jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ürümqi Lu

Ürümqi Lu (tradisjonell kinesisk: 烏魯木齊路, forenklet kinesisk: 乌鲁木齐路, pinyin: Wūlǔmùqí Lù, shanghainesisk: [vu²³lu²³moˀ¹²ʑi²³lu²³], engelsk: Ürümqi Road, norsk: Ürümqigaten) er en gate i Shanghai. Den går i nord–sør-retning fra Yan'an Lu like ved Jing'an-tempelet tvers gjennom den franske konsesjonen, der den ved krysset Huaihai Lu går forbi Irans generalkonsulat, Frankrikes generalkonsulat og USAs generalkonsulat før den møter Zhaojiabang Lu. På sørsiden av Zhaojiabang Lu heter gaten Dong'an Lu.
Nord for Huaihai Lu er Ürümqigaten på dagtid preget av stor trafikk til både Huashan-sykehuset og til Jing'an-tempelet. Sør for Huaihai Lu er Ürümqigaten en stille og typisk gate fra konsesjonstiden uten de neonlys, barer og internasjonale restauranter som preger Hengshan Lu. De fleste bygningene langs Ürümqigaten er bevart fra konsesjonstiden.


== Notable bygninger ==


=== Nr. 64 ===
Ürümqigaten nr. 64 (tradisjonell kinesisk: 花園住宅, forenklet kinesisk: 花园住宅, pinyin: huāyuán zhùzhái, shanghainesisk: [ho⁵³ɦyø²³zɿ²³zɑˀ¹²], engelsk: Garden Residence) ble bygget i 1932 i mursten og bindingsverk. Bygningen ble fredet i 2003.


=== Nr. 151 ===
Ürümqigaten nr. 151 er murstensvilla i amerikansk kolonistil påbegynt i 1924 men ikke ferdigstilt før i 1948. Bygningen var opprinnelig residensen til Zhu Mintang (朱敏堂). Bygningen ble fredet i 1994 og er i privat eie.


=== Nr. 176 ===
Ürümqigaten nr. 176 er en ordinær bygning i betong oppført i 1939 under navnet Defour Apartments. Bygningen ble fredet i 2005, noe som kan ha sammenheng med nabobygningen, nr. 178.


=== Nr. 178 ===
Ürümqigaten nr. 178 var frem til 1948 foreningshus for en avdeling av den internasjonale frimurerordenen Den skotske ritus. I dag huser bygget Shanghai bys Xuhui-komité av Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse (中国人民政治协商会议上海市徐汇区委员会).
Anseba

Anseba er en region i det vestlige Eritrea. Hovedstaden er Keren.


== Oversikt ==
Anseba er region vest i Eritrea og grenser mot Gash-Barka i sør, Nordlige Rødehavet i nord, Sentral i øst og Sudan i vest. Regionen dekker 22 834 kvadratkilometer og  omfavner ulike historiske steder og gravplasser, dyreliv og andre turistattraksjon. Landskapet er preget av fjell og dal, noe som gjør den fjerde største eritreiske region svært unik.


== Infrastruktur ==
Grunnleggende infrastruktur har blitt satt på plass for å fremskynde utviklingen i regionen. Foreløpig er regionen delt inn i 11 sub-regioner bestående av 2 byer. 73% av befolkningen har tilgang til rent drikkevann. 
Bygging og renovering av veier og andre transportsystemer har høy prioritet. Mobil og fasttelefoni tjenester har blitt oppgradert i regionen. Strømforsyningen er også distribuert til 6 sub-regioner og 25 landsbyer som i sin tur har økt antall brukere fra 1400 til 11500. Markedsplasser, bolighus, offentlige bygninger og andre service-rendering bedrifter har blitt bygget, i tillegg land tildelt til rundt 20.000 innbyggere for boliger og jordbruk.


== Demografi ==
Regionen har en befolking på ca 900 000 mennesker. Majoritet i regionen tilhører enten tigrinja-, tigre- eller bilenfolket.


