jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andrej Burić

Andrej Burić (født 6. februar 1989) er en kroatisk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 12. desember 2010 i Davos.
Burić representerte Kroatia i Vinter-OL 2010.


== Eksterne lenker ==
(en) Andrej Burić – Olympedia 
(en) Andrej Burić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andrej Burić – FIS (langrenn)
Robin Duvillard

Robin Duvillard (født 22. desember 1983) er en fransk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 6. februar 2004, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er to 6.-plasser: på 15 km fri teknikk fra 2009 og på 30 km fri teknikk fra Davos i 2013.
Duvillard representerte Frankrike under Vinter-OL 2010 og ble nummer 50 på 30 km fellesstart med skibytte. Under OL i Sotsji i 2014 gikk han tredje etappe på det franske laget som overraskende vant bronse på 4 x 10 km stafett. Han kom dessuten på 6.-plass på femmila.I VM 2015 i Falun gikk Duvillard tredje etappe på det franske laget som tok bronse på 4 x 10 km stafett.


=== Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Robin Duvillard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robin Duvillard – Olympics.com 
(en) Robin Duvillard – Olympic.org 
(en) Robin Duvillard – Olympedia 
(en) Robin Duvillard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Robin Duvillard – Frankrikes olympiske komité 
(fr) Robin Duvillard – Frankrikes olympiske komité 
(en) Robin Duvillard – FIS (langrenn)
Mentalkrem

Mentalkrem er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1980.


== Sporliste ==
«Hold isammen» (Teigen/Falsk)
«Gutta snakker» (Teigen/Falsk)
«Du skulle sagt ifra» (Teigen/Falsk)
«Det er deg det handler om» (Teigen/Falsk)
«Direkte metode» (Teigen/Falsk)
«Risk» (Teigen/Falsk)
«Feil vei» (Teigen/Falsk)
«Du og jeg» (Teigen/Falsk)
«Alle mennesker» (Teigen/Falsk)
«Lena Ree» (Teigen/Falsk)
«Ja vi elsker» (Teigen/Falsk)
«Ja» (Teigen/Falsk)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, låtskriver, arrangement, kor
Marius Müller - gitarer
Svein Dag Hauge - gitarer
Janne Løseth - gitar
Geir Langslet - keyboard
Igor Kill - bass
Magne Lunde - trommer


=== Andre medvirkende ===
Herodes Falsk - låtskriver
Walter Quintus - tekniker, kapellmester
Tore Syvertsen - produsent, arrangement
Rune Venjar - fotograf
Vera Production - omslagdesign
George Grey (langrennsløper)

George Grey (født 22. juli 1979 i Sidcup i London) er en canadisk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 10. januar 2001, og hans beste individuelle verdenscup-plasseringer er to 16. plasser på 15 km, en i klassisk stil og en i fri teknikk.
Grey deltok for Canada under Vinter-OL 2006 og for under Vinter-OL 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Grey – Olympedia 
(en) George Grey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) George Grey – FIS (langrenn) 
Offisielt nettsted 
(en) George Grey (skier) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klar dag/instamatik

Klar dag/instamatik er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1982.


== Sporliste ==
«Intro» (Jahn Teigen)
«Instamatik» (Teigen/Anita Skorgan/Herodes Falsk)
«Livets lek» (Teigen/Falsk)
«Alltid på plass» (Teigen/Falsk)
«Intermission» (Teigen)
«Alt for mange trur» (Teigen/Falsk)
«Adieu» (Teigen/Falsk)
«Bli bra igjen» – Come Back to Me (Shuki Levy/Deborah Shelton/Falsk)
«Portrett av en druknet mann» (Teigen/Falsk)
«I all evighet» (Teigen/Falsk)
«Det går for fort» (Teigen/Falsk)
«Klar dag» (Teigen/Falsk)
«Sånn er det» (Teigen/Falsk)
«Outro» (Teigen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, låtskriver, produsent, kor
Janne Schaffer - gitarer
Georg Keller - keyboard, produsent
Magne Lunde - trommer, produsent
Anita Skorgan - bakgrunnvokal, låtskriver
Brynjulf Blix - programmering


