jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over kulturminner i Vestre Toten

Liste over kulturminner i Vestre Toten er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Vestre Toten. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk. 


== Kilder ==
Lista er basert på Riksantikvarens liste over kulturminner, klikkbar lenke til hvert enkelt kulturminne finnes i første kolonne i tabellen.


== Eksterne lenker ==
(en) Cultural heritage monuments in Vestre Toten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kulturminnesøk hos Riksantikvaren
Liste over kulturminner i Kvinesdal

Liste over kulturminner i Kvinesdal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Kvinesdal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk. 


== Kilder ==
Lista er basert på Riksantikvarens liste over kulturminner, klikkbar lenke til hvert enkelt kulturminne finnes i første kolonne i tabellen.


== Eksterne lenker ==
Mal:Offisielle lenker
Kulturminnesøk hos RiksantikvarenMal:Kulturminner i Agder
Clemenskirken

Clemenskirken kan vise til:

Clemenskirken i Oslo
Klemenskirken i Trondheim


== Se også ==
Klemens kirke i Klemensker på Bornholm
Bullshit (motorsykkelklubb)

Bullshit var en dansk motorsykkelklubb, etablert i Christiania på slutten av 1980-tallet.
Etter at den såkalte «junkblokaden» for å få vekk harde stoffer fra Christiania, begynte den nyetablerte MC-klubben Bullshit å selge hasj åpenlyst. Dette førte til mye mediaoppmerksomhet på klubben og Christiania, og det begynte å gå rykter om Bullshits voldsaktiviteter.
21. desember 1985 ble det 38 gamle Bullshit-medlemmet Anker Walther «Høvding» Markus skutt og drept av åtte skudd på vertshuset Nemo i Christiania.  René «Ludvig» Nøddeskov Ludvigsen og Ole «Ost» Bonnesen Nielsen ( som senere ble fullverdige Hells Angels medlemmer) ble begge dømt til 16 års fengsel for drapet, men hevder selv i ettertid at det var i selvforsvar.
1. oktober 1987 fant politiet et nedstøpt lik av en mann i betonggulvet på Bullshits tilholdssted. Etter dette ble klubben presset ut av Christiania av de andre beboerne. Etter dette ble de karakteristiske ryggmerkene til MC-klubbene forbudt i Christiania.
Bullshit ble oppløst i 1988.


== Eksterne lenker ==
Ekstrabladet – Vi dræbte i selvforsvar
Texcaltitlán

Texcaltitlán er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den befinner seg rundt 65 km fra Toluca, på høyslettene sør for vulkanen Nevado de Toluca. Kommunen hadde 17 390 innbyggere i 2010, og dekker et areal på 142,45 km². Kommunens administrasjonssentrum er landsbyen Texcaltitlán.
Navnet Texcaltitlán er nahuatl og betyr «Blant steiner».


== Referanser ==
KNM «Narvik» (jager)

«Narvik» (sjøsatt 5. januar 1942 som HMS «Glaisdale») var en norsk Hunt-klasse, type III-jager. Hun ble bygget på verftet Cammell Laird, Birkenhead, England. «Glaisdale» ble overtatt fra den britiske marine sommeren 1942 og beholdt det navnet resten av krigen. Hun deltok i invasjonen av Frankrike inntil hun ble minesprengt 23. juni 1944. «Glaisdale» kom etter dette tilbake til England hvor hun gikk i opplag. Ved krigens slutt ble hun bragt til Norge hvor hun ble reparert ved Marinens hovedverft. 18. januar 1951 kunne hun igjen heise kommandoen, med navnet KNM «Narvik». (Prefikset KNM for norske marinefartøyer ble tatt i bruk i 1946.)
8. desember 1952 ankom skipet for første gang Narvik, som hun er oppkalt etter. Ombord kom ordfører, politimester og andre offentlige personer i byen. Senere på dagen ble det arrangert «Åpent skip», og skipet ble også inspisert av sjefen for Sjøforsvarskommando Nord-Norge.


