jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sminthurididae

Sminthurididae er en familie av seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola).


== Utseende ==
Bittesmå (vanligvis godt under 1 mm), runde spretthaler. Det er markert forskjell mellom kjønnene – hannens antenner er modifisert for å gripe hunnen under paringen.


== Levevis ==
Flere av artene lever på overflaten av ferskvann. Medlemmene av denne familien har gjerne svært korte livssykler, noen Sphaeridia-arter kan under gunstige forhold gjøre unna utviklingen fra egg til voksen på mindre enn en uke.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Hexapoda (seksbeinte leddyr)
gjemtkjevinger (Entognatha)
Spretthaler (Collembola)
Underorden Symphypleona
Familien Sminthurididae Börner, 1906
Slekten Boernerides Bretfeld, 1999 – én art, finnes i Europa
Slekten Debouttevillea – én art
Slekten Denisiella Folsom & Mills, 1938 – 9 arter
Slekten Jeannenotia Stach, 1956 – én art i Europa
Slekten Pygicornides Betsch, 1969 – 2 arter
Slekten Sinnamarides – én art
Slekten Sminthuridia – én art
Slekten Sminthurides Börner, 1900 – 62 arter, 13 i Europa, i Norge:
Sminthurides aquaticus (Bourlet, 1843) – også på Svalbard
Sminthurides malmgreni (Tullberg, 1876) – også på Svalbard
Sminthurides parvulus (Krausbauer, 1898)
Sminthurides pseudoassimilis Stach, 1956
Sminthurides schoetti Axelson, 1903
Slekten Sphaeridia Linnaniemi, 1912 – 65 arter, 5 i Europa, i Norge:
Sphaeridia pumilis (Krausbauer, 1898) – også på Svalbard
Slekten Stenacidia Börner, 1906 – 3 arter, én i Europa
Slekten Yosiides – 2 arter


== Kilder ==
Palacios-Vargas, J.G. 2007. A new species of Denisiella (Collembola, Sminthuridae) from Panama and new records for D. sexpinnata (Denis, 1938). Zootaxa 1637: 63-68. [1]
Australian Faunal Directory, Sminthurididae
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Checklist of the Collembola – Sjekkliste over verdens spretthaler


== Eksterne lenker ==
(en) Sminthurididae i Encyclopedia of Life 
(en) Sminthurididae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sminthurididae hos Artsdatabanken 
(sv) Sminthurididae hos Dyntaxa 
(en) Sminthurididae hos Fauna Europaea 
(en) Sminthurididae hos Fossilworks 
(en) Sminthurididae hos ITIS 
(en) Sminthurididae hos NCBI 
(en) Kategori:Sminthurididae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sminthurididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Sminthurididae på Tree of life
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Viralmarkedsføring

Viralmarkedsføring er en form for markedsføring som legger vekt på pre-eksisterende sosiale nettverk. Denne markedsføring kan skje ansikt til ansikt (word of mouth), eller via videosnutter på Internett, SMS, eller andre medier. Andre relaterte fenomener er bl.a. jungeltelegraf. Viralmarkedsføring er benyttet av både selskaper og andre som ønsker markedsføre en eller annen tjeneste eller produkt.


== Se også ==
Geriljamarkedsføring
PR-stunt


== Referanser ==
Stein Song

«Stein Song» er den offisielle kampsangen til University of Maine. Melodien er skrevet av E.A. Fenstad og teksten er skrevet av Lincoln Concord. Sangen ble berømt da Rudy Vallee arrangerte den nåværende versjonen. Vallee studerte ved University of Maine 1921-1922 innen han fortsatte ved Yale, og hans popularitet hjalp til med å gjøre den til en nasjonal favoritt. Til denne dag fortsetter «Stein Song» å være den eneste collegekampsangen som har nådd førsteplassen på poplisten, noe den gjorde i 1930.


== Norsk versjon ==
Einar Rose har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den også tittelen «Stein Song».


=== Innspillinger ===
Carsten Carlsens danseorkester med refrengsang av Einar Rose. Utgitt på 78-platen Odeon A 180310 D-4316.


