jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sjøhagen

Sjøhagen er et bolig– og turområde i Kambo utenfor Moss i Østfold. Området ligger vestvendt mot Mossesundet, og er avgrenset av Kulpe i sør, Dragkistskuffen (en vik) og Løvikholmen i nord, og rammes inn av Osloveien og Brevikveien. Området er på ca. 426 dekar. I nord går også grensen til Vestby og Brevik. Området er utskilt av Kambo gård ved årtusenskiftet, og en gammel husmannsplass ligger på Kulpe. Hele kystområdet er regulert som friområde, og Kyststien går gjennom dette. Ved Kulpe ligger også en langgrunn strand som beskyttes av Kulpeholmen, som ligger noen få meter utenfor.
Sjøhagen har også er liten barnehage som heter FUS barnehage. FUS står for først, grunnen til dette er fordi barna kommer først. 
Boligfeltet består av hovedveiene Sjøhagen, Sjøhagen Terrasse, Kulpeåsen, Dragkistelia og Wankels vei. Wankels vei er navgitt etter familien Wankel, som eier Kambo Gård. Postnummeret 1539 Moss dekker dette området.
Ischiodon

Ischiodon er en gruppe (slekt) av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, gule og svarte blomsterfluer. Pannen er gul med svart midtstripe. Fasettøynene er nakne. Thorax er blankt svart med gule sidestriper og gult scutellum. Vingene er glassklare. Beina er gule og slanke. Bakkroppen er avlang, grunnfargen svart. Det andre, tredje og fjerde leddet har gule tverrbånd eller et par store flekker som er smalt skilte, de bakerste leddene er gule langs kantene.


== Levevis ==
Larvene lever av bladlus. Den vidt utbredte arten Ischiodon scutellaris har blitt brukt i biologisk kontroll av bladlus i India.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i varme områder av den gamle verden. I Europa forekommer én art.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
familie blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilie Syrphinae
slektsgruppe Syrphini
slekten Ischiodon Sack, 1913
Ischiodon aegyptius (Wiedemann, 1830) – eneste europeiske art, forekommer i Spania
Ischiodon grandicornis
Ischiodon scutellaris (Fabricius, 1805)


== Eksterne lenker ==
(en) Ischiodon i Encyclopedia of Life 
(en) Ischiodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ischiodon hos Fauna Europaea 
(en) Ischiodon hos ITIS 
(en) Ischiodon hos NCBI 
(en) Kategori:Ischiodon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ischiodon – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
Bilder av Ischiodon scutellaris
Bilder av Ischiodon scutellaris fra Australia
Ark Angel

Ark Angel er den sjette boka i serien om Alex Rider. Den er skrevet av Anthony Horowitz og kom ut i 2005 i Storbritannia og 2006 i USA og Norge.


== Sammendrag ==
Alex Rider er på sykehus etter et snikmordforsøk og har bestemt seg for å legge spionkarrieren sin på hylla. Men atter en gang tvinges Alex inn i tjeneste når en gruppe Øko-terrorister slår til. Plutselig befinner Alex seg i en krig som på en eller annen måte leder mot Ark Angel, et romfartshotell som er under konstruksjon. Denne gangen må han presse seg selv til det ytterste - og langt lenger enn det.


== Handling ==
Alex Rider våkner på sykehuset etter et snikmordforsøk som nesten drepte han. Han hviler ut, men blir fort rastløs. Den siste natten klarere han ikke å sove så han går en tur ut av rommet han ligger på. Når han kommer ned i resepsjonen på sykehuset blir han forskrekket over å se fire menn som har tenkt å kidnappe Paul Drevin, sønnen til Nikolai Drevin som er verdens rikeste mann, som ligger på rommet ved siden av Alex. Alex redder gutten med å late som om det er han de er ute etter. Etter mye strev får kidnapperne tak i Alex og bringer han til en forlatt boligbygging hvor de krever å få løsepenger av guttens far. Da innser de at de har feil gutt. De setter fyr på boligblokken de har bortført Alex til. Alex unnslipper med ett nødskrik. Som takk for at Alex redder Paul Drevin blir han invitert på ferie til en av deres hærskapsboliger. Han innser raskt at alt ikke er som det skal. Når CIA blander seg inn og vil at Alex skal jobbe for dem skjønner han at noe virkelig galt er på ferde. NIkolai Drevin viser seg å være kriminell og har selvfølgelig store onde planer. Han har tenkt å sende opp en rakett som får hele Ark Angel til å falle ned fra verdensrommet og treffe Washington D.C. hvor blant annet uvurderlig informasjon om Nikolais kriminalitet ligger. Milliardæren er desperat etter å renvaske seg og er villig til å ofre alt. Kanskje til og med sin egen sønn.


== priser boken/serien om Alex Rider har fått ==
Serien om Alex Rider vant "red House Cildren`s Book Award" i 2003.
Ark Angel vant "children`s Book of the Year" i 2006.


== Eksterne lenker ==
Seriens offisielle hjemmeside
Omtale hos bokkilden.no
Tariq Ibn Ziyad

Tariq ibn Ziyad eller Taric bin Zeyad (arabisk: طارق بن زياد‎, født ca. 670, død 720) var en berbisk-muslim og hærfører for umajjad-kalifatet. Han ledet erobringen av det vestgotiske Hispania i 711 på ordre fra Al-Walid I.
Tariq ibn Ziyad er betraktet som en av de viktigste militære hærførerne i iberisk historie. Han var opprinnelig stedfortreder for Musa ibn Nusair i Nord-Afrika og ble sendt av sin overordnede for å sette i gang den første fremstøt av en erobring av det vestgotiske kongedømmet (bestående av dagens Spania og Portugal).

Den 29. april 711 gikk hæren til Tariq i land på Gibraltar (selve navnet Gibraltar er avledet fra det arabiske navnet Jabal al Tariq i betydningen «Tariqs fjell», eller mer opplagt, Gibr Tariq = «Tariqs berg»). Den muslimske historikeren Al-Maqqari fra 1600-tallet skrev om landgangen at Tariq brente sine skip (for å gjøre vendereis umulig) og holdt en berømt tale for sine soldater: «Å mine soldater, hvor skal dere flykte? Bak dere er havet, foran dere fienden. Det eneste som er igjen er håpet om deres mot og deres bestandighet. Husk at i dette landet er dere mer ulykkelige enn foreldreløs som sitter ved bordet til gjerrig herre. Deres fiende er foran dere, beskyttet av en tallrik hær; han har menn i overflod, men dere, som deres eneste støtte, har deres egne sverd...»Antagelig er denne talen og eventuelt også brenningen av skipene en dramatisering av Al-Maqqari da lignende hendelser er blitt beskrevet tidligere, eksempelvis ga Snorre Sturlason tilsvarende beskrivelse av Håkon jarl da han gikk i land i sørlige Sverige; han blotet, så jærtegn og brente skipene for å tvinge mennene til å slåss med svenskene og lyktes.Den muslimske hæren dro som svøpe gjennom Hispania og i løpet av sommeren 711 vant en seier over den vestgotiske kongen Roderik som ble beseiret og drept den 19. juli 711 (eller året etter) i slaget ved Guadalete. Etterpå ble Tariq gjort til guvernør over Hispania, men ble tilsynelatende bortimot umiddelbart kalt tilbake til Damaskus av umajjad-kalifatet hvor han levde resten av livet, noe som kun ble fram til 720.


== Referanser ==


== Se også ==
Gibraltars historie


== Eksterne lenker ==
Tarik's Address to His Soldiers, 711 CE, fra The Breath of Perfumes
Ibn Abd-el-Hakem, Medieval Sourcebook: The Islamic Conquest of Spain
Gibbon, Edward: History of the Decline and Fall of the Roman Empire kapittel 51
Adem Jashari

Adem Jashari (født 28. november 1955 i Prekaz, Kosovo, død 7. mars 1998) var ansett som en av grunnleggerne av Kosovos frigjøringshær. Han er i dag et av Kosovos største helter. Det finnes et symbol for han som het: "Bac, u kry!" (Onkel, det er over!). Det betyr krigen er ferdig og Kosova er frigjort.Han satte noen angrep på serbisk politi. I 1991 reiste han og noen venner av ham som ble soldater i Kosovos frigjørinshær, til Albania for å gå på militær skole.
Kjell Vidars 10

Kjell Vidars 10 er et musikkalbum med Kjell Vidars fra 1980. 


== Sporliste ==
Side 1«Om du finner edens have» (Thorstein Bergman/Gunnar Jørstad)
«Gi meg de vakreste ting» (Gundersen/Philip Kruse)
«La oss holde om hverandre» (Benny Borg)
«Bare litt sent» – Litt försent (Lasse Holm/Monica Forsberg/Jan Tore Iversen)
«Sommerdrøm i jeans» – Länge sen (Sommarbrud i jeans), (Ebbe Nilsson/Acke Svensson/Kjell Bjørklund)
«Å endelig» – Making Plans (Voni Morrison/Johnny Russell/Gunnar Jørstad)
«Snart har jeg fri igjen» (Rune Wallebom/Philip Kruse)Side 2«Da vi møttes i april» (Gary Geld/Peter Udell/Terje Mosnes)
«Rolls Royce» (Benny Borg)
«Du dro din vei» (Randy VanWarmer/Gunnar Jørstad)
«Rock Around the Clock» (Alan Freedman/Jimmy De Knight)
«Diana»  (Paul Anka/Øistein Orme)
«Sha-la-la-la-lee» (Mort Shuman/Kenny Lynch/Philip Kruse)
«Tiggeren fra Luossa» (Dan Andersson/Arne Riis)


== Medvirkende ==


=== Kjell Vidars ===
Kjell Bjørklund - sang, akustisk gitar
Ole Vidar Lien - sang, melodica, el. bass
Arne Støen - orgel, piano, synthesizer, trekkspill
Øivind Lysenstøen - gitar
Jan Tore Iversen - trommer


=== Øvrige ===
Anita Skorgan - kor
Kari Gjærum - kor
Shari Gerber Nilsen - kor
Leif Hemmingsen - produsent
Christian Wille - tekniker
Terje Engh - fotograf
Trygve Sundbø - fotograf
Lasse Jacobsen - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Kjell Vidars 10
Lillø slott

Lillø var en borg i Gers Herred i det østlige Skåne.
Borgen lå på holmen Blackan i Helgeåen. Den omtales første gang 1343, og den første kjente eieren var Jacob Absalonsen Thott. Borgen var knyttet til slekten Trolle, og sjøhelten Herluf Trolle ble født her omkring 1515. Den ble ødelagt og gjenoppbygget flere ganger.  
I 1467 forsøkte Christian I å innta borgen uten å lykkes. Gjennom forhandlinger kom han dog i besittelse av borgen, og lot deler av den rive omkring pinsen i 1468. Dette var borgbyggingsforbudenes tid, så rivingen var helt i tråd med kongens politikk. 
Da svenskene under Gustav II Adolf av Sverige herjet i Skåne, forsøkte også hans tropper  å innta den. Først i 1658, under Karl Gustav-krigene lykkedes en egentlig erobring av borgen. Slottet ble brent ned og er i dag en ruin.
Med det svenske Riksantikvarieämbetets tillatelse ble ruinen utgravet i årene 1938–1939. Under årene 1940–1946 ble også de gjenfylte voldgravene utgravet og etter videre arbeide med konservering av lokaliteten ble det oppført et beskyttende tak over ruinen. 


== Kilder ==
Lillö i Nordisk familjebok
Carelli, Peter: Det Medeltida Skåne, Historiska Media, 2007
Ödman, Anders: Borgar i Skåne, Historiska Media, 2002
Hei, vi er tilbake

Hei, vi er tilbake er et musikkalbum med Kjell Vidars. Albumet ble utgitt i 1986


== Sporliste ==
Side 1«Hei vi er tilbake» (Benny Borg)
«Dover Calais» (Tommy Ekman/Christer Sandelin/Arve Sigvaldsen)
«Rock'n'roll Is King» (Jeff Lynne)
«Andersens cafe» (Benny Borg)
«Du må ha det riktig godt» – Ka' du ha' det rigtig godt (Ole Bredahl/Bente Frithioff/Thøger Olesen/Åge Haugan)
«Rock'n'roll du fanget meg» – Rock'n'Roll (Kevin Johnson/Terje Mosnes)Side 2«Hva tenker du på gamle jord» (Benny Borg)
«Tre klokker» – The Three Bells (Jean Villard/Britt Lindeborg/Arve Sigvaldsen)
«Storms Never Last» (Jessi Colter)
«Hei mamma Norge» (Steve Goodman/Arve Sigvaldsen)
«Crying Time» (Buck Owens)


== Medvirkende ==


=== Kjell Vidars ===
Kjell Bjørklund - sang, gitar
Ole Vidar Lien - sang, el. bass, produsent
Terje Eriksen - sang, keyboard
Jan Tore Iversen - trommer


=== Øvrige ===
Pete Knutsen - produsent
Rolf Kjernet - tekniker
Per Sveinson - tekniker
Torkild Andvord - fotograf
Svein Boye Andersen - fotograf
Tor Løwø - layout


== Eksterne lenker ==
Hei, vi er tilbake
Rett hjem (album)

Rett hjem er et musikkalbum med Kjell Vidars fra 1974.


== Sporliste ==
Side 1«En sommerdag engang» – Le Moribond (Jacques Brel/Fredrik Friis)
«Lykken kommer, lykken går» (Rune Wallebom/Philip Kruse)
«Hva har du under blusen, Ruth?» (Lennart Witoslaw/Philip Kruse)
«Arven» (Per Gunnar Jensen)
«Drømmen er min venn» – Drömmen är så snäll (Hasse Carlsson/Fred Karlberg)
«Jeg har en bingo-sal som nabo» (Neil Sedaka/Howard Greenfield/Gunnar Jørstad)Side 2«Vi kan aldri få hverandre» – Vi kan aldrig få värandra (Rune Wallebom/Fredrik Friis)
«Jeg kan ikke gi deg roser» (H. J. Jensen/Øivind Lysenstøen)
«Svigermor» – Svärmor (Jonny Eliasson/Philip Kruse)
«Du kan vel skrive noen ord» (Rune Wallebom/Stein Vaker)
«En liten sang til deg» – En liten sång om kärlek (Lars Berghagen/Philip Kruse)
«Er det noe du savner» (Rune Wallebom/Stein Vaker)


== Medvirkende ==


=== Kjell Vidars ===
Kjell Bjørklund - sang, akustisk gitar
Ole Vidar Lien - sang, el. bass
Arne Støen - orgel
Øystein Hvalby - trommer
Øivind Lysenstøen - sang, akustisk og elektrisk gitar


=== Øvrige ===
Leif Hemmingsen - produsent
Rolf Kjernet - tekniker
John Rangtveit - fotograf
Euro Trykk AS - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Rett hjem
Ljosland skisenter

Ljosland skisenter er et alpinanlegg på Ljosland i Åseral kommune i Vest-Agder. Bakken, som går ned østsiden av Ørnefjell, har en høydeforskjell på 293 meter. Ljosland skisenter åpnet i 1990 med et trekk på 375 meter, og ble utvidet med et nytt trekk på 700 meter i 2005. 


== Eksterne lenker ==
Ljosland skisenter
Webkamera i bakken
Mühlrose

Mühlrose (oversorbisk: Miłoraz) er en del av kommunen Trebendorf og var frem til 1. januar 1999 en selvstendig kommune. Landsbyen er en del av kirkesognet Schleife.
Mühlrose ligger i et skogrikt område sørøst for Muskau heden, omkring 5 km sørvest for landsbyen Trebendorf. Mühlrose er omgitt av Mulkwitz i nordvest og Rohne i nord, og dagbruddet Nochten i sør og vest. Vest for dagbruddet krysser Spreestraße (Kreisstraße 8481) gjennom området mot den delen av landsbyen som har tilknytning til elven Spree. Ved denne grenser kommunen Spreetal til Döschko i Neustadt.
Mühlrose var en kommune i Kreis Weißwasser fra 1952 til 1990, og i Landkreis Weißwasser fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til den ble innlemmet i Schleife, var den en selvstendig kommune i Niederschlesischer Oberlausitzkreis.
Erling August Moi

Erling August Moi (født 30. juni 1918 i Kvinesdal, død 8. september 1944) var medlem av motstandsbevegelsen Milorg under andre verdenskrig.
Han var født og oppvokst i Kvinesdal, og hadde gått på ungdomsskole og handelsskole. Under felttoget i 1940 kjempet han i Voss og Valdres. Han gikk inn i Milorg i 1941 og arbeidet som kurer mellom forskjellige Milorg-distrikter i Sør-Norge og Oslo og opererte en ulovlig kommunikasjonspost i Kvinesdal.
Han ble arrestert 30. mars 1944, da Gestapo ransakte hjemmet til kameraten og  motstandsmedlem Sverre Johansen. Moi sov tilfeldigvis i Johansens hus, men ble arrestert sammen med Sverres bror Toralf. 
Han ble fengslet på Arkivet i Kristiansand før han ble overflyttet til Grini fangeleir i juni 1944. 6. september 1944 skulle han transporteres til Tyskland og ble brakt ombord DS «Westfalen». Men skipet sank den 8. september, og Moi omkom. Han fikk en grav i Kvinesdal.


== Referanser ==


== Kilder ==
Giertsen, Børre R., ed. (1946). Norsk fangeleksikon. Grinifangene. Oslo: Cappelen. p. 399.
Kouvola økonomiske region

Kouvola økonomiske region (svensk: Kouvola ekonomiska region; finsk: Kouvolan seutukunta) er en økonomisk region i landskapet Kymmenedalen i Finland. Regionens areal er 3 570 km², og i 2011 var folketallet 94 569. Kouvola økonomiske region består av to kommuner: 

Itis
Kouvola
Faen küler treffer aldri riktig

Faen kuler treffer aldri riktig var en EP utgitt av punkbandet Wannskrækk i 1981.


== Sporliste ==
«Så from» (Wannskrækk)
«Blå heder» (Wannskrækk)
«AG-3» (Wannskrækk)
«Ran en bank» (Wannskrækk)


== Medvirkende ==


=== Wannskrækk ===
Prepple Houmb - sang, piano
Kjartan Kristiansen - gitarist, låtskriver
Persi Iveland - bass
Kåre «Gisse» Olsen - trommer


=== Andre medvirkende ===
Jan Brevik - produsent, tekniker
Margrethe Huitfeldt

Margrethe Huitfeldt (født 5. november 1608 på Skjelbred gård, Øvre Eiker, Buskerud, død 16. november 1683 på Sundsby gård i Valla sogn, i dag Tjörn kommune, Båhuslen) var en norsk adelig, godseier og donator.  Hun rådde over store landeiendommer i Norge, særlig i det da norske Båhuslen. På svensk skrives hennes navn Margareta Hvitfeldt.


== Historie ==
Hun var eneste barn fra Hartvig Andersen Huitfeldt til Skjelbred og Rommegaard (- 1637) og Bente Jensdatter Skak (- 1622). Hun giftet seg med dansken Tomas Iverssøn Dyre till Hvidstedgaard (1605–1651), lensmann på Dragsmark kloster, i 1635 i Viborg i Jylland. Av deres tre barn var det bare sønnen Iver Dyre (1644–63) som levde opp; de to andre døde før faren. 


== Godseier ==
Margrethe kom etter hvert til å konsentrere seg om sine besittelser i Båhuslen. Allerede før mannens død solgte hun Skjelbred til Hannibal Sehested, og gården inngikk i hans store gods, som etter 1651 ble inndratt til kronen.
Båhuslen ble i 1658 avstått fra Danmark-Norge til Sverige, uten at dette fikk større betydning for Margrethe Huitfeldt; tvert imot utvidet hun sine eiendommer da hun 1661 kjøpte setegården Åby med dertilhørende gods.
Margrethe ble en av de største landeierne i Skandinavia som følge av arv og husbond. Hun interesserte seg for lokal politikk, og ønsket bedre forhold for bøndene.  
Margrethe er myteomspunnet i Båhuslen. Under heksejaktene i 1668-76, har hun, fordi hun ikke likte Helga i Pilanna, tilsynelatende hatt innflytelse på dommen og den derpå følgende henrettelsen av henne i 1672. 
I 1664 donerte hun en sum penger til 30 studenter årlig i Göteborg til videre utdanning innenfor vitenskapene. Hennes testamente og gave ble lagt under kongelig beskyttelse, og har senere gitt navn til det Hvitfeldtska gymnasiet. Hun opprettet også et legat på 300 riksdaler til fordel for de fattige i Valla sogn.
I Göteborg er både en gate og en plass oppkalt etter Margrethe Huitfeldt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Store norske leksikon
Wannskrækk 12"

Wannskrækk 12" var debutalbumet til bandet Wannskrækk. Albumet ble utgitt i 1982.
Tidligere i 1982 hadde Wannskrækks besetning blitt supplert med Sola Jonsen på trommer.


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Wannskrækk, unntatt hvor annet står.

«Ti bud»
«Moro M/system»
«Aldri for seint»
«Doggen»  («I Wanna Be Your Dog») (The Stooges/Wannskrækk)
«Föle mæ rar»
«Farlig hode»
«Sover du»


== Medvirkende ==


=== Wannskrækk ===
Prepple Houmb – vokalist
Sola Jonsen – trommeslager
Kjartan Kristiansen – gitar
Persi Iveland –  bassist


=== Andre medvirkende ===
Freddi Fiord – produsent
Bengt Eriksen – tekniker
Audun Strype - liveprodusent
Ulf Risnes - liveprodusent
Last Opera/X-Mas Funeral Party

Last Opera/X-Mas Funeral Party er et konsertalbum utgitt av Liliedugg og Wannskrækk i 1988. Albumet består av konsertopptak av Lilieduggs konsert på Ritz i Trondheim 2. juli 1984, og Wannskrækks konsert samme sted 13. desember 1985.


== Sporliste ==
Side 1, Liliedugg – Last Opera«Barnelik»
«Dead Body»
«Maria»
«Tortur»
«C.R.»Side 2, Wannskrækk – X-Mas Funeral Party«Boogie for 4»
«Prinsessen»
«Stygge fyrer»
«Farga lys»
«Danse hele natta»
«Warzawa»
«AG-3»
«Æ veit da faen æ»


== Medvirkende ==


=== Liliedugg ===
Lars Vold - vokalist
Gunnar Mo - gitar
Steinar Vikan - gitar, miks
Torgeir Vikan - bass
Lars Olufsen - trommer


=== Wannskrækk ===
Prepple Houmb - vokalist
Kjartan Kristiansen - gitar, miks
Persi Iveland - bass
Sola Jonsen - trommer


=== Andre medvirkende ===
Angor Wat - teknikere
Jens Petter Wiig - tekniker
Sven Erga - tekniker
Thor Nilsen - fotograf
Christian Schreiner - miks
Nils-Henrik Andersen - design


== Referanser ==
Riff – Wannskrækk 1980–85

Riff – Wannskrækk 1980-85 er en samleplate fra Wannskrækk.
Albumet ble utgitt i 1992, og albumet inneholder tidligere ikke-utgitte spor.


== Sporliste ==
«Æ veit da faen æ»
«Inn te avhør»
«Så from»
«Blå heder»
«AG-3»
«Ti bud»
«Moro M/system»
«Aldri for seint»
«Doggen»
«Sover dub»
«Føle mæ rar»
«Farlig hode»
«Sover du»
«Stygge fyrer»
«Takk til alle jentene»
«Kald»
«Trist historie»


== Medvirkende ==


=== Wannskrækk ===
Prepple Houmb - sang, piano, mastering
Kjartan Kristiansen - gitar
Persi Iveland - bass
Sola Jonsen - trommer
Kåre «Gisse» Olsen - trommer
Kåre Sommer - gitar


=== Andre medvirkende ===
Freddi Fiord - produsent
Christian Schreiner - produsent, tekniker
Jan Brevik - produsent, tekniker
Svein Tørstad - produsent, tekniker
Steinar Vikan - mastering
Audun Strype - tekniker
Ulf Risnes - tekniker
Bengt Eriksen - tekniker
Kimberley

Kimberley kan vise til:

Kimberley (navn) – et kvinnenavn
Kimberley (Australia) – en region i Vest-Australia
Kimberley (Britisk Columbia) – en by i Britisk Columbia, Canada
Kimberley (Nottinghamshire) – en by i Nottinghamshire, England
Kimberley (Sør-Afrika) – en by i Sør-AfrikaKimberley-prosessen – en sertifiseringsprosess for diamanters opprinnelse.
Sigvard Hultcrantz

Sigvard Hultcrantz (født 22. mai 1888, død 4. mars 1955) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Hultcrantz vant to olympiske sølvmedaljer i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 m pistol lagskyting bak USA. De andre på laget var Gunnar Gabrielsson, Casimir Reuterskiöld, Anders Johnson og Anders Andersson. Hultcrantz var også med på laget som ble nummer to på 50 m rifle bak USA.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, 50 m pistol, lag  Sverige
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, 50 m rifle, lag  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Sigvard Hultcrantz – Olympedia 
(en) Sigvard Hultcrantz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sigvard Hultcrantz – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Sigvard Hultcrantz – Sveriges olympiske komité
Halbendorf

Halbendorf (oversorbisk: Brězowka) er en del av kommunen Groß Düben og var frem til 1. januar 1999 en selvstendig kommune. Landsbyen er en del av kirkesognet Schleife.
Halbendorf grenser i nord til Groß Düben, i nordøst til Klein Düben, Kromlau i øst og Weißwasser i sørøst. Fra sør til vest forbinder den den seg med Halbendorfer See, som ligger på den andre siden av Trebendorf og Schleife.
Halbendorf var en kommune i Kreis Weißwasser fra 1952 til 1990, og i Landkreis Weißwasser fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til den ble innlemmet i Schleife, var den en selvstendig kommune i Niederschlesischer Oberlausitzkreis.
Anders Johnsson (skytter)

Anders Johnson (født 14. november 1890, død 7. juli 1952) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Johnson vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 m pistol lagskyting bak USA. De andre på laget var Anders Andersson, Sigvard Hultcrantz, Gunnar Gabrielsson og Casimir Reuterskiöld. I den individuelle skytekonkurransen på 50 meter pistol kom Andersson på sjetteplass.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, 50 m pistol, lag  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Johnson – Olympedia 
(en) Anders Johnson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anders Johnson – Sveriges olympiske komité
Fredric Landelius

Fredric Landelius (født 8. oktober 1884, død 2. september 1931) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Landelius vant tre olympiske medaljer i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen, to sølv og en bronsemedalje. Han kom på andreplass på 100 meter løpende hjort dobbeltskudd både individuelt og i lag, bak Ole Lilloe-Olsen fra Norge og Norges lag i lagskytingen. Han var også med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen i trap.
Fire år senere, under sommer-OL 1924 i Paris, vant han en sølv- og en bronsemedalje i lagskyting.


== OL-medaljer ==
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, 100 m løpende hjort, dobbeltskudd  Sverige
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, 100 m løpende hjort, dobbeltskudd lag  Sverige
1924  Paris –  Sølv i skyting, 100 m løpende hjort, enkeltskudd lag  Sverige
1920  Antwerpen –  Bronse i skyting, trap, lagskyting  Sverige
1924  Paris –  Bronse i skyting, 100 m løpende hjort, dobbeltskudd lag  Sverige


== Eksterne lenker ==
(en) Fredric Landelius – Olympedia 
(en) Fredric Landelius – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fredric Landelius – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Fredric Landelius – Sveriges olympiske komité