jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cocoon – Dypets hemmelighet

Cocoon er en amerikansk sciencefiction og eventyrfilm fra 1985 regissert av Ron Howard. Hovedrollene spilles av Don Ameche, Wilford Brimley, Hume Cronyn, Brian Dennehy, Jack Gilford og Steve Guttenberg.
Cocoon ble forholdsvis godt mottatt av kritikerne og ble en av de mest besøkte filmene på amerikanske kinoer i 1985. Den ble tildelt to Oscar-priser (for beste visuelle effekter og beste mannlige birolle, Don Ameche). Regissør Howard vant en Saturn Award for regien, samt en pris ved Filmfestivalen i Venezia.Den ble i 1988 etterfulgt av den mindre suksessfulle Cocoon II - Hjemkomsten.


== Handling ==
For 10 000 år siden besøkte noen vennligsinnede fremmede vesener jorden og lagde en utpost der, nærmere bestemt på den sagnomsuste øya Atlantis. Atlantis synker imidlertid til bunns og de fremmede tvinges til å dra tilbake til sin hjemplanet Antarera. 20 stykker av dem må imidlertid være tilbake slik at resten får nok kraft til å reise hjem. 
Etter 10 000 år (i 1985) kommer de fremmede tilbake (i menneskelige skikkelser) for å hente de etterlatte. Disse hentes opp fra havbunnen i kokonger og oppbevares i et badebasseng som de for anledningen leier. Bassenget ligger like ved et aldershjem og noen av hjemmets gamle bruker det i smug. Etterhvert oppdager noen av de gamle de at de får ny livskraft etter å ha badet der.


== Om filmen ==
Filmen ble innspilt fra august til desember 1984. Innspillingsteder var Florida og Bahamas.
FilmkritikerneCocoon ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles ved at den har fått så mye som 78% på Rotten Tomatoes.VGs anmelder gav den terningkast fire og mente at den stort sett var bra, men at den ble litt for sentimental på slutten. Dagbladets anmelder gav den terningkast fire. Aftenpostens anmelder skrev at: «"Cocoon - dypets hemmelighet" avslører seg som et trivelig, men ikke akkurat brådypt amerikansk folkeeventyr».Det norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 2003. Anmelderen skrev følgende: «Dette er en litt annerledes sci-fi-film hvor man i tillegg til de vanlige ingrediensene har med litt varme følelser og kjærlighet. Den er underholdende og litt spennende, men den når allikevel ikke opp til de helt store høyder. Som en direkte konsekvens av det får den middelmådige filmen karakteren fire og det er synd for konseptet er riktig bra».
PublikumDen ble en stor publikumssuksess i USA, hvor den innbrakte $76 millioner. Den havnet dermed på en sjetteplass over de meste innbringende filmene i USA i 1985.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cocoon – Dypets hemmelighet på Internet Movie Database 
(no) Cocoon – Dypets hemmelighet hos Filmfront 
(sv) Cocoon – Dypets hemmelighet i Svensk Filmdatabas 
(da) Cocoon – Dypets hemmelighet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Cocoon – Dypets hemmelighet på Allociné 
(nl) Cocoon – Dypets hemmelighet på MovieMeter 
(en) Cocoon – Dypets hemmelighet på AllMovie 
(en) Cocoon – Dypets hemmelighet på Turner Classic Movies 
(en) Cocoon – Dypets hemmelighet på Rotten Tomatoes 
(en) Cocoon – Dypets hemmelighet på Metacritic
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 400 meter individuell medley menn

Øvelsen 400 meter individuell medley menn ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 15. august i Budapest, Ungarn.


== Finale ==


== Eksterne lenker ==
Finaleresultater
Igor Netto

Igor Aleksandrovisj Netto russisk: Игорь Александрович Нетто (født 9. januar 1930 i Moskva, død 30. mars 1999 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Netto ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Netto spilte 54 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1952 til 1965 og scoret fire mål.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Netto – Olympedia 
(en) Igor Netto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Igor Netto – FIFA 
(en) Igor Netto – Transfermarkt 
(en) Igor Netto – Transfermarkt (manager) 
(en) Igor Netto – national-football-teams.com 
(en) Igor Netto – EU-Football.info 
(en) Igor Netto – FBref 
(en) Igor Netto på Eu-Football.info
Boris Kuznetsov

