jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sentralhjemmet Floen

Sentralhjemmet Floen, eller Pleieheimen Floen, var en gjennomgangsanstalt for privat forpleiede sinnslidende. Hjemmet lå på øya Floen i Manger på Radøy, og åpnet i 1922. Institusjonen ble nedlagt i 1986.


== Historie ==
I 1919 kjøpte Bergen kommune eiendommen (g.nr. 42/b.nr. 1) for kr. 50.000 kr. En bygning med plass til 10 pasienter ble oppført, ytterligere utvidelser ble foretatt gjentatte ganger. Hjemmet drev et eget gårdsbruk, og tilstrebet således en viss grad av selvforsyning. Likevel var institusjonen et underskuddsforetagende. 
Det kunne være problematisk å skaffe pleiere til pasienter som ikke fikk eller trengte plass ved sinnssykeasylene. For å avhjelpe plassmangelen og for å føre en mer effektiv kontroll med privat forpleining, ble det opprettet slike sentralstasjoner som Floen. Stasjonen var ment å skulle være en mønsteranstalt til eksempel for de private forpleierne. Derfor måtte stasjonen ligge i distriktet hvor de fleste forpleierne holdt til. Hjemmets bestyrerinne skulle foreta regelmessige inspeksjoner hos forpleierne.
Reservelegen ved Neevengården sykehus var også bestyrer ved Floen, og i 1930 ble Floen lagt direkte under Neevengåden sin administrasjon. 
En del pasienter ble overflyttet til Dr. Martens sykehus i 1960-årene. Fra 1972 var institusjonen fylkeskommunal, og i 1986 ble den nedlagt. Pasientene overførtes til Radøy somatiske/psykiatriske sjukeheim. I dag huser bygningene Floen kollektivet. 
Bergen Byarkiv oppbevarer deler av arkivet etter Sentralhjemmet Floen. Her belyses også Floens virksomhet, siden den lå under Neevengårdens administrasjon fra 1930. I tillegg er arkivet etter Dr. Martens sykehus relevant i og med at en del pasienter ble overflyttet dit i 1960-årene.  


== Se også ==
Neevengården sykehus
Dr. Martens sykehus
Sandviken sykehus


== Eksterne lenker ==
Sentralhjemmet Floen - oppslagsverket oVe, artikkel av  Ragnhild Botheim, Bergen Byarkiv.
Fatbike

Fatbike er en terrengsykkel med overdimensjonerte dekk, typisk 3.7" eller større, som er utviklet for sykling på mykt og ustabilt terreng såsom snø eller sand. Syklene er bygget rundt rammer med brede gafler og bakrammer, for å gi plass til disse dekkene.


== Bruk ==
Fatbikes ble utviklet for sykling på snø, og det er deres største bruksområde, men bruken har også blitt utvidet til sykling på sand og i ørken, i dyp gjørme og sykling som anses for vanlig terrengsykling.


== Referanser ==
Karl Bøthun

Karl Bøthun (født 4. juli 1878, død 3. april 1945) var en norsk fagforeningsmann, politiker og NKP-redaktør. 
Han jobbet som gårdgutt og senere på Bergensbanen, før han ble anleggsarbeider i Odda i 1907. Da hadde han også blitt uteksaminert som underoffiser.
I Odda jobbet han som kaiformann, men fikk der sparken etter en streik. Siden jobbet han som likningssekretær i kommunen.
Han var sentral i oppbyggingen av fagbevegelsen i Odda. Ved den store splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 fulgte Bøthun Norges Kommunistiske Parti, og ble valgt til NKPs landsstyre og etter hvert også til sentralstyret.
Som sentral NKP-mann i Odda ble han også partiets første redaktør i Hardanger Arbeiderblad, siden lokalavisa var blant dem som havnet hos NKP etter splittelsen. Redaktørjobben hadde han fra 1923 til 1924. 
I 1926 ble han valgt som ordfører, og akslet vervet fram til 1931. Dette året meldte han seg ut av NKP og ble valgt på en uavhengig Odda-liste. Siden trakk han seg tilbake fra politikken.


