jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grinder stasjon

Grinder stasjon er en jernbanestasjon på Solørbanen ved Grinder i Grue. Stasjonen ble åpnet som stoppested da Solørbanen ble tatt i bruk mellom Kongsvinger og Flisa i 1893. 1921 ble stoppestedet oppgradert til stasjon, denne var betjent til 1980. Persontrafikken ble nedlagt 1994.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 68–69. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Dahl, Aasmund, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Oslo distrikt: Solørbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 55–64. 


== Eksterne lenker ==
(no) Grinder stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Solørbanen
Norske jernbanestasjoner om Grinder stasjon
Brandval stasjon

Brandval stasjon er en jernbanestasjon på Solørbanen ved Brandval i Kongsvinger. Stasjonen ble åpnet i 1912. Rundt 1960 ble den nedgradert til stoppested som var betjent til 1967.
Nord for stasjonen ligger et sidespor til Bergene Holms sagbruk, men per 2020 er det ute av drift.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 68–69. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Dahl, Aasmund, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Oslo distrikt: Solørbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 37–42. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Brandval stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Solørbanen
Jonas Ahlstrand

Jonas Ahlstrand (født 16. februar 1990) er en profesjonell svensk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonas Ahlstrand – ProCyclingStats 
(en) Jonas Ahlstrand – Cycling Archives 
(en) Jonas Ahlstrand – Cycling Quotient 
(en) Jonas Ahlstrand – CycleBase 
(en) Jonas Ahlstrand – TheSports.org
Tallinn-Tartu Grand Prix

Tallinn-Tartu Grand Prix var et estlandsk endagsritt i landeveissykling som ble arrangert for første gang 2002. Rittet var en del av Europatouren i landeveissykling, der var det klassifisert med 1.1. 


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
VM i freestyle 2013 – Kulekjøring menn

VM i freestyle 2013 - Kulekjøring menn ble arrangert i Voss Fjellandsby Myrkdalen onsdag 6. mars 2013. 18 deltagere fikk kjøre finalen og de 6 beste fra første finaleomgang fikk kjøre andre finaleomgang.
Ibarra (Gipuzkoa)

Ibarra er et tettsted og kommune i provinsen Gipuzkoa, i den autonome regionen Baskerland i det nordlige Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ibarra (Gipuzkoa) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
IBARRA in the Bernardo Estornés Lasa - Auñamendi Encyclopedia (Euskomedia Fundazioa) (spansk)
Nueva Gerona

Nueva Gerona er en by på den cubanske øyen Isla de la Juventud som har 47 468 innbyggere (2007).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nueva Gerona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
El Municipio de Isla de Pinos
Kari C. Toverud

Kari Constance Toverud (født 14. september 1958) er en norsk medisinsk illustratør. 
Kari C. Toverud flyttet til USA i 1969. Der tok hun en mastergrad i medisinsk illustrasjon ved Georgia Regents University (tidligere Medical College of Georgia) i Augusta (Georgia). Etter dette, fra 1983 til 1989, arbeidet hun som illustratør for Universitetsforlaget i Norge, siden frilans for ulike oppdragsgivere. Hun startet sitt eget firma Kari C Toverud AS i 2007. Hun er den eneste sertifiserte medisinske illustratøren i Europa. 
Kari C. Toverud har bidratt med fagillustrasjoner innen medisin og sykepleie til mer enn 200 norske bøker, blant annet Menneskekroppen, Menneskets fysiologi og Sykdomslære utgitt på Gyldendal Akademisk. Illustrasjonene hennes er dessuten publisert i utenlandske utgivelser. Toveruds medisinske visualiseringer omfatter også animasjoner.
Kari C. Toverud bor og arbeider på Røa ved Bogstad i Oslo.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Kari C. Toverud i BIBSYS
Egen nettside
Presentasjon på LinkedIn
Presentasjon på designbasen.no
Digital blakopi av Den forunderlige kroppen med tegninger av Kari C. Toverud (opprinnelig utgitt på Universitetsforlaget 1988)
Constance Ørbeck-Nilssen

Constance Kjellaug Løken Ørbeck-Nilssen (født 13. oktober 1954) er en norsk barnebokforfatter. Hun har skrevet flere bildebøker illustrert av Ragnar Aalbu og Akin Düzakin.
Constance Ørbeck-Nilssen bor og arbeider i Asker.