== Kapteiner ==
Kapteinløytnant Ch. O. Herlofson (21. november 1951 – ?)
Orlogskaptein Sigmund Longva (10. desember 1957 - 27. september 1958)
Ilja Kabakov

Ilja Iosifovitsj Kabakov, russisk Илья́ Ио́сифович Кабако́в (født 30. september 1933) er en russisk-amerikansk kunstner med jødisk bakgrunn, født i Dnipropetrovsk i det som da var Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk. Fra 1950-tallet og til slutten av 1980-tallet bodde og arbeidet han i Moskva. Han er nå bosatt på Long Island i New York i USA.
I Norge er Kabakov representert med kunstverket The Ball ved Kistefos-Museets skulpturpark. Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo eier installasjonen Søppelmannen (Mannen som aldri kastet noe).


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Ropes of Ilya Kabakov: An Experiment in Interpretation of a Conceptual Installation // Tekstura: Russian essays on visual culture / Ed. and translated by A. Efimova and L. Manovich. University of Chicago Press, 1993. — ISBN 0226951235, 9780226951232
Stoos, Toni, ed.  Ilya Kabakov Installations: 1983-2000 Catalogue Raisonne Düsseldorf: Richter Verlag, 2003, 2 volumes.
Kabakov, Ilya. 5 Albums, Helsinki: The Museum of Contemporary Art and the National Museum of Contemporary Art, Oslo.  Helsinki: ARTPRINT, 1994.  ISBN 951-47-8835-4
Martin, Jean-Hubert and Claudia Jolles. Ilya Kabakov: Okna, Das Fenster, The Window, Bern: Benteli Verlag, 1985.
Wallach, Amei. Ilya Kabakov: The Man Who Never Threw Anything Away, New York: Harry Abrams, 1996.
Meyer, Werner, ed. Ilya Kabakov: A Universal System for Depicting Everything Düsseldorf: Richter Verlag, 2002.
Groys, Boris, David A. Ross, Iwona Blaznick. Ilya Kabakov, London: Phaidon, 1998. ISBN 0-7148-3797-0
Rattemeyer, Volker, ed. Ilya Kabakov: Der rote Waggon, Nürnberg: Verlag für Moderne Kunst, 1999.  ISBN 3-933096-25-1
Kabakov, Ilya. The Communal Kitchen, Paris:  Musee Maillol, 1994.
Kabakov, Ilya.  10 Characters, New York: Ronald Feldman Fine Arts, 1988.
Osaka, Eriko ed., Ilya Kabakov. Life and Creativity of Charles Rosenthal (1898–1933), Contemporary Art Center: Art Tower Mito, Japan, 1999, 2 volumes.
Kabakov, Ilya. Ilya Kabakov on Ulo Sooster's Paintings: Subjective Notes, Tallinn: Kirjastus "Kunst", 1996.
Kabakov, Ilya and Vladimir Tarasov.  Red Pavilion, Venice Biennale Venice: Venice Biennale, 1993.
Kabakov, Ilya.  Life of Flies, Koln: Edition Cantz, 1992.
Kabakov et al. Ilya Kabakov: Public Projects or the Spirit of a Place, Milan: Charta, 2001, ISBN 88-8158-302-X.
Groys, Boris (2006). Ilya Kabakov: The Man Who Flew into Space from his Apartment. The MIT Press. ISBN 1-84638-004-9. 
Kabakov, Ilya. The Experimental Group: Ilya Kabakov, Moscow Conceptualism, Soviet Avant-Gardes, Chicago: The University of Chicago Press, 2010.  ISBN 978-0-226-38941-7


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ilya Kabakov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ilja Kabakov på Internet Movie Database 
(en) Ilja Kabakov hos The Movie Database 
(en) Emilia og Ilya Kabakov ved ARNDT Berlin
Calimaya

Calimaya er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den befinner seg 13,9 km fra delstatshovedstaden Toluca. Den hadde 47 033 innbyggere i 2010. Arealet er på 520,5 km². Kommunens administrasjonssentrum er Calimaya de Díaz González.
Navnet Calimaya er nahuatl og betyr «Sted med mange hus».