== Administrasjon ==
Lederen for regionen er en administrator, som bli utnevnt av presidenten. Nåværende administrator Gergis Girmay, som tok over etter Selma Hassen etter at hun hadde blitt arbeid- og velferdsminister.


=== Regionalforsamlingen ===
Anseba har som alle de andre regionene en egen forsamling som styrer regionen. Forsamlingen er folkevalgt og ledes av en formann. Nåværende formann er Aisha Mahmoud.


=== Administrativ inndeling ===
Regionen er delt inn i elleve administrative sub-regioner.


== Eksterne lenker ==
(en) Anseba Region – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
A glimpse at Anseba Region's 20 years of Development  Arkivert 7. april 2016 hos Wayback Machine.
Semenawi Keyih Bahri

Semenawi Keyih Bahri (Den nordre Rødehavs-region) er en av Eritreas seks regioner. Den ligger langs den nordlige delen av landets kyst mot Rødehavet, og omfatter blant annet Dahlakøyene og havnebyen Massawa.


== Sub-regioner ==
Regionen er delt inn i ni sub-regioner eller distrikter:
Debubawi Keyih Bahri

Debubawi Keyih Bahri (Den sydlige Rødehavs-region) er en av Eritreas seks regioner. Den ligger langs den sydlige delen av landets kyst mot Rødehavet. Regionen omfatter blant annet store deler av Danakilørkenen, og innlandet regnes blant de mest ugjestmilde områdene på jorda. Alle større byer ligger derfor langs kysten, dette inkluderer blant annet Assab, Beilul, Rahaita og Ti'o. 


== Distrikter ==
Xietu Lu

Xietu Lu (kinesisk: 斜土路, pinyin: Xiétǔ Lù, shanghainesisk: [ʑiɑ²³tʰu³⁴lu²³], engelsk: Xietu Road, norsk: Xietuveien), går fra Nanchezhan Lu mot vest, først over Tibetgaten og T-banens Linje 8, dernest under Nord-sør-viadukten, så over Dong'an Lu og T-banens Linje 7, før den etter å ha krysset Wanping Lu bøyer av mot sør der den møter Nandan Dong Lu og ender ved Lingling Lu ved Shanghai Stadion, like ved stasjonen av samme navn ved T-banens Linje 4. Xietuveien er foreløpig preget av en blanding av sjelløs blokkbebyggelse og riveferdig småhusbebyggelse. Det foregår en del byggevirksomhet og veien er blottet for severdigheter.


== Lokalt næringsliv ==
Xietuveien preges i det meste av sin lengde av varehandel, halvlugubre frisør- og fotmassasjeetablissementer og mindre restauranter. Varebutikkene er gjerne små og familiedrevne, og vareassortement domineres av isenkram, trelast, elektro og VVS. Kvaliteten på de varer, tjenester og næringsmidler man kan kjøpe her er gjerne andre- og tredjeklasses og prisene er deretter. Ett unntak er Shanghais største og beste kjøpesenter for profesjonelt fotoutstyr, som ligger i krysset Xietuveien og Lubanveien.


== Referanser ==
Jan Henrik Jensen

Jan Henrik Jensen (født 10. juni 1944 i Oslo, død 10. mai 2013 i Manila) bedre kjent som Jan H. Jensen, var en norsk forfatter.
Han har bidratt som tekstforfatter for Knut Lystad og Lars Mjøen for en serie sketsjer som ble sendt på radio, og senere utgitt på album. Han debuterte med en Knut Gribb-novelle som 16-åring. Romanen Snuff ble av Dagbladet kåret som Norges 23. beste krimroman gjennom tidene i 2009.