== Referanser ==
Ebersbach (Sachsen)

Ebersbach (oversorbisk: Habrachćicy) er en bydel i bykommunen Ebersbach-Neugersdorf i Oberlausitz i den sørlige delen av Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Før 1. januar 2011 var den en selvstendig by og kommune. Byen hadde 8 108 innbyggere den 31. desember 2009. 
Byen ligger på grensen til Böhmen i Tsjekkia.

I Ebersbach finnes en av tre vannkilder til elven Spree. De to andre vannkildene befinner seg i Kottmar og i Neugersdorf. Ved utmunningen ved Bahnhofstraße/Hauptstraße (B 96) møtes elvene Spree-Kottmar, Spree-Ebersbach og Neugersdorf, for deretter samlet å flyte videre som elven Spree i retning Berlin. Det høyeste punkt i Ebersbach er det 485 meter høye fjellet Schlechteberg. Det danner også det geografiske midtpunktet i Ebersbach. Vest for Schlechteberg ligger byens sentrum og bydelen Haine. I nord og øst går hovedgaten gjennom bydelene Niederdorf og Oberdorf til de såkalte «gyldne løver». I sørøst ligger Neubaugebiet Oberland. Fra sør til vest, direkte mot den tsjekkiske grensen, befinner Spreedorf seg ved foten av Schlechtebergs.
Fra et utsiktstårn i Schlechteberg ser man fjellet Kottmar i øst, og noe sør for dette Isergebirge, og deretter Zittauer Gebirge med Lausche som høyeste fjelltopp. Ved klar sikt ser man Karkonosze/Krkonoše med fjellet Sněžka/Śnieżka bak Isergebirge. I sør ligger Lausitzer Bergland i retning Tsjekkia. I nordvest troner fjellene Bieleboh og Czorneboh. Mot nord er det 307 meter høye Hohe Dubrau synlig og fra utkikkstårn er Monumentberg synlig som det siste høydedrag i fjellverdenen i denne retningen. Like nedenfor er dobbelfjellet Löbauer Berg/Schafsberg synlig. Fra utkikkstårn kan man mot øst se Rotstein og Königshainer Berge. Nevneverdig er også det tidligere fjellet Klunst, som en gang var 440 meter høyt, før det falt som offer for et pukkverk i granitt-industrien.
Byen har syv deler:

Haine
Hempel
Neue Sorge
Niederdorf
Oberdorf
Oberland
SpreedorfI 1877 ble kommunen Neuebersbach innlemmet i Ebersbach. Med virkning fra 1. januar 2011 foreligger det planer om å slå sammen Ebersbach og Neugersdorf til den nye kommunen Ebersbach-Neugersdorf.
Ebersbach var en by i Kreis Löbau fra 1952 til 1990, og i Landkreis Löbau fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den vært en del av i Landkreis Löbau-Zittau, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Görlitz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ebersbach/Sa. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Henne

Henne er et norsk, illustrert motemagasin rettet mot kvinner. Det ble etablert i 1994 og utgis av Aller Media AS. Magasinet utkom med 17 utgaver i 2009, mens det kun hadde seks det første året. Henne inneholder aktuelle reportasjer på temaer som mote, design, skjønnhet, samliv, jobb og karriere, interiør, samt mat- og helsereportasjer. 


== Opplag ==
Opplaget var på 35 533 i 2008. Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening siste årene:
2011: 27 187
2012: 25 631
2013: 26 213
2014: 27 260
2015: 28 853


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Magasinets hjemmesider
Sverre H. Huseby

Sverre Holmsen Huseby (født 29. mai 1968) er en norsk programmerer, sakprosaforfatter og seniorkonsulent i firmaet Zenior AS siden 2006. Han gav i 2003 ut boka Innocent Code: A Security Wake-Up Call for Web Programmers. Han har også skrevet artikler for blant annet IT-magasiner som Computerworld. Huseby er gift med biokjemiker og forsker Hanne S. Finstad. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV på Husebys hjemmeside
Olof Håkansson

Olof Håkansson (født 1695 i Lösen, Blekinge, død 18. november 1769 i Stockholm) var en svensk bonde og riksdagsmann. Han var representant for bondestanden fra 1726 til 1769 og bondestandets talsmann fra 1738 til 1762 og 1769.
Han var far til Anders af Håkansson.


