genmodifiserte organismer for å fremheve en blåtone i andre organismer.
Delphinin ble for første gang brukt i genmodifiserte organismer i 2004 da det japanske blomster-selskapet Sontury Flowers fremstilte verdens første blå rose. For å fremstille blåfargen i rosene ble stoffet delphinidin hentet ut fra stemorsblomster. Delphinidin gir en klar blåtone som kan være lys, men også kraftig. 


== Se også ==
Delphinin


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20110428064112/http://www.abcnyheter.no/kultur/livet/080205/dette-har-du-ikke-sett
http://www.telegraph.co.uk/news/worldnews/asia/japan/3329213/Worlds-first-blue-roses-after-20-years-of-research.html
Bukit Pagon

Bukit Pagon er det høyeste fjellet i Brunei, med en høyde på 1 850 meter over havet. Det ligger i distriktet Temburong sørøst i landet, på grensa til Malaysia. På fjellet er det en urskog som utgjør en del av den 500 km² store Ulu-Temburong nasjonalpark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bukit Pagon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Restanse

Restanse (latin, stå igjen) er et begrep som nyttes innen økonomi og generell saksbehandling for gjeldsposter, eller gjenstående poster til avskriving.
Innen økonomi omtales den delen av en gjeldspost som ikke er betalt for restanse. Det kan være en støttegjeldspost, eller et ubetalt beløp som har gått til forfall, over betalingsfristen. En restanse kan dermed bli gjenstand for inkasso. På engelsk nyttes ordet Arrears synonymt for denne bruken av begrepet.
Innen saksbehandling betyr restanse at det gjenstår poster som må avskrives, eller saksbehandles. En restanseliste utarbeides gjerne for å gi oversikt over de postene som må gjennomgås, besvares, journalføres eller arkiveres. Ved siden av formelle saker til behandling kan det også være notater, e-poster eller brev.


== Eksterne lenker ==
snl
arkivplan.no
Ølbøtte

Ølbøtte er et skjenkekar til øl. Ølbøtter er vide sylinderformete kar. De har tut og hank, er laget av tre, og de er alltid lagget. I toppen kan de være åpne eller ha en innfelt treplate med et større hull for tapping av øl fra tønna. Ølbøtter kan romme fra 8 til 12 liter.
Ølbøtter ser ut til å ha hatt størst utbredelse i et område som dekker de nordligste bygdene i på Nordmøre og over til Orkdal og Skaun i Trøndelag.


== Litteratur ==
Gjærder, Per (1975): Norsk drikkekar av tre. Bergen – Oslo – Tromsø. ISBN 82-00-02229-3
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo
Gary Taylor-Fletcher

Gary Taylor-Fletcher (født 4. juni 1981 i Widnes, Cheshire, født Fletcher) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.


== Eksterne lenker ==
(en) Gary Taylor-Fletcher – Transfermarkt 
(en) Gary Taylor-Fletcher – WorldFootball.net 
(en) Gary Taylor-Fletcher – Soccerbase.com 
(en) Gary Taylor-Fletcher – FootballDatabase.eu 
(en) Gary Taylor-Fletcher – Soccerway 
(en) Gary Taylor-Fletcher – FBref 
(es) Gary Taylor-Fletcher – as.com 
Gary Taylor-Fletcher spillerprofil Arkivert 24. februar 2011 hos Wayback Machine. på blackpoolfc.co.uk
All I’ve Got to Do

«All I've Got to Do» er en sang av The Beatles som ble skrevet av John Lennon (men offisielt krediterte Lennon/McCartney). Den ble først utgitt 22. november 1963 på gruppens andre britiske album With The Beatles. I USA ble den utgitt 20. januar 1964 på albumet Meet The Beatles!Lennon sa at sangen var inspirert av Smokey Robinson and the Miracles. Åpningsakkorden i «All I've Got to Do» er tatt fra deres sang «(You Can) Depend on Me» (utgitt september 1959).«All I've Got to Do» ble innspilt 11. september 1963 i Abbey Road Studios. De andre medlemmene i The Beatles kjente ikke til sangen før Lennon gjennomkjørte den i studio. Tagning 14 ble brukt til videre arbeid, hvorpå de foretok noen pålegg (muligens vokal/kor). Dette pålegget ble kalt tagning 15 som ble brukt til utgivelse.Det finnes ikke noe instrumentalparti i «All I've Got to Do». Derfor ble sologitarist George Harrisons rolle å spille et rytmemønster i stedet. De fremførte aldri sangen offentlig på konserter.


