jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stallmosskorpion

Stallmosskorpion (Allochernes powelli) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
Ikke i Norge. I Europa finnes den særlig i vest, unntatt i fjellområder. Utbredelsen østover er ukjent .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) stallmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) stallmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stallmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) stallmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) stallmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) stallmosskorpion hos ITIS 
(en) stallmosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Råtemosskorpion

Råtemosskorpion, Allochernes wideri, er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder. Den mangler i sørøst og helt i vest. Østover er den utbredt inn i Russland .


== Rødlistevurdering ==
Råtemosskorpion er i Norge kjent fra tre eldre funn ved Havna i Tjøme, Borrevann i Horten og Gullkronene i Tønsberg, et funn fra Havna i Tjøme (1996), og en del nyere funn fra 2013 og utover: Asker (2013; Olberg og Gammelmo (2014)), Horten (2015), Tønsberg (2015), Tjøme (2015, 2020) og Larvik (2015) (Artskart). 
Chernes phaleratus,et synonym til eller en underart av A. wideri, nevnes av Ellingsen (1897). Det er imidlertid litt usikkerhet omkring dette funnet, gjort i Kragerø "under nedfaldne Løvblade", og også så vidt antydet av Ellingsen selv. 
Arten er ellers kjent fra både Sverige, Finland og Danmark, men den er ikke rødlistet i noen av disse landene. 
Den lever nesten utelukkende i gamle, hule eiker, hvor den finnes i mold og morken ved, under bark eller hos maur. Den er også funnet i tilknytning til dyrebo eller maurtuer ellers. Siden arten kun er kjent fra gamle, hule eiker i Norge, antas arten å være i tilbakegang og utbredelsen er trolig kraftig fragmentert, ettersom dette er et habitat under sterkt press.
Konklusjon: Råtemosskorpion rødlistes i 2021 som Sårbar (VU) basert på at den er funnet på få steder og i et habitat som er sterkt truet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) råtemosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) råtemosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) råtemosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) råtemosskorpion hos Dyntaxa 
(en) råtemosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) råtemosskorpion hos ITIS 
(en) råtemosskorpion hos NCBI 
(en) Kategori:Allochernes wideri – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Hultremosskorpion

Hultremosskorpion (Anthrenochernes stellae) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
Ikke i Norge. I Europa finnes den i nord, i området Tyskland - Polen. Men kunnskapen er trolig mangelfull .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) hultremosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) hultremosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hultremosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) hultremosskorpion hos Dyntaxa 
(en) hultremosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) hultremosskorpion hos ITIS 
(en) hultremosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Furumosskorpion

furumosskorpion (Chernes nigrimanus) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den i nord, i området Tyskland - Polen. Men kunnskapen er trolig mangelfull .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) furumosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) furumosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) furumosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) furumosskorpion hos Dyntaxa 
(en) furumosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) furumosskorpion hos ITIS 
(en) furumosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Barkmosskorpion

Barkmosskorpion Dendrochernes cyrneus er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa er den vidt utbredt, unntatt i fjellområder. Den mangler i vest og helt i sør .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) barkmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) barkmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) barkmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) barkmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) barkmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) barkmosskorpion hos ITIS 
(en) barkmosskorpion hos NCBI 
(en) Kategori:Dendrochernes cyrneus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Reirmosskorpion

Reirmosskorpion (Dinocheirus panzeri) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) reirmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) reirmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) reirmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) reirmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) reirmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) reirmosskorpion hos ITIS 
(en) reirmosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Hagemosskorpion

hagemosskorpion (Lamprochernes nodosus) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) hagemosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) hagemosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hagemosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) hagemosskorpion hos Dyntaxa 
(en) hagemosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) hagemosskorpion hos ITIS 
(en) hagemosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Kompostmosskorpion

kompostmosskorpion (Lamprochernes savignyi) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
Ikke i Norge. I Europa er den bare funnet i Danmark og Storbritannia. Trolig er den mer utbredt .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) kompostmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kompostmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) kompostmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) kompostmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) kompostmosskorpion hos ITIS 
(en) kompostmosskorpion hos NCBI 
Lamprochernes savignyi – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Markmosskorpion

markmosskorpion (Pselaphochernes dubius) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder, østover er utbredelsen mer ukjent .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) markmosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) markmosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) markmosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) markmosskorpion hos Dyntaxa 
(en) markmosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) markmosskorpion hos ITIS 
(en) markmosskorpion hos NCBI 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Fluemosskorpion

fluemosskorpion (Pselaphochernes scorpioides) er en mosskorpion som tilhører familien Chernetidae. 