== Referanser ==
Bård Bjerkeland

Bård Ivar Bjerkeland (født 8. desember 1961) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for Driv Idrettslag, Lillestrøm, Nürnberg og Lyn. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 1989.Bjerkeland spilte tre A-landskamper for Norge, og fikk sin debut for OL-landslaget i kampen mot Sovjetunionen den 14. oktober 1986.
Bård Bjerkeland var nylig fylt nitten år og spilte for Driv Enebakk da han ble hentet til Lillestrøm. Han var på tidspunktet nær ved å signere for Moss, før Lillestrøm også tok kontakt.
Sommeren 1989 ble Bård Bjerkeland solgt til Bundesliga-klubben 1. FC Nürnberg. Ifølge Bjerkeland kom han til en klubb i oppløsning, der presidenten som kjøpte ham fikk sparken. Bare et par uker senere var han tilbake hos Lillestrøm uten å ha spilt obligatoriske kamper for Nürnberg.Bjerkeland jobbet som drosjesjåfør da han 15. mars 2006 var en av tre personer som ble skutt da en mann skjøt vilt rundt seg med hagle på en bensinstasjon ved Kjeller. Bjerkeland ble truffet av 82-83 hagl av skudd fra 10-15 meters avstand idet han løp unna. Både Bjerkeland og de to andre ofrene overlevde.


== Meritter ==
 Norgesmester med Lillestrøm i 1981 Norgesmester med Lillestrøm i 1985 Seriemester med Lillestrøm i 1986 Seriemester med Lillestrøm i 1989


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi hos Lyn
Biografi hos Kanaripedia
Biografi hos lskhistorikk.com
(en) Bård Bjerkeland – Transfermarkt 
(en) Bård Bjerkeland – WorldFootball.net 
(en) Bård Bjerkeland – EU-Football.info 
(en) Bård Bjerkeland – PlaymakerStats.com 
(no) Bård Bjerkeland – Norges Fotballforbund
Frank Grønlund

Frank Grønlund (født 13. desember 1952) er en tidligere norsk fotballspiller. 
Grønlund var forsvarsspiller, og spilte 175 kamper (12 mål) for LSK i 1. divisjon mellom 1975 og 1983. Totalt, om man inkluderer cup- og treningskamper, spilte Grønlund 394 kamper for klubben mellom 1970 og 1983.Han ble seriemester med LSK i 1976 og 1977, og cupmester i 1977, 1978 og i 1981 som kaptein. Han spilte også to A-landskamper for Norge: en VM-kvalifiseringskamp mot Ungarn i 1981, og en privatlandskamp mot Finland i 1982.
Etter å ha forlatt LSK i 1983, var Grønlund trener i Skeid (1984–1985) og Aurskog/Finstadbru (1987–1989). I 1991 returnerte Grønlund som LSK, hvor han siden har vært ansatt i klubbens administrasjon, hvor hans stillingstitler har inkludert sportsdirektør, formann, daglig leder og administrerende direktør. I 2003 ble Grønlund utnevnt til æresmedlem i LSK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Grønlund – Transfermarkt 
(en) Frank Grønlund – national-football-teams.com 
(en) Frank Grønlund – WorldFootball.net 
(en) Frank Grønlund – EU-Football.info 
(no) Frank Grønlund – Norges Fotballforbund
Gunnar Lønstad

Gunnar Lønstad (født 30. november 1953) er en tidligere norsk fotballspiller som kom til Lillestrøm SK fra Gjøvik/Lyn i 1977. I løpet av sine fem sesonger på Åråsen fikk midtbanespilleren med seg et seriemesterskap og tre cupmesterskap. Gunnar Lønstad ble LSKs første målscorer i en Europacupkamp, da han fra kort hold kriget inn 1-0 målet mot Ajax Amsterdam i det 2. spilleminutt. Kampen, som endte 2-0 til Lillestrøm, ble spilt på Ullevaal stadion 14. september 1977.
Gunnar Lønstad måtte gi seg med toppfotball etter 1981-sesongen, og valgte å returnere til moderklubben Gjøvik/Lyn. Han har 1 junior-landskamp for Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Lønstad – Transfermarkt
I kongens klær

For dokumentarserien fra 2017, se I kongens klær (TV-serie)I kongens klær er en norsk film, i regi av Finn Myklegård, som hadde premiere torsdag 12 oktober 1933. Filmen var en militær-revy med Einar Rose i hovedrollen. Aftenpostens anmelder mente filmen manglet en historie og at sangene til Rose var dårlige.