== Bibliografi ==
1973: Knut Gribb 8: Mannen fra graven (Bladkompaniet)
1976: Hete døgn på Kreta (Bladkompaniet)
1976: Knut Gribb 20: Morfinmordet (Bladkompaniet)
1977: Knut Gribb 26: Døden er stamgjest (Bladkompaniet)
1978: Ved enden av regnbuen (Bladkompaniet)
1978: Kjære Hjørdis og andre fortellinger (Cappelen)
1978: Knut Gribb 28: Pengene eller livet (Bladkompaniet)
1979: Knut Gribb 31: Mens katten sitter inne... (Bladkompaniet)
1981: Knut Gribb 41: Døden tar ferie (Bladkompaniet)
1982: Mord på bestilling (Ernst Poleszynski)
1982: Snuff (Ernst Poleszynski)
1982: Knut Gribb 46: Døden i Paris (Bladkompaniet)
1983: Ekte mannfolk spiser ikke klisj (Bladkompaniet)
1983: Knut Gribb 47: Leiemorder (Bladkompaniet)
1984: Knut Gribb 54: Farlig cruise (Bladkompaniet)
1984: Lykkejegerne 1: Blodsbånd (Bladkompaniet)
1984: Lykkejegerne 2: Elskede bror (Bladkompaniet)
1985: Ekte kvinner bruker ikke helsesko (Bladkompaniet)
1985: Lykkejegerne 3: Den sterkes rett (Bladkompaniet)
1985: Ekte kjendiser smiler ikke gratis (Bladkompaniet)
1985: Lykkejegerne 4: Høyt spill (Bladkompaniet)
1985: Lykkejegerne 5: Drømmenes land (Bladkompaniet)
1985: Lykkejegerne 6: Møte med fortiden (Bladkompaniet)
1986: Lykkejegerne 7: Oppgjørets time (Bladkompaniet)
1986: Knut Gribb 60: Mannen med arret (Bladkompaniet)
1986: Ekte pakketurister reiser ikke til Uddevalla (Bladkompaniet)
1987: Lykkejegerne 8: Ære og makt (Bladkompaniet)
1988: Knut Gribb 68: Farlig spill i Las Vegas (Bladkompaniet)
1989: Varm velkomst: ti kriminalhistorier inklusive Scott (Tiden)
1990: Slik overlever du fotball-VM (Bladkompaniet)
1990: Ring Radio Rød (Radio Rød 1, Cesam Media)
1990: Stemmen fra graven (Radio Rød 2, Cesam Media)
1993: Bak hospitalets murer (Bladkompaniet)
1997: Pikante detaljer om prinsesse Gullhår og bare tull om de tre omreisende trubadurer (Bladkompaniet)
1998: Jan H og Jan O - side om side (Adresseavisen)
2002: Knut Gribb: Den avskyelige snemann (Bladkompaniet)


== Radioteater (manusforfatter) ==
2003: Knut Gribbs bedrifter: Det sorte gull (NRK Radioteatret)
2007: Knut Gribb: Djevlebjørnen fra Dauingmyra (NRK Radioteatret)


== Film (manusforfatter) ==
1980: 1958 (film) (medforfatter Tore Torell)


== Diskografi (tekstforfatter og skuespiller med Lystad og Mjøen) ==
1977: Rent vanvidd
1978: Røverkjøp
1979: Radioaktivitet
1980: Apecalypso nå
1985: Perler for svin
1987: Still Crazy After All These Years
1995: Dette er bedre sent enn alvor (Lystad og Mjøens beste) Vol. 2
2004: Det beste fra Bedre sent enn alvor
2007: Komplett galskap (10 CD-boks)


== Referanser ==


== Kilder ==
Dagbladet – En hardkokt klassiker
Det beste fra Bedre sent enn alvor

Det beste fra Bedre sent enn alvor  er et samlealbum med Knut Lystad og Lars Mjøen, utgitt i 2004.