== Referanser ==
Trøysask

Trøysask er brukt på 17- og 1800-tallet til servering av øl og melk. Trøysasken er et sylinderformet, lagget trekar med nebb eller tut. Den staven som står midt imot tuten eller nebbet, er formet som et øre eller håndtak. Det forekommer også trøysasker med tre håndtak. Jf. trøys. Andre betegnelser som er brukt på slike kar er kakk, stave og strippe.


== Litteratur ==
Gjerder, Per (1975): Norske drikkekar av tre. Bergen – Oslo – Trondheim ISBN 82-00-02229-3
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Trøysasker i DigitaltMuseum


== Noter ==
RFA «Sir Galahad» (1966)

RFA «Sir Galahad» (L3005) var et britisk landgangsfartøy av Round Table-klassen, tilhørende Royal Fleet Auxiliary (RFA). Fartøyet kunne frakte 340 soldater komfortabelt eller 534 i kritiske situasjoner. Det hadde lastekapasitet til 16 stridsvogner, 34 kjøretøy, 120 tonn petroleumsprodukter og 30 tonn ammunisjon. «Sir Galahad» ble opprinnelig disponert av British-India Steam Navigation Company for Storbritannias hær. I 1970 ble hun overført til RFA.
«Sir Galahad» ble bombet og ødelagt under Falklandskrigen, og 48 mennesker mistet livet.
Fartøyet var oppkalt etter Galahad, ridder av det runde bord i de arthurianske legendene.


== Falklandskrigen ==
«Sir Galahad» var aktiv i Falklandskrigen, og seilte fra HMNB Devonport 6. april 1982. Hun ankom San Carlos Water 21. mai, og ble tre dager senere angrepet av argentinske A-4 Skyhawk angrepsfly. Hun ble truffet av en bombe som ikke detonerte, for deretter å bli beskutt i påfølgende flyangrep. Med bare mindre skader, var hun i stand til å fortsette i tjenesten og gjennomførte forsyningsturer til Teal Inlet.
Den 8. juni ble hun igjen truffet, denne gang av to eller tre bomber ved Fitzroy der hun sammen med RFA «Sir Tristram» satte i land soldater fra Welsh Guards. «Sir Galahad» tok fyr og ble ødelagt. Til sammen 48 soldater og sjømenn ble drept i eksplosjonene og den påfølgende brannen. Senere ble skroget tauet ut på havet og senket av HMS «Onyx». Det er nå en offisiell krigsgrav.


== RFA «Sir Galahad» (1987) ==
Et erstatningsskip med samme navn og pennantnummer kom i operativ tjeneste i 1988.


== Litteratur ==
Raymond Blackman, Ships of the Royal Navy (Macdonald and Jane's, London, 1973)
SI 2008/0950 Designation under the Protection of Military Remains Act 1986
Geoff Puddefoot, No Sea Too Rough (Chatham Publishing, London, 2007.)


== Eksterne lenker ==
(en) RFA Sir Galahad (ship, 1966) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) RFA «Sir Galahad» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Isolinjekart

Isolinjekart er kart som viser den geografiske fordeling av en kontinuerlig (eller antatt kontinuerlig) variabel ved hjelp av isolinjer. Variabelen blir beskrevet ved at isolinjer trekkes gjennom punkt med samme verdi. Isolinjekart forutsetter at variabelen som beskrives er kontinuerlig, dvs. at vi ikke har plutselige sprang i verdi når vi beveger oss rundt i området, og at alle posisjoner har en verdi. Ofte er isolinjekart dannet med utgangspunkt i målinger på et begrenset antall steder. For eksempel baserer isolinjekart som viser nedbør eller lufttrykk seg på målinger fra et fåtall meteorologiske målestasjoner. Verdiene mellom målepunktene beregnes ved interpolering. Isolinjekart er sammen med koropletkart og prikkekart vanlige typer tematiske kart. 