Boris Dmitrijevisj Kuznetsov (russisk: Борис Дмитриевич Кузнецов; født 14. juli 1928 i Moskva, død 3. desember 1999) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Kuznetsov ble olympisk mester i fotball i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Kuznetsov spilte 26 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1959, han scoret ikke for landslaget.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Kuznetsov – Olympedia 
(en) Boris Kuznetsov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Kuznetsov – FIFA 
(en) Boris Kuznetsov – Transfermarkt 
(en) Boris Kuznetsov – national-football-teams.com 
(en) Boris Kuznetsov – WorldFootball.net 
(en) Boris Kuznetsov – EU-Football.info 
(en) Boris Kuznetsov – FBref
Boris Tatusjin

Boris Georgijevisj Tatusjin russisk: Борис Георгиевич Татушин (født 31. mars 1933 i Moskva, død 15. januar 1998 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Tatusjin ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Tatusjin debuterte på landslaget 8. september 1954 mot Sverige. Han spilte 25 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1957 og scoret sju mål.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Tatusjin – Olympedia 
(en) Boris Tatusjin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Tatusjin – FIFA 
(en) Boris Tatusjin – Transfermarkt 
(en) Boris Tatusjin – national-football-teams.com 
(en) Boris Tatusjin – EU-Football.info
Aleksej Paramonov

Aleksej Aleksandrovitsj Paramonov (russisk: Алексей Александрович Парамонов; født 21. februar 1925 i Borovsk, død 24. august 2018 i Moskva) var en russisk fotballspiller som representerte Sovjetunionen i De olympiske leker i 1956 i Melbourne.
Paramonov ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL i 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia 4–0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0–0. De vant semifinalen mot Bulgaria 2–1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo 1–0.
Paramonov debuterte på landslaget 8. september 1954 mot Sverige. Han spilte 13 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1957, han scoret ikke noe mål for landslaget.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Paramonov – Olympedia 
(en) Aleksej Paramonov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksej Paramonov – FIFA 
(en) Aleksej Paramonov – Transfermarkt 
(en) Aleksej Paramonov – national-football-teams.com 
(en) Aleksej Paramonov – EU-Football.info
Mikhail Ogonkov

Mikhail Pavlovitsj Ogonkov (russisk: Михаил Павлович Огоньков; født 24. juni 1932 i Moskva, død 14. august 1979 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller som spilte for Spartak Moskva og som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Ogonkov ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Ogonov spilte 23 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1955 til 1958, han scoret ikke noe mål for landslaget.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Ogonkov – Olympedia 
(en) Mikhail Ogonkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mikhail Ogonkov – FIFA 
(en) Mikhail Ogonkov – Transfermarkt 
(en) Mikhail Ogonkov – national-football-teams.com 
(en) Mikhail Ogonkov – EU-Football.info
Kjøkkenmødding

Kjøkkenmødding kommer fra dansk køkkenmødding og betyr en forhistorisk haug med kjøkkenavfall. Skallaget er metertykt, og består særlig av østers, muslinger og snegler. Det finnes også dyreknokler og redskaper av bein og flint. Kjøkkenmøddinger forekommer spesielt i ertebøllekulturen som derfor også kalles «kjøkkenmøddingkulturen».


== Historie ==
Det var zoologen og oldtidsgranskeren Japetus Steenstrup som oppfant ordet, i forbindelse med at han og arkeologen J.J.A. Worsaae under en utgravning ved Mejlgård på Djursland oppdaget at skalldyngene ikke var naturlige, men menneskeskapte. Steenstrup var en av grunnleggerne av dansk «myr-arkeologi».Begrepet brukes i dag i arkeologiske sammenhenger for avfallshauger fra den senere perioden av eldre steinalder. En kjøkkenmødding inneholder vanligvis husholdningsavfall som østers-, snegle- og muslingeskall, sildebein, kull, kokestein og avskjær fra redskapstilvirkning. 
Størrelsen varierer fra små tynne ansamlinger til 350 meter lange, 30-40 meter brede og opp til 2 meter tykke avfallssamlinger. Kjøkkenmøddinger er tallrike i Danmark, men finnes også i Bretagne, Portugal, Storbritannia og Norge m.fl. 
De eldste kjøkkenmøddingene i Skandinavia forbindes med kongemosekulturen ca 6400-5400 f.Kr. (perioden med varmere klima og havstigning, da uroksen og elgen forsvant i Danmark), og de største stammer fra ertebøllekulturen. 
Østers utgjorde ikke en betydelig del av steinalderfolkenes kost, men var noe man spiste i månedene mars-april.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Køkkenmødding, Den store danske
Boris Razinskij

Boris Davidovitsj Razinskij (russisk: Борис Давидович Разинский; født 12. juli 1933 i Ljubertsy, død 6. august 2012) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Razinskij ble olympisk mester i fotball i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med som målvakt på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Razinskij debuterte på landslaget 23. oktober 1955 mot Frankrike. Han spilte tre landskamper for Sovjetunionen i perioden 1955 til 1956 og slapp inn tre mål.