== Musikere og instrumenter ==
John Lennon: elektrisk gitar, vokal
Paul McCartney: bass, kor
George Harrison: elektrisk gitar, kor
Ringo Starr: trommer


== Referanser ==
Delphinin

Må ikke forveksles med fargestoffet delphinidin.Delphinin er et giftig alkaloid som forekommer i planter i riddersporeslekten. Det har en lignende struktur og effekt som akonitin og opptrer som en allosterisk regulator av spenningsstyrte natriumkanaler, og produserer hypotensjon, bradykardi og arytmi. Disse effektene gjør det svært giftig, men i svært små doser kan det utnyttes i fytoterapi.


== Referanser ==
Jon Samseth

Jon Samseth (født 23. juli 1954 i Trondheim) er en norsk sivilingeniør og professor i fysikk. Han har eksamen fra NTNU (tidligere Norges tekniske høgskole (NTH), i 1981. Han har Diplôme d'ingénieur (Petroleum economics) fra École Nationale Supérieure du Pétrole et des Moteurs (ENSPM) i Frankrike i 1983. Samseth har doktorgrad i fysikk (PhD) fra Massachusetts Institute of Technology i 1988.Han er professor i energifysikk ved Oslomet – storbyuniversitetet og fast vitenskapelig rådgiver for SINTEF industri. I tillegg var han professor II ved Institutt for kjemisk prosessteknologi ved NTNU i perioden 2007-2015.
Professor Samseth har forsket på såkalte myke materialer. Innenfor dette feltet har han brukt nøytronspredning til å studere surfaktant-systemer, herunder miceller og mikroemulsjoner, aerogeler og blokk-copolymerer. Siden 2004 har han vært involvert i studiet av nanostrukturelle polymer-membraner til separering av ulike gasser.Samseth har vært engasjert i internasjonalt arbeid gjennom IUPAP. Mellom anna var han medlem av IUPAPs første arbeidsgruppe i energi en de studerte de ulike energikildene. I 2012 har han fått i oppdrag å etablere og lede ei ny arbeidsgruppe i energi av IUPAP. Han var medlem SCOPEs evalueringsgruppe på biodrivstoff. I åra 2010 til 2013 har han vært vitenskapelig sakkyndig og deltatt i skrivearbeidet av UNEPs årbøker. I årboka for 2012 var han ansvarlig for kapittelet om dekommisjonering av kjernekraftverk.Samseth er president i SCOPE fra 2014 .
Professor Samseth er med i den offentlige debatten på energispørsmål, særlig om bruk av kjernekraft og holder mange faglige og populærvitenskapelige foredrag om disse emnene. Samseth tar opp etiske spørsmål knyttet til energi og ser på kjernekraft som en naturlig del av energisystemet på linje med fornybar energi. 
Han blir ofte brukt av media, ikke minst i forbindelse med ulykken i Fukushima.
I 2012 ble Samseth valgt inn i Norges Tekniske Vitenskapsakademi (NTVA)..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Jon Samseth i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Jon Samseth i BIBSYS
Samseth i media
Jernbanelinjen Berlin–Halle

Jernbanelinjen Berlin–Halle (Anhalter Bahn, Anhaltbanen) er en jernbanestrekning mellom Berlin og Dresden i Tyskland. Den er en hovedstrekning som forbinder Berlin] og Halle i Sachsen-Anhalt, og den er del av høyhastighetsaksen Berlin–Palermo.
Linjen går fra Berlin via Jüterbog, Wittenberg og Bitterfeld til Halle. Den ble åpnet i flere etapper, den nåværende strekningen sto ferdig 1859. S-Bahnstrekningen har egne spor og blir betegnet som Anhalter Vorortbahn (Anhalt forstadsbane). 
Mellom km 12 ved Lichterfelde Süd og Bitterfeld kan strekningen trafikkeres med 200 km/t, bortsett fra et kort stykke gjennom Wittenberg der maksimalhastigheten er 160 km/t.