== Referanser ==
Magaliesberg

Magaliesberg (tidligere kjent som Macalisberg eller Cashan Mountains) er en fjellkjede i Sør-Afrika som strekker seg fra Pretoria nord i Gauteng-provinsen, til et punkt sør for Pilanesberg i North West-provinsen. Fjellkjeden når sitt høyeste på Nooitgedacht, med 1852 meter (25°51′30″S 27°31′48″Ø).
Taubanen Hartbeespoort Aerial Cableway går til toppen av Magaliesberg, der en får god utsikt over både Magaliesberg, dammen Hartbeespoort Dam, og områdene rundt.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==
Avholdslaget Samhold

Avholdslaget Samhold var en kristen avholdsforening etablert i 1914, med tilhold i Laksevåg kommune. Laget hadde ikke eget lagshus, men fikk bruke Vassenden skoles lokaler til sine møtene. Noen av lærerne ved skolen var også medlemmer av Samhold. Avholdslaget hadde også en egen syforening.


== Bakgrunn ==
Foreningens formål var naturlig nok å arbeide for avholdssaken. Det ble arrangert medlemsmøter og gitt ut en egen avis for medlemmene. Aktiviteter for medlemmene var blant annet folkeviseleik og studieringer, en årlig utflukt med båt, og man reiste også på stevner for å treffe folk fra andre avholdsforeninger. 
Etter innføringene i medlemsavisen å dømme var laget aktivt fra rundt 1914 til litt ut på 1920-tallet. Da hadde aktiviteten sunket, trolig fordi nøkkelpersoner i organisasjonen flyttet. Fra slutten av 1930-tallet virker aktiviteten å ha tatt seg opp igjen, da under navnet Mathopen avholdslag. 
Arkivet etter Avholdslaget Samhold er oppbevart ved Bergen byarkiv og består hovedsakelig av medlemsavisene til organisasjonen. I tillegg finnes en møtebok for lagets syforening. Avisene, som het "Solstreif" og "Våren", gir et innblikk i aktiviteten til organisasjonen, men aller mest er de kilder til medlemmenes livssyn og motivasjon for medlemskap.


== Eksterne lenker ==
Avholdslaget Samhold - oppslagsverket oVe, artikkel av Benedicte Skjerping, Bergen Byarkiv.
Erling Bentzen

Erling Herolf Bentzen - ofte stavet Bentsen - (født 8. januar 1897, død 12. desember 1962) var en norsk journalist, NKP-politiker og redaktør. 
Han ble i 1911 medlem i Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund. I 1915 begynte han å jobbe ved Oslo Gassverk. Der ble han sekretær i klubbstyret.
Ved den store splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 sluttet han seg til det nye Norges Kommunistiske Parti. Tre år etter var han sentral i partiet, og blant NKPs representanter på Kominterns eksekutivkomiteplenum i 1926. 
I årene 1927-1928 var Bentzen formann i NKP i Oslo og Akershus, og fra 1929 til 1931 studerte han ved Kominterns Lenin-skole i Moskva.Han var etter dette redaktør for NKPs sentralorgan Arbeideren fra 1932 til 1934. 
Under krigen ble han tatt av Gestapo i 1941. Han ble sendt til Sachsenhausen, og var blant dem som overlevde de tyske konsentrasjonsleirene.
I årene 1949 til 1952 var Bentzen redaktør for Nordland Arbeiderblad, før han begynte å arbeide i partiets hovedorgan Friheten.