== OL-medaljer ==
1956  Melbourne -  Gull i fotball  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Razinskij – Olympedia 
(en) Boris Razinskij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Razinskij – Transfermarkt 
(en) Boris Razinskij – national-football-teams.com 
(en) Boris Razinskij – FootballDatabase.eu 
(en) Boris Razinskij – EU-Football.info
Suddeli-Duttan-Dei

Suddeli-Duttan-Dei er et musikkalbum med 3 Busserulls, utgitt i 1977. Dette er trioens debutalbum.


== Sporliste ==
«Suddeli-duttan-dei»
«Vino tinto»
«Frida Lovisa's storfangst»
«Olje-eventyret»
«Soga om ham smeda Sivert»
«Englemark»
«Å dørja itte makrell»
«Clara Espanola»
«Med trekkspel og mandolin»
«M.S Glompå»
«Rottå»
«Lugarens blandede kors klagesang»
Til min brud

«Til min brud» er et gammelt skillingstrykk fra Sørlandet, som kan spores tilbake til 1860-årene. Den finnes også på enkelte skillingstrykk i Danmark, så muligens kan også visen ha sin opprinnelse derfra. Melodien som står på trykkene, er «Hvor i verden jeg gaar».


== Teksten ==
La det sne over hav la det voves en dystla det bryte mot planker og stavn,thi med henne ombord har jeg vår i mitt bryst,når jeg holder min brud i min favn.
Kast ei roret i le, rev i seilet, o nei,bare frem over kokende hav,thi hun vet hva det gjelder at følge med megover bølgenes gapende grav.
Ja hun vet, jeg skal ut for å lide og slåog hun vet at det er mørkt på min vei.Og hun vet at alene for oss skal jeg gå,men hun følger, hun svikter meg ei.
Ja det er just det deilge, det at du vetat deg vinker ei glans eller gull.Men en venn skal du få du kan støtte deg ved,og en barm som av elskov er full.
Vil du tro når jeg føler ditt hjerte mot mitt,får jeg mot så ei vike jeg kan,akk den ensomme faller før striden er stridter vi to er vi hundrede mann.
Fader ensligen, inen ham reiser igjen,er vi to ja så hjelpes vi ad.Er jeg ensom hvor synger da sorgen meg hen,er vi to blir min kamp som en sang.
Kom dog varme og solskinn og duft blott en stund,og fall blidt på mitt søndrede flagg.O for hennes skyld kom, o kom blott et sekund,thi vi feiere vårt bryllup i dag.
La så sne over hav, la så prøves en dystla det bryte mot planker og stavn,thi med henne ombord har jeg vår i mitt bryst,når jeg holder min brud i min favn.


== Kilder ==
Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Midtsommersangen

«Midtsommersangen» eller «Den forlatte pike synger» er opprinnelig en engelsk vise. Den er kjent i Norge fra 1885, i Erik Bøghs (1822–1899) oversettelse. Han var en dansk dikter og forfatter. Men sangen er originalt laget av Charlotte Allington Pye Barnard (1830–1869), i 1865. Hun var en engelsk poet og komponist, og skrev ballader og hymner under pseudonymet «Claribel». Hun er mest kjent for denne, «Midtsommersangen», eller «I can not sing the old songs», som den opprinnelig heter.


== Teksten ==
Akk be meg aldri mere om denne ene sang,jeg synger ingen flere når den har lydt sin gang,ennu har jeg så mangen en sorgfull sang igjen,kun ei Midtsommersangen, akk be meg ei om den.
Jeg vet hvor den bedårer jeg vet hvor den er smukk,i tonene er tårer i orden er sukk.Mens snærende som slangen den seg om hjertet snor,jeg kan Midtsommersangen, jeg kan den ord for ord.
Jeg lærte den der hjemme hvor alt var sol og sang,den tonet fra en stemme det lød som harpeklang,og jeg, jeg fulgte klangen jeg minnes det så vel,det var Midtsommersangen han sang den siste kveld.
Hva er det som har hyllet mitt liv i sorgens flor,hva er det som har tryllet hver blomst i sorten jord,Hva er det som fra vangen ved midnatt toner hen,det er Midtsommersangen, akk lytter ei tild en.