== Bibliografi ==
Det er bare å lukke øya, novelle, antologi, Cappelen (2006)
Båndtvang, dramatikk, Det Åpne Teater (2009)
Ikke helt alene, billedbok, Magikon (2009)
Nesa til onkel Knut, billedbok, Magikon (2010)
Jeg er jo her, billedbok, Magikon (2011)
Hvem er Wilhelm?, billedbok, Magikon (2012)
Tankene lager ingen lyder, billedbok, Magikon (2013)
Hvorfor er jeg her (ill. Akin Duzakin) barnebok, Magikon (2014)
Jeg kan følge deg hjem, billedbok, Omnipax (2015)
Hva er det med pappa, billedbok, Dreyer (2016)
Fargene som forsvant, billedbok, Ena forlag (2017)


== Kilder ==
Presentasjon av Constance K. Ørbeck-Nilssen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Constance Ørbeck-Nilssen i BIBSYS
Konowbreen

Konowbreen er en isbre i Oscar II Land på Spitsbergen, Svalbard. Den er en dalbre som er en utløper fra Løvenskioldfonna. Den går derfra mot sørøst og munner ut i St. Jonsfjorden. Breen er 12 kilometer lang.
Den har navn etter Wollert Konow (1845–1924), Norges statsminister 1910–1912. Hans regjering foreslo i 1910 at HMS Fram skulle stilles til disposisjon for Gunnar Isachsens ekspedisjon til Spitsbergen, som kartla og ga navn til breen samme år.


== Referanser ==
Osbornebreen

Osbornebreen er en isbre i Oscar II Land på Spitsbergen, Svalbard. Den er en dalbre som er en utløper fra Løvenskioldfonna. Den går derfra mot sørøst og munner ut i St. Jonsfjorden. Breen er 21 kilometer lang.
Den har navn etter en tidlig engelsk hvalfanger.


== Referanser ==
Sørlaguna

Sørlaguna er en ferskvannslagune som ligger noe over havnivå på eidet som forbinder Nord-Jan og Sør-Jan midt på Jan Mayen. Den ligger mellom Lagunevågen, en strandslette ut mot Rekvedbukta på sørsiden, og de lave fjellene ut mot Grønlandshavet på nordsiden. 
Sørlaguna kan om våren strekke seg i en lengde av 8,5 kilometer med på det meste mens den tørker mer eller mindre inn i løpet av sommeren. Dybde varierer på mellom 30 og 60 centimeter. Jan Mayensfield ligger i sørvestenden og det går en vei fra Olonkinbyen til Jan Mayen radio langs nordsiden.
Det er antatt at lagunen er dannet i nyere tid ettersom den ikke er inntegnet på noen av de gamle nederlandske kartene over Jan Mayen.


== Se også ==
Nordlaguna


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sørlaguna Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Nordlaguna

Nordlaguna er en ferskvannslagune helt sørvest på Nord-Jan på Jan Mayen. Den ligger mellom Bommen, en lav strandvoll ut mot Stasjonsbukta og Grønlandshavet på vestsiden, og Wildberget og Mohnberget på østsiden.
Nordlaguna har en dybde på fra 20 til 40 meter på det dypeste og var en viktig kilde til ferskvann. Lagunen, og nærliggende områder, ble loddet opp sommeren 1929 av den norske Grønlandsekspedisjonen som kom med skipet «Veslekari». I løpet av de siste tiårene har området som skiller lagunen fra havet blitt smalere, slik at høye bølger slår over og gjør vannet brakt. 
På Libergsletta like nord for lagunen ligger de gamle bygningene til Jan Mayen radio. Det går en vei til bygningene fra Olonkinbyen øst og nordøstsiden av Nordlaguna.


== Se også ==
Sørlaguna
Atlantic City


== Referanser ==


== Kilder ==
Den Norske los. 7 (1990): Farvannsbeskrivelse Svalbard og Jan Mayen. Norges sjøkartverk, Stavanger 1990. ISBN 8290653069


== Eksterne lenker ==
Nordlaguna Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Ancognatha