== Se også ==
Kart
Kartografi
Topografisk kart
Tingzijian

Tingzijian  (kinesisk: 亭子间, pinyin: Tíngzǐjiān; Wade-Giles: T'ing Tzu-chien) er et lite værelse i visse typiske hus i Shanghai, fremfor alt de såkalte shikumen-boliger. De lå gjerne som alkover i en halvetasje over kjøkkenet, og ble gjerne benyttet som bosted av tjenerskapet. Men de er mer kjent i datidens (fra særlig 1920-tallet og 1930-tallet, men også senere) shanghaikultur som et vanlig bosted og studiekammer for diktere, forfattere, dissidenter og kunstnere.
Uttrykket tingzijianlitteratur stammer fra dette; noen av de forfattere som er blitt knyttet til dette er Ba Jing, Lu Xun og Ding Ling.
Borgerligt Centrum

Borgerligt Centrum var et politisk parti i Danmark som gikk opp i Liberal Alliance.
Borgerligt Centrum ble dannet den 6. januar 2009. Blant partistifterne var folketingsmann Simon Emil Ammitzbøll, som hadde brutt med Radikale Venstre på grunn av deres vegring mot å samarbeide med høyresiden. Borgerligt Centrum oppfattet seg selv som et «borgerlig-humanistisk sentrumsparti».Den 16. juni 2009 gikk de fleste av medlemmene, deriblant Simon Emil Ammitzbøll, over til Liberal Alliance, som de ønsket å slå partiet sammen med.Et mindretall i Borgerligt Centrum motsatte seg sammenslåingen og valgte sin tidligere pressesjef Jeppe Søe til ny formann. I november 2010 trakk Søe seg ut av politikken, og Rikki Tholstrup Jørgensen overtok som formann. På et ekstraordinært årsmøte den 26. mars 2011 vedtok Borgerligt Centrum å legge ned seg selv, noe som ble stadfestet av et nytt årsmøte den 5. november samme år.


== Referanser ==
Shirley Williams

Shirley Williams, baronesse Williams av Crosby, (opprinnelig Shirley Vivian Teresa Brittain Catlin; født 27. juli 1930 i London, død 12. april 2021) var en britisk politiker og akademiker. Hun var opprinnelig parlamentsmedlem for Labour Party, men brøt ut og startet det sosialdemokratiske partiet i 1981. I 2001–2004 var hun leder for det liberaldemokratiske partiet i House of Lords. Hun utga en rekke bøker om politiske problemstillinger.


== Liv og  virke ==


=== Bakgrunn ===
Williams var datter av filosofen og statsviteren George Catlin (1896-1979) og feministen og forfatteren Vera Brittain (1893–1970). Under annen verdenskrig ble hun evakuert til Minnesota i USA hvor hun ble i tre år. 
I 1955 giftet hun seg med moralfilosofen Bernard Williams, som dro fra Oxford for å ta hensyn til hennes ambisjoner innenfor politikken.


=== Politisk karriere ===
Fra 1960 til 1964 var hun generalsekretær i Fabian Society. I 1964 ble hun innvalgt som parlamentsmedlem for Labour fra valgkretsen Hitchin. Mellom 1971 og 1973 var hun «skygge-innenriksminister». I 1974 ble hun minister for departementet for pris- og kundebeskyttelse i Harold Wilsons regjering. Da Wilson ble erstattet av James Callaghan i 1976 ble Williams utdanningsminister og «Paymaster General».
I parlamentsvalget i Storbritannia 1979 tapte hun sin plass i parlamentet til Bowen Wells, og ble intervjuet av Robin Day fra BBC kort etter at hun hadde fått vite om sitt tap. I 1981 hadde hun blitt lei av innflytelsen den ytre venstresiden hadde på Labour Party, og brøt sammen med Roy Jenkins, David Owen og William Rodgers ut fra partiet og stiftet Social Democratic Party. Etter den konservative Graham Pages død samme år ble hun innvalgt som første representant fra Social Democratic Party i et suppleringsvalg. Hun tapte sin plass i 1983-valget og forsøkte å stille til valg for Cambridge-valgkretsen i 1987, men tapte mot den konservative kandidaten.
Hun skilte seg fra Bernard Williams i 1974. I 1987 ble dette ekteskapet erklært ugyldig etter en tribunalsprosses i den katolske kirke (Williams er praktiserende katolikk). Hun giftet seg så med Harvard-professoren Richard E. Neustadt (død 2003). I 2009 gav hun ut selvbiografien Climbing the Bookshelves.
Nyttårsaften 2016 ble Williams utnevnt til medlem av Order of the Companions of Honour.