== Utbredelse ==
I Norge finnes den bare i sørøst. I Europa finnes den stort sett overalt unntatt i fjellområder .


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klausen, F.E. (1998) Additional records of pseudoscorpions from Norway. Fauna norvegica Serie B 45: 100-103
Stol, I. (2006) Checklist of Nordic Pseudoscorpiones. Norwegian Journal of Entomology 53: 85-87
Stol, I. (2005) Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) Norske Insekttabeller Nr. 18


== Eksterne lenker ==
(en) fluemosskorpion i Encyclopedia of Life 
(en) fluemosskorpion i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fluemosskorpion hos Artsdatabanken 
(sv) fluemosskorpion hos Dyntaxa 
(en) fluemosskorpion hos Fauna Europaea 
(en) fluemosskorpion hos ITIS 
(en) fluemosskorpion hos NCBI 
(en) Kategori:Pselaphochernes scorpioides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Norske Insektabeller - Norske mosskorpioner - artsbestemmelsennøkkel (gratis nedlastning som pdf)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Stuorrajiegŋa

Stuorrajiegŋa er Sveriges største isbre med et areal på rundt 13 km². Den ligger i den svenske delen av Sulitjelmamassivet på sørsiden av fjellet. En fjellrygg som på det smaleste er under 500 m bred, skiller den fra Sulitjelmaisen (Sálajiegŋa).


== Eksterne lenker ==
De största glaciärerna, Svenska Turistföreningen
Apama

Apama (gresk: Ἀπάμα, Apáma) var den persiske hustruen til Selevkos I Nikator og den første dronning av Selevkideriket. De ble gift i Susa i 324 f.Kr. I henhold til antikke kilder var Apama datteren av Spitamenes (død 328 f.Kr.), en krigsherre fra Sogdia som var en av de fremste i den persiske motstanden av den makedonske erobringen.Apamas sønn Antiokos ble utdannet som en greker, men han lærte også hvordan å styre på persisk vis. Eksempelvis, som mathišta («den store») i det persiske akamenide-dynastiet,  fungerte han som en satrap av de østlige delene av riket hvor hans mor var født.Apama og Selevkos fikk to døtre, Apama og Laodike, og to sønner, Antiokos I Soter som arvet tronen i Selevkideriket, og Akaios. Etter at Apama var død, en gang rundt 300 f.Kr. eller før, giftet Selevkos seg med den langt yngre Stratonike, en datter av Demetrios I Poliorketes, i en dynastisk allianse.Selevkos oppkalte flere byer etter Apamea.


== Referanser ==
Alliansen av burmesiske munker

Alliansen av burmesiske munker (engelsk: All Burma Monks' Alliance, ABMA) er en koalisjon av organisasjoner for buddhistmunker i Burma. Den ble grunnlagt 9. september 2007 som ledd i protestene mot Statens freds- og utviklingsråd, militærregjeringen i Burma. Munkene ledet an i protestene mot militærregimet i 2007 og ble forfulgt av myndighetene. AMBAs ledere ble arrestert og fengslet, sammen med mange medlemmer.
Alliansen består av All Burma Young Monks' Union, Federation of all Burma Monks' Union, Rangoon Young Monks' Union og Sangha Duta Council of Burma.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ernest William Titterton

Ernest «Ernie» William Titterton (født 4. mars 1916 i Kettlebrook i England, død 8. februar 1990 i Canberra i Australia) var en britisk kjernefysiker og professor. Han var også en del av den britiske gruppen som dro til USA under andre verdenskrig for å gi britisk bistand til Manhattanprosjektet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guide to Titterton's records
(en) Records of E W Titterton
(en) Biographical Memoir
Norris Bradbury

Norris Edwin Bradbury (født 30. mai 1909 i Santa Barbara i California, død 20. august 1997 i Los Alamos i New Mexico) var en amerikansk fysiker. Han var direktør ved Los Alamos National Laboratory i 25 år (1945–1970). Der etterfulgte han Robert Oppenheimer, som etter å ha jobbet med Bradbury på Manhattanprosjektet, valgte ham som leder. Mot slutten av andre verdenskrig var han ansvarlig for den endelige sammensetningen av «the gadget» for Trinityprøvesprengningen, detonert i juli 1945.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lawrence Badash, J.O. Hirschfelder, H.P. Broida, eds., Reminiscences of Los Alamos 1943-1945 (Studies in the History of Modern Science), Springer, 1980, ISBN 90-277-1098-8.