== Referanser ==
Milena

Milena er et kvinnenavn dannet som en feminin form av mannsnavnet Milan, som har opprinnelse i det slaviske ordet mil, «yndig, kjær».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Milena og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Milena Jesenská (1896–1944), tsjekkisk journalist og forfatter
Milena Vukotic (f. 1938), italiensk danser og skuespiller
Milena Penkowa (f. 1973), dansk nevroforsker
Milena Bonilla (f. 1975), colombiansk kunstner
Milena Govich (f. 1976), amerikansk skuespiller
Milena Høgsberg (f. 1980), norsk kurator


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Milena
(en) Think Baby Names: Milena
IFOR (fredsorgansiasjon)

IFOR (International Fellowship of Reconciliation, Norwegian Branch) er den norske greina av en internasjonal fredsorganisasjon: IFOR (International Fellowship of Reconciliation). Tanken er å tolke og bruke IFORs plattform - Spirtually based non-violence - i en norsk kontekst, samt fremme samarbeid på tvers av alle grenser for fremme av ikkevold internasjonalt.
IFOR Norge ble opprettet 26. mai 2004, og forløperen var Kristent Fredslag som hadde eksistert siden 1946.
Internasjonalt ble IFOR startet i august 1914 for å demme opp for verdenskrigens redsler, og har nå 72 medlemmer i 48 land på alle kontinenter. Internasjonalt hovedkontor er i Alkmaar, Nederland. IFORs medlemmer fremmer ikkevold, menneskerettigheter og forsoning ved hjelp av utdanning, treningsprogrammer og kampanjer.


== Nobelpriser ==
Seks Nobelprismedlemmer er medlemmer av IFOR:

Jane Addams (1931)
Emily Greene Balch (1946)
Chief Albert Luthuli (1960)
Dr. Martin Luther King Jr. (1964)
Mairead Corrigan (1976)
Adolfo Pérez Esquivel (1980)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IFOR Norges hjemmeside
IFORs hjemmeside (engelsk)
Kart over IFORs medlemmer med hjemmesider
Hotell Rosenkrantz

Hotell Rosenkrantz er et hotell i Bergen, oppført i 1921 for å avhjelpe byens befolkning med husrom etter bybrannen i 1916. 


== Historie ==
Hotellets opprinnelige navn var Bergen Folkehotell Hotellet var ikke ment som hotell i vanlig forstand, men ble reist for å avhjelpe mangelen på overnattingssteder i Bergen etter bybrannen. 
Tomten i Rosenkrantzgate 7 ble kjøpt av Bergen kommune i 1917, og det var også kommunen som finansierte selve byggingen. Arkitektene var Fredrik Arnesen og Arthur Darre Kaarbø. Det ferdige hotellet rommet 225 gjestesenger, mottagelsesrom, lese- og røkerom, lunsjkafe og «moccarom» eller spisesal. I første etasje var det dampkjøkken med spisesal for 250 personer (folkekjøkkenet), fiskematkjøkken og pølsemakeri med butikk og kontor. I 1923 ble det også åpnet en ølhall, et betydelig fremskritt i byens restaurasjonsforhold.
Hotell Rosenkrantz ble i årenes løp modernisert og ombygd, og virksomheten endret karakter. Folkekjøkkenets matproduksjon til forsorgsvesen og skole ble redusert, og hotellet begynte etterhvert med mer regulær restaurant- og hotelldrift. Hotellet sto bl.a. for en rekke større arrangementer og bespisninger. I årene 1926–28 foresto Hotell Rosenkrantz også administrasjonen av Hotell Bristol. I 1938 ble det utredet om hotellet kunne ombygges til kommunale kontorer, men bygningen ble vurdert uegnet til formålet. Hotell Rosenkrantz ble solgt til Norsk Folkeferie i 1956, og har etter den tid vært i privat eie.
Opplysninger om Hotell Rosenkrantz finnes først og fremst i arkivet etter hotellet som er avleverte Bergen byarkiv, men det vil også være informasjon i ulike rådmannsarkiver. I de trykte kommuneforhandlingene for Bergen vil bystyresaker vedr. bygging og drift være gjengitt. Tegninger av hotellet finnes både i kommunale bygningsarkiver og i arkivet etter arkitektene Arnesen og Darre Kaarbø.  
Arkivet etter Hotell Rosenkrantz dekker perioden 1888–1957 og inneholder bl.a. en komplett serie med forhandlingsprotokoller. Ellers består arkivet av pakkesaker, regnskap, avisutklipp og diverse fotografier. Blant pakkesakene er det bl.a. opplysninger om bordplasseringer, menyer m.m. i forbindelse med større festmiddager. Arkivet inneholder også materiale fra folkekjøkkenet og Hotell Bristol. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjørn, Finn 1976: "Hotell Rosenkrantz. Beretning 1921 - 17.desember - 1976." Bergen
Takla, Bjarne 1946: "Hotell Rosenkrantz. Beretning 1921 - 17.desember - 1946." Bergen