Ancognatha er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (10-20 millimeter), noe blanke, gulbrune eller brunlige hornbiller. De har vanligvis svarte, avlange flekker på forreste del av dekkvingene. Disse artene mangler horn og kan ligne på mange andre skarabider. Slekten utmerker seg ellers ved at hodets fremre del (clypeus) er utvidet slik at hodet blir minst like langt som bredt.
Kjevene (mandiblene) er påfallende tynne og oppoverrettede hos de fleste av artene, og hannens for-føtter er utvidet.
Beina er gjerne gulbrune med svarte spisser.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt fra det sørligste USA i nord til Peru og Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Ancognatha Erichson , 1847
Ancognatha atacazo (Kirsch, 1885)
Ancognatha aymara Mondaca, 2016
Ancognatha castanea Erichson , 1847
Ancognatha corcuerai Figueroa & Ratcliffe, 2016
Ancognatha erythrodera (Blanchard, 1846)
Ancognatha falsa Arrow, 1911
Ancognatha gracilis Endrödi, 1966
Ancognatha horrida Endrödi, 1967
Ancognatha humeralis (Burmeister, 1847)
Ancognatha hyltonscottae Martínez, 1965
Ancognatha jamesoni Murray, 1857
Ancognatha lutea Erichson , 1847
Ancognatha manca (LeConte, 1866)
Ancognatha matilei Dechambre, 2000
Ancognatha quadripunctata Bates, 1887
Ancognatha rugulosa Endrödi, 1971
Ancognatha scarabaeoides Erichson , 1847
Ancognatha sellata Arrow, 1911
Ancognatha uncinata Paucar-Cabrera & Ratcliffe, 2018
Ancognatha ustulata (Burmeister, 1847)
Ancognatha veliae Pardo-Locarno et al., 2006
Ancognatha vexans Ratcliffe, 1992
Ancognatha vulgaris Arrow, 1911


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Ancognatha [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ancognatha i Encyclopedia of Life 
(en) Ancognatha i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ancognatha hos ITIS 
(en) Ancognatha hos NCBI 
(en) Kategori:Ancognatha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ancognatha – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Ancognatha vulgaris
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Happy Eater

Happy Eater var en britisk restaurantkjede som var i drift fra 1973 til 1997. Restaurantene ble etablert som familievennlige veikroer, i konkurranse med den dominerende veikrokjeden Little Chef. Menyen bestod av tradisjonell britisk mat, som engelsk frokost og fish and chips.
Restaurantene hadde lekeplasser for barn utendørs og rom med Lego innendørs. Restaurantene var i hovedsak lokalisert i Sørøst-England, Midlands og langs A1-motorveien.
I løpet av 1980 bestod kjeden av 21 restauranter, og den ble da solgt til Imperial-konglomeratet. Den nye eieren utvidet kjeden til 75 restauranter, bør den ble solgt videre til Trust House Forte i 1986. Trust House Forte ble kjøpt opp av Granada plc i 1995, og deretter ble restaurantene enten lagt ned eller omgjort til Little Chef – som også var eiet av Granada. Den siste Happy Eater-restauranten ble bygget om i 1997.
Ara Pacis

Ara Pacis Augustae (oppført år 13–9 f.Kr. i Roma) er et fredsalter bygget i marmor til ære for Augustus som hadde lovet fred etter å ha  beseiret spaniere og gallere.
Alteret var en gave fra det romerske senatet og tok fire år å bygge der på Marsmarken, men så var det også første gangen de brukte marmor fra Carrara langt der nord.  Selve offeralteret ligger innenfor fire marmorvegger som er dekorert med friser som viser mennesker, vegetasjon og diverse dyr. Selve blomsterfrisen ble studert rundt 1960 av Hans Peter L'Orange ved Det norske institutt i Roma som hevdet at de dominerende rankene av akantus skrur seg oppover og er mer enn ren dekorasjon, men en skildring av vekst- og fruktbarhet i kjølvannet av alle disse i krigene.  Nede i buskaset ser man øgler og andre dyr.
Fire århundre med utgraving kulminerte med åpningen den 23. september 1938 av et rekonstruert alter med vernende overbygg utført av Vittorio Ballio Morpurgo, der på bredden av Tiber ved siden av Augustus' mausoleum, dit alteret hadde blitt flyttet.  I 2006 åpnet det nye hvite og firkantede Museo dell'Ara Pacis tegnet av amerikaneren Richard Meier (1934–) i mye glass, det første nybygg i sentrale Roma på 60 år.