== Handling ==
Ifølge Aftenposten var dette «ikke en vanlig film med handling, men en revy over våre rekrutters liv på moen,- fra det øyeblikk de tar imot  og til de reiser tilbake til sine hjem. Avslutningen dannes av fellesøvelsene på Gardermoen om sommeren, med defilering for Kommanderende General. Man får oppleve leirliv, brakkeliv, gymnastikk og våpenøvelser. Det var opprinnelig meningen å lage et lystspill over M.B. Landstads Den evigglade sjuåførr, men departementet ville ikke at skuespillere skulle opptre i uniform. I rekruttenes fritid er det lagt inn noen scener fra et marketenteri som bestyres av Hilda Fredriksen og Einar Rose. Her har Rose fått anledning til å synge noen av Arne Svendsens militærviser.»


== Rolleliste ==
Einar Rose - Krestian Hansen
Hilda Fredriksen - Krestians kone
Robert Dahl
Ella Peaters


== Sanger ==
«Hurra my boys» (Robert Dahl) - Også spilt inn 4. september 1933 av Robert Dahl m/Gutta i røiken på 78-platen His Master's Voice X 4186
«Leve landsforsvaret» (Kristian Hauger/Arne Svendsen) – Også spilt inn av Jubelgutta med sang Einar Rose på 78-platen Odeon A 180511 D-3013
«Rekruttvalsen» (Kristian Hauger) – Også spilt inn av Jubelgutta med sang Einar Rose på 78-platen Odeon A 180511 D-3013 og 4. september 1933 av Robert Dahl m/Gutta i røiken på 78-platen His Master's Voice X 4186


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I kongens klær på Internet Movie Database 
(no) I kongens klær i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) I kongens klær hos Filmfront
Krigen mot bandittene

Krigen mot bandittene er navnet de cubanske styresmaktene gav det seks år lange opprøret mot de nye makthaverne i kjølvannet av den cubanske revolusjon. Opprørsgruppen, som ble kjent som «bandittene», mottok støtte fra CIA, Batista-tilhengere, lokale bønder og tidligere allierte av 26. juli-bevegelsen som hadde brutt med Castro. Opprøret varte mellom 1959 og 1965, og endte med en total seier for Castro-regimet og eliminering av alle opprørsgrupper.
«Bandittene» brukte den samme taktikken som Castro hadde brukt tidligere, geriljakrig. Taktikken gikk ut på å angripe fort og trekke seg raskt tilbake. Opprørerne gjennomførte dusinvis av angrep mot skoler, hus, kollektiver, gårder, butikker og varehus. Castro-regimet slo brutalt ned på opprøret. USA forsøkte å intervenere, men den såkalte invasjonen av Bahía de Cochinos ble en total fiasko og innvarslet at USA ikke lenger kunne utøve innflytelse over Cuba. I løpet av kampanjen mot bandittene omkom over 80 cubanske soldater, og hundrevis ble skadet. Ettersom den cubanske hæren nå mottok materiell støtte fra Sovjetunionen, var de overlegne i både antall og utstyr. Og til tross for at opprørerne var desperate, hadde de ikke store muligheter til å seire. I 1965 var bandittene blitt fullstendig beseiret, og hæren sørget for å rykke opp infrastrukturen deres for å unngå et lignende opprør i fremtiden. Mennesker ble henrettet på stedet, og ingen ble tilfangetatt.
Mens enkelte grupper overga seg og sparte seg for et totalt nederlag, fortsatte andre den desperate kampen til siste slutt. Et mindre antall opprørere greide å flykte fra øya, men ingen dokumentasjon kan gjengi det eksakte antallet.


== Se også ==
Den cubanske revolusjon
Liste over kriger Cuba har deltatt i
Malotifjellene

Malotifjellene (også stavet Malutifjellene) er en fjellkjede som ligger i høylandet nord i Lesotho og er kjent som Drakensberg i Sør-Afrika. Fjellene danner et høyt, alpint basalt-platå med høyder opp i mot 3 400 moh, med andre ord en av de høyeste fjellkjedene i Sørlige Afrika. Det høyeste punktet er Thabana Ntlenyana som ligger i nordøst og 3 482 moh. Snø og frost kan forekomme på de høyeste fjellene selv om sommeren. I Lesotho betyr ordet maloti «fjellene» eller «i fjellene». 
Kildene til to av de største elvene i Sør-Afrika, Oranje (kalt Senqu i Lesotho) og Tugela, finnes i denne fjellkjeden. Caledons (kalt Mohokare i Lesotho) sideelver som utgjør landets vestlige grense, renner også ut herfra. 