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Stereo-testen» (engelsk versjon NRK Monte Carlo festivalen)
«På legekontoret»
«3 bankran»
«Major Dølje»
«Har de fyr?»
«Telefonlegen»
«Røket ål»
«Danseskolelæreren»
«Kjenner du noe hvis jeg gjør slik?»
«Hvor mye en skal høre før ørene faller av?»
«Mannen som ikke har sagt fisk + en annen mann»
«56% av en luring»
«Retten er satt 1»
«Språkkonsulenten»
«Retten er satt 2»
«Hjernevasket av KGB»
«A/S Ord for dagen»
«Massemorderens forsvar»
«Massemorderens tilståelse»
«En militærmarsj»
«Gal mann + Mann som har brukket 3 fingre»
«Den norske rekordklubben "Ørn"»
«En melding på nynorsk»
«Schizofrenidagene i Stavanger»
«Den store spørrekonkurransen 1»
«Åpning av kennel på Ørsta»
«Ran av Ørsta sparebank»
«Den store spørrekonkurransen 2»
«Riksmålsmannen»
«Kaffemisbruket»
«Henrettelsen»
«En snakkende kalkun»
«Flykapteinens jomfrutur»
«Den store spørrekonkurransen 3»
«Promillekontroll»
«Bitroner»
«Kjeledress-konsulenten»
«Hvordan man blir massemorder»
«Hvordan man blir tater»
«Forsikring av fryser»
«Purring fra det beste»
«Den store spørrekonkurransen 4»
«Kan man stole på statistikken?»
«Sametingsvalget»
«Norges første fiskevasker»
«Katt i sekken – lik i skapet»
«Mobbing av finnmarkinger»
«Svolværs første postran»
«Veien til Olav Knurres plass»
«Professor i etikk, Arman Gaute»
«Den endelige spørrekonkurransen»
«Kjeledyr + Lever i fløtesaus»
«Valuta på posten»


=== CD 2 ===
«Bedre sent enn blodig alvor (Blutenburg)»
«Trombosene kommer»
«Norway Cup – direkte fra åpningsshowet på Ekeberg»
«Norway Cup – lagene»
«Norway Cup – kampropene»
«Norway Cup – direkte fra Lilleputt-kamp»
«Fredsprofessoren»
«Discostova på Flå»
«Ranet med løk»
«Hvordan blir korrekturleser»
«Hjerne-kirurgen»
«Jakten på Sfinxens gåte»
«Brilleslange»
«Henry Ostermanns venner»
«Norges ukjente konger»
«Hjernevasket av KGB 1»
«Hjernevasket av KGB 2»
«Hvordan en mann er kommet i studio»
«En mann med rake»
«Sopp-importøren»
«Tidsmaskinen; Jerikos murer»
«Svarktander Bull»
«Drosje»
«Skjult fisk på Fornebu»
«Nye slankemetoder»
«Overleve på brød i Antarktis»
«Professor Adolf Hupps fremmedord for dagen»
«Kongelig gave til skimuseet»
«Gylden fallskjerm»
«Konkurs-rytterne»
«Bedre sent enn alvor Credits»


== Medvirkende ==
Jan H. Jensen
Tom Mathisen
Trond Kirkvaag
Jon Lennart Mjøen


== Eksterne lenker ==
(en) Det beste fra bedre sent enn alvor på Discogs
Luitpoldkysten

Luitpoldkysten er den nordvestre kyststrekningen av Coats Land i Antarktis. Den strekker seg fra Hayesbreen ved 27°54'V til 36° V, som betraktes som den østre grensen for Filchner isbrem. Den ble oppdaget i januar 1912 av den tyske antarktisekspedisjonen 1911–13 under ledelse av Wilhelm Filchner og oppkalt etter prinsregent Luitpold av Bayern.


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 8716
Charles Bickford

Charles Bickford (født 1. januar 1891 i Cambridge, Massachusetts, død 9. november 1967 i Los Angeles) var en amerikansk skuespiller.