== Eksterne lenker ==
Hotell Rosenkrantz - oppslagsverket oVe, artikkel av  Mona Nielsen, Bergen Byarkiv.
MS «Polyhymnia»

MS «Polyhymnia» var et tørrlastskip bygget ved Eriksberg Mekaniske Verksted AB, Göteborg, Sverige, som byggenummer 612. Det ble levert til rederiet Einar Rasmussen i desember 1967. Hugget i Kina i 1992.


== «Polyhymnia» ==
1967: desember: Levert til Kristiansands Tankrederi A/S ved Einar Rasmussen, Kristiansand, som «Polyhymnia».


== «Eastern Charm» ==
1979: mars: Solgt til Eastern Charm Transport Inc. ved Fortuna Nav. Co. Ltd. Monrovia, Liberia Omdøpt «Eastern Charm».


== «Luciana Della Gatta» ==
1980: juni: Solgt til Comp. di Nav. Deiulemar S.p.a., Torre del Greco, Italia. Omdøpt «Luciana Della Gatta».
1983: Solgt til Molara S.p.a. Comp. di Nav., Torre del Greco, Italia.
1985: Comp.di Nav.Deiulemar S.p.a. ved Luliano & Lembo della Gatta. Torres del Greco, Italia.


== «Wise Seas Trident» ==
1989: Solgt til Wise Seas Shipping Co.Ltd., Port Vila, Vanuatu. Omdøpt «Wise Seas Trident».
1992: september: Solgt til Kina for opphugging.


== Kilder ==
«MS Polyhymnia». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 26. januar 2019. 


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Polyhymnia» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Adrien Petit

Adrien Petit (født 26. september 1990 i Arras) er en profesjonell fransk landeveissyklist. Han sykler for Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrien Petit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adrien Petit – ProCyclingStats 
(en) Adrien Petit – Cycling Archives 
(en) Adrien Petit – Cycling Quotient 
(en) Adrien Petit – CycleBase
Ster van Zwolle

Ster van Zwolle er et endagsritt (1.2) i landeveissykling som arrangeres i Zwolle som ligger i Overijssel i Nederland. Rittet ble for første gang arrangert i 1961. Rittet er en del av UCI Europe Tour.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted
Audun Nerland

Audun Malvin Nerland (født 14. september 1945) er en norsk tidligere langrennsløper fra Vistdal i Nesset.
Nerland var medlem av Vistdal Idrettslag fram til 1970, og deretter av idrettslaget BUL i Oslo. Han fikk sitt gjennombrudd i 1971 da han vant femmila under prøve-OL i Sapporo. Under NM 1972 i Tydal kom han på andreplass på 30 km, bare slått av Pål Tyldum som senere i sesongen ble olympisk mester på 50 km. Nerland ble tatt ut til OL, men kunne ikke gå på grunn av sykdom. I årene 1972–76 gikk Nerland på BULs lag som vant NM-stafetten over 3 x 10 km fem år på rad. Nerland gikk andreetappene, Eystein Weltzien førsteetappene og Odd Martinsen sisteetappene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olaf Almenningen, red. (1992). Bragder utan like : Høgdepunkt gjennom 80 års idrettsliv. Oslo: Samlaget.
Daingerfield (Texas)