== Linjekart ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin–Halle railway line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Svidekor

Svidekor er brukt i folkekunsten for å dekorere umalte gjenstander av tre. Til å utforme dekoren ble det brukt svijern med forskjellige geometriske figurer i enden. Jernene ble varmet i peisen slik at man kunne brenne dekoren inn i treet, og ved å kombinere tre-fire forskjellige jern kunne det lages mange forskjellige mønster. Tilsvarende jern med initialer eller navn kunne brukes for å sette eiermerke på gjenstander av tre.
Svidekor er mest brukt på mindre gjenstander som skrin, øskjer, tiner, ambarer, stettefat og boller. De eldste svidekorerte gjenstandene har geometrisk dekor, og det er mange paralleller til dekor i karveskurd. Men når rosemalingen brer seg kommer det nye impulser og det blir med vanlig ranker, blomster og bladverk.Svidekor ser ut til å ha vært særlig populært på 1700- og første halvdel av 1800-tallet. Utover på 1800-tallet ser svidekor mer ut til å ha gått av moten, og da ble mange gjenstander med svidekor overmalt.


== Litteratur ==
Midttun, Gisle (1921): «Kunstarbeid og handverk.» I Setesdalen, Norske bygder. Kristiania. s. 251-262.
Mørch, Andreas (1964): Sigdal og Eggedal. Bind IV. Bygdehistorie. Sigdal og Eggedal historielag. Drammen.
Weiser-Aall, Lily (1947): «Magiske tegn på norske trekar.» Artikkel i By og bygd V. Norsk Folkemuseums årbok 1947. Side 117-144. Oslo.


== Referanser ==
Amitriptylin

Amitriptyline (selges som Sarotex i Norge, eller som Elavil, Tryptanol, Endep, Elatrol, Tryptizol, Trepiline og Laroxyl) er et trisyklisk antidepressivum som blir brukt i behandling av depresjoner og i noen grad også sengevæting og migrene. Stoffet er hvitt og luktfritt, men har smak av lakris. Det er vannløselig og blir som regel gitt i tablettform. Stoffet hemmer gjenopptak av serotonin og noradrenalin.


== Litteratur ==
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Moore, P. K. (2003). Pharmacology (5 utg.). Edinburgh New York: Elsevier Limited. ISBN 0-443-07145-4. 
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Flower, R. J.; Henderson, G. (2012). Rang and Dale's pharmacology (7 utg.). Edinburgh New York: Elsevier/Churchill Livingstone. ISBN 978-0-7020-3471-8.
Møreforsking

Møreforsking AS er en forskningsinstitusjon som er eid av Møre og Romsdal fylkeskommune, Høgskulen i Volda, Høgskolen i Molde, NTNU Ålesund, Stiftelsen Møreforsking og Åkerblå. Møreforsking AS har forskingsaktiviteter i Kristiansund [1] , Molde og Ålesund.
Møreforsking driver forsking innenfor fagområdene marin, næringsøkonomi, samfunn, transportøkonomi.


== Eksterne lenker ==
Møreforsking
Priesterweg stasjon

Priesterweg stasjon er en S-banestasjon i bydel Schöneberg i Berlin. Stasjonen har to øyplattformer, den vestlige med to spor mot syd, den østlige med to spor mot nord.
Frischsenteret

Frischsenteret for samfunnsøkonomisk forskning er et norsk samfunnsøkonomisk forskningsinstitutt. Det er organisert som en frittstående stiftelse og er en del av Universitetet i Oslos «randsone».Det ble opprettet av Universitetet i Oslo i 1998. Frischsenteret holder til i Forskningsparken og er oppkalt etter sosialøkonomen Ragnar Frisch. Senteret utfører analyser og oppdragsforskning for statlige myndigheter eller innen Forskningsrådets programmer, særlig innen arbeidsmarked, helseøkonomi, energi- og miljøøkonomi, fordelings- og likestilling.
Frischsenteret finansieres hovedsakelig gjennom tildeling av utlyste prosjekter. Dette er i konkurranse med andre forskningsinstitusjoner. Hoveddelen av Frischsenterets prosjekter kommer gjennom Norges forskningsråd, men de har også oppdrag fra andre statlige institusjoner. De har også noen EU-prosjekter.
Senterets direktør er fra 2022 Simen Markussen. Senteret har et styre på seks medlemmer og et råd.


== Kjente forskere ==
Snorre Kverndokk
Simen Markussen
Knut Røed


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
frisch.uio.no
Kolrosing

Kolrosing er en dekorteknikk som er brukt og stadig brukes på gjenstander av tre eller bein eller horn. Mønsteret risses inn i gjenstanden med en knivspiss før man så smører på et fargestoff som fester seg i de rissede strekene slik at mønsteret kommer tydelig fram. Navnet har sammenheng med at man tidligere brukte kull blandet med dyrefett som fargestoff. I dag bruker man olje tilsatt fargestoff, og finmalt furubark gir en mørkebrun, jevn strek.Kolrosing har vært brukt en del i norsk folkekunst til dekor på skjeer, øskjer, skrin og ikke minst på ski. Men hvis man ikke ser nøye etter, kan det være lett å forveksle kolrosing med dekor tegnet i tusj.
I samisk duodji brukes kolrosing særlig som dekor på skjeer, kniskaft, knivslirer, beltespenner og nålehus laget av reinsdyrhorn.