== Eksterne lenker ==
(en) Malotifjellene i Encyclopædia Britannica
(en) Malotifjellene på history.com
Amazing Grace

«Amazing Grace» er en kristen hymne som er skrevet av den engelske poeten og presten John Newton (1725–1807) og utgitt i 1779. Teksten har et tydelig budskap om at tilgivelse og forsoning er mulig for alle, uansett hvilke synder en måtte ha hatt begått og at sjelen kan bli frelst gjennom Guds barmhjertighet. Dette gjør sangen til en av de mest kjent innen den engelskspråklige verden.
Newton skal ha skrevet teksten ut fra egen, personlig erfaring. Han vokste opp uten noen religiøs tilknytning, og livet ble preget av en rekke faktorer, han ble i ung alder sjanghaiet (tvangsvervet) til Royal Navy og ble soldat, og deltok blant annet i slavehandel. I en forferdelig stormnatt ble han så redd at han tilkalte Guds hjelp og barmhjertighet, og dette var det øyeblikket hvor hans religiøse oppvåkning startet. Etter noen få år forlot han slavehandelen, og begynte i stedet å studere teologi.
Han ble ordinert som prest i Church of England i 1764, og Newton ble sjelesørger i Olney i Buckinghamshire, hvor han også begynte i skrive hymner sammen med poeten William Cowper. «Amazing Grace» ble skrevet til en seremoni første nyttårsdag 1773. Det er ikke kjent om denne framføringen var med musikk. Den ble gitt ut i trykket versjon i 1779 gjennom Newton og Cowpers utgivelse Olney Hymns, men forble relativt ukjent i England, men i USA ble den populær under bølgen av religiøse vekkelser tidlig på 1800-tallet.  
Forfatteren Gilbert Chase skriver at «Amazing Grace» er «uten tvil den mest kjente av alle folkelige hymner» og Newton-biografen Jonathan Aitken anslår at den blir framført rundt 10 millioner ganger årlig. Den har hatt stor innflytelse innen folkemusikk. Sangens universelle budskap har gjort at den har holdt seg populær og siden 1960-årene har den en rekke innspillinger, hvor flere har fått listetopp-plasseringer.


== Melodien ==
Sangen har vært knyttet til mer en 20 melodier, men i 1835 ble den av den amerikanske komponisten William Walker knyttet til melodien «New Britain», som er den vanligste som brukes i dag. Denne melodien ble første gang gitt ut i 1831 og går i pentatonisk skala og skal være skrevet av James P. Carrell og David S. Clayton, men den opprinnelige utgaven og den opprinnelige teksten til denne melodien har gått tapt.


== Teksten ==
Amazing grace! – how sweet the sound -
That saved a wretch like me!
I once was lost, but now  am found,
Was blind, but now I see.-

'Twas grace that taught my heart to fear,
And grace my fears relieved;
How precious did that grace appear,
The hour I first believed!-

Through many dangers, toils and snares,
I have already come;
'Twas grace has brought me safe thus far,
And grace will lead me home.-

The Lord has promised good to me,
His word my hope secures;
He will my shield and portion be,
As long as life endures.-

Yes, when this flesh and heart shall fail,
And mortal life shall cease;
I shall possess, within the veil,
A life of joy and peace.-

The earth shall soon dissolve like snow,
The sun forbear to shine;
But God, who call'd me here below,
Will be forever mine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amazing Grace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skogfotblomsterflue