Daingerfield er en by i Morris County i Texas. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 2560 innbyggere. Daingerfield er også fylkesete i Morris County.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daingerfield, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Taftasundsbrua

Taftasundsbrua er ei bru ved den den østlige enden av Ellingsøy i Ålesund i Møre og Romsdal. Den går over det grunne Taftasundet (maks dybde på 11 meter) og binder sammen Ellingsøy med  fastlandet. Fylkesvei 107 går over broen fra Stette i Skodje kommune og vestover på Ellingsøy. Den åpnet i 1961 og er 156 meter lang. Broen er en bjelkebro med 13 spenn.På nordsiden av Taftasundet ligger Grytafjorden, på sørsiden ligger Ellingsøyfjorden.


== Referanser ==
Vardø Framtid

Vardø Framtid var en norsk avis som kom ut i Vardø fra 1. september 1949 til 1951. Den var talerør for Norges Kommunistiske Parti i distriktet.
Den vesle NKP-avisen ble etablert mot alle odds, i en tid da NKP-pressen slet. Den var da også enkel og primitiv, og kom i stensilert utgave. Opplaget var våren 1950 oppe i 750 eksemplarer og avisen kom ut ukentlig.Bak avisen sto først og fremst Martin Gunnar Knutsen, som senere skulle bli  NKPs formannen. Han  arbeidet i disse årene som lærer i Vardø. Knutsen forlot  byen og flyttet sørover i juni 1950, men fortsatte å sende ukentlige artikler til avisen i nord. Der overtok Fritz Kramer som redaktør etter Knutsen. 
Kommisjonærer for den vesle avisen var først Bjarne Karlsen, deretter Arne Hågensen.


== Redaktører ==
Martin Gunnar Knutsen, 1949 - 1950
Fritz Kramer, 1950 - 1951


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Andreas Raaum: Vardø Framtid – et kapittel i Vardø bys pressehistorie Arkivert 20. januar 2015 hos Wayback Machine.
Sunnhordland Arbeiderblad

Sunnhordland Arbeiderblad var en norsk avis som kom ut på Stord i Hordaland i årene 1946 til 1947.
Den var talerør for Norges Kommunistiske Parti, og ble lansert i NKPs medgangsperiode rett etter frigjøringa. Avisen kom trolig også med noen nummer på første del av 1950-tallet.
Sentrale personer bak avisen var Henry Aas og Torborg Nedreaas. Hun var med på å starte avisen, og på Stord bidro Nedreaas både som anmelder og skribent, i tillegg til å være politisk aktivist og studieleder i marxismen.


== Referanser ==
Tekslo

Tekslo er en øy i Sund kommune ytterst i Korsfjorden.
I 1927 gikk dampskipet «Mistral» på grunn ved Tekslo og 8 sjøfolk omkom.


== Referanser ==
Moshaweng

Moshaweng er en landsby i Kweneng-distriktet i det sørlige Botswana. Byen ligger om lag 60 km vest for Molepolole, og hadde ved folketellingen i 2011 et folketall på 1222 innbyggere. Kgosi Gaborone, høvdingen som ga opphav til navnet på den botswanske hovedstaden Gaborone, slo seg ned her etter å ha flyttet ned fra Magaliesberg rundt 1880.