== Liv og virke ==
Bickford arbeidet som tømmerhogger frem til han begynte som fyrbøter og brannmann i United States Navy, og hadde tenkt å studere ved Massachusetts Institute of Technology (MIT) før en venn fikk ham til å prøve seg med en rolle i teater. Bickford likte seg så mye ved teateret at han ga opp sine planer om å studere ved MIT. Han gjorde sin profesjonelle teaterdebut ved John Craig Stock Company på Castle Square Theatre i Boston. 
Nickford ble for alvor kjent etter å ha spilt sammen med Greta Garbo i filmen Anna Christie (1930). Bickford ble tre ganger nominert til Academy Award i kategorien Beste mannlige birolle, for hans opptredener i filmene The Song of Bernadette (1943), The Farmer's Daughter (1947) og Johnny Belinda (1948). Andre kjente opptredener inkluderer hans roller i filmer som Whirlpool (1948), En stjerne blir født (1954) og The Big Country (1958). 
På 1950-tallet var Bickford vert for TV-serien The Man Behind the Badge. Han fortsatte å opptre på flere prestisjefylte prosjekter helt frem til sin død. Bickford hadde flere gjesteroller i TV-serier som The Barbara Stanwyck Show og The Eleventh Hour. Han ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1965 utga Bickford sin selvbiografi og døde i Los Angeles av en infeksjon i en alder av 76 år. Han etterlot seg sønn, Rex og en datter, Doris. 


== Filmografi (utvalg) ==

1930 – Anna Christie

1933 – Den røde vogn

1942 – Urent farvann

1947 – Vrakrester

1954 – En stjerne blir født

1960 – Vinden fra slettene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Bickford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Bickford – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Bickford på Internet Movie Database 
(sv) Charles Bickford i Svensk Filmdatabas 
(da) Charles Bickford på Filmdatabasen 
(fr) Charles Bickford på Allociné 
(en) Charles Bickford på AllMovie 
(en) Charles Bickford hos Turner Classic Movies 
(en) Charles Bickford hos The Movie Database 
(en) Charles Bickford hos Internet Broadway Database 
(en) Charles Bickford hos Internet Broadway Database 
(en) Charles Bickford på Internet Broadway Database
Edna Best

Edna Best (født 3. mars 1900 i England, død 18. september 1974) var en britisk skuespillerinne.
Hun debuterte som skuespiller ved Grand Theatre i Southampton i 1917. Hun blir best husket for sin rolle som mor i den opprinnelige filmversjonen av Alfred Hitchcocks The Man Who Knew Too Much fra 1934. Blant hennes andre kjente filmer er Intermezzo: A Love Story (1939), The Late George Apley og The Ghost and Mrs. Muir (begge fra 1947) og The Iron Curtain (1948). Hun fikk en nominasjon for en Emmy Award i 1957 for sin rolle i This Happy Breed. 
Best ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame som ligger ved 6124 Hollywood Boulevard, som hun mottok for hennes mange bidrag til filmens. Hun døde i Genève i Sveits i september 1974 i en alder av 74 år. Hun var gift tre ganger og skilt to ganger. Hennes ekteskap med skuespiller Herbert Marshall (fra 1928 til 1940) førte til hennes eneste barn, en datter, skuespillerinnen Sarah Marshall. Hennes siste ekteskap, til Nat Wolff, varte fram til hans død i 1959. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Edna Best på Internet Movie Database 
(sv) Edna Best i Svensk Filmdatabas 
(da) Edna Best på Filmdatabasen 
(fr) Edna Best på Allociné 
(en) Edna Best på AllMovie 
(en) Edna Best hos The Movie Database 
(en) Edna Best hos Internet Broadway Database 
(en) Edna Best på Internet Broadway Database
Jaime Sabines

Jaime Sabines (født 25. mars 1926  i Tuxtla Gutiérrez i Chiapas i Mexico, død 19. mars 1999) var en meksikansk lyriker og forfatter. Hans forfatterskap har nedtegnet erfaringene til folk flest i steder som på gaten, sykehuset og idrettsarenaen. Han var også politiker.