== Verker ==
1981: Politics is for People
1985: A Job to Live
1988: New Party-New Technology
2003: God and Caesar: Personal Reflections on Politics and Religion
2009: Climbing the Bookshelves


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shirley Williams – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shirley Williams på Internet Movie Database 
(en) Shirley Williams hos The Movie Database 
(en) Shirley Williams hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Shirley Williams hos The Peerage
Pieter-Dirk Uys

Pieter-Dirk Uys (født 28. september 1945 i Cape Town) er en sørafrikansk satiriker, forfatter og sosial aktivist.
Uys er sønn av en afrikansk far og jødisk mor fra Berlin i Tyskland. Han begynte sin dramatiske karriere som en seriøs dramatiker, som begynte med en-manns revy på høyden av den sørafrikanske apartheid-epoken. Uys er spesielt kjent for sin karakter Evita Bezuidenhout (også kjent som Tannie Evita), en hvit afrikaner tilhørende den sosiale eliten og selverklært politisk aktivist. Figuren ble inspirert av den australske komikeren Barry Humphries sin karakter Dame Edna Everage.
Mye av hans arbeider gikk ut på å kritisere og avsløre det absurde i den sørafrikanske regjeringens rasistiske politikk. Etter Sør-Afrikas første ikke-rasistiske valg som ble gjennomført i 1994, spilte Uys inn en TV-serie, Funigalore, der fremtredende politikere som Nelson Mandela ble intervjuet. Uys sitter også i styret for en non-profit organisasjon grunnlagt for å gi behandling for og gjennomføre forskning knyttet til hiv og aids. Uys mottok en Special Teddy Award under Berlin International Film Festival i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: Pieter-Dirk Uys – sitater

Pieter-Dirk Uys's homepage
Evita's webpage
(en) Pieter-Dirk Uys på Internet Movie Database 
Evita Bezuidenhout's social media profile on Zoopy.com
"So, Where Do We Come From?"
Pieter Dirk-Uys and genetics
The Cape Tercentenary Foundation Awards
Steve Hofmeyr

Steve Hofmeyr (født 29. august 1964) er en sørafrikansk sanger, låtskriver og skuespiller.
Hofmeyr ble i 1982 immatrikulert ved Grey College i Bloemfontein. Etter to år obligatorisk verneplikt i det sørafrikanske militæret begynte han å studere ved Pretoria Technikon Drama School.I 1997 debuterte Hofmeyr på den internasjonale musikkscenen da han spilte inn duetten You Don't Bring Me Flowers sammen med belgiske Dana Winner. Winner og Hofmeyr opptrådte sammen under flere utsolgte show både i Belgia og Sør-Afrika. Han gjennomførte en turne i Afrika i 2001, blant annet med musikken til Neil Diamond. Turen ble regnet som en suksess, med 224 utsolgte konserter.I 2007 turnerte Hofmeyr i New Zealand der han blant annet dukket opp i et frokost-TV-progrm. Han har gjennom sin karriere opptrådt i flere skuespill, film og på fjernsyn.
Hans selvbiografi ble publisert av Zebra Press i oktober 2008. Han har også utgitt en bok med vers og dikt.
Hofmeyr giftet seg med skuespillerinnen Natasha Sutherland, som han møtte på settet til TV-serien Egoli: Place of Gold i 1998. De fikk en sønn, Sebastian, født 13. desember 2001. Paret tok senere ut skilsmisse.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Steve Hofmeyr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Hofmeyr på Internet Movie Database 
(en) Steve Hofmeyr hos The Movie Database 
(en) Steve Hofmeyr på Discogs 
(en) Steve Hofmeyr på MusicBrainz 
(en) Steve Hofmeyr på Songkick 
Steve Hofmeyr på Twitter 
Steve Hofmeyr på Facebook
Zhong Kui