== Referanser ==
Beppe Grillo

Giuseppe Piero «Beppe» Grillo (født 21. juli 1948 i Genova) er en italiensk komiker, skuespiller og politiker. Han er (2013) regnet som en av de mest suksessrike bloggere i Italia. Grillo er opphavsmann til bevegelsen V-day (Vaffanculo Day) (norsk: «Kyss-meg-i-raua-dagen»). Hans parti MoVimento 5 Stelle (Femstjernersbevegelsen) oppnådde i 2012 sin første kommunale valgseier, blant annet ved borgermestervalgene i Parma.I mai 2018 dannet partiet regjering sammen med det høyreorienterte Lega Nord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisiell blogg 
(en) Beppe Grillo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Beppe Grillo på Internet Movie Database 
(fr) Beppe Grillo på Allociné 
(en) Beppe Grillo på AllMovie 
(en) Beppe Grillo hos The Movie Database 
(en) Beppe Grillo på Discogs 
(en) Beppe Grillo på MusicBrainz 
(en) Beppe Grillo på Songkick 
Beppe Grillo på Twitter 
Beppe Grillo på Instagram 
Beppe Grillo på YouTube
Inger Marit Eira-Åhrén

Inger Marit Eira-Åhrén (født 11. januar 1974) er en samisk sykepleier og politiker fra Norge (Ap). Hun ble ansatt som direktør i Sametinget i Norge i 2020.
Hun kommer opprinnelig fra Kautokeino i Finnmark, men har bodd i Røyrvik i Nord-Trøndelag siden tidlig på 2000-tallet. Eira-Åhrén var politisk rådgiver i Sosial- og helsedepartementet 2000–2001 og medlem av Røyrvik kommunestyre 2007–2011. Fra 2011 er hun medlem av Nord-Trøndelag fylkesting. Hun er leder i fylkestingets komité for utdannelse, kultur og helse, leder i områdestyret for Nord-Trøndelag reinbeiteområde og nestleder i styret i Helse Nord-Trøndelag HF. Hun gikk ut av politikken i 2018. I september 2020 ble hun ansatt som direktør for Sametinget i [1]. 


== Referanser ==
Kgosi Gaborone

Kgosi Gaborone av Batlokwa (trolig født 1820, død 1932) var en botswansk høvding (kgosi), og ga opphav til navnet på dagens botswanske hovedstad, Gaborone. I 1887 ledet han Batlokwa-stammen fra Tshwene i North West-provinsen i Sør-Afrika til Protektoratet Bechuanaland, der han bosatte seg i Moshaweng ved Notwane-elva. I 1895 måtte han gi tapt på deler av jorda si til Cecil Rhodes' nye jernbane fra Mafikeng til Bulawayo. Han døde i 1932, trolig 112 år gammel. Britene overtok dermed jorda hans og oppretta et reservat, Batlokwa Reserve.


== Kilder ==
Sillery, A. (1952). The Bechuanaland Protectorate. London: Oxford University Press. 
Morton, F., Ramsay, J. og Mgadla, P. T. (2008). Historical Dictionary of Botswana. The Scarecrow. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Mogoditshane

Mogoditshane er en landsby i Kweneng-distriktet i det sørlige Botswana. Byen ligger like nordvest for hovedstaden Gaborone, og hadde ved folketellingen i 2011 et folketall på 58 079 innbyggere. Byen er en del av byregionen rundt Gaborone, som i 2011 hadde 421 907 innbyggere. Fotballaget i Mogoditshane er Mogoditshane Fighters.


== Referanser ==
Battleship Potemkin (album)

Battleship Potemkin er et musikkalbum fra 2005 med elektronisk og orkestermusikk skrevet av Neil Tennant og Chris Lowe fra Pet Shop Boys. Musiker er skrevet til stumfilmen Panserkrysseren Potemkin fra 1925 og opprøret på slagskipet  «Potemkin» i 1905, regissert av Sergej Eisenstein.
Musikken blir framført av Tennant, Lowe og Dresdner Sinfoniker.  Dresdner Sinfoniker blir dirigert av Jonathan Stockhammer og orkestreringen er av Torsten Rasch. Albumet ble gitt ut under navnet Tennant/Lowe da Neil Tennant og Chris Lowe er komponistene, det er produsert av Pet Shop Boys og den tyske komponisten Sven Helbig.
Tennant og Lowe ble engasjert til å skrive denne musikken i forbindelse med en fri visning av filmen og opptreden fra deres side på Trafalgar Square som en del av flere kulturarrangementer organisert av borgermesteren i London, Ken Livingstone.
De tok med dette arrangementet deretter ut på turne i Storbritannia og Tyskland.