== Kilder ==
Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Eli Støre Erichsen: Oldemors visebok Cappelen 1976
Vandringsmannen (vise)

«Vandringsmannen» er et skillingstrykk som var godt kjent over hele Norge. Den skal være skrevet i 1880-årene av en mann fra Lunner på Hadeland.


== Teksten ==
Nu vil jeg en sang til deg min pike sendeog jeg ønsker vil at alt må gå deg vel.Alltid frisk og glad hvor du deg vil vendeog mitt hjerte ønsker deg et ømt farvel.
O farvel, farvel I glade ungdomsdagersom så hurtig svandt med sang og muntert spill.Kun i tanken glad jeg vandrer her tilbakeo kun deg min pike deg minnes jeg vel.
For da sang jeg glad som fugl i tause lunde,og jeg nynnede så mang en elskovssang,titt ved midnattstid jeg hos min pike slumret,medens alt på borgen gikk sin vandte gang.
Ofte har jeg stått på borgens gyldne saler,ofte har jeg drømt meg inn i bedre tid,jeg sto på terrassen og skuet ned i dalen,så at solen sank en sommeraften blid.
Hvorfor var du troløs mot meg, unge pike,hvorfor sønderrev du kjærlighetens bånd.Var jeg deg for fattig, du var jo den rike,men o hvorfor rakte du meg vennskaps hånd.
O du var den første kvinne jeg har elsket,og du blive skal den siste her på jord.Knust du har mitt hjerte ei jeg hadde ventetsådan bitter kalk av deg som ga ditt ord.
Men kanskje forbi min hytte du vil ile,når du sorgfull er, av vennene forlatto så kom til meg for der å søke hvilegå da ei forbi ut i den mørke natt.
Akk forgjeves jeg har ventet mange dager,og min lille hytte bliver meg for trangbort herfra jeg drar men hjertet blir tilbake,titt o pike du meg elsket har en gang.
Nu så vil jeg glad som håndverkssmed utvandreog nu vil jeg ta min vandringstav i hånd,kanskje du en tåre da vil med meg blande,thi vi har jo en gang knyttet vennskaps bånd.
Når av vandring trett jeg øynene vil lukke,og jeg legger ned min kjære vandringsstav.Hvem o vil dog blomster til en fremmed plukke,dersom du ei legge vil dem på min grav.


== Kilder ==
Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Michael Hampton

Michael Hampton (født 15. november 1956 i Cleveland i Ohio) er en USA-amerikansk funk/rock-gitarist, som lenge var medlem av funk-kollektivet Parliament-Funkadelic. I 1997 blei han, sammen med femten andre medlemmer av kollektivet, innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.I 1974, bare 17 år gammel, blei han med i Funkadelic, som trengte en ny gitarist etter at Eddie Hazel hadde havna i fengsel. Hampton imponerte bandleder George Clinton ved å levere en nøyaktig note-for-note gjengivelse av Hazels berømte timinutters solo «Maggot Brain». Hampton debuterte på albumet Let's Take It to the Stage (1975), der gitarspillet hans dominerer. På grunn av sin unge alder fikk han tilnavnet Kidd Funkadelic.Hampton fortsatt i Funkadelic fram til oppløsninga av kollektivet i 1981, enda om Hazel i perioder vendte tilbake. Han gjorde «Maggot Brain» til sin egen signaturlåt, og i improvisert versjon var den et fast element i Parliament-Funkadelics live-opptredener. Andre kjente soloer er på singelen «(Not Just) Knee Deep» og på tittelsporet til Brides Of Funkensteins album Never Buy Texas From A Cowboy (begge 1979).Hampton har fortsatt å spille i ymse funksammenhenger, blant annet P-Funk All Stars og 420 Funk Mob. I 1998 gav han ut soloalbumet Heavy Metal Funkason. Seinere har etablert sitt eget Kidd Funkadelic Band.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Michael Hampton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Hampton på Discogs 
(en) Michael Hampton på MusicBrainz
Fuzzy Haskins