=== Andre medvirkende ===
Herodes Falsk - låtskriver
Deborah Shelton - låtskriver
Shuki Levy - låtskriver
Sigurd Eidsøren - foto
Alf Christian Hvidsteen - produsent, tekniker
Tore Syvertsen - produsent, tekniker
Javier Gutiérrez

Javier Gutiérrez Cuevas (født 29. mars 1985) er en spansk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 24. november 2007, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 61.-plass i 15 km jaktstart i fri teknikk fra 2008.
Gutiérrez representerte Spania under Vinter-OL 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Javier Gutiérrez – Olympedia 
(en) Javier Gutiérrez – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Javier Gutiérrez – FIS (langrenn)
Klovn uten scene

Klovn uten scene er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1988 etter bruddet med Tom Mathisen, Herodes Falsk, og Anita Skorgan. Albumet inneholder blant annet låten «Det vakreste som fins», som er en av hans største «landeplager».


== Sporliste ==
«No' å holde i» (Jahn Teigen/Rolf Løvland/Ove Borøchstein)
«Det vakreste som fins» (Teigen/Løvland/Borøchstein)
«Yo te quiero» (Teigen/Borøchstein)
«Sensasjon» (Teigen/Borøchstein)
«Slå ring» (Teigen/Borøchstein)
«Glasnost» (Teigen/Knut Meiner)
«Neste trekk» (Teigen/Borøchstein)
«En annen virkelighet» (Teigen/Borøchstein)
«Kyrie Eleison» (Teigen/Løvland)
«Klovn uten scene» (Teigen/Løvland/Borøchstein)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, låtskriver, layout
Alf Emil Eik - tangenter, programmering, tekniker
Svein Dag Hauge - gitarer
Tom Erik Antonsen - bass
Kjetil Bjerkestrand - keyboard, programmering
Bjørn Ole Rasch - orgel, keyboard
Per Hillestad - trommer
Bruce Rasmussen - trommer
Ole Edvard Antonsen - trompet
Arild Stav - sopransaksofon
Steinar Ofsdal - fløyte
Rolf Løvland - produsent, låtskriver, mandolin, keyboard, trekkspill, piano, arrangement
Lasse Hafreager - trekkspill
Sigmund Groven - munnspill på Kyrie Eleison
Leif Digernes - kor
Håkon Iversen - kor
Frank Ådahl - kor
Sigvart Dagsland - kor
Lilian Dominguez - spansk tale på Yo te Quiero
St. Hallvard-guttene - kor
Øystein Vogt - dirigent


=== Andre medvirkende ===
Ove Borøchstein - låtskriver
Knut Meiner - låtskriver
Per Sveinson - tekniker
Jan Erik Kongshaug - tekniker
Erik Avnskog - tekniker
Espen Dahl - tekniker
Finn Hansen - tekniker
Peter Iversen - tekniker
Rolf Kjærnet - tekniker
Tor Kvello - fotograf
Terje Wallin Skipnes - stylist
Maya Guldbrandsen - sminkør


== Kilder ==
Klovn uten scene


== Eksterne lenker ==
(en) Klovn uten scene på Discogs 
(en) Klovn uten scene på MusicBrainz 
(en) Klovn uten scene på Spotify 
(no) Klovn uten scene på Rockipedia
Simi Hamilton

Simeon "Simi" Hamilton (født 14. mai 1987) er en amerikansk tidligere langrennsløper.

Han debuterte i verdenscupen i langrenn 6. februar 2010, og endte på 28.-plass i klassisk sprint. Hamilton vant sprinten i fristil i Lenzerheide under Tour de Ski i sesongen 2013/2014.
Hamilton representerte USA under Vinter-OL 2010 og 2014. 
Han la opp etter sesongen 2020/21.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simi Hamilton – Olympics.com 
(en) Simi Hamilton – Olympic.org 
(en) Simi Hamilton – Olympedia 
(en) Simi Hamilton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Simi Hamilton – USAs olympiske komité 
(en) Simi Hamilton – FIS (langrenn)
Esilio paradiso

Esilio paradiso er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1992.