== Spor ==
«'Comrades!'» – 3:52
«Men and maggots» – 4:57
«Our daily bread» – 0:52
«Drama in the harbour» – 9:00
«Nyet» – 6:14
«To the shore» – 3:12
«Odessa» – 6:50
«No time for tears» – 4:32
«To the battleship» – 4:34
«After all (The Odessa Staircase)» – 7:23
«Stormy meetings» – 1:31
«Night falls» – 5:55
«Full steam ahead» – 1:50
«The squadron» – 4:24
«For freedom» – 3:17


== Eksterne lenker ==
(en) Battleship Potemkin på Discogs 
(en) Battleship Potemkin på MusicBrainz 
(en) Battleship Potemkin på AllMusic
Rabah Aboud

Rabah Aboud (født 1. januar 1981 i Tissemsilt) er en friidrettsutøver fra Algerie. Han ble slått ut i de innledende rundene på 5000 meter i Sommer-OL 2012. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rabah Aboud – Olympedia 
(en) Rabah Aboud – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rabah Aboud – World Athletics
Potemkintrappen

Potemkintrappen (ukrainsk: Потьомкінські сходи, russisk: Потёмкинская лестница), er en stor trapp i havneområdet i Odesa i Ukraina. Den betraktes som den offisielle inngangen til byen fra havnen.
Trappens offisielle navn er Primorskijtrappen. Den forbinder byens sentrum via Primorskijboulevarden til havneterminalen.
Trappen er designet som en optisk illusjon. En person som går nedover vil bare se repoene/plattformene i trappen, da trinnene er skjult av disse sett ovenfra, mens en oppadgående person bare se trappetrinnene, siden plattformene er skjult bak trinnene nedenfra. En sekundær illusjon skaper et falsk perspektiv, da trappen er bredere ved bunnen enn ved toppen. Ser man oppover trappen virker den lengre enn hva den faktisk er, og ser man nedover trappen, virker den kortere en den faktisk er.
Opprinnelig bestod trappen av 200 trinn, men som følge av utvidelser av havneområdet er det nå bare 192 synlige trinn.


== Byggingen av trappen ==

Odessa ligger på et høydedrag, og utviklingen av byen gjorde det nødvendig å ha en direkte adgang til havet. Før trappen ble bygget, var eneste adgang til Svartehavet gjennom svingede stier og enkle tretrapper. I 1837 bestemte man å bygge en «storslått trapp», og oppgaven gikk til den engelske ingeniøren John Upton. Upton hadde flyktet fra Storbritannia mens han var løslatt mot kausjon i en sak om dokumentfalskneri.
Grå-grønn sandstein fra Trieste, som den gang var en del av Østerrike-Ungarn, ble levert sjøveien og trappen ble bygget i årene 1837 til 1841, og byggingen kostet 800 000 rubler.


== Filmen Panserkrysseren Potemkin ==
Trappen ble verdenskjent etter en scene i Sergej Eisensteins stumfilm Panserkrysseren Potemkin. Scenen viser hvordan kosakker under et opprør startet av matrosene på slagskipet «Potemkin» i 1905 massakrerer innbyggere i Odessa på trappen, og en herreløs barnevogn med et spedbarn triller ned trappen i kuleregnet. Denne scenen bygger imidlertid ikke på historiske fakta, da det ikke var noen massakre på trappen under opprøret eller i den etterfølgende 1905-revolusjonen.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Potemkin Stairs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Potemkin Stairs – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kononova, G. (1984). Odessa: A Guide. Moscow: Raduga Publishers. 
«Potemkin Stairs». 2odessa.com. Besøkt 30. juli 2006.