Clarence Eugene «Fuzzy» Haskins (født 8. juni 1941 i Vest-Virginia) er en USA-amerikansk doo-wop- og funk-sanger, særlig kjent fra Parliament-Funkadelic. Sammen med femten andre medlemmer av gruppa blei han i 1997 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.På slutten av 1950-tallet starta Haskins, sammen med blant annet George Clinton, vokalgruppa The Parliaments, først som en barbershop-kvintett. De fikk etter hvert utgitt en del singelplater på ulike selskaper. Rundt 1970 slo de seg sammen med backingmusikerne Funkadelic. Gruppene opptrådte både separat og sammen i ulike kombinasjoner, det som er blitt kjent som funk-kollektivet Parliament-Funkadelic eller P-Funk.  Haskins var med i kollektivet – som sanger, låtskriver og tidvis gitarist – fram til 1977.Han spilte inn og produserte et soloalbum i 1976, A Whole Nother Thang, med blant annet P-Funk-medlemmene Tiki Fulwood, Cordell Mosson og Bootsy Collins.  To år seinere kom Radio Active. I 1981 danna Haskins sammen med Calvin Simon og Grady Thomas, som også hadde forlatt P-Funk-kollektivet, et nytt band under navnet Funkadelic, som gav ut albumet Connections & Disconnections (seinere nyutgitt med tittelen Who's a Funkadelic? i 1992).Fra slutten av 1990-tallet har Haskins turnert med funk-kollektiv-varianten Original P.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fuzzy Haskins på Discogs 
(en) Fuzzy Haskins på MusicBrainz 
(en) Fuzzy Haskins på Songkick 
(en) Fuzzy Haskins på AllMusic 
(en) Fuzzy Haskins på AllMusic
Emissæraffæren i Haag

Emissæraffæren i Haag (eller Den hemmelige emissæraffæren i Haag) var et initiativ fra den koreanske keiser Gojong som i all hemmelighet sendte tre emissærer til den andre fredskonferansen i Haag, Nederland i 1907. Datidens stormakter nektet imidlertid å tillate at Korea skulle få ta del i konferansen.


== Bakgrunn ==
Etter Taft-Katsuraavtalen og Japans seier over Russland i den russisk-japanske krig, ville Japan formalisere sin kontroll over Koreahalvøya. Dette skjedde ved hjelp av Eulsatraktaten.
Dette var bakteppet som gjorde at Gojong i all hemmelighet sendte tre utsendinger, Yi Jun (이준, 李儁), Yi Sang-Seol (이상설, 李相卨) og Yi Wi-Jong (이위종, 李瑋鐘) til den andre fredskonferansen i Haag (avholdt mellom 15. juni og 18. oktober) med det mål å få erklært Eulsatraktaten ugyldig, og for å sikre hans egen rolle og rettigheter til å styre Korea uavhengig av Japan. Datidens stormakter, nektet imidlertid utsendingene adgang til konferansen og fikk ikke engang adgang til konferansesalen.
Korea ble ikke lenger sett på som en uavhengig nasjon av stormaktene, og Japan ble ansett som Koreas representant.
I fortvilelse over manglende resultat av sin reise, valgte en av de tre koreanske utsendingene, Yi Jun, å ta sitt eget liv 14. juli i Haag. Det er i det minste hva en i dag antar er dødsårsaken i Sør-Korea, men noe sikker dødsårsak finnes ikke. I enkelte japanske aviser spekuleres det imidlertid at han skal ha blitt drept av japanske agenter.


== Konsekvenser ==
Selv om de tre utsendingene ikke fikk delta i konferansen, klarte de likevel å sette fokus på den koreanske situasjonen ved at de avholdte en pressekonferanse, og ved at de fikk oppmerksomhet i en uavhengig avis som fulgte fredskonferansen. En de koreanske utsendingene advarte mot Japans ambisjoner i Asia. Et annet resultat ble at keiser Gojong av japanerne ble tvunget til å abdisere den 20. juli til fordel for sin sønn, Sunjong. Ti dager etter Yi Juns død, 24. juli ble Korea et japansk protektorat og ble formelt annektert, ved at den japansk-koreanske annekteringstraktaten av 1907 ble påtvunget Korea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) 급조한 ‘황제의 밀서’ 내밀지도 못하고… (blant annet et bilde av utsendingenes reiserute)
Harald Solbakk

Harald Kolbjørn Solbakk (født 17. november 1925, død 5. august 2010) var en norsk politiker.
Han var opprinnelig fra Solbakk i grinda Solheim, Gloppen kommune i Sogn og Fjordane, men var ordfører i Brønnøy kommune fra 1983 til 1995.


== Referanser ==