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Biographical memoirs av Harold M. Agnew og Raemer E. Schreiber
(engelsk) Obituary fra Los Alamos National Laboratory
(engelsk) Annotated Bibliography for Norris Bradbury from the Alsos Digital Library
(engelsk) National Academy of Sciences Biographical Memoir
Chicago Pile-1

Chicago Pile-1 (CP-1) var verdens første atomreaktor.. CP-1 ble bygget på en tennisbane, under den forlatte vestdelen av det opprinnelige stadionet Alonzo Stagg Field ved University of Chicago. Den førte selvgående nukleære kjedereaksjonen ble satt i gang i CP-1 2. desember 1942. Den var i drift frem til februar 1943 da den ble demontert og flyttet til et annet sted hvor den ble gjenoppbygd som Chicago Pile 2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) CP-1 Goes Critical Beskriver i detalj byggingen og aktiveringen av CP-1. US Department of Energy, Office of History and Heritage Resources.
(engelsk) Photos of CP-1 Arkivert 27. februar 2021 hos Wayback Machine. The University of Chicago Library Archive. Inkludert bilder og skisser av CP-1.
(engelsk) Video Showing the Met Lab, Fermi, and an active experiment using CP-1
(engelsk) The First Pile 11 sider historie om CP-1
Professor Hieronimus

Professor Hieronimus er en roman av Amalie Skram som utkom på Gyldendal forlag i København i 1895. 
 Boken var den første hun ga ut hos Gyldendal.Den er den første av de to romanene som skildrer psykiatriske lidelser og psykiatriske institusjoner og som gjerne omtales som hennes sinnssykehusromaner. Etterfølgeren er Paa St. Jørgen.
Professor Hieronimus forteller om malerinnen Else Kant som bryter sammen under presset ved å være både hustru, mor og kunstner. Hun lider av selvmordstanker og søvnløshet. Hennes mann og huslegen oppfordrer henne til å søke hjelp hos den berømte Hieronimus. Dette går Else med på, siden hun selv føler hun trenger å komme seg bort litt og slappe av. Besøket hos Professor Hieronimus blir ikke helt som hun hadde forventet. Han har ikke engang snakket med henne før han bestemmer seg for at hun er sinnssyk. Hun blir plassert blant gale mennesker på en lukket avdeling og møter løgnaktighet og maktmisbruk fra de som skulle hjelpe henne. Hun blir ikke hørt og får ikke møte sin mann. Til slutt blir hun sendt til sinnssykehuset St. Jørgen, og her begynner oppfølgeren Paa St. Jørgen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Janet Garton: Amalie: et forfatterliv, Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 2011, ISBN 978-82-05-41089-3
William Sterling Parsons