== Litteratur ==
Berg, Øivind (1993): Esker, skrin og skap fra husflid til kunsthåndverk. Oslo. ISBN 82-504-2023-3


== Referanser ==
Teltow Stadt stasjon

Teltow Stadt stasjon er en S-Bahnstasjon i byen Teltow i  Brandenburg i Tyskland. Den er endestasjon på en sidelinje av Anhalt forstadsbane. Stasjonen må ikke forveksles med Teltow stasjon som ligger lenger sør langs jernbanelinjen Berlin–Halle
Pseudolycaena

Pseudolycaena er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (vingespenn 40-55 millimeter), slanke stjertvinger med store vinger sammenlignet med kroppen. Forvingene er nokså tilspissede, ytterkanten kan være en tanke innbuktet. Bakvingens bakhjørne har to stjerter, den bakerste er noe lengre enn den forreste. Hannens overside er skinnende blå med mørke ytterkanter. Hunnens vinger er litt kortere enn hannens, og fargene noe mattere. Undersiden er lysgrå med et tydelig, rosa skjær og små, svarte flekker, men ingen oransje flekk ved bakhjørnet.
Larvene er fint hårete, grønne eller brunrøde, nærmest flatt båtformede, tilspisset i begge ender. Hodekapselen er skjult under noen kjøttfulle fliker så det er ikke umiddelbart lett å avgjøre hva som er for- og bakenden.


== Levevis ==
Larvene lever på tropiske busker og trær fra mange ulike familier (Bignoniaceae, Chrysobalanaceae, Malpighiaceae, Mimosaceae, Myrtaceae, Polygonaceae).


== Utbredelse ==
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Eumaeini Doubleday, 1847
Atlides-gruppen – Neotropisk
slekten Pseudolycaena Wallengren, 1858
Pseudolycaena cybele (Godman & Salvin, 1896)
Pseudolycaena damo (Druce, 1875)
Pseudolycaena dorcas (Druce, 1907)
Pseudolycaena marsyas (Linnaeus, 1758)
Pseudolycaena nellyae (Lamas, 1981)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudolycaena i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudolycaena i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudolycaena hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudolycaena – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudolycaena – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Pseudolycaena i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Pseudolycaena
Butterflies of America – Pseudolycaena damo [1]
Shakespeares skjulte sannhet

Shakespeares skjulte sannhet er en dokumentarfilm produsert av AS Videomaker, og hadde premiere på norske kinoer våren 2012. Regissør var Jørgen Friberg, og produsent var Kjell Eriksen.Dokumentarfilmen tar for seg det den norske organisten og kryptologen Petter Amundsen mener er skjulte koder i Shakespeares førsteutgave av sine samlede verker. Amundsen mener han har funnet bevis som kan bekrefte at det var andre mennesker involvert i skrivingen av verdens mest siterte stykker.Filmen er en oppfølger til dokumentarserien Shakespeares skjulte koder, som blant annet er sendt flere ganger på NRK. Filmen er imidlertid bygget på et noe annet konsept, der Amundsen har som mål å overbevise den britiske Shakespeare-eksperten Robert Crumpton. Crumpton er overbevist om at "Shakespeare skrev Shakespeare", og er en av de veldig få ekspertene på området som faktisk ønsker å møte organisten.Sammen går de gjennom Amundsens funn, og de ender opp på øya Oak Island utenfor Canada, som ifølge Amundsen er skjulestedet for religiøse skatter av stor betydning.Filmen vakte ved lanseringen oppsikt i norske medier, særlig på grunn av de kontroversielle teoriene.Filmen er senere ventet lansert i Shakespeares hjemland, England.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Webarchive: Shakespeare The Hidden Truth (Nettside – engelsk)
Shakespeares Skjulte Sannhet (trailer)
Cazuza