Skogfotblomsterflue (Platycheirus scutatus) er en liten, slank flue som tilhører familien blomsterfluene.  Den er meget vanlig over hele Norge.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (7-19 mm), slank blomsterflue, kroppen blankt svart bortsett fra tre par gule flekker på bakkroppen. Hunnen kan ikke med sikkerhet skilles fra noen nærtstående arter (Platycheirus aurolateralis og Platycheirus splendidus), mens hannen kan kjennes på beinas form. Bak- og mellombeina er overveiende svarte, mens leggene og føttene på frambeina er gulhvite. Forlåret er gult, med et svart område på baksiden. Ved roten har det to brede, båndformede børster, dessuten et langt, bølgete hår. Lenger utover har låret ca. 10 lange og tallrike kortere hår langs baksiden. Forleggen er gulhvit med en svart stripe langs ytterkanten. Midt på er det en tett kvast av mørke hår. Leggen er nokså jevnt utvidet, spiisen tvert avskåret. Forføttene er svært brede, det innerste leddet er minst så bredt som leggen ytterst, nesten rektangulært. Det andre leddet er ca. 3 ganger så bredt som langt, ledd 3-5 er progressivt smalere slik at det femte leddet bare er litt bredere enn langt. Mellomhoftene hos hannen har et langt, gult fingeraktig utskudd. 


== Levevis ==
Arten finnes særlig på lysninger i skogen, men kan også være vanlig på enger og beitemark, i hager etc. Larvene lever av bladlus, de voksne fluene besøker gjerne blomster. Flygetiden varer fra mai til oktober.


== Utbredelse ==
Denne vidt utbredte arten finnes over mye av den palearktiske sone (også på Island og Færøyene) og i Nord-Amerika. I Norge finnes den over hele landet.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
gruppe Melanostomini
slekten fotblomsterfluer, Platycheirus Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
skogfotblomsterflue, Platycheirus scutatus (Meigen, 1822)


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5


== Eksterne lenker ==
(en) skogfotblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) skogfotblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skogfotblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) skogfotblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) skogfotblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) skogfotblomsterflue hos ITIS 
(en) skogfotblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Platycheirus scutatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Steinar Thomassen

Steinar Jacob Thomassen (født 7. november 1969) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett.
Thomassen ble uteksaminert fra Universitetet i Oslo i 1996 og fikk møterett for Høyesterett i mai 2009. Han har tidligere arbeidet som politifullmektig ved Østerdal politidistrikt, advokatfullmektig og senere advokat i Advokatfirmaet Storberget AS, samt dommerfullmektig ved Sør-Østerdal tingrett. Han etablerte egen advokatvirksomhet i Tønsberg i 2001. Thomassen var partner i Advokathuset Tønsberg AS frem til 1. januar 2010 da han flyttet sin virksomhet til Advokatfellesskapet Thomassen, Lie & CO.  


== Menneskerettsspørsmål ==
Thomassen har hatt flere saker for Norges Høyesterett om sentrale og viktige menneskerettsspørsmål, herunder spørsmålet om lagretten (juryen) i lagmannsretten måtte begrunne sine fellende kjennelser.
I 2008 fikk Thomassen medhold i Høyesterett, som opphevet lagmannsrettens beslutning.  «Saken gjaldt spørsmålet om det er i strid med FN-konvensjonen om sivile og politiske rettigheter (SP) artikkel 14 nr. 5 at lagmannsretten, uten å begrunne avgjørelsen, nektet fremmet en anke over straffedom i tingretten.»  Senere er flere ubegrunnede avvisninger av anker sendt tilbake til lagmannsretten for ny behandling.
I 2009 prøvde både Thomassen og John Christian Elden saker hvor lagmannsretten hadde funnet tiltalte skyldig, men ikke begrunnet dette.  En dom i Den europeiske menneskerettsdomstol i Strasbourg, hvor en mann vant over staten Belgia, dannet bakgrunn.  Den ubegrunnede juryavgjørelsen i Belgia ble funnet ugyldig, og det ble stilt spørsmål om hele den norske juryordningen stred mot menneskerettene.Disse sakene nådde ikke helt frem, og Høyesterett konkluderte 12. juni 2009 med at den norske juryordningen ikke var i strid med menneskerettighetskonvensjonene.  Derimot kom Høyesterett 13. november 2009 frem til at lagmannsretten i visse jurysaker må begrunne bevisvurderingen.
Høyesterett er i en kattepine. Stortinget burde forlengst ha fanget opp signaler fra bl.a. Den europeiske menneskerettsdomstolen om kravet til begrunnelser. Det har ikke Stortinget gjort. Derfor griper Høyesterett inn, ved å justere systemet. Men det er ikke Høyesteretts oppgave, det er Stortingets.


== Referanser ==