== Referanser ==
Remind Me

«Remind Me» er en sang av den norske elektronikaduoen Röyksopp, utgitt på deres debutalbum Melody A.M.. 
Videoen til sangen, ble laget av det franske selskapet H5 og vant MTV-prisen for beste musikkvideo under utdelingen i Barcelona i 2002. Röyksopp opptrådte også live på scenen foran millioner av europeiske TV-seere, med låten «Poor Leno».
Sangens vokal fremføres av Erlend Øye.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Alvin Lee

Alvin Lee, egentlig Graham Barnes (født 19. desember 1944 i Nottingham i Nottinghamshire, død 6. mars 2013 i Marbella i Spania) var en britisk gitarist som ble kjent på 1960-tallet for sitt arbeid med The Jaybirds. Han var lenge kjent som en av verdens raskeste gitarister, og ble verdenskjent som frontmann i bluesrockbandet Ten Years After etter å ha deltatt på Woodstockfestivalen i august 1969, blant annet med sangen «I'm Going Home».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alvin Lee (musician) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alvin Lee på Internet Movie Database 
(en) Alvin Lee på Discogs 
(en) Alvin Lee på MusicBrainz 
(en) Alvin Lee på Songkick 
(en) Alvin Lee på AllMusic 
(en) Alvin Lee på Twitter 
(en) Alvin Lee på Facebook 
(en) Alvin Lee på YouTube
Grant Heslov

Grant Heslov (født 5. mai 1963) er en amerikansk skuespiller, filmprodusent, manusforfatter og regissør, kjent for å ha produsert Operasjon Argo (2012) som han mottok en Oscar for beste film for.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grant Heslov på Internet Movie Database 
(sv) Grant Heslov i Svensk Filmdatabas 
(da) Grant Heslov på Filmdatabasen 
(da) Grant Heslov på Scope 
(fr) Grant Heslov på Allociné 
(en) Grant Heslov på AllMovie 
(en) Grant Heslov hos The Movie Database
Kristian Tonning Riise

Kristian Tonning Riise (født 27. oktober 1988) er en norsk lobbyist og tidligere politiker (H). Han var stortingsrepresentant fra 2017 til 2021. Han var leder i Unge Høyre fra 21. juni 2014 til han trakk seg 9. januar 2018 som resultat av en rekke varslinger om upassende oppførsel mot kvinnelige ungdomspolitikere.


== Politisk karriere ==
Han var medlem av Unge Høyres sentralstyre fra 2012 og var leder fra 2014 til 2018, 1. nestleder i Hedmark Høyre fra 2014, medlem av Stange kommunestyre og formannskap 2011-2015, medlem av Hedmark fylkesting fra 2007 og stortingsrepresentant fra Hedmark fra 2017. Riise ledet Hedmark Unge Høyre 2008–2010 og Stange Høyre 2011–2012.


== Bakgrunn ==
Han er oppvokst på Ilseng i Stange. Han har studiekompetanse fra musikklinjen ved Stange videregående skole og vært elev ved musikk- og teaterlinjen ved Romerike Folkehøgskole. Riise studerte idéhistorie ved Universitetet i Oslo 2009–2012.Han har også arbeidet som sanger og guide ved Hedmarksmuseet i 2008 og har vært informasjonsrådgiver i Unge Høyre 2010–2011 samt prosjektmedarbeider i Civita 2012–2014.I 2013 utga han en bok om Venezuelas daværende president, Hugo Chávez.I mars 2022 ble Riise ansatt som lobbyist i tobakkselskapet Philip Morris.


== Anklager om upassende oppførsel ==
10. januar 2018 meldte Aftenposten at Riise gikk av som leder i Unge Høyre etter at det var kommet inn en rekke bekymringsmeldinger om upassende oppførsel mot yngre kvinnelige partimedlemmer. I denne sammenheng nevnte han at #MeToo-bevegelsen hadde vært en vekker og at flere partifeller hadde vært bekymret for hans upassende oppførsel. Siden artikkelen ble publisert i Aftenposten kom det inn sju nye varsler mot Riise om upassende atferd av seksuell karakter, der en av sakene handlet om en hendelse i 2014, tre måneder før han ble valgt til leder i Unge Høyre.