Zhong Kui (kinesisk: 鍾馗, pinyin: Zhōng Kuí, Wade-Giles: Chung Kwei, japansk: Shōki) er en skikkelse fra kinesisk mytologi. Han anses tradisjonelt som eksorsist av spøkelser og onde ånder, og skal være i stand til å føre i felten 80.000 demoner. 
Hans bilde finnes ofte på inngangsporten til kinesiske boliger som en verneånd (eller «dørgud»), og også som vokter i butikker der det handles med verdifullt gods.
I kinesisk folklore møter vi Zhong Kui på reise med Du Ping (杜平), en venn fra hans hjemby; de skulle prøve seg på den keiserlige embetsmannseksamen i hovedstaden. Selv om Zhong fikk det beste resultat, ble han fratatt tittelen «zhuangyuan» av keiseren på grunn av sitt vansirede utseende. I sinne begikk så Zhong Kui selvmord på palassets trapper ved å kaste seg mot palassporten til hodet hans brast. Du Ping begravde ham. Så ble Zhong konge over spøkelsene i dødsriket, og vendte tilbake til hjembyen til den kinesiske nyttårsaften. For å gjengjelde Du Pings godhet mot ham, gav Zhong Kui ham sdin ungre søster i ekte.
Zhong Kuis popularitet i folkloren kan spores tilbake til Keiser Xuanzong av Tang-dynastiets tid (712 til 756). Ifølge kilder fra Songdynastiet ble keiser Xuanzong rn gang alvorlig syk. I drømme så han to spøkelser. Den mindre av dem stjal en portemonnét fra den keiserlige konkubine  Yang Guifei og en fløyte som tilhørte keiseren selv. Den større av spøkelsene, som bar embedsmanns hatt, presenterte seg så som Zhong Kui. Han sa at han hadde sverget på å fri riket fra all ondskap. Da keiseren våknet, var han ved god helse igjen. Så gav han hoffmaleren Wu Daozi om å lage et bilde av Zhong Kui som han kunne vise til sine embedsmenn. Dette portrettet fikk stor innflytelse på senere avbildninger av Zhong. 


== Eksterne lenker ==
SHŌKI 鍾馗  – The demon queller, the true version including the Japanese interpretation.
Bondefrigjøringen i Tyskland

Bondefrigjøringen i Tyskland (tysk: Bauernbefreiung) er en betegnelse som brukes i Tyskland om de rundt hundre årene fra 1700- til 1800-tallet, da bøndenes personlige plikter i form av livegenskap ble avskaffet. Begrepet Bauernbefreiung ble første gang tatt i bruk av økonomen Georg Friedrich Knapp fra Strasbourg. Knapp kritiserte også avståelsen av land og den forverrede økonomiske situasjonen til de landløse klasser i Preussen.
Dumitru Moraru

Dumitru Moraru (født 8. mai 1956 i București) er en tidligere rumensk landslagsmålvakt i fotball.
Moraru spilte for București-klubbene Steaua og Dinamo og vant med disse totalt fire seriemesterskap og fire cupmesterskap. Karrieren ble avsluttet med to sesonger (1990–91) i Start.
Han spilte 39 kamper på det rumenske landslaget og deltok i Fotball-EM i 1984.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dumitru Moraru – FIFA 
(en) Dumitru Moraru – Transfermarkt 
(en) Dumitru Moraru – national-football-teams.com 
(en) Dumitru Moraru – WorldFootball.net 
(en) Dumitru Moraru – FootballDatabase.eu 
(en) Dumitru Moraru – EU-Football.info
Koropletkart