== Sporliste ==
«Valzer bianco» (Jahn Teigen)
«Ny dag» (Teigen/Ove Borøchstein)
«Kjærligheten» (Teigen/Borøchstein)
«Esilio paradiso» (Teigen/Borøchstein)
«Harmoni» (Teigen/Borøchstein)
«I et annet lys» (Teigen/Borøchstein/Dag Erik Pedersen)
«Gi meg fri» (Teigen/Borøchstein/D.E. Pedersen)
«Overalt» (Teigen/Borøchstein)
«Syvende himmel» (Teigen/Borøchstein)
«Opp og stå» (Teigen/Borøchstein)
«Midt i tida» (Teigen/Borøchstein)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, låtskriver, arrangement
Luca Colombo - gitarer
Paolo Bianchi - trommer
Roger Rota - saksofon
Ticiano Giupponi - keyboard, gitar, tekniker
Bruno Santori - keyboard
Paola Folli - kor
Lalla Francia - kor
Roberto Battini - synthprogrammering, arrangement
Milano String Quartet - strykeinstrumenter


=== Øvrige ===
Don Tore - produsent, arrangement
Erik Avnskog - tekniker
Ove Borøchstein - låtskriver
Dag Erik Pedersen - låtskriver
Maurizyo Grisa - fotograf


== Eksterne lenker ==
Esilio paradiso
David Hofer

David Hofer (født 21. juni 1983) er en italiensk tidligere langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 22. oktober 2005, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 3.-plass i sprint fra 2013. Dette var hans eneste individuelle pallplass i verdenscupen, i tillegg har han også to tredjeplasser i teamsprint.
Hofer deltok i Vinter-OL 2010 og 2014.


=== Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Hofer – Olympedia 
(en) David Hofer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Hofer – FIS (langrenn)
Rondo (album)

Rondo er et musikkalbum med Jahn Teigen. Albumet ble utgitt i 1993.


== Sporliste ==
«Den nye Jesus» (Jahn Teigen)
«Disniland» (Teigen/Ingvar Ambjørnsen)
«Farlig vind» (Teigen/Ambjørnsen)
«Heij» (Teigen/Ambjørnsen)
«Hvile i dine spor» (Teigen/Ambjørnsen)
«Ensom natt» (Teigen/Ambjørnsen)
«Nytt liv» (Teigen/Anita Skorgan)
«Tida står stille i kveld» (Teigen/Lars Kilevold)
«Ingenmannsland» (Teigen/Ambjørnsen)
«Livet flyter» (Teigen/Ambjørnsen)
«Underveis» (Teigen/Ambjørnsen)
«Wheels in Motion» (Tore W. Aas/Teigen/Dag Erik Pedersen/Francesco Baccini/Jan Groth)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, låtskriver, produsent
Anthony Glynne - elektriske og akustiske gitarer
Bob Skeat - bassgitar
Andy Nye - keyboard, piano, hammond-orgel
Fili Brian - elektrisk gitar på Den nye Jesus
Arild Stav - saksofonsoloer
Anita Skorgan - kor, låtskriver, sang-og-barnekor-produsent
Kari Iveland - kor
Sara Skorgan Teigen  & Helena Schmidt - barnekor


=== Øvrige ===
Tore Syvertsen - produsent, miksing
Mel Collins - brassarrangement
Nick Wallage - tekniker
John Grimes - tekniker
Lars Kilevold - låtskriver
Ingvar Ambjørnsen - låtskriver
Jan Groth - låtskriver
Francesco Baccini - låtskriver
Dag Erik Pedersen - låtskriver
Tore W. Aas - låtskriver
Hans-Olav Forsang - fotograf


== Eksterne lenker ==
Rondo
Abdullah bin Khalifa av Zanzibar

Abdullah bin Khalifa av Zanzibar (arabisk عبد الله بن خليفة; født 12. februar 1910 i Stonetown, død 1. juli 1963 i Stonetown) var den 10. sultanen av Zanzibar. Etter at faren døde den 9. oktober 1960 overtok han og regjerte over Zanzibar fra 6. oktober 1960 fram til sin død 1. juli 1963. Han ble etterfulgt av sin sønn Jamshid.


== Referanser ==


== Titler ==
1910–1936: Sayyid Abdullah bin Khalifa
1936–1959: Sayyid Abdullah bin Khalifa, CMG
1959–1960: Sayyid Sir Abdullah bin Khalifa, KBE, CMG
1960–1963: His Highness Sultan Sayyid Sir Abdullah bin Khalifa, Sultan of Zanzibar, KBE, CMG
Lys (album)

Lys er en juleplate med Jahn Teigen. Albumet ble utgitt i 1996 og er dedikert til faren Arne Teigen som døde 16. desember 1993.


== Sporliste ==
«God jul og godt nytt år» (John Lennon: oversatt av Lars Kilevold/Lars Lillo-Stenberg)
«Nå tennes tusen julelys» (Emmy Köhler)
«Sov» (Sergej Rakhmaninov/Kilevold)
«Glade jul» (Franz Xaver Gruber/B.S. Ingemann)
«Lys» (Trad./Freddy Dahl)
«Det hev ei rose sprunge» (Trad./Peter Hognestad)
«Jerusalem» (Hubert Parry/William Blake)
«Du grønne, glitrende tre god dag» (Johan Krohn/Christopher Ernst Friedrich Weyse)
«Hellige natt» (Adolphe Adam)
«Ave Maria» (Johann Sebastian Bach/Charles Gounod)
«Deilig er jorden» (Breslau/B.S. Ingemann)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang
Anita Skorgan - sang, flygel, kor, produsent, arrangement
Børge Petersen-Øverleir - gitarer
Svein Dag Hauge - gitarer, produsent, arrangement
Kjetil Bjerkestrand - orgel
Bjørn Ole Rasch - keyboard
Per Kolstad - keyboard, arrangement
Simon Ems - obo
Tom Erik Antonsen - bass
Per Hillestad - trommer, perkusjon
Rune Arnesen - trommer, perkusjon
Hans Fredrik Jacobsen - fløyte, cantele
Per Øystein Sørensen - kor
Marian Lisland - kor
Strykekvartett
André Orvik - fiolin
Vegard Johnsen - fiolin
Dorthe Dreier - bratsj
Hans Josef Groh - cello
Mannskor
Heine Totland
Jan-Tore Saltnes
Petter Simonsen
Rein Korshamn
Reza Aghamir (i tillegg kor-arrangement)
Rolf Magne Gåskjenn
Nils Christian Fossdal
Karl Erik Bø


=== Andre medvirkende ===
Rolf Graf - tilleggsopptak
Alf Christian Hvidsteen - tekniker
Lars Kilevold - låtskriver
Lars Lillo-Stenberg - låtskriver
Morten Lund - mastering
Johs. Bøe - fotograf
Trine Lindberg - stylist
Mutantdesign - coverdesign
Utkledd som meg selv

Utkledd som meg selv er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 2003.


== Sporliste ==
«Isak» (Jahn Teigen/Ove Borøchstein/Erik Krogstad)
«Utkledd som meg selv» (Teigen/Borøchstein)
«100 år fra nå» (Teigen/Oliva/Herodes Falsk)
«Et vakkert hjerte» (Teigen/Falsk)
«Dovre» (Teigen/Borøchstein)
«Glad» (Teigen/Borøchstein)
«Høvding» (Teigen/Borøchstein/Erik Bye)
«Venner» (Teigen/Borøchstein)
«Den beste meg» (Teigen/Borøchstein)
«Akkurat som deg» (Teigen/Borøchstein)
«Kåm ån» (Teigen/Borøchstein)
«Skål for livet» (Teigen/Borøchstein)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jahn Teigen - sang, el-flygel, kor, låtskriver, produsent
Thomas Stenersen - gitarer
Stian Aarstad - keyboard, piano, programmering, tekniker, produsent
Ole-Jakob Larsen - trommer
Kari Iveland - korsang
Per Øystein Sørensen - korsang
Eldar Vågan - ekstrastemme på Utkledd som meg selv
Sara Skorgan Teigen - ekstrastemme på Venner
Kristian Edvardsen - bass/kontrabass på Skål for livet
André Storeng - piano på Isak, 100 år fra nå og keyboard på Skål for livet
Anita Skorgan - piano på Høvding, Akkurat som deg og Et vakkert hjerte


=== Øvrige ===
Per Sveinson - tekniker
Arild Vestli - tekniker
Per Østmark - mastering
Lars Rasmussen - cover/foto


== Eksterne lenker ==
Utkledd som meg selv
Tenerifeblåfink

Tenerifeblåfink (Fringilla teydea) er en fugl i finkefamilien som bare finnes på Tenerife i Kanariøyene. Den er offisielt natursymbol for Tenerife sammen med drageblodstre.


== Beskrivelse ==

Denne nære slektningen av bokfinken er noe større enn sistnevnte og har et kraftigere nebb. Lengden er ca. 16–17 cm. Hannen er nesten ensfarget blå, men med svartaktige vinger med to utydelige blålige vingebånd. Hunnen er mørkt grålig. Sangen er kortere og svakere enn bokfinkens, og fluktlyden er hesere og grovere.


== Utbredelse og økologi ==
Tenerifeblåfink er endemisk for Tenerife. Grancanariablåfink (F. polatzeki) på Gran Canaria ble tidligere regnet som en underart, men har fra 2016 fått artsstatus. Bestanden er anslått til å være 1000–2500 par, og arten har status som nær truet på IUCNs rødliste. Den er en standfugl knyttet til kanarifuruskog, og føden består hovedsakelig av furufrø. I hekketida oppholder den seg 1000–2000 moh. og ellers kan den påtreffes 800–2300 moh. Hekkesesongen er fra april til tidlig august, og den legger som regel to egg. Av og til har den to kull i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) blåfink i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåfink hos Artsdatabanken 
(en) blåfink hos Fauna Europaea 
(en) blåfink hos ITIS 
(en) blåfink hos NCBI 
(en) Kategori:Fringilla teydea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fringilla teydea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fringilla teydea – detaljert informasjon på Wikispecies
Jeff Probst

Jeff Probst (født 1962) er en amerikansk programleder kjent fra den amerikanske realityserien Survivor som han har ledet siden 2000. 
Arbeidet med Survivor har innbragt ham Emmy-prisen fem ganger, fire av dem som programleder.Han var i perioden 2012–2013 programleder for det kortlivede The Jeff Probst Show. På 1990-tallet ledet han underholdningsprogrammer som Dave Barlia: Extreme Stuntman (1999), Hollywood on Trial (1999), Rock & Roll Jeopardy! (1998-2001), Family Business (1996) og Backchat (1995).
Han har også regissert filmene Finder's Fee (2001) og Kiss Me (2014).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jeff Probst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeff Probst på Internet Movie Database 
(sv) Jeff Probst i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jeff Probst på Allociné 
(en) Jeff Probst på AllMovie 
(en) Jeff Probst hos The Movie Database
Sommeren på Mirabelløya

Sommeren på Mirabelløya er et norsk opplesningsprogram for barn som gikk på NRK Fjernsynet i 1975. Serien handler om noen barn som tilbringer sommerferien på en idyllisk øy i havgapet. Der finner de et gammelt kart som leder dem til ei mystisk øy ute på et tjern. Serien er en slags billedbokfortelling basert på en samtidig bok skrevet av Bjørn Rønningen (han hadde også manus for serien). Fortellerstemmen tilhører Anne Marie Ottersen. Illustrasjonene var ved Vivian Zahl Olsen mens regien var ved Stein Wien. Seriens sjanger var en blanding mellom hverdagsdrama, mysterium og eventyr.
Den karakteristiske bakgrunnsmusikken var basert på to av Erik Saties Gymnopédier. Tittelsporet var hentet fra Gymnopedie nr. 1. 
Serien ble sendt i reprise i 1983, 1987 og 1989. Den ble solgt til alle de nordiske land, samt Portugal, Irland og Jugoslavia.


== Handling ==
Rammen om fortellingen er naturen og livet på en ensom øy i havgapet. På denne øya skal den 12 år gamle Maria tilbringe sommerferien sammen med foreldrene og broren Jeppe på syv år. Mor er forfatter og far er statsmeteorolog. Alle bor i et gammelt skipperhus som engang tilhørte oldefaren til Maria og Jeppe. 
Ved en tilfeldighet finner de to barna et mystisk kart i ett av husets gamle skap. Kartet er fra 1781 og leder til ei øy på øya. De tar seg frem til den mystiske øya og kommer til en gammel låve hvor de finner to grønne steiner i en hemmelig skuff som ser ut som øyne. Maria og Jeppe kaller den mystiske øya for Mira. 
En dag kommer en ny familie til Mirabelløya: Direktør Møller Madsen med frue og sønnen Jørgen som nesten er like gammel som Maria. Jørgen blir også etterhvert innviet i hemmeligheten til Maria og Jeppe. Senere setter faren til Maria og Jeppe med å lete etter et tjern som de har hørt om fra oldefars gamle sagn. De blir imidlertid overrasket av uvær og må snu. Jørgen forsvinner, men kommer til rette takket være Maria. Ungene overnatter på den hemmelige øya. Maria røper hemmeligheten med de grønne øynene til Jørgen. Jørgen har også en hemmelighet: Faren vil kjøpe Mirabelløya og bygge ferieparadis
Historien fortelles gjennom 12 år gamle Maria.


== Episoder ==
del 1) Maria og Joppe og ei øy i havet
del 2) Ed ennørg eneniets
del 3) Møller Madsen og et land som heter Mira
del 4) Har noen sett Tasso?
del 5) Dronning Marias tundralo
del 6) Forsvunnet: Jørgen Maller Mødsen, president.
del 7) Miras hemmelige råde
del 8) Mira – landet bortenfor flåtereisen


== Produksjon ==
Vivian Zahl Olsen produsert omlagt 500 tegninger for serien. Produksjonen startet i januar og sluttet i august.En spillefilmversjon var også planlagt i 1977, men ble aldri realisert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hele serien på NRK Nett-TV (for norske IP-adresser)
Casa de los Azulejos

Casa de los Azulejos er et palass i Mexico bys historiske sentrum som stammer fra kolonitida. Bygninga er dekka av blå keramikkfliser, noe som gjør den til en av de vakreste bygningene fra den nyspanske barokken. Den ligger mellom gatene Francisco I. Madero og Cinco de Mayo, like ved Torre Latinoamericana og Palacio de Bellas Artes.
I kolonitida fungerte Casa de los Azulejos som hjem for grevene av Orizabadalen. Etter at Mexico ble uavhengig, har palasset vært eid av en rekke forskjellige personer og foreninger. Det eies i dag av restaurantkjeden Sanborns, som åpna sin første av flere hundre restauranter i denne bygninga.


== Eksterne lenker ==
(en) Casa de Azulejos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historie og arkitektonisk beskrivelse av Casa de los Azulejos
Bilder og historien til Casa de los Azulejos
Reportasje om Casa de los Azulejos
Calle Francisco I. Madero

Calle Francisco I. Madero er ei gate i Mexico bys historiske sentrum. Den forbinder Plaza de la Constitución i vest med Eje Central Lázaro Cárdenas i øst, hvor den fortsetter som Avenida Juárez. Gata er oppkalt etter president og revolusjonshelt Francisco I. Madero.
Langs Calle Francisco I. Madero ligger det en rekke kjente bygninger, blant annet Torre Latinoamericana, Casa de los Azulejos og Palacio de Iturbide.
Gata har alltid vært en av de viktigste gjennomfartsårene i det historiske sentrum. Dagens navn fikk den 8. september 1914 av daværende president Francisco Villa.
Giya Kancheli

Giya Kancheli (1935–2019) var en georgisk komponist.


== Liv og virke ==
Kancheli var sønn av en kirurg. Han studerte først geologi, men skiftet over til komposisjonstudier med Iona Tuskiya ved Tbilisi statlige konservatorium i 1959 og studerte der i fem år. Ved siden av komponerte han film- og scenemusikk.
Fra 1966 arbeidet Kancheli med sjefsregissøren ved Statens akademiske Rustaveli-teater i Tbilisi, Robert Sturua. Kanchelis musikk for en moderne scenesetting av Shakespeare skapte oppsikt. I 1971 ble han musikalsk leder ved teateret. Fra 1971 til 1978 arbeidet han som komposisjonslærer ved det statlige konservatoriet i Tbilisi. Fra 1984 til 1989 var han leder for det georgiske komponisters fagforbund.
Kanscheli forlot Georgia i 1992 og bodde siden i Tyskland og Belgia. 
Giya Kancheli døde i  Tiblisi 2. oktober 2019. Han etterlot seg kona Liulia og deres sønn og datter.


== Musikk ==
Allerede mens han studerte komponerte Kanscheli pop og chansoner. Mellom 1967 og 1986 skrev han sju symfonier og vant seg et ry som avantgardist. Operaen Musikk for de levende som han skrev i samarbeid med Robert Sturua, ble uroppført i Tblisli i 1984. Han komponerte musikken til flere titalls filmer, blant annet Arachveulebrivi gamopena («En uvanlig utstilling», Eldar Schengelaja, 1968), Bjørnens kyss (Sergej Bodrov, 2002) og mange av den georgiske regissøren Georgi Danelijas filmer. Fra 1971 skrev han teatermusikk, for eksempel til Bertolt Brechts Der kaukasische Kreidekreis og William Shakespeares Richard III. 
Kanchelis komposisjoner forbinder moderne elementer som cluster med arkaiske melodivendinger, og preges ofte av en stemning av dyp sorg. 


== Verk ==
Symfonier
Symfoni nr.1 (1967)
Symfoni nr.2 (1970)
Symfoni nr.3 (1973)
Symfoni nr.4 In memoria di Michelangelo (1974)
Symfoni nr.5 Til minne om mine foreldre (1977)
Symfoni nr.6 (1978–80)
Symfoni nr.7 Epilog (1986)
Andre orkesterverk
Konsert for orkester (1961)
Begrått av vinder, Liturgi for orkester med bratsjsolo (1989)
Sorgtynget land (1993)
Abii ne viderem for altfløyte (bratsj), klaver, bassgitar og strykeorkester (1992/93)
A la Duduki for messingblåserkvintett og orkester (1995)
Lament, Sørgemusikk til minne om Luigi Nono for fiolin, sopran og orkester (1995)
Cellokonsert (1995)
Simi (gledesløse tanker) for cello og orkester (1995)
Diplipito for cello, kontratenor og orkester (1997)
Styx for bratsj, kor og orkester (1999)
Filmmusikk
Sceneverk
Hanumas Streiche, Musikalsk komedie (1968)
 Der kaukasische Kreidekreis, Musikalisk komedie (1975)
Musikk for de levende, opera (1982)
Kammermusikk
Exil etter tekster av Paul Celan, Hans Sahl og Det gamle testamente for sopran og kammerensemble (1994)
Magnum Ignotum for blåserensemble, kontrabass og lydbånd (1994)
Caris Mere for sopran og bratsj (1994)


== Referanser ==


== Kilder ==
Guy Rickards: «Giya Kancheli obituary», The Guardian 7. oktober 2019


== Eksterne lenker ==
(de) Informasjon om komponist og verk
(de) Verkfortegnelse – ikke helt oppdatert.
(de) Giya Kanchelis verden på KlassikAkzente
(en) Kanchelis hjemmeside
(en) Biografi og verkfortegnelse (PDF-fil; 392 kB)
(en) Verkfortegnelse