Agenor Miranda Araújo Neto, bedre kjent som Cazuza (født 4. april 1958 i Rio de Janeiro, død 7. juli 1990 i Rio de Janeiro) var en brasiliansk komponist og sanger. Sammen med Raul Seixas, Renato Russo og Os Mutantes, er Cazuza regnet som en av de fremste eksponentene for brasiliansk rock.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cazuza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cazuza på Internet Movie Database 
(en) Cazuza hos The Movie Database 
(en) Cazuza på Discogs 
(en) Cazuza på MusicBrainz 
(en) Cazuza på Spotify 
(en) Cazuza på Genius — sangtekster 
(en) Cazuza på AllMusic 
Cazuza på Facebook
Anne Hafstad

Anne Hafstad (født 14. januar 1958 i Oslo) er en norsk sykepleier, forsker, journalist og helsebyråkrat fra Kråkerøy ved Fredrikstad.Etter examen artium i 1977 fra hjembyen Fredrikstad studerte hun til sykepleier 1981 og jobbet ved Ullevål sykehus frem til 1985, en av de første som spesialiserte seg som kreftsykepleier (onkologi). Så var hun spesialsykepleier ved Kreftforeningen 1985–87 og produktsjef i smertebehandling for Hydro Pharma på Elverum 1987–91.Som stipendiat ved Kreftregisteret 1991–96 ledet hun «Prosjekt 14-15» i samarbeid med  Norske Kvinners Sanitetsforening og var en del på NRK, blant annet i programmet «Toppen en time» med Toppen Bech.Hun mottok i 1997 en doktorgrad ved Institutt for Samfunnsmedisin ved Universitetet i Oslo. Den viste at provoserende kampanjer mot røyking kan virke på ungdom.Etter en tid som forsker ved Statens institutt for folkehelse jobbet hun fra 1998 tolv år som helsejournalist i Aftenposten. Hun vant SKUP-prisen i 2000 for å avdekke feilmedisinering med Dexamin av hyperaktive barn.Hennes andre SKUP kom i 2005 sammen med kollegaene Siri Gedde-Dahl og Alf Endre Magnussen, for avsløringene rundt Vannverkssaken. I 2010 ble dette kåret til "tidenes SKUP" gjennom den 20 år lange historien til Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse.
Hun mottok Karl Evangs pris i 2009 for sitt omfattende arbeid som helsejournalist,  som i 2010 kulminerte med bokutgivelse. Fra 2010 er hun avdelingsdirektør i Helsedirektoratet.


== Bibliografi ==
Siri Gedde-Dahl, Anne Hafstad, Alf Endre Magnussen Korrupsjon i Norge,  Kagge Forlag 2008 ISBN 9788248908173


== Referanser ==
Thaeides

Thaeides er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter) stjertvinger med to stjerter på bakvingen, i tillegg er bakhjørnet litt uttrukket som en rundet lobe. Hannens overside er skinnende blå med svarte ytterkanter og bredt svart vingespiss, med en oval, brun grop på forvingen. Hunnen er mer brunlig. Undersiden er lyst gråbrun med flere nokså brede, mørke tverrstriper, ofte med et oransje område ved bakhjørnet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie glansvinger (Lycaenidae)
delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
stjertvinger  (Theclinae)
stamme Eumaeini Doubleday, 1847
Brangas-gruppen – Neotropisk
slekten Thaeides Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997
Thaeides goleta (Hewitson, 1877)
Thaeides muela (Dyar, 1913)
Thaeides pyrczi (Johnson, LeCrom & Constantino, 1997)
Thaeides theia (Hewitson, 1870)
Thaeides xavieri (LeCrom & Johnson, 1997)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thaeides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Thaeides hos NCBI 
(en) Kategori:Thaeides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thaeides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brower, Andrew V. Z. 2007. Thaeides i The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org
www.funet.fi – Thaeides
Butterflies of America – Thaeides theia [1]
Camaná (provins)

Camaná er en provins i regionen Arequipa i det sørlige Peru. Den grenser til provinsene Condesuyos, Castilla og Caylloma i nord, til provinsene Arequipa og Islay i øst, til Stillehavet i sør og til provinsen Caravelí i vest. Provinshovedstaden er Camaná.


== Politisk inndeling ==
Provinsen er delt inn i 8 distrikter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Censos Nacionales: XI de Población y VI de Vivienda 2007.
[1] under: 1.17 SUPERFICIE, POBLACION, DENSIDAD POBLACIONAL Y LA ALTITUD DE LA CAPITAL, SEGUN DEPARTAMENTO Y PROVINCIA, 2000]
INEI: Dispositivo Legal de los Distritos: Arequipa