== Bibliografi ==
Riise, Kristian Tonning (2013). Diktator i forkledning. Hugo Chávez: Den bolivarianske revolusjonens skyggeside. Oslo: Civita. ISBN 978-82-92581-50-6. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristian Tonning Riise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristian Tonning Riise på Internet Movie Database 
(no) Kristian Tonning Riise hos Stortinget 
(no) Kristian Tonning Riise hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Profil hos Civita.
(no) Profil Arkivert 17. februar 2013 hos Wayback Machine. hos Minerva.
Politiklubbene i Bergen

Politiklubbene i Bergen var en ideell fritidsorganisasjon grunnlagt i 1954 for barn og ungdom i Bergen. Klubben ble nedlagt i 1983.


== Historie ==
Bakermester John Skaaland og politibetjent Gunnar Aasbø grunnla bevegelsen i 1954 under navnet «Politiets gutteklubb». De to innstifterne hadde også vært sentrale i forløperen Politiets barneturer (1948–1954). Klubbene var svært fremgangsrike de første årene og hadde på det meste 17 underavdelinger som igjen disponerte ti ulike lokaler. Politiklubbene organiserte også det såkalte Sjøkorpset som hadde flere båter og eget naust ved Flyhavnen i Sandviken.
Bevegelsens formål var å kanalisere ungdommers energi og spenningstrang over i det som ble ansett som positive aktiviteter; friluftsliv, sport, dugnader og egeninnsats for fellesskapet. Samtidig skulle Politiklubbene ha en miljøterapeutisk funksjon som ble forsøkt iverksatt ved å bygge opp grupper som besto av en blanding av ressurspersoner og belastet ungdom.
Det antas at flere tusen bergensungdommer var innom organisasjonen i løpet av de nesten 30 årene klubbene var aktive. 
I en del av virkeperioden fantes det egne jentegrupper. 
Bevegelsens fremste drivkraft John Skaaland la imidlertid ned klubbene i 1983 pga. manglende interesse fra målgruppen. I 2004 begynte tidligere medlemmer å arrangere veteranturer i byfjellene og opprettet samtidig en nettside viet Politiklubbene.  
En kan finne opplysninger om Politiklubbene i arkivet oppbevart ved Bergen byarkiv. Her finnes en rekke avisutklipp om klubben. Ellers inneholder samlingen dokumentasjon om utflukter og aktiviteter, noe korrespondanse, vimpler, pokaler stempler, fotografier, filmer m.m. 


== Litteratur ==
Elvebakk, Vebjørn 2009: "Fritid med innhold : Politiklubbene i Bergen." i Fra gutteklubb til kvinnesak. Ferie- og fritidsminner fra arkivet. Bergen. Fra Bergen Byarkivs skriftserie nr. 8. Bergen 2009


== Eksterne lenker ==
Politiklubbene i Bergen - oppslagsverket oVe, artikkel av  Vebjørn Elvebakk, Bergen Byarkiv.
Lorange (slekt)

Lorange og L'Orange er norske slekter som har sin opprinnelse fra Frankrike, hugenotter som etter opphevelsen av Ediktet i Nantes i 1685 måtte rømme landet og via Danmark havnet i Ramnes. Ellers er Lorang(e) som fornavn en måte å skrive Lorentz på, som hos sirkusdirektør Arne Otto Lorang Arnardo (1912–1995).


== Kjente Loranger ==
Hans L'orange (?–?), sukkermagnat på Hawaii med stadion oppkalt etter seg
Erik Emil Lorange (1919–2019), byplanlegger
Robert Lorange (1949–), arkitekt
Anders Lund Lorange (1847–1888), arkeolog
Hans Peter L'Orange (1903–1983), arkeolog
Peter Lorange (1943–), professor i økonomi
Inge Lorange Backer (1946–), jusprofessor
Ingrid Riddervold Lorange (1970–), næringslivsleder
Tommy Lorange Ottesen (1971–2022) musiker

		
		
		
		
		


== Referanser ==
Jungelmagasin

Begrepet jungelmagasin brukes når to eller flere våpenmagasin festes sammen sidelengs hver sin vei enten med spesiallagde fester i metall eller polymer, eller enkelt gjort med teip, slik at brukeren raskt kan bytte magasinet. Det er betydelig raskere å bytte fra tomt magasin til fullt med slike magasinløsninger.
En relativt liten ulempe er at i enkelte sammenhenger kan magasinet eller magasinene som henger nedover få støv, jord og vann i seg, og øke sjansen for feilfunksjon i våpenet. 
I dag produseres enkelte magasiner med fester beregnet for dette. Et relativt kjent eksempel er H&K G36, Bundeswehrs standardrifle som også brukes av norske spesialstyrker.
Ten Years After

Ten Years After er et Britisk bluesrockband best kjent fra slutten av 60-årene til begynnelsen av 70-årene. Ten Years After deltok også på Woodstockfestivalen, den legendariske amerikanske musikkfestivalen i august 1969. Senere i 1969 (1.12.1969) spilte bandet på Chat Noir i Oslo. En konsert som inneholdt mye av repertoaret fra Woodstock, og med samme besetning.