William Sterling «Deak» Parsons (født 26. november 1901, død 5. desember 1953) var en amerikansk kontreadmiral som arbeidet som overordnet ekspert på Manhattanprosjektet under andre verdenskrig. Han er best kjent for å ha vært våpenmann ombord i Enola Gay, bombeflyet som slapp «Little Boy» over Hiroshima under bombingen av byen i 1945.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bird, Kai; Sherwin, Martin J. (2005). American Prometheus: The Triumph and Tragedy of J. Robert Oppenheimer (engelsk). New York, New York: Alfred A. Knopf. ISBN 0-375-41202-6. OCLC 56753298. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Christman, Albert B. (1998). Target Hiroshima: Deak Parsons and the Creation of the Atomic Bomb (engelsk). Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-55750-120-3. OCLC 38257982. 
Furer, Julius Augustus (1959). Administration of the Navy Department in World War II (engelsk). Washington, DC: US Government Printing Office. OCLC 1915787. 
Groves, Leslie (1962). Now it Can be Told: The Story of the Manhattan Project (engelsk). New York: Harper & Row. ISBN 0-306-70738-1. OCLC 537684. 
Hewlett, Richard G.; Duncan, Francis (1969). Atomic Shield, 1947–1952 (engelsk). University Park: Pennsylvania State University Press. ISBN 0-520-07187-5. OCLC 3717478. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Hoddeson, Lillian; Henriksen, Paul W.; Meade, Roger A.; Westfall, Catherine L. (1993). Critical Assembly: A Technical History of Los Alamos During the Oppenheimer Years, 1943–1945 (engelsk). New York, New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-44132-3. OCLC 26764320. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Hunner, Jon (2004). Inventing Los Alamos: The Growth of an Atomic Community (engelsk). Norman, Oklahoma: University of Oklahoma Press. ISBN 978-0-8061-3891-6. OCLC 154690200. 
Lewis, Robert A.; Tolzer, Eliot (1957). «How We Dropped the A-Bomb». Popular Science (engelsk). CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Morison, Samuel Eliot (1948). Volume V: The Struggle for Guadalcanal, August 1942 – February 1943 (engelsk). Boston: Little, Brown and Co. OCLC 4091661. 
Shurcliff, William A. (1947). Bombs at Bikini: The Official Report of Operation Crossroads (engelsk). New York: William H. Wise and Co. OCLC 1492066. 
Terrett, Dulaney (1953). The Signal Corps: The Emergency (engelsk). Washington, DC: Office of the Chief of Military History, Department of the Army. OCLC 8990522. 
Thomas, Gordon; Morgan-Witts, Max (1977). Ruin from the Air (engelsk). London: Hamilton. ISBN 0-241-89726-2. OCLC 252041787. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Weisgall, Jonathan (1994). Operation Crossroads: The Atomic Tests at Bikini Atoll (engelsk). Naval Institute Press. ISBN 978-1-55750-919-2. OCLC 29477984.
Warren K. Lewis

Warren Kendall Lewis (født 21. august 1882, død 9. mars 1975) var en amerikansk professor ved Massachusetts Institute of Technology (MIT), kjent som far til den moderne kjemiteknikken. Han var også medforfatter på en tidlig større lærebok om emnet som i hovedsak introduserte konseptet med enhetsoperasjoner.


== Utmerkelser ==
Perkinmedaljen (1936)
Priestleymedaljen (1947)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Article on Lewis
Profiles of Lewis, Arthur D. Little and William H. Walker Arkivert 9. juni 2013 hos Wayback Machine.
WARREN KENDALL LEWIS, by Hoyt C. Hottel
Sydney Chapman

Sydney Chapman (født 29. januar 1888, død 16. juni 1970) var en britisk matematiker, matematisk fysiker og geofysiker.Chapman begynte universitetsstudiene sine i Manchester i 1904, 16 år gammel. I starten studerte han han til ingeniør, og tok også ingeniøreksamen, men utviklet så stor interesse for matematikk han ble værende igjen et år til for å ta eksamen i matematikk. Etter råd frå en lærer i Manchester søkte han seg så til Trinity College ved University of Cambridge, som da ble regnet som det beste og mest krevende lærestedet innen matematikk. Chapman tok den høyeste eksamenen i 1910 og startet en forskingskarriere innen ren matematikk under G.H. Hardy. Samme år ble han tilbudt å bli assistent for Frank Dyson ved Greenwich-observatoriet. Fra 1914 til 1919 vendte Chapman tilbake til Cambridge som lektor i matematikk, fra 1919 til 1924 var han professor i matematikk i Manchester og flyttet senere til Imperial College i London. I 1946 ble han professor ved University of Oxford.


== Forsking ==
Chapman gjorde størst innsats på området stokatiske prosesser, fremfor alt markovkjedeer. Chapman og russeren Andrej Kolmogorov formulerte hver for seg de grunnleggende ligningene innen dette området, Chapman-Kolmogorov-ligningene.
Chapman og den svenske fysikeren David Enskog videreutviklet, igjen hver for seg, den kinetiske gassteorien gjennom å utvide boltzmannmetoden med det som ble kalt Chapman-Enskog-teorien.
Chapman gjorde også en del arbeid innen geofysikk. I 1930 forklarte han de fotokjemiske mekanismene som skaper ozonlaget. Han studerte også flere andre geofysiske og astrofysiske fenomen innen aeronomi. Han var ellers den som ga navn til faget aeronomi.


== Referanser ==
David Enskog

David Enskog (født 22. april 1884 i Västra Ämtervik i Värmland, død 1. juni 1947 i Stockholm) var en svensk teoretisk og matematisk fysiker. Enskogs fremste innsats var å videre utvikle den kinetiske gassteorien gjennom å videreutvikle Boltzmanns lov med det som kalles Chapman-Enskog-teorien


== Referanser ==