Et koropletkart er et tematisk kart som viser den geografiske fordeling av en variabel ved hjelp av arealsymboler (koropleter) som refererer seg til administrative eller andre statistiske enheter som fyller hele enhetens kartareal. Det er vanlig å dele variabelens verdier inn i klasser. Hvilken klasseinndelingsmetode som blir brukt er avgjørende for hvilket geografisk mønster som framtrer i kartet. Variabelens verdier bør være relative, for eksempel innbyggere per km² eller bruttonasjonalprodukt per innbygger. Koropletkart er sammen med isolinjekart og prikkekart vanlige typer tematiske kart. 
Ordet koroplet kommer fra gresk χώρος (khoros), 'rom, område' og πληθαίν (pletein), 'fylles, være full'. 


== Se også ==
Kart
Kartografi
Topografisk kart
Adam Storck

Philip Adam Storck (født 16. oktober 1780 i Traben-Trarbach, død 19. april 1822 i Bremen) var en tysk pedagog og politiker.


== Referanser ==
Christian Dahlenkamp

Christian Karl Ludwig Dahlenkamp (født 16. september 1777 i Hagen, død 28. november 1835 samme sted) var en prøyssisk kjøpmann og politiker. Dahlenkamp var borgermester i Hagen fra 1809 til 1821.


== Referanser ==
Ralph Hewins

Ralph Hewins (født 1909, død 1984) var en britisk biograf. Blant de personer han behandlet var den svenske diplomaten og lederen av Røde Kors, Folke Bernadotte, den amerikanske millionæren Jean Paul Getty, og landsforræderen Vidkun Quisling.
Da biografien om Quisling oversatt til norsk og utgitt på forlaget Store Bjørn, ble den svært kontroversiell i Norge ettersom Quisling ble positivt framstilt som idealist, mens nordmenn forøvrig ble framstilt som både urealistiske og hevngjerrige. Den ble derimot positivt omtalt som en velkommen revisjon av det tradisjonelle Quisling-bildet i The Times Literary Supplement (TLS) 6.5.1965, og senere i flere britiske og amerikanske aviser. Sentrale personer fra okkupasjonstidens Norge stemplet boken som historieforfalskning og saken førte til debatt om rettsoppgjøret etter krigen. Annæus Schjødt d.e., aktor i Quislingsaken 1945, karakteriserte boken som «frekk historieforfalskning», og Johs. Andenæs påpekte en rekke feilaktige og uheldige formuleringer. Det samme gjorde historikerne Magne Skodvin og Olav Riste.Da tidligere motstands- og stortingsmann Sverre Løberg i 1965 karakteriserte Ralph Hewins som «en kvalifisert (grov) historieforfalsker», ble han saksøkt av tidligere fylkesmann for Nasjonal Samling i Østfold, Hans S. Jacobsen. Sistnevnte var også oversetter og utgiver av Hewins' revisjonistiske biografi.


== Bibliografi (utvalg) ==
Count Folke Bernadotte: His Life and Work (1950)
Mr. Five Per Cent: The Story of Calouste Gulbenkian (1958)
J. Paul Getty: The Richest American (1961)
Golden Dream: The Miracle of Kuwait (1963)
Quisling: Prophet without Honour (1965), norsk utgave Quisling, profet uten ære, 1966
The Japanese Miracle Men (1967)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Ralph Hewins i BIBSYS
Prikkekart

Et prikkekart er et tematisk kart som viser den geografiske fordelingen av forekomst(er)/forhold ved hjelp av gjentatte prikkesymboler med angitt verdi. Vanligvis har prikkene lik størrelse og hver prikk representerer da en bestemt mengde, eller størrelsen på prikkene kan variere og da representere ulik mengdeverdi, viktighet eller en annen orden. Prikkekart er sammen med isolinjekart og koropletkart vanlige typer tematiske kart. 


== Se også ==
Kart
Kartografi
Topografisk kart