== Musikere ==
Alvin Lee — gitar, sang
Leo Lyons — bass
Chick Churchill — keyboards
Ric Lee — drums
Joe Gooch – gitar, sang, erstatter siden 2003 Alvin LeeAlvin Lee og trommeslageren Ric Lee er verken brødre eller i slekt. Alvin ble født som Graham Barnes og tok senere Alvin Lee som kunstnernavn.

		
		
		
		
		


== Diskografi (utvalg) ==
1967 - Ten Years After
1968 - Undead (live)
1969 - Ssssh
1969 - Stonedhenge
1970 - Cricklewood Green
1970 - Watt
1971 - A Space in Time
1972 - Alvin Lee and Company
1972 - Rock & Roll Music to the World
1973 - Recorded Live (live)
1974 - Positive Vibrations
1978 - Rocket Fuel
1979 - Ride On
1989 - About Time
1992 - Live 1990 (live)
2001 - Live at the Fillmore East 1970 (live)
2004 - Now
2005 - Roadworks (live)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ten Years After – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ten Years After på Internet Movie Database 
(en) Ten Years After på Discogs 
(en) Ten Years After på MusicBrainz 
(en) Ten Years After på Spotify 
(en) Ten Years After på Songkick 
(en) Ten Years After på Last.fm 
(en) Ten Years After på AllMusic
Energikampen

Energikampen er et norsk TV-program for barn som gikk på NRK1 og NRK Super. Energikampen ble vist på NRK første gang i 2001. Formatet er utviklet og produsert av produksjonsselskapet Fabelaktiv for NRK.
I programmet konkurrerer 11-åringer på ulike lag mot hverandre ute i naturen i teoretiske og praktiske oppgaver som omhandler energi og miljø. Programmene ble først spilt inn i Rondane og senere i Jotunheimen og Lemonsjøen i Vågå. I produksjonen av programmet samarbeider Fabelaktiv med det statlige enøkselskapet Enova.


== Programledere ==
2001: Ukjent
2002: Truls Pedersen
2003: Truls Pedersen
2004: Kjersti Gullvåg og Truls Pedersen
2005: Truls Pedersen
2006: Ukjent
2007: Ukjent
2008: Ukjent
2009: Ukjent
2010: Solveig Hareide
2011–2012: Truls Pedersen


== Priser og nominasjoner ==
Energikampen ble i 2008 tildelt BarneVaktens pris «Årets familieprogram». Programmet var under Gullruten 2011 nominert i kategorien «Beste barne- eller ungdomsprogram», og vant i 2013 prisen for beste ikke-manusbaserte program under International Emmy Kids Awards (første Emmy-pris til en norsk produksjon).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Programmets hjemmeside på NRK.no
Idd skolemusikkorps

Idd Skolemusikkorps er et skolekorps i Halden som ble stiftet 22. februar 1962.
Korpsets uniformer er laget etter mønster fra de dansk/norske soldatuniformene fra 1600- og 1700-tallet.
Korpset rekrutterer nye musikanter fra Folkevang skole, Øberg skole, Iddevang skole, Prestebakke skole, Tistedal skole og Halden Friskole.


== Eksterne lenker ==
Idd Skolemusikkorps offisielle hjemmeside Arkivert 6. juli 2012 hos Wayback Machine.
Dag-Arne Johansen

Dag-Arne Johansen (født 1962) er en norsk journalist og forfatter. Han har skrevet flere artikler for forskjellige jernbanetidsskrifter og debuterte med romanen Ukjent vennskap i 2009. Han er oppvokst på Grorud i Oslo og er utdannet mekaniker. Han har figurert som statist i flere spillefilmer og har også medvirket i noen amatørfilmer og studentfilmer. Har en av rollene i amatørthrilleren «Voyeurs» av Raymond Dullum.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata

(no) Publikasjoner av Dag-Arne Johansen i BIBSYS