== Liv og virke ==
Jaime Sabines Gutiérrez var av delvis libanesisk opphav.Før Sabines viet seg til litteratur tilbrakte han tre år med å studere medisin før han begynte å skrive skjønnlitteratur. Han studerte ved Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM). I tillegg til hans litterære virksomhet, deltok han i politikken og ble en føderal stedfortreder for distriktet Chiapas fra 1976 til 1979. Sabines skrev hele ti bind med poesi, og hans litterære arbeider har blitt oversatt til mer enn tolv språk. Sabines ble tildelt Chiapas-prisen (1979), Xavier Villaurrutia-prisen (1972) og Elias Sourasky-prisen (1982). En samling av hans arbeider, Nuevo recuento de poemas, ble utgitt av forlaget Joaquín Mortiz i 1977. Han er hovedsakelig lest på spansk, men en del av hans poesi er blitt oversatt til blant annet engelsk. En del av hans kjærlighetsdikt ble oversatt av Colin Carberry som Love Poems: Poetry by Jaime Sabines (2011, Biblioasis).Sabines døde 19. mars 1999, i en alder av 73 år.


== Bibliografi ==
Horal (1950)
La señal (1951)
Adán y Eva (1952)
Tarumba (1956)
Diario semanario y poemas en prosa (1961)
Poemas sueltos (1951–1961)
Yuria (1967)
Tlatelolco (1968)
Maltiempo (1972)
Algo sobre la muerte del Mayor Sabines (1973)
Otros poemas sueltos (1973–1994)
Nuevo recuento de poemas (1977)
Los amorosos: Cartas a Chepita (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Los Amorosos - The Lovers», Jaime Sabines i original og oversettelse
Guangyuan Lu

Guangyuan Lu (tradisjonell kinesisk: 廣元路, forenklet kinesisk: 广元路, pinyin: Guǎngyuán Lù, shanghainesisk: [guɑ̃³⁴ɦyø²³lu²³], engelsk: Guangyuan Road, norsk: Guangyuangaten), går fra Hongqiao Lu mot øst, krysser Huashan Lu før den ender ved krysset av Wanping Lu ved nordspissen av Xujiahui-parken og Hengshan Picardie Hotel. Guangyuangaten er ikke lang, knapt halvannen kilometer lang, men gaten er betydningsfull: Sammen med Huashan Lu mot vest, Wanping Lu mot øst og Huaihai Lu mot nord markerer Guangyuangaten sørkanten av en kvadrant der mange av boligkompleksene til Kinas avgåtte statsledere befinner seg, blant andre antas Jiang Zemin å tilbringe pensjonisttilværelsen her. Innenfor denne kvadranten kreves det sikkerhetsklarering for å kunne kjøpe hus eller bosette seg og politi og militære patruljer er mer synlig i gatebildet enn ellers i Shanghai.
Frederiks gate 3

Frederiks gate 3 i Oslo er en del av sentrumsbygningene i Universitetet i Oslo.Bygningen ble oppført i 1873 etter tegninger av Georg Andreas Bull. Den var bygget som kjemisk-metallurgiske laboratorier for Universitetet, og offisielt navn er fortsatt Domus Chemica. Etter at kjemisk institutt flyttet til Blindern i 1930 ble den sete for Statens institutt for hvalforskning. Fra 1939 ble den overtatt av Universitetets Oldsaksamling.
Bygningen ble fredet i 2014.Medaljongene på utsiden er utført av Olaf Glosimodt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Domus Chemica, Universitetet i Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Frederiks gate 3». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ole Jørgen Rawert

Ole Jørgen Rawert (født 3. januar 1786 i København, død 11. juli 1851) var en dansk fabrikkembetsmann, tollinspektør og industrihistoriker, sønn av arkitekt Jørgen Henrik Rawert. Han er særlig kjent for sine tegninger av miljøer, steder og bygninger.
Etter å ha fullført studier ble han ansatt i Kommercekollegiet. I 1811 ble han medutgiver av Handels- og Industritidende og året etter medlem av fabrikkdireksjonen. Han fikk kongelig understøttelse til en utenlandsreise og var i flere land i Europa i perioden 1816–1819 for å gjøre seg kjent med de industrielle forhold.På alle sine reiser i Danmark i årene 1805 til 1849 tegnet han; det finnes bevart mer enn 1 500 av hans illustrasjoner i Det Kongelige Bibliotek, de fleste av dem er datert.I 2005 ble en del av akvarellene utgitt i bokform av Niels Peter Stilling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Jørgen Rawert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mastère spécialisé

Mastère spécialisé (forkortet MS) er en høyere grad innen ingeniørtjenester eller økonomi og ledelse, etablert i 1986 av fransk Conférence des Grandes Écoles.En fransk MS tar vanligvis ett år, inkludert minst fire måneders arbeidserfaring. Det er MS på mange felt: luftfart, informatikk, biologi, forvaltning.


== Eksterne lenker ==
Conférence des Grandes Écoles
Mastères Spécialisés
Base San Martín

Base San Martín er en argentinsk forskningsstasjon i Antarktis, beliggende på Barry Island i Marguerite Bay. Den ble etablert av den argentinske marinen i mars 1951 og navngitt etter general José de San Martín, helt fra den argentinske uavhengighetskrigen. Stasjonen har helårsdrift med en bemanning på mellom 18 og 20 personer, og opereres av Instituto Antartico Argentino. San Martín er Argentinas vestligste base i Antarktis og ligger innenfor kravområdene til Storbritannia, Chile og Argentina.
Et kors, en flaggstang og en steinstøtte reist i 1951 er oppført på Antarktistraktaten liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.


== Eksterne lenker ==
(es) Fundaciòn Marambio San Martìn Base
(en) COMNAP Antarctic Facilities
(en) COMNAP Antarctic Facilities Map
Azahara Muñoz

Azahara Muñoz (født 19. november 1987) er en spansk profesjonell golfspiller på Ladies European Tour (LET).
Muñoz hadde en amatørkarriere der hun blant annet vant det britiske amatørmesterskapet, samt var med på Junior Solheim Cup tre ganger.
Hun ble profesjonell i september 2009. 1. oktober startet hun i sin første turnering på Ladies European Tour, Madrid Ladies Masters, som hun vant. Senere på høsten deltok hun på LPGAs kvalifiseringsskole, der hun kom på femteplass og fikk spillerett på LPGA-touren 2010. Der klarte hun cut i alle sine 11 første starter. I løpet av sesongen hadde hun spilt inn nok til at hun kom på 30.-plass på tourens pengeliste, og ble Årets nykommer. I tillegg deltok hun i flere turneringer på European Tour, med gode resultater. Fra en 179.-plass på verdensrankingen i 2009, klatret hun til 41.-plass.
Hennes beste plassering i en major-turnering er en delt 8.-plass i LPGA Championship.
I 2011 ble hun tatt ut til sin første Solheim Cup.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble hun nummer 50.


== Meritter ==


=== Seire på Ladies European Tour ===
2009  Madrid Ladies Masters


=== Som amatør ===
2009 British Ladies Amateur Golf Championship


=== Utmerkelser ===
2010 Rookie of the Year (Årets nykommer), LPGA-touren


== Eksterne lenker ==
(en) Azahara Muñoz – Olympedia 
(en) Azahara Muñoz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Azahara Muñoz – LPGA-touren 
(en) Azahara Muñoz – Europatouren 
Profil på ladieseuropeantour.info
Wilmette

Wilmette er en landsby og forstad av Chicago i New Trier Township, Cook County, Illinois, USA. Den ligger 23 kilometer nord for Chicago, og 5 km nord for kommunegrensen. Tettstedet har 27 